EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 100/2013
af 15. januar 2013
om ændring af forordning (EF) nr. 1406/2002 om oprettelse af et europæisk agentur for søfartssikkerhed
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 100, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1406/2002 (3), der blev vedtaget som reaktion på ulykken med olietankeren »Erika«, blev der oprettet et europæisk agentur for søfartssikkerhed (»agenturet«) med det formål at sikre et højt, ensartet og effektivt niveau for søfartssikkerhed og forebyggelse af forurening fra skibe.
(2)
Efter ulykken med olietankeren »Prestige« i 2002 blev forordning (EF) nr. 1406/2002 ændret med henblik på at give agenturet flere opgaver inden for forureningsbekæmpelse.
(3)
Det er nødvendigt at afklare, hvilke typer havforurening der bør være omfattet af målsætningerne i forordning (EF) nr. 1406/2002. Havforurening, der er forårsaget af olie- og gasanlæg, skal derfor forstås som olieforurening eller forurening med ethvert andet stof end olie, som, hvis det tilføres havmiljøet, kan bringe menneskers sundhed i fare, skade levende ressourcer og havets flora og fauna, ødelægge rekreative værdier eller være til hinder for anden retmæssig udnyttelse af havet som fastsat ved protokollen af 2000 om beredskab, bekæmpelse og samarbejde vedrørende forureningsulykker forårsaget af farlige og giftige stoffer.
(4)
Agenturets bestyrelse (»bestyrelsen«) lod i 2007, i henhold til artikel 22 i forordning (EF) nr. 1406/2002 en uafhængig ekstern evaluering af gennemførelsen af forordningen udarbejde. Ud fra denne evaluering fremsatte bestyrelsen i juni 2008 henstillinger med henblik på ændringer af agenturets funktion, dets kompetenceområder og dets arbejdsmetoder.
(5)
På grundlag af resultaterne af den eksterne evaluering og henstillingerne og den flerårige strategi, vedtaget af bestyrelsen i marts 2010, bør nogle bestemmelser i forordning (EF) nr. 1406/2002 præciseres og ajourføres. Ud over at fokusere på sine prioriterede opgaver inden for søfartssikkerhed bør agenturet tildeles et antal yderligere kerneopgaver og accessoriske opgaver, der afspejler udviklingen inden for søfartssikkerhedspolitikken på EU-plan og på det internationale plan. I lyset af de budgetbegrænsninger, Unionen står over for, er der behov for en betydelig screenings- og omfordelingsindsats for at garantere effektivitet med hensyn til omkostninger og budget og undgå overlapninger. Personalebehovet til de nye kerneopgaver og accessoriske opgaver bør principielt dækkes af agenturet ved intern omfordeling. Samtidig bør agenturet om nødvendigt modtage midler fra andre dele af Unionens budget, navnlig fra instrumentet for den europæiske naboskabspolitik. Nye kerneopgaver og accessoriske opgaver vil blive udført af agenturet inden for grænserne af de gældende finansielle overslag og agenturets budget, uden at dette berører forhandlingerne og afgørelserne i forbindelse med den fremtidige flerårige finansielle ramme. Eftersom denne forordning ikke er en finansieringsafgørelse, bør budgetmyndigheden træffe afgørelse om ressourcer til agenturet inden for rammerne af den årlige budgetprocedure.
(6)
Agenturets opgaver bør beskrives klart og præcist, og enhver form for dobbeltarbejde bør undgås.
(7)
Agenturet har vist, at nogle opgaver kan løses mere effektivt på europæisk plan, hvilket i nogle tilfælde kan give medlemsstaterne besparelser på deres nationale budgetter og, hvor det er påvist, skabe en reel europæisk merværdi.
(8)
Visse bestemmelser vedrørende specifikke aspekter af forvaltningen af agenturet bør afklares. Under hensyn til Kommissionens særlige ansvar for gennemførelsen af Unionens politikker, der er indeholdt i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), bør Kommissionen tilvejebringe politiske retningslinjer for agenturets varetagelse af sine opgaver, samtidig med at agenturets retlige status og den administrerende direktørs uafhængighed, jf. forordning (EF) nr. 1406/2002, respekteres fuldt ud.
(9)
I forbindelse med udnævnelsen af medlemmerne af bestyrelsen, valget af formanden og næstformanden for bestyrelsen, og udnævnelsen af afdelingscheferne bør der tages fuldt hensyn til vigtigheden af at sikre en afbalanceret repræsentation af kønnene.
(10)
Enhver henvisning til relevante EU-retsakter bør opfattes som en henvisning til retsakter inden for søfartssikkerhed, maritim sikring, forebyggelse og bekæmpelse af forurening fra skibe samt bekæmpelse af havforurening, der er forårsaget af olie- og gasanlæg.
(11)
I denne forordning forstås ved »maritim sikring« i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 725/2004 af 31. marts 2004 om bedre sikring af skibe og havnefaciliteter (4) de kombinerede forebyggende foranstaltninger, der skal beskytte søfarten og havnefaciliteterne mod trusler om forsætlige ulovlige handlinger. Opfyldelsen af den sikringsmæssige målsætning bør ske gennem vedtagelse af passende foranstaltninger inden for søtransportpolitikken, medmindre andet gælder ifølge medlemsstaternes lovgivning vedrørende national sikkerhed, forsvar og offentlig sikkerhed, og gennem bekæmpelse af økonomiske forbrydelser mod staten.
(12)
Agenturet bør handle i Unionens interesse. Dette bør indebære, at agenturet inden for dettes kompetenceområde kan agere uden for medlemsstaternes territorium med henblik på at fremme Unionens søfartssikkerhedspolitik ved hjælp af teknisk bistand til relevante tredjelande.
(13)
Agenturet bør yde teknisk bistand til medlemsstater, hvilket bør lette etableringen af den nødvendige nationale kapacitet til at gennemføre den gældende EU-ret.
(14)
Agenturet bør yde operativ bistand til medlemsstaterne og Kommissionen. Dette bør omfatte tjenester såsom Unionens maritime informationsudvekslingssystem (SafeSeaNet), den europæiske satellitovervågningstjeneste for olieudslip (CleanSeaNet), EU's datacenter for identifikation og sporing af skibe på lang afstand (EU LRIT-datacentret) og EU’s database for havnestatskontrol (Thetis).
(15)
Agenturets ekspertise i elektronisk dataoverførsel og maritime informationsudvekslingssystemer bør anvendes for at forenkle meldeformaliteterne for skibe med henblik på at fjerne hindringer for søtransporten og etablere et europæisk søtransportområde uden barrierer. Agenturet bør især støtte medlemsstaterne med gennemførelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/65/EU af 20. oktober 2010 om meldeformaliteter for skibe, der ankommer til og/eller afgår fra havne i medlemsstater (5).
(16)
Agenturet bør inden for sine kompetenceområder styrke sin bistand til Kommissionen med hensyn til forskningsaktiviteter. Dog bør overlappende arbejde i forhold til den eksisterende EU-forskningsramme undgås. Blandt andet bør ledelsen af forskningsprojekter ikke overdrages til agenturet.
(17)
På baggrund af udviklingen af nye innovative applikationer og tjenester og forbedringen af de eksisterende applikationer og tjenester bør agenturet i fuldt omfang gøre brug af de muligheder, som de europæiske satellitnavigationsprogrammer (EGNOS og Galileo) og det globale miljø- og sikkerhedsovervågningsprogram (GMES) giver, med henblik på at gennemføre et europæisk søtransportområde uden barrierer.
(18)
Efter udløbet af EU-rammebestemmelserne for samarbejde i tilfælde af utilsigtet eller forsætlig havforurening, jf. Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2850/2000/EF (6), bør agenturet videreføre nogle af de aktiviteter, som tidligere blev varetaget inden for denne ramme, ved bl.a. at trække på ekspertisen i den rådgivende tekniske gruppe for beredskab og indsats i forbindelse med havforurening. Agenturets aktiviteter på dette område bør ikke fritage kyststater fra deres ansvar for at sørge for passende forureningsbekæmpelsesordninger og bør respektere eksisterende samarbejdsaftaler mellem medlemsstater eller grupper af medlemsstater.
(19)
På anmodning giver agenturet gennem CleanSeaNet medlemsstaterne detaljerede oplysninger om potentielle tilfælde af forurening fra skibe for at sætte dem i stand til at opfylde deres forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/35/EF af 7. september 2005 om forurening fra skibe og om indførelse af sanktioner for overtrædelser (7). Effektiviteten af håndhævelsen varierer imidlertid meget til trods for, at en sådan forurening potentielt kan brede sig til andre landes farvande. I sin næste rapport i henhold til artikel 12 i det pågældende direktiv bør Kommissionen derfor give Europa-Parlamentet og Rådet oplysninger om effektiviteten af og sammenhængen i håndhævelsen af dette direktiv og andre relevante oplysninger om dets anvendelse.
(20)
Anmodninger fra berørte stater om, at agenturet skal mobilisere aktioner til bekæmpelse af forurening, bør gå via den EU-civilbeskyttelsesordning, som blev oprettet ved Rådets beslutning 2007/779/EF, Euratom (8). Kommissionen kan imidlertid i situationer, hvor der ikke er tale om anmodninger om mobilisering af stand by-fartøjer og udstyr til forureningsbekæmpelse, anse det for mere hensigtsmæssigt med alternative kommunikationsmidler, som anvender avanceret informationsteknologi, og kan således orientere den anmodende medlemsstat herom.
(21)
I kraft af den seneste tids hændelser er der sat fokus på risiciene ved offshore-efterforskning og -produktion af olie og gas for søtransport og havmiljø. Agenturets indsatskapacitet i forbindelse med olieforurening og dets ekspertise inden for forurening med farlige og giftige stoffer bør anvendes til at omfatte bekæmpelse af forurening hidrørende fra sådanne aktiviteter efter anmodning fra en berørt stat.
(22)
Navnlig bør CleanSeaNet, der på nuværende tidspunkt anvendes til at levere dokumentation for olieudslip fra fartøjer, også benyttes af agenturet til at afsløre og dokumentere udslip fra offshore-efterforskning og -produktion af olie og gas, uden at det negativt påvirker den tjeneste, der ydes søtransporten.
(23)
Agenturet har etableret og anerkendt værdifuld ekspertise og værdifulde redskaber inden for søfartssikkerhed, maritim sikring samt forebyggelse og bekæmpelse af forurening fra skibe. Denne ekspertise og disse redskaber kan være relevante for andre EU-aktiviteter vedrørende Unionens søtransportpolitik. Agenturet bør derfor efter anmodning bistå Kommissionen og medlemsstaterne med udviklingen og gennemførelsen af sådanne EU-aktiviteter, forudsat at bestyrelsen har godkendt dette i forbindelse med agenturets årlige arbejdsprogram. En sådan bistand bør underkastes en detaljeret cost-benefit-analyse og bør ikke have en ugunstig indvirkning på agenturets kerneopgaver.
(24)
Gennem den tekniske bistand, som agenturet yder, bidrager det ligeledes til udviklingen af en mere miljøvenlig søtransport.
(25)
De fleste klassifikationsselskaber beskæftiger sig med både søgående fartøjer og fartøjer på indre vandveje. På baggrund af agenturets erfaring med klassifikationsselskaber for søgående fartøjer kan agenturet give relevante oplysninger til Kommissionen om klassifikationsselskaber for fartøjer på indre vandveje og således gøre det muligt at opnå effektivitetsforbedringer.
(26)
Hvad angår grænsefladen mellem transportinformationssystemer bør agenturet bistå Kommissionen og medlemsstaterne ved sammen med de kompetente myndigheder for systemet for flodinformationstjenester at undersøge muligheden for informationsudveksling mellem sådanne systemer.
(27)
Med forbehold af de kompetente myndigheders ansvar bør agenturet bistå Kommissionen og medlemsstaterne med udviklingen og gennemførelsen af det fremtidige e-maritime-initiativ, der har til formål at forbedre effektiviteten af den europæiske søtransportsektor ved at lette anvendelsen af avancerede informationsteknologier.
(28)
Med henblik på at gennemføre det indre marked og et europæisk søtransportområde uden barrierer bør de administrative byrder for skibsfarten reduceres og derved bl.a. fremme nærskibstrafik. I den forbindelse kan »Blue Belt«-konceptet og e-maritime potentielt anvendes som et middel til at reducere meldeformaliteterne for handelsskibe ved indsejling til og udsejling fra medlemsstaternes havne.
(29)
Der mindes om, at i henhold til Den Europæiske Unions Domstols retspraksis og for at respektere princippet om balance mellem institutionerne må beføjelsen til at vedtage afgørelser, som finder generel anvendelse, ikke tillægges et agentur.
(30)
Med forbehold af formålene med og opgaverne i forordning (EF) nr. 1406/2002 bør Kommissionen senest et år efter datoen for nærværende forordnings ikrafttræden i tæt samarbejde med de relevante interessenter udarbejde og forelægge en feasibilityundersøgelse med henblik på at vurdere og fastlægge mulighederne for at styrke koordineringen af og samarbejdet mellem de forskellige kystvagtfunktioner. Nævnte undersøgelse bør tage hensyn til det eksisterende lovgrundlag og relevante anbefalinger fra relevante EU-fora samt den aktuelle udvikling af den fælles ramme for informationsudveksling (CISE) og bør fuldt ud respektere nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet, samtidig med at omkostninger og fordele synliggøres for Europa-Parlamentet og Rådet.
(31)
Det er vigtigt for Unionens maritime klyngers konkurrenceevne at tiltrække veluddannede europæiske søfolk. På baggrund af den nuværende og fremtidige efterspørgsel efter højt kvalificerede søfolk i Unionen bør agenturet derfor om nødvendigt støtte medlemsstaterne og Kommissionen i at fremme søfartsuddannelse ved at lette frivillig udveksling af bedste praksis og ved at stille oplysninger til rådighed om Unionens udvekslingsprogrammer vedrørende søfartsuddannelse. Dette kunne omfatte bistand til de kvalificerede europæiske interessenter til at fremme ekspertise inden for søfartsuddannelse på frivillig basis, samtidig med at medlemsstaternes ansvar for indhold og tilrettelæggelse af søfartsuddannelse respekteres fuldt ud.
(32)
Med henblik på at imødegå den voksende risiko for piratangreb bør agenturet fortsat om nødvendigt give de kompetente nationale myndigheder og andre relevante organer, herunder operationer såsom EU's flådestyrkeoperation Atalanta, præcise oplysninger om positionen for fartøjer under medlemsstaternes flag, som sejler gennem farvande, der er klassificeret som meget farlige. Agenturet har desuden midler til sin rådighed, der kan blive gavnlige, navnlig i forbindelse med udvikling af CISE. Det er derfor hensigtsmæssigt, at agenturet efter anmodning giver de kompetente nationale myndigheder og EU-organer som f.eks. Frontex og Europol relevante data om fartøjers position og jordobservationsdata for at fremme forebyggende foranstaltninger over for forsætlige ulovlige handlinger som omhandlet i relevant EU-ret, med forbehold af medlemsstaternes rettigheder og pligter og i overensstemmelse med gældende national ret og EU-ret, navnlig for så vidt angår de organer, der anmoder om data. Udlevering af data om identifikation og sporing af skibe på lang afstand (LRIT-data) bør være underlagt samtykke fra den berørte flagstat i overensstemmelse med procedurer, der fastlægges af bestyrelsen.
(33)
Når Kommissionen og agenturet offentliggør oplysninger om havnestatskontrol i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/16/EF af 23. april 2009 om havnestatskontrol (9), bør de bygge på den ekspertise og de erfaringer, der er opnået under Parisaftalememorandummet om havnestatskontrol (»Parisaftalememorandummet«) for at sikre konsekvens.
(34)
Agenturets bistand til medlemsstaterne og Kommissionen i forbindelse med internationale og regionale organisationers relevante arbejde bør ikke berøre forholdet mellem disse organisationer og medlemsstaterne som følge af medlemsstaternes medlemskab af disse organisationer.
(35)
Unionen har tiltrådt følgende instrumenter, der etablerer regionale organisationer, hvis aktiviteter også er omfattet af agenturets mål: konventionen om beskyttelse af havmiljøet i Østersøområdet (den reviderede Helsingforskonvention af 1992 (10)), konventionen om beskyttelse af Middelhavets havmiljø og kystområder (Barcelonakonventionen (11) og revisionen heraf fra 1995 (12)) og en række protokoller dertil, overenskomsten om samarbejde ved bekæmpelse af forurening af Nordsøen med olie og andre farlige stoffer (Bonnaftalen (13)), konventionen om beskyttelse af havmiljøet i det nordøstlige Atlanterhav (Osparkonventionen (14)) samt overenskomsten om samarbejde om beskyttelse af det nordøstlige Atlanterhavs kyster og vande mod forurening undertegnet den 17. oktober 1990 (Lissabonoverenskomsten) (15)) med dens tillægsprotokol undertegnet den 20. maj 2008, der endnu ikke er trådt i kraft (16). Unionen forhandler også tiltrædelse af konventionen om beskyttelse af Sortehavet mod forurening undertegnet i april 1992 (Bukarestkonventionen). Agenturet bør derfor yde teknisk bistand til medlemsstaterne og Kommissionen til at deltage i det relevante arbejde i disse regionale organisationer.
(36)
Ud over de nævnte regionale organisationer findes der en række andre regionale, subregionale og bilaterale koordinerings- og samarbejdsordninger til forureningsbekæmpelse. Når agenturet yder bistand vedrørende forureningsbekæmpelse til tredjelande, der deler et regionalt havområde med Unionen, bør det handle under hensyn til disse ordninger.
(37)
Unionen deler regionale havområder i Middelhavet, Sortehavet og Østersøen med nabolande. På Kommissionens anmodning, bør agenturet yde bistand vedrørende forureningsbekæmpelse til disse lande.
(38)
For at opnå størst mulig effektivitet bør agenturet samarbejde så tæt som muligt i forbindelse med Parisaftalememorandummet. Kommissionen og medlemsstaterne bør fortsat undersøge mulighederne for yderligere effektivitetsforbedringer, som kan foreslås til overvejelse inden for rammerne af Parisaftalememorandummet.
(39)
For at sikre, at Unionens bindende retsakter på områderne søfartssikkerhed og forebyggelse af forurening fra skibe gennemføres korrekt i praksis, bør agenturet bistå Kommissionen med at aflægge besøg i medlemsstaterne. Disse besøg hos de nationale myndigheder vil give agenturet mulighed for at samle alle nødvendige oplysninger til forelæggelsen af en samlet rapport for Kommissionen med henblik på yderligere vurdering. Disse besøg bør gennemføres i den ånd, der fremgår af principperne i artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union, og bør gennemføres således, at den administrative byrde for de nationale søfartsmyndigheder minimeres. Endvidere bør disse besøg gennemføres i overensstemmelse med en fast procedure, der omfatter en standardmetode, som bestyrelsen har vedtaget.
(40)
Agenturet bør bistå Kommissionen med at foretage inspektioner af anerkendte organisationer i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 391/2009 af 23. april 2009 om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe (17). Disse inspektioner kan også finde sted i tredjelande. Kommission og agenturet bør sikre, at de berørte medlemsstater informeres korrekt. Agenturet bør desuden udføre de inspektionsopgaver vedrørende undervisning og attestering af søfarende i tredjelande i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/106/EF af 19. november 2008 om minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv (18), som Kommissionen har delegeret til agenturet. Forordning (EF) nr. 1406/2002 bør ikke omfatte nærmere enkeltheder vedrørende den tekniske bistand, som agenturet yder til inspektioner vedrørende maritim sikring i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 324/2008 af 9. april 2008 om fastsættelse af reviderede procedurer for Kommissionens inspektioner inden for maritim sikring (19).
(41)
For at sikre sammenhæng med de politiske mål og Unionens institutionelle opbygning samt med de gældende administrative og finansielle procedurer bør Kommissionen afgive formel vejledning i form af en skriftlig udtalelse om agenturets udkast til flerårig strategi og udkast til årlige arbejdsprogrammer, som bestyrelsen bør tage hensyn til, inden den godkender disse dokumenter.
(42)
For at sikre en retfærdig og gennemsigtig procedure for udnævnelse af den administrerende direktør bør den udvælgelsesprocedure, der skal følges, være i overensstemmelse med Kommissionens retningslinjer for udvælgelse og udnævnelse af direktørerne for Unionens agenturer. Ifølge disse retningslinjer kan statsborgere i enhver medlemsstat indgive en ansøgning. Bestyrelsen bør derfor være repræsenteret som observatør i præudvælgelseskomitéen. Observatøren bør holdes underrettet under de videre faser af udvælgelsesproceduren. Når bestyrelsen træffer afgørelse om udnævnelse, bør dens medlemmer kunne rette spørgsmål til Kommissionen om udvælgelsesproceduren. Desuden bør bestyrelsen have mulighed for en samtale med ansøgerne på shortlisten i overensstemmelse med almindelig praksis. Samtlige involverede parter bør i alle faser af udvælgelsesproceduren og udnævnelsen til administrerende direktør for agenturet påse, at ansøgernes personoplysninger behandles i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (20).
(43)
Agenturet finansieres hovedsagelig gennem bidrag fra Unionen, men har også indtægter fra gebyrer og afgifter for sine tjenester. Disse gebyrer og afgifter vedrører især driften af EU LRIT-datacentret og anvendes i overensstemmelse med de resolutioner, som Rådet vedtog den 1. og 2. oktober 2007 samt den 9. december 2008 om oprettelse af EU's LRIT-datacenter, og særlig i overensstemmelse med afsnittene om finansieringen af LRIT-rapporter.
(44)
Kommissionen bør ligeledes under hensyn til agenturets etablerede og anerkendte ekspertise og redskaber og inden for rammerne af den fremskridtsrapport, der skal forelægges i henhold til forordning (EF) nr. 1406/2002, undersøge agenturets potentielle bidrag til gennemførelsen af en fremtidig lovgivningsmæssig retsakt om sikkerheden i forbindelse med offshore-olie- og gasprospektering, -efterforskning og -produktion, som Europa-Parlamentet og Rådet er ved at behandle, med hensyn til forebyggelse af forurening fra offshore-olie- og gasanlæg.
(45)
Agenturets aktiviteter bør om nødvendigt også bidrage til at etablere et egentligt europæisk søtransportområde uden barrierer.
(46)
Europa-parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget (21), særlig artikel 208, bør tages i betragtning.
(47)
Forordning (EF) nr. 1406/2002 bør ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Ændringer af forordning (EF) nr. 1406/2002
Forordning (EF) nr. 1406/2002 ændres således:
1)
Artikel 1-3 affattes således:
»Artikel 1
Formål
1. Ved denne forordning oprettes et europæisk agentur for søfartssikkerhed (»agenturet«), som skal sikre et højt, ensartet og effektivt niveau for søfartssikkerhed, maritim sikring, forebyggelse og bekæmpelse af forurening fra skibe samt bekæmpelse af havforurening forårsaget af olie- og gasinstallationer.
2. Med henblik herpå samarbejder agenturet med medlemsstaterne og Kommissionen og yder dem teknisk, operationel og videnskabelig bistand på de områder, der er nævnt i denne artikels stk. 1, inden for rammerne af de kerneopgaver, der er fastsat i artikel 2, og, når og hvis det er relevant, de accessoriske opgaver, der er fastsat i artikel 2a, navnlig med henblik på at hjælpe medlemsstaterne og Kommissionen med at anvende de relevante EU-retsakter korrekt. For så vidt angår området bekæmpelse af forurening yder agenturet kun operationel bistand efter anmodning fra den eller de berørte stater.
3. Agenturet skal om nødvendigt bidrage til den generelle effektivitet i forbindelse med skibsfart og søtransport som beskrevet i denne forordning ved at yde den i stk. 2 nævnte bistand, med henblik på at lette etableringen af et europæisk søtransportområde uden barrierer.
Artikel 2
Agenturets kerneopgaver
1. For at sikre, at formålene i artikel 1 opfyldes korrekt, udfører agenturet de i nærværende artikel nævnte kerneopgaver.
2. Agenturet bistår Kommissionen:
a)
i det forberedende arbejde med ajourføring og udvikling af relevante EU-retsakter, især i overensstemmelse med udviklingen i den internationale lovgivning
b)
i en effektiv gennemførelse af relevante bindende EU-retsakter, især ved at aflægge besøg og udføre inspektioner som omhandlet i denne forordnings artikel 3 og ved at yde Kommissionen teknisk bistand ved udførelsen af dens inspektionsopgaver i henhold til artikel 9, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 725/2004 af 31. marts 2004 om bedre sikring af skibe og havnefaciliteter (22). I denne forbindelse kan det forelægge Kommissionen forslag til eventuelle forbedringer af disse bindende retsakter
c)
i analysen af igangværende og afsluttede forskningsprojekter af relevans for agenturets målsætninger. Dette kan omfatte udpegningen af mulige opfølgende foranstaltninger, der følger af specifikke forskningsprojekter
d)
i udførelsen af alle andre opgaver, som tildeles Kommissionen i EU-retsakter om målene for agenturet.
3. Agenturet samarbejder med medlemsstaterne for:
a)
når det er hensigtsmæssigt at tilrettelægge relevante uddannelsesaktiviteter på områder, der hører under medlemsstaterne
b)
at udvikle tekniske løsninger, herunder levere relevante operationelle tjenester, og yde teknisk bistand til opbygningen af den nødvendige nationale kapacitet til gennemførelse af de relevante EU-retsakter
c)
efter anmodning fra en medlemsstat at tilvejebringe relevante oplysninger fra de inspektioner, der er nævnt i artikel 3, med henblik på at støtte kontrollen med de anerkendte organisationer, som udfører certificeringsopgaver på medlemsstaternes vegne, jf. artikel 9 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/15/EF af 23. april 2009 om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed (23), uden at dette berører flagstatens rettigheder og forpligtelser
d)
at støtte deres forureningsbekæmpelsesaktioner med supplerende midler på en omkostningseffektiv måde i tilfælde af forurening fra skibe samt havforurening forårsaget af olie- og gasanlæg, når en anmodning er blevet forelagt af den berørte medlemsstat, under hvis myndighed rensningsarbejdet finder sted, uden at det berører kyststaternes ansvar for at sørge for passende forureningsbekæmpelsesordninger og under hensyntagen til det eksisterende samarbejde mellem medlemsstaterne på dette område. Om nødvendigt skal anmodninger om mobilisering af aktioner til bekæmpelse af forurening gå via EU's civilbeskyttelsesordning, som blev oprettet ved Rådets beslutning 2007/779/EF, Euratom (24).
4. Agenturet fremmer samarbejdet mellem medlemsstaterne og Kommissionen:
a)
i forbindelse med trafikovervågning omfattet af direktiv 2002/59/EF fremmer agenturet især samarbejdet mellem kyststaterne i de berørte kystområder, samt udvikler og driver EU's datacenter for identifikation og sporing af skibe på lang afstand (EU LRIT-datacentret) og Unionens maritime informationsudvekslingssystem (SafeSeaNet), som omhandlet i artikel 6b og 22a i nævnte direktiv, samt det internationale dataudvekslingssystem for identifikation og sporing af skibe på lang afstand i overensstemmelse med tilsagnet fra Den Internationale Søfartsorganisation (»IMO«)
b)
ved efter anmodning og med forbehold af national ret og EU-ret at give kompetente nationale myndigheder og relevante EU-organer relevante oplysninger inden for deres mandat om fartøjers position og jordobservationsdata for at fremme foranstaltninger over for trusler om piratangreb og forsætlige ulovlige handlinger som omhandlet i gældende EU-ret eller i henhold til internationale retsakter vedrørende søtransport med forbehold af gældende databeskyttelsesregler og i overensstemmelse med administrative procedurer, der efter omstændighederne fastsættes af bestyrelsen eller Styringsgruppen på Højt Plan, jf. direktiv 2002/59/EF. Udlevering af data om identifikation og sporing af skibe på lang afstand (LRIT-data) er betinget af samtykke fra den berørte flagstat
c)
på området for efterforskning af ulykker og hændelser til søs i overensstemmelse med Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2009/18/EF af 23. april 2009 om de grundlæggende principper for undersøgelser af ulykker i søtransportsektoren (25) skal agenturet efter anmodning fra de pågældende medlemsstater og under forudsætning af, at der ikke opstår interessekonflikt, yde operationel støtte til disse medlemsstater vedrørende efterforskning af alvorlige eller meget alvorlige ulykker til søs, og det skal analysere undersøgelsesrapporter om sikkerhed med henblik på at udpege merværdi på EU-plan med hensyn til de relevante erfaringer, der kan drages. På grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne, jf. artikel 17 i nævnte direktiv, indsamler agenturet en årlig oversigt over ulykker og hændelser til søs
d)
ved at levere objektive, pålidelige og sammenlignelige statistikker, oplysninger og data, der sætter Kommissionen og medlemsstaterne i stand til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at forbedre deres aktiviteter og evaluere de eksisterende foranstaltningers effektivitet og omkostningseffektivitet. Sådanne opgaver skal omfatte indsamling, registrering og vurdering af tekniske data, systematisk anvendelse af eksisterende databaser, herunder gensidig dataudveksling, og, når det er hensigtsmæssigt, udvikling af yderligere databaser. Ud fra de indsamlede data bistår agenturet Kommissionen ved offentliggørelsen af oplysninger angående skibe i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/16/EF af 23. april 2009 om havnestatskontrol (26)
e)
ved at indsamle og analysere data om søfarende, der skal gives og anvendes i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/106/EF af 19. november 2008 om minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv (27)
f)
ved at forbedre identifikation og forfølgelse af skibe, der foretager ulovlige udledninger i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/35/EF af 7. september 2005 om forurening fra skibe og om indførelse af sanktioner for overtrædelser (28)
g)
for så vidt angår olieforurening til søs, der er forårsaget af olie- og gasanlæg ved at anvende den europæiske satellitovervågningstjeneste for olieudslip (CleanSeaNet) til at overvåge omfanget og miljøpåvirkningen af en sådan forurening
h)
ved at yde den tekniske bistand, der er nødvendig for, at medlemsstaterne og Kommissionen kan bidrage til det relevante arbejde i de tekniske organer inden for IMO, Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO) for så vidt angår skibsfart, og Parisaftalememorandummet om havnestatskontrol (Parisaftalememorandummet) og de relevante regionale organisationer, som Unionen har tiltrådt med hensyn til spørgsmål om Unionens kompetence
i)
med hensyn til gennemførelsen af Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2010/65/EU af 20. oktober 2010 om meldeformaliteter for skibe, der ankommer til eller afgår fra havne i medlemsstaterne (29), navnlig ved at lette den elektroniske dataoverførsel via SafeSeaNet og ved at støtte udviklingen af det enstrengede system.
5. Agenturet kan efter anmodning fra Kommissionen yde teknisk bistand, herunder tilrettelæggelse af relevante uddannelsesaktiviteter for så vidt angår relevante EU-retsakter til stater, der ansøger om tiltrædelse til Unionen, og i givet fald til partnerlande, der er omfattet af den europæiske naboskabspolitik, og til lande, der deltager i Parisaftalememorandummet.
Agenturet kan også yde bistand i tilfælde af forurening fra skibe samt havforurening forårsaget af olie- og gasanlæg, der påvirker de tredjelande, der deler et regional havområde med Unionen, i overensstemmelse med EU's civilbeskyttelsesordning, der er fastsat ved beslutning 2007/779/EF, Euratom, og i analogi med de betingelser, der gælder for medlemsstaterne, jf. denne artikels stk. 3, litra d). Disse opgaver koordineres med de eksisterende regionale samarbejdsaftaler vedrørende havforurening.
Artikel 2a
Agenturets accessoriske opgaver
1. Med forbehold af de kerneopgaver, der er omhandlet i artikel 2, bistår agenturet Kommissionen og medlemsstaterne efter behov med udviklingen og gennemførelsen af Unionens aktiviteter, som omhandlet i nærværende artikels stk. 2 og 3 i forbindelse med agenturets formål, for så vidt som agenturet har etableret og anerkendt ekspertise og redskaber. De accessoriske opgaver i nærværende artikel skal:
a)
skabe dokumenteret merværdi
b)
undgå overlappende indsats
c)
være i Unionens søtransportpolitiks interesse
d)
ikke være til skade for agenturets kerneopgaver og
e)
ikke krænke medlemsstaternes rettigheder og forpligtelser, navnlig som flagstater, havnestater og kyststater.
2. Agenturet bistår Kommissionen:
a)
i forbindelse med gennemførelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/56/EF (havstrategirammedirektivet) (30) ved at bidrage til at opfylde målet om at opnå en god miljøtilstand i havområder med dets skibsfartsrelaterede aspekter og ved at udnytte resultaterne af eksisterende redskaber såsom SafeSeaNet og CleanSeaNet
b)
med teknisk bistand i forbindelse med drivhusgasemissioner fra skibe, navnlig ved opfølgning af den igangværende internationale udvikling
c)
i forbindelse med programmet for global miljø- og sikkerhedsovervågning (GMES) ved at fremme anvendelsen af GMES-data og -tjenester til maritime formål inden for rammerne af forvaltningen af GMES
d)
i udviklingen af en fælles ramme for informationsudveksling for EU's maritime område
e)
med hensyn til mobile offshore-olie- og gasanlæg med at behandle kravene fra IMO og samle grundlæggende oplysninger om potentielle trusler for søtransporten og havmiljøet
f)
ved at give relevante oplysninger med hensyn til klassifikationsselskaber for fartøjer på indre vandveje i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/87/EF af 12. december 2006 om fastsættelse af tekniske forskrifter for fartøjer på indre vandveje (31). Disse oplysninger indgår også i de rapporter, der er nævnt i nærværende forordnings artikel 3, stk. 4 og 5.
3. Agenturet bistår Kommissionen og medlemsstaterne:
a)
med behandlingen af gennemførligheden og gennemførelsen af politikker og projekter, der støtter etableringen af et europæisk søtransportområde uden barrierer, herunder »Blue Belt«- konceptet, og e-maritime, samt motorvej til søs. Dette skal navnlig gøres ved at udforske supplerende funktionaliteter til SafeSeaNet, uden at dette berører den rolle, der spilles af Styringsgruppen på Højt Plan, der er nedsat i henhold til direktiv 2002/59/EF
b)
ved sammen med de kompetente myndigheder i forbindelse med systemet for flodinformationstjenester at undersøge muligheden for at udveksle oplysninger mellem dette system og søtransportinformationssystemer på grundlag af den rapport, der er omhandlet i artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/65/EU
c)
ved at lette frivillig udveksling af bedste praksis inden for søfartsuddannelsen i Unionen og ved at stille oplysninger til rådighed om Unionens udvekslingsprogrammer vedrørende søfartsuddannelsen under fuld overensstemmelse med artikel 166 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).
Artikel 3
Besøg i medlemsstaterne og inspektioner
1. Agenturet udfører besøg i medlemsstaterne for at varetage de opgaver, det har fået pålagt, og bistå Kommissionen ved opfyldelsen af de forpligtelser, Kommissionen er pålagt i henhold til TEUF, bl.a. ved vurderingen af den faktiske gennemførelse af Unionens lovgivning i overensstemmelse med de metoder, som bestyrelsen har fastlagt.
2. Agenturet oplyser i god tid den berørte medlemsstat om det planlagte besøg, navnene på de bemyndigede tjenestemænd og datoen for besøgets begyndelse og dets forventede varighed. De tjenestemænd ved agenturet, der har til opgave at aflægge disse besøg, udfører denne opgave efter forelæggelse af en skriftlig afgørelse fra agenturets administrerende direktør med en beskrivelse af formålet med besøget.
3. Agenturet udfører inspektioner på Kommissionens vegne i tredjelande som pålagt i bindende EU-retsakter vedrørende organisationer, som Unionen har anerkendt i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 391/2009 af 23. april 2009 om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe (32), og vedrørende undervisning og attestering af søfarende i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/106/EF.
4. Ved afslutningen af hvert besøg eller inspektion udfærdiger agenturet en rapport, som den sender til Kommissionen og den pågældende medlemsstat.
5. Efter behov og under alle omstændigheder når en cyklus af besøg eller inspektioner er afsluttet, analyserer agenturet rapporter fra denne cyklus med henblik på at påpege resultater af horisontal betydning og generelle konklusioner om de iværksatte foranstaltningers effektivitet og omkostningseffektivitet. Agenturet forelægger denne analyse for Kommissionen med henblik på yderligere drøftelser med medlemsstaterne for at drage relevante erfaringer og lette formidlingen af god arbejdspraksis.
2)
Artikel 4, stk. 3 og 4, affattes således:
»3. Bestyrelsen vedtager de praktiske bestemmelser for anvendelsen af stk. 1 og 2, herunder, når det er relevant, bestemmelser vedrørende høring af medlemsstaterne, inden offentliggørelsen af oplysninger.
4. Oplysninger, der indsamles og behandles af Kommissionen og agenturet i overensstemmelse med denne forordning, er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (33), og agenturet træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre sikker håndtering og behandling af fortrolige oplysninger.
3)
Artikel 5, stk. 3 affattes således:
»3. Efter anmodning fra Kommissionen kan bestyrelsen med samtykke fra og i samarbejde med de berørte medlemsstater og med behørigt hensyn til de budgetmæssige følger, herunder ethvert bidrag, som de berørte medlemsstater kan yde, beslutte at oprette regionale centre, som skal varetage nogle af agenturets opgaver på den mest omkostningseffektive og effektive måde. Når bestyrelsen træffer en sådan afgørelse, skal den definere det nøjagtige aktivitetsområde for det regionale center, idet unødige omkostninger undgås, og samarbejdet med eksisterende regionale og nationale netværk fremmes.«
4)
I artikel 10, stk. 2, foretages følgende ændringer:
a)
Litra b) affattes således:
»b)
vedtager en årsberetning om agenturets virksomhed og sender den hvert år senest den 15. juni til Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen, Revisionsretten og medlemsstaterne.
Agenturet forelægger hvert år budgetmyndigheden alle oplysninger om resultaterne af evalueringsprocedurerne.«
b)
Litra c) affattes således:
»c)
behandler og godkender inden for rammerne af forberedelsen af arbejdsprogrammet anmodninger om bistand til Kommissionen som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra d), anmodninger fra medlemsstater om teknisk bistand som omhandlet i artikel 2, stk. 3, og anmodninger om teknisk bistand som omhandlet i artikel 2, stk. 5, samt anmodninger om bistand som omhandlet i artikel 2a
ca)
behandler og vedtager en flerårig strategi for agenturet, for en periode på fem år, idet Kommissionens skriftlige udtalelse tages i betragtning
cb)
behandler og vedtager agenturets flerårige plan for personalepolitikken
cc)
overvejer udkast til administrative ordninger, der er omhandlet i artikel 15, stk. 2, litra ba)«.
c)
Litra g) affattes således:
»g)
fastlægger en metode for de besøg, der foretages i henhold til artikel 3. I tilfælde af at Kommissionen inden 15 dage fra vedtagelsesdatoen erklærer sig uenig i den vedtagne metode, gennemgår bestyrelsen den på ny og vedtager den, eventuelt med ændringer, ved andenbehandlingen enten med to tredjedeles flertal, inklusive Kommissionens repræsentanter, eller med enstemmighed blandt medlemsstaternes repræsentanter«.
d)
Litra h) affattes således:
»h)
udfører sine opgaver i forbindelse med agenturets budget i overensstemmelse med artikel 18, 19 og 21 og overvåger og sikrer en fyldestgørende opfølgning af resultaterne og henstillingerne fra forskellige interne eller eksterne revisionsberetninger og evalueringer«.
e)
Litra i) affattes således:
»i)
udøver disciplinærmyndighed over den administrerende direktør og de i artikel 16 omhandlede afdelingschefer«.
f)
Litra l) affattes således:
»l)
gennemgår den finansielle gennemførelse af den detaljerede plan, jf. dette stykkes litra k), og de budgetmæssige forpligtelser, som er fastsat Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2038/2006 af 18. december 2006 om flerårig finansiering af Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerheds tiltag til bekæmpelse af forurening fra skibe (34).
g)
Følgende litra tilføjes:
»m)
udnævner en observatør blandt sine medlemmer til at følge Kommissionens udvælgelsesprocedure for udnævnelsen af den administrerende direktør.«
5)
I artikel 11 foretages følgende ændringer:
a)
Stk. 1, andet afsnit, affattes således:
»Medlemmerne af bestyrelsen udpeges på grundlag af deres erfaring og ekspertise inden for de i artikel 1 omhandlede områder. Medlemsstaterne og Kommissionen skal hver især tilstræbe en afbalanceret repræsentation af mænd og kvinder i bestyrelsen.«
b)
Stk. 3 affattes således:
»3. Mandatperioden er fire år. Mandatet kan fornyes.«
6)
Artikel 13, stk. 4 affattes således:
»4. Bestyrelsen kan, når det drejer sig om fortrolige spørgsmål eller spørgsmål, der indeholder en interessekonflikt, beslutte at drøfte specifikke punkter på dagsordenen, uden tilstedeværelse af de berørte medlemmer. Nærmere regler for anvendelsen af denne bestemmelse kan fastlægges i forretningsordenen.«
7)
I artikel 15 foretages følgende ændringer:
a)
I stk. 2, affattes litra a) og b), således:
»a)
Den administrerende direktør forbereder agenturets flerårige strategi og forelægger den for bestyrelsen efter høring af Kommissionen og senest otte uger inden det relevante bestyrelsesmøde under hensyn til synspunkter og forslag fremsat af medlemmerne af bestyrelsen.
aa)
Den administrerende direktør forbereder agenturets flerårige plan for personalepolitikken og forelægger den for bestyrelsen efter høring af Kommissionen og senest 4 uger inden det relevante bestyrelsesmøde.
ab)
Den administrerende direktør forbereder det årlige arbejdsprogram og angiver de menneskelige og finansielle ressourcer, der forventes afsat til hver enkelt aktivitet, og den detaljerede plan for agenturets forureningsberedskab og forureningsbekæmpelsesaktiviteter og forelægger dem for bestyrelsen efter høring af Kommissionen og senest otte uger inden det relevante bestyrelsesmøde under hensyn til synspunkter og forslag fremsat af medlemmer af bestyrelsen. Den administrerende direktør træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for gennemførelsen heraf. Den administrerende direktør efterkommer alle anmodninger om bistand fra en medlemsstat i overensstemmelse med artikel 10, stk. 2, litra c).
b)
Den administrerende direktør træffer afgørelse om besøg og inspektioner som fastsat i artikel 3 efter høring af Kommissionen og i overensstemmelse med den metode, der er fastlagt af bestyrelsen, i overensstemmelse med artikel 10, stk. 2, litra g).
ba)
Den administrerende direktør kan indgå i administrative ordninger med andre organer, der arbejder på agenturets aktivitetsområde, forudsat at udkastet til ordning er blevet forelagt bestyrelsen til høring, og forudsat bestyrelsen ikke gør indsigelse inden for fire uger.«
b)
Stk. 2, litra d), affattes således:
»d)
Den administrerende direktør indfører en effektiv overvågningsordning, således at agenturets resultater kan sammenholdes med dets formål og opgaver i henhold til forordningen. I dette øjemed udarbejder den administrerende direktør efter aftale med Kommissionen og bestyrelsen skræddersyede præstationsindikatorer, der muliggør en effektiv evaluering af de opnåede resultater. Den administrerende direktør sikrer, at agenturets organisationsstruktur jævnligt tilpasses til udviklingen i behovene inden for de disponible finansielle og menneskelige ressourcer. På dette grundlag udarbejder den administrerende direktør hvert år et udkast til en almindelig beretning og forelægger det for bestyrelsen. Beretningen skal indeholde et særligt afsnit om den finansielle gennemførelse af den detaljerede plan for agenturets forureningsberedskab og forureningsbekæmpelsesaktiviteter og gøre status over alle aktioner, der er finansieret i henhold til denne plan. Den administrerende direktør indfører regelmæssige evalueringsprocedurer baseret på anerkendte faglige standarder.«
c)
Stk. 2, litra g), udgår.
d)
Stk. 3 affattes således:
»3. Den administrerende direktør aflægger, når det er nødvendigt, rapport om udførelsen af sine opgaver til Europa-Parlamentet og Rådet.
Den administrerende direktør forelægger navnlig en oversigt over hidtidige resultater med hensyn til forberedelsen af den flerårige strategi og det årlige arbejdsprogram.«
8)
Artikel 16 affattes således:
»Artikel 16
Udnævnelse og afskedigelse af den administrerende direktør og afdelingscheferne
1. Den administrerende direktør udnævnes og afskediges af bestyrelsen. Udnævnelsen sker for en periode på fem år og på grundlag af kvalifikationer og dokumenterede administrative og ledelsesmæssige kvalifikationer samt dokumenteret erfaring på de i artikel 1 nævnte områder efter høring af observatøren som omhandlet i artikel 10. Den administrerende direktør udnævnes ud fra en liste over mindst tre kandidater, som Kommissionen foreslår efter en almindelig udvælgelsesprøve efter offentliggørelse af en indkaldelse af interessetilkendegivelser både i Den Europæiske Unions Tidende og andre steder. Den ansøger, bestyrelsen har valgt, kan opfordres til at afgive en udtalelse for Europa-Parlamentets kompetente udvalg og besvare spørgsmål fra udvalgsmedlemmerne. Bestyrelsen behandler afskedigelse efter anmodning fra Kommissionen eller en tredjedel af bestyrelsesmedlemmerne. Bestyrelsen træffer sin beslutning om udnævnelse eller afskedigelse med et flertal på fire femtedele af de stemmeberettigede medlemmer.
2. Bestyrelsen kan efter forslag fra Kommissionen og under hensyn til evalueringsrapporten én gang forlænge den administrerende direktørs mandatperiode med højst fire år. Bestyrelsen træffer sin beslutning med et flertal på fire femtedele af de stemmeberettigede medlemmer. Bestyrelsen underretter Europa-Parlamentet, hvis den har til hensigt at forlænge den administrerende direktørs embedsperiode. Inden for en måned inden forlængelsen af embedsperioden kan den administrerende direktør opfordres til at afgive en udtalelse for Europa-Parlamentets kompetente udvalg og besvare spørgsmål fra udvalgsmedlemmerne. Hvis den administrerende direktørs embedsperiode ikke forlænges, forbliver vedkommende i embedet, indtil efterfølgeren er udnævnt.
3. Den administrerende direktør kan bistås af en eller flere afdelingschefer. Hvis den administrerende direktør er fraværende eller uarbejdsdygtig, træder en af afdelingscheferne i dennes sted.
4. Afdelingscheferne udnævnes på grundlag af kvalifikationer og dokumenterede administrative og ledelsesmæssige færdigheder samt faglige kvalifikationer og erfaring på de områder, der er nævnt i artikel 1. Afdelingscheferne udnævnes eller afskediges af den administrerende direktør, efter at bestyrelsen har afgivet en positiv udtalelse herom.«
9)
I artikel 18 foretages følgende ændringer:
a)
I stk. 1 affattes litra c) således:
»c)
gebyrer og afgifter for publikationer, uddannelse og/eller andre tjenester, som agenturet har leveret.«
b)
Stk. 3, affattes således:
»3. Den administrerende direktør udarbejder et udkast til overslag over agenturets indtægter og udgifter for det kommende regnskabsår på grundlag af aktivitetsbaseret budgettering og forelægger det for bestyrelsen sammen med en foreløbig stillingsfortegnelse.«
c)
Stk. 7 og 8, affattes således:
»7. Kommissionen sender overslaget til Europa-Parlamentet og Rådet (»budgetmyndigheden«), sammen med udkastet til Den Europæiske Unions almindelige budget.
8. På grundlag af overslaget opfører Kommissionen i udkastet til Den Europæiske Unions almindelige budget de overslag, som den finder nødvendige for stillingsfortegnelsen, og det tilskud, der skal ydes over det almindelige budget, som den forelægger for budgetmyndigheden i overensstemmelse med artikel 314 i TEUF sammen med en beskrivelse af og en begrundelse for enhver forskel mellem agenturets overslag over indtægter og det tilskud, der skal ydes over det almindelige budget.«
d)
Stk. 10, affattes således:
»10. Budgettet vedtages af bestyrelsen. Det bliver endeligt efter den endelige vedtagelse af Den Europæiske Unions almindelige budget. Det ændres tilsvarende, hvis dette bliver relevant, sammen med det årlige arbejdsprogram.«
10)
Artikel 22 affattes således:
»Artikel 22
Evaluering
1. Regelmæssigt og mindst hvert femte år sørger bestyrelsen for, at der udarbejdes en uafhængig ekstern evaluering af gennemførelsen af denne forordning. Kommissionen stiller alle oplysninger til rådighed for agenturet, som agenturet finder relevant for denne evaluering.
2. Evalueringen vurderer virkningen af denne forordning og agenturets nytte, relevans, opnåede merværdi, effektivitet og arbejdsmetoder. Evalueringen skal tage hensyn til interessenternes synspunkter både på europæisk og nationalt plan. Den skal navnlig fokusere på det eventuelle behov for at ændre agenturets opgaver. Bestyrelsen præciserer opgaven nærmere efter aftale med Kommissionen og efter høring af de berørte parter.
3. Evalueringen forelægges bestyrelsen, som fremsætter henstillinger til Kommissionen vedrørende ændringer i denne forordning, agenturet og dets arbejdsform. Kommissionen sender resultaterne af evalueringen og henstillingerne til Europa-Parlamentet og Rådet, og de offentliggøres. Hvis det er hensigtsmæssigt, indgår der heri en handlingsplan med en tidsplan.«
11)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 22a
Fremskridtsrapport
Senest den 2. marts 2018 forelægger Kommissionen under hensyntagen til den i artikel 22 omhandlede evalueringsrapport en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om, hvordan agenturet har forvaltet de supplerende ansvarsområder, det er tildelt ved denne forordning, med henblik på at fastlægge yderligere effektivitetsforbedringer og, hvis det er nødvendigt, om agenturets målsætninger eller arbejdsopgaver bør udvides yderligere.«
12)
Artikel 23 udgår.
Artikel 2
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 15. januar 2013.
32013R0100
L 039/30
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
15.01.2013.
UREDBA (EU) br. 100/2013 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 15. siječnja 2013.
o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1406/2002 o osnivanju Europske agencije za pomorsku sigurnost
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 100. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon dostave nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
nakon savjetovanja s Odborom regija,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Uredbom (EZ) br. 1406/2002 Europskog parlamenta i Vijeća (3), koja je donesena kao odgovor na nesreću tankera za prijevoz nafte „Erika”, osnovana je Europska agencija za pomorsku sigurnost (dalje u tekstu „Agencija”) radi osiguravanja visoke, ujednačene i učinkovite razine pomorske sigurnosti i sprečavanja onečišćenja s brodova.
(2)
Nakon nesreće tankera za prijevoz nafte „Prestige” koja se dogodila 2002., Uredba (EZ) br. 1406/2002 bila je izmijenjena kako bi se Agenciji dala veća zadaća u rješavanju onečišćenja.
(3)
Potrebno je pojasniti koje su vrste onečišćenja mora obuhvaćene ciljevima Uredbe (EZ) br. 1406/2002. Stoga onečišćenje mora uzrokovanom naftnim ili plinskim postrojenjima treba tumačiti kao onečišćenje naftom ili bilo kojom drugom tvari osim nafte koja, ako dospije u morski okoliš, vjerojatno predstavlja opasnost za zdravlje ljudi, šteti živim resursima i životu u moru, umanjuje ugodnost ili ometa druge legitimne upotrebe mora, kako je utvrđeno Protokolom o pripravnosti, akciji i suradnji u slučajevima onečišćenja opasnim i štetnim tvarima iz 2000.
(4)
U skladu s člankom 22. Uredbe (EZ) br. 1406/2002, upravni odbor Agencije (dalje u tekstu „Upravni odbor”) zatražio je 2007. neovisnu vanjsku ocjenu o provedbi te Uredbe. Na temelju te ocjene, u lipnju 2008., izdao je preporuke u pogledu promjena funkcioniranja Agencije, njezinih područja nadležnosti i njezinog načina rada.
(5)
Na temelju rezultata vanjske ocjene te na temelju preporuka i višegodišnje strategije koju je u ožujku 2010. donio Upravni odbor, potrebno je pojasniti i ažurirati neke odredbe Uredbe (EZ) br. 1406/2002. Usredotočivši se na svoje prioritetne zadaće u području pomorske sigurnosti, Agencija bi trebala prihvatiti određeni broj novih osnovnih i pomoćnih zadaća u svjetlu razvoja politike pomorske sigurnosti na razini Unije i na međunarodnoj razini. Uz proračunska ograničenja s kojima se suočava Unija, za jamčenje troškovne i proračunske učinkovitosti i za izbjegavanje bilo kakvog preklapanja, potrebno je uložiti značajne napore u analitičke preglede i preraspodjelu. Kadrovske potrebe za nove osnovne i pomoćne zadaće trebale bi se u načelu pokriti unutarnjom preraspodjelom u Agenciji. Istodobno, Agencija bi trebala, prema potrebi, dobiti sredstva iz drugih dijelova proračuna Unije, posebno iz instrumenta Europske politike susjedstva. Agencija će bilo koje nove i pomoćne zadaće provoditi u okviru ograničenja trenutačne financijske perspektive i proračuna Agencije, ne dovodeći u pitanje pregovore i odluke o budućem višegodišnjem financijskom okviru. Kako ova Uredba nije odluka o financiranju, o sredstvima za Agenciju trebalo bi odlučivati proračunsko tijelo u okviru godišnjeg proračunskog postupka.
(6)
Zadaće Agencije moraju se opisati jasno i točno, te treba izbjegavati svako udvostručavanje zadaća.
(7)
Agencija je pokazala da se određene zadaće mogu učinkovitije provoditi na europskoj razini, što bi u nekim slučajevima moglo rezultirati uštedama za države članice u njihovim nacionalnim proračunima, i gdje je to dokazano, predstavljati istinsku europsku dodanu vrijednost.
(8)
Potrebno je pojasniti neke odredbe o posebnim aspektima upravljanja Agencijom. Uvažavajući posebnu odgovornost Komisije za provedbu politika Unije obuhvaćenih Ugovorom o funkcioniranju Europske unije, Komisija bi Agenciji trebala dati smjernice za provođenje njezinih zadaća poštujući u potpunosti pravni status Agencije i neovisnost njezinog izvršenog direktora, kako je utvrđeno Uredbom EZ (br.) 1406/2002.
(9)
Pri imenovanju članova upravnog odbora, izboru predsjednika i zamjenika predsjednika Upravnog odbora te imenovanju voditelja odjela, treba uzeti u obzir važnost osiguravanja uravnotežene zastupljenosti spolova.
(10)
Bilo koje upućivanje na relevantne pravne akte Unije treba tumačiti kao upućivanje na akte u području pomorske sigurnosti, sigurnosne zaštite u pomorstvu, sprečavanja onečišćenja s brodova i odziva na onečišćenje s brodova, te odziva na onečišćenje mora uzrokovano naftnim i plinskim postrojenjima.
(11)
Za potrebe ove Uredbe, „sigurnosna zaštita u pomorstvu” znači - u skladu s Uredbom (EZ) br. 725/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o jačanju sigurnosne zaštite brodova i luka (4) - kombinacija preventivnih mjera namijenjenih za zaštitu pomorskog prometa i luka od opasnosti namjernih protuzakonitih djelovanja. Cilj sigurnosne zaštite trebao bi se postići donošenjem odgovarajućih mjera u području pomorske prometne politike, ne dovodeći u pitanje pravila država članica u području nacionalne sigurnosti, obrane i javne sigurnosti te borbe protiv financijskih kaznenih djela protiv države.
(12)
Agencija bi trebala djelovati u interesu Unije. To također uključuje situaciju u kojoj bi Agencija u svojim područjima nadležnosti dobila zadaću djelovanja izvan državnih područja država članica i pružanja tehničke pomoći relevantnim trećim zemljama, promičući sigurnosnu pomorsku politiku Unije.
(13)
Agencija bi trebala pružati tehničku pomoć državama članicama, čime bi se olakšalo uspostavljanje potrebnih nacionalnih mogućnosti za provedbu pravne stečevine Unije.
(14)
Agencija bi trebala pružati operativnu pomoć državama članicama i Komisiji. To uključuje usluge kao što su Sustav Unije za razmjenu informacija iz područja pomorstva (SafeSeaNet), Europska satelitska služba za nadzor i otkrivanje naftnih mrlja na moru CleanSeaNet), podatkovno središte Europske unije za praćenje i identifikaciju brodova na velikoj udaljenosti (EU LRIT Dana centre) i baza podataka EU-a za inspekcijski pregled i nadzor države luke (Thetis).
(15)
Stručnost agencije u području elektroničkog prijenosa podataka i sustava za razmjenu pomorskih informacija trebala bi se iskoristiti za pojednostavljenje službenih postupaka izvješćivanja za brodove radi otklanjanja prepreka pomorskom prijevozu i uspostavljanja europskog prostora za pomorski prijevoz bez barijera. Posebno, Agencija bi trebala pomoći državama članicama pri provedbi Direktive 2010/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o službenom postupku prijave za brodove koji dolaze u luke i/ili odlaze iz luka država članica (5).
(16)
Agencija bi trebala pospješiti svoju pomoć Komisiji u pogledu istraživačkih aktivnosti povezanih s njezinim područjima nadležnosti. Međutim, trebalo bi izbjeći udvostručavanje poslova u odnosu na postojeći istraživački okvir Unije. Agencija, posebno, ne bi trebala biti zadužena za upravljanje istraživačkim projektima.
(17)
U svjetlu razvoja novih inovativnih aplikacija i usluga i poboljšanja postojećih aplikacija i usluga te radi provedbe europskog prostora za pomorski prijevoz bez barijera, Agencija bi trebala u potpunosti koristiti mogućnosti koje pružaju europski programi satelitske navigacije (EGNOS i Galielo) te program globalnog praćenja za zaštitu okoliša i sigurnosti (GMES).
(18)
Nakon isteka okvira Unije za suradnju u području slučajnog ili namjernog onečišćenja mora koji je uspostavljen Odlukom br. 2850/2000/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6), Agencija bi trebala nastaviti neke aktivnosti koje su se ranije provodile unutar tog okvira, oslanjajući se posebno na stručnost unutar savjetodavne tehničke skupine za pripravnost i odziv na onečišćenje mora. Aktivnosti Agencije u ovom području ne bi trebale osloboditi obalne države od njihove odgovornosti za uspostavljanje odgovarajućih mehanizama za rješavanje problema vezanih uz onečišćenje te bi morale uvažavati postojeće dogovore o suradnji između država članica ili skupina država članica.
(19)
Na zahtjev, Agencija putem CleanSeaNet-a daje državama članicama detaljne informacije o mogućim slučajevima onečišćenja s brodova, kako bi im omogućila ispunjavanje njihovih odgovornosti u skladu s Direktivom 2005/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o onečišćenju mora s brodova i uvođenju sankcija za prekršaje (7). Međutim, učinkovitost provedbe varira u velikoj mjeri unatoč tome što takvo onečišćenje može završiti u drugim nacionalnim vodama. Stoga u svom sljedećim izvješću u skladu s člankom 12. te Direktive, Komisija mora Europskom parlamentu i Vijeću dati informacije o učinkovitosti i dosljednosti provedbe te Direktive kao i druge relevantne informacije o njezinoj primjeni.
(20)
Zahtjevi predmetnih država da Agencija mobilizira mjere protiv onečišćenja trebali bi se prenositi putem mehanizma EU-a za civilnu zaštitu uspostavljenog Odlukom Vijeća 2007/779/EZ, Euratom (8). Međutim, Komisija može smatrati da su u drugim okolnostima, osim zahtjeva za mobilizaciju brodova i opreme koji su u pripravnosti za provođenje mjera protiv onečišćenja, primjereniji alternativni načini komunikacije upotrebom napredne informacijske tehnologije i o tome može obavijestiti državu članicu koja je uložila zahtjev.
(21)
Nedavni događaji su pokazali opasnosti koje aktivnosti istraživanja i iskorištavanja nafte i plina na moru predstavljaju za pomorski promet i morski okoliš. Mogućnosti odziva Agencije na onečišćenje naftom i njezina stručnost u području onečišćenja opasnim i štetnim tvarima, trebali bi se koristiti, na zahtjev predmetne države, za rješavanje onečišćenja koja proizlaze iz takvih djelatnosti.
(22)
Agencija bi posebno trebala koristiti CleanSeaNet, koji se trenutačno upotrebljava za osiguravanje dokaza o izlijevanju nafte s brodova, također i za otkrivanje i izvještavanje o izlijevanjima nafte povezanim s aktivnostima istraživanja i iskorištavanja nafte i plina na moru, ne uzrokujući nikakve štetne učinke na usluge pomorskog prometa.
(23)
Agencija raspolaže uspostavljenom i priznatom dragocjenom stručnošću i oruđem u području pomorske sigurnosti, sigurnosne zaštite u pomorstvu, sprečavanja onečišćenja s brodova i s njim povezanih problema. Ta stručnost i oruđa mogu biti relevantni za druge aktivnosti Unije povezane s pomorskom prometnom politikom Unije. Stoga bi Agencija trebala, na zahtjev, pomagati Komisiji i državama članicama pri razvoju i provedbi takvih aktivnosti Unije, pod uvjetom da je upravni odbor u okviru godišnjeg radnog programa Agencije to odobrio. Za takvu bi pomoć trebalo provesti detaljnu analizu troškova i koristi i ona ne bi smjela biti štetna za osnovne zadaće Agencije.
(24)
Kroz tehničku pomoć koju pruža, Agencija također doprinosi razvoju ekološki prihvatljivijeg pomorskog prometa.
(25)
U pogledu klasifikacijskih društava, većina se klasifikacijskih društava bavi i pomorskim plovilima i plovilima na unutarnjim plovnim putovima. Na temelju svog iskustva s klasifikacijskim društvima za pomorska plovila, Agencija bi mogla Komisiji dati relevantne informacije u vezi s klasifikacijskim društvima za plovila na unutarnjim plovnim putovima i time omogućiti veću učinkovitost.
(26)
U pogledu povezanosti između prometnih informacijskih sustava, Agencija bi trebala pomoći Komisiji i državama članicama tako, da zajedno s nadležnim tijelima za sustav riječnih informacijskih servisa istraži mogućnost razmjene informacija između takvih sustava.
(27)
Ne dovodeći u pitanje odgovornost nadležnih tijela, Agencija bi trebala pomoći Komisiji i državama članicama pri razvoju i provedbi buduće inicijative e-Maritime, čiji je cilj poboljšanje učinkovitosti europskog sektora pomorskog prometa omogućavanjem upotrebe naprednih informacijskih tehnologija.
(28)
S ciljem postizanja jedinstvenog tržišta i europskog prostora za pomorski prijevoz bez barijera, trebalo bi smanjiti upravna opterećenja za brodski prijevoz, potičući time, između ostalog, brodski prijevoz na kratke pruge. U ovom bi se kontekstu koncepcije „Blue-Belt” (plavi pojas) i e-Maritime mogle upotrijebiti kao način smanjenja službenih postupaka prijave koji se zahtijevaju za komercijalne brodove pri ulasku u luke država članica ili pri izlasku iz njih.
(29)
Treba podsjetiti da se u skladu sa sudskom praksom Suda Europske unije, i kako bi se poštovalo načelo institucionalne ravnoteže, na agenciju ne može prenijeti ovlast za donošenje odluka opće primjene.
(30)
Ne dovodeći u pitanje ciljeve i zadaće utvrđene u Uredbi (EZ) br. 1406/2002, Komisija bi u roku od jedne godine od datuma stupanja na snagu ove Uredbe, u bliskoj suradnji s relevantnim dionicima, trebala pripremiti i dostaviti studiju izvedivosti radi ocjene i utvrđivanja mogućnosti za poboljšanje koordinacije i suradnje različitih funkcija obalne straže. Tom bi se studijom trebali uzeti u obzir postojeći zakonodavni okvir i relevantne preporuke odgovarajućih foruma Unije kao i trenutačni razvoj zajedničkog okružja za razmjenu informacija (CISE), te bi se u potpunosti trebala poštovati načela supsidijarnosti i proporcionalnosti, razlažući jasno Europskom parlamentu i Vijeću troškove i prednosti.
(31)
Privlačenje dobro osposobljenih europskih pomoraca važno je za konkurentnost pomorskih klastera Unije. Stoga, u svjetlu trenutačne i buduće potražnje za visoko kvalificiranim pomorcima u Uniji, Agencija bi trebala, prema potrebi, podržati države članice i Komisiju pri promicanju pomorskog osposobljavanja, omogućavanjem dobrovoljne razmjene najboljih praksa i pružanjem informacija o Unijinim programima razmjene u području pomorskog osposobljavanja. To bi moglo uključivati dobrovoljnu pomoć nadležnim europskim dionicima pri njihovim nastojanjima za izvrsnost u pomorskom osposobljavanju, poštujući u potpunosti nadležnost država članica za sadržaj i organizaciju pomorskog osposobljavanja.
(32)
S ciljem suprotstavljanja sve većoj opasnosti od piratstva, Agencija bi trebala, prema potrebi, nastaviti nadležnim nacionalnim tijelima i drugim relevantnim tijelima, uključujući operacije poput pomorske vojne operacije EU-a Atalanta, prosljeđivati detaljne informacije o položaju plovila koja plove pod zastavom država članica i koja prolaze kroz područja razvrstana kao vrlo opasna. Osim toga, Agencija raspolaže sredstvima koja bi mogla biti korisna, posebno u kontekstu razvoja CISE-a. Stoga je primjereno da Agencija, na zahtjev, nadležnim nacionalnim tijelima i tijelima Unije kao što su Frontex i Europol, daje odgovarajuće podatke o položaju plovila i podatke prikupljene promatranjem Zemlje, kako bi se olakšale preventivne mjere protiv namjernih protuzakonitih djelovanja kako se tumače u relevantnom pravu Unije, ne dovodeći u pitanje prava i obveze država članica u skladu s primjenjivim nacionalnim pravom i pravom Unije, posebno u pogledu onih tijela koja traže podatke. Pružanje podataka o praćenju i identifikaciji brodova na velikoj udaljenosti (LRIT) trebalo bi podlijegati suglasnosti dotične države zastave, u skladu s postupcima koje treba uspostaviti upravni odbor.
(33)
Pri objavljivanju informacija u skladu s Direktivom 2009/16/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o nadzoru države luke (9), Komisija i Agencija bi se trebale oslanjati na stručnost i iskustvo stečeno u okviru Pariškog memoranduma o razumijevanju u vezi s nadzorom države luke („Pariški MoU”), kako bi se osigurala dosljednost.
(34)
Pomoć Agencije državama članicama i Komisiji u pogledu relevantnog rada međunarodnih i regionalnih organizacija, ne bi trebala dovoditi u pitanje odnos između tih organizacija i država članica koji proizlazi iz članstva država članica u tim organizacijama.
(35)
Unija je pristupila sljedećim instrumentima, kojima se uspostavljaju regionalne organizacije, čije su aktivnosti također obuhvaćene ciljevima Agencije: Konvenciji o zaštiti morskog okoliša Baltičkog mora (Helsinška konvencija kako je izmijenjena 1992. godine) (10); Konvenciji o zaštiti Sredozemnog mora od onečišćavanja (Barcelonska konvencija) (11) te njezinoj reviziji iz 1995. (12) i određenom broju protokola toj konvenciji; Sporazumu o suradnji pri postupanju kod onečišćenja Sjevernog mora naftom i drugim štetnim tvarima (Bonski sporazum) (13); Konvenciji o zaštiti morskog okoliša sjeveroistočnog Atlantika (Konvencija OSPAR) (14); Sporazumu o suradnji za zaštitu obala i voda sjeveroistočnog Atlantika od onečišćenja, potpisanom 17. listopada 1990. (Lisabonski sporazum) (15), s njegovim dodatnim Protokolom potpisanim 20. svibnja 2008. koji još nije stupio na snagu (16). Unija također pregovara o pristupanju Konvenciji o zaštiti Crnog mora od onečišćenja, potpisanoj u travnju 1992. (Bukureštanska konvencija). Agencija bi stoga trebala pružati tehničku pomoć državama članicama i Komisiji pri sudjelovanju u relevantnom radu tih regionalnih organizacija.
(36)
Osim tih regionalnih organizacija, postoje i brojne druge regionalne, subregionalne i bilateralne koordinacije i suradnje u vezi s odzivom na onečišćenje. Pri pružanju pomoći u pogledu odziva na onečišćenje trećim zemljama koje imaju zajednički regionalni morski bazen s Unijom, Agencija bi trebala djelovati uzimajući u obzir te sporazume.
(37)
Unija dijeli sa susjednim državama regionalne morske bazene Sredozemnog mora, Crnog mora i Baltičkog mora. Agencija bi na zahtjev Komisije trebala pružati pomoć tim zemljama u vezi s odzivom na onečišćenje.
(38)
Za postizanje maksimalne učinkovitosti, Agencija bi trebala surađivati u najvećoj mogućoj mjeri u kontekstu Pariškog MoU-a. Komisija i države članice bi trebale nastaviti ispitivati bilo koje mogućnosti za daljnje povećanje učinkovitosti, koje bi se mogle predložiti za razmatranje u okviru Pariškog MoU-a.
(39)
Kako bi se osiguralo da se obvezujući pravni akti Unije u području pomorske sigurnosti i sprečavanja od onečišćenja s brodova pravilno provode u praksi, Agencija bi morala pomagati Komisiji obavljanjem posjeta državama članicama. Ti posjeti nacionalnim upravama trebali bi omogućiti Agenciji prikupljanje svih potrebnih informacija za izradu opsežnog izvješća Komisiji za njezinu daljnju ocjenu. Ti bi se posjeti trebali provoditi u skladu s načelima iz članka 4. stavka 3. Ugovora o Europskoj uniji te na takav način da upravno opterećenje za nacionalnu pomorsku upravu bude minimalno. Osim toga, ti bi se posjeti trebali provoditi u skladu s određenim postupkom, uključujući standardnu metodologiju koju donosi upravni odbor.
(40)
Agencija bi trebala pomagati Komisiji provođenjem inspekcijskih pregleda priznatih organizacija u skladu s Uredbom (EZ) br. 391/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o zajedničkim pravilima i normama za organizacije koje obavljaju pregled i nadzor brodova (17). Ti se inspekcijski pregledi mogu također provoditi u trećim zemljama. Komisija i Agencija bi trebale osigurati da predmetne države članice budu odgovarajuće obaviještene. Agencija bi također trebala provoditi inspekcijske zadaće, koje je Komisija prenijela na nju, u vezi s osposobljavanjem i certificiranjem pomoraca u trećim zemljama u skladu s Direktivom 2008/106/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o minimalnoj razini osposobljavanja pomoraca (18). Uredbom (EZ) br. 1406/2002 ne bi trebali biti obuhvaćeni detalji o tehničkoj pomoći koju Agencija pruža pri inspekcijskim pregledima sigurnosne zaštite u pomorstvu koje provodi Komisija u skladu s Uredbom Komisije (EZ) br. 324/2008 od9. travnja 2008. o utvrđivanju izmijenjenih postupaka za obavljanje pregleda Komisije u području sigurnosne zaštite u pomorstvu (19).
(41)
Kako bi se osigurala koherentnost s ciljevima politike i institucionalnim ustrojem Unije te s primjenjivim upravnim i financijskim postupcima, Komisija bi trebala izdati službenu obavijest u obliku pisanog mišljenja o nacrtu višegodišnje strategije i nacrtu godišnjih radnih programa Agencije, koje bi upravni odbor trebao uzeti u obzir prije usvajanja tih dokumenata.
(42)
Kako bi se osigurao pošten i transparentan postupak za imenovanje izvršnog direktora, postupak izbora koji se primjenjuje morao bi biti u skladu sa smjernicama Komisije za izbor i imenovanje direktora agencija Unije. Tim se smjernicama predviđa da se može kandidirati državljanin bilo koje države članice. Iz istih razloga, u predizbornoj komisiji bi izvršni odbor trebao zastupati jedan promatrač. Promatrač bi morao biti obavještavan tijekom daljnjih faza izbornog postupka. U vrijeme kada upravni odbor donosi svoju odluku o imenovanju, njegovi članovi moraju imati mogućnost upućivanja pitanja Komisiji o postupku izbora. Osim toga, upravni bi odbor trebao imati mogućnost intervjuiranja kandidata koji su ušli u uži izbor, u skladu sa standardnom praksom. U svim fazama izbornog postupka i imenovanja za mjesto izvršnog direktora Agencije, sve uključene stranke moraju osigurati da se s osobnim podacima kandidata postupa u skladu s Uredbom (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka (20).
(43)
Iako se Agencija financira uglavnom kroz doprinos iz Unije, ona također ima prihode koji proizlaze iz pristojbi i naknada povezanih s njezinim uslugama. Te se pristojbe i naknade odnose posebno na rad podatkovnog središta EU LRIT i primjenjuju se u skladu s Rezolucijom Vijeća donesenom 1. i 2. listopada 2007. i 9. prosinca 2008. u vezi s uspostavljanjem podatkovnog središta EU LRIT, a posebno sa stavcima koji se odnose na financiranje LRIT izvješća.
(44)
U okviru izvješća o napretku predviđenom Uredbom (EZ) br. 1406/2002, Komisija bi također trebala ispitati mogući doprinos Agencije provedbi budućeg zakonodavnog akta o sigurnosti aktivnosti traženja, istraživanja i proizvodnje nafte i plina na moru, koji trenutačno pregledavaju Europski parlament i Vijeće, u pogledu sprečavanja onečišćenja s naftnih i plinskih postrojenja na moru, uzimajući u obzir uspostavljenu i priznatu stručnost i oruđa Agencije.
(45)
Aktivnosti Agencije bi također, prema potrebi, trebale doprinijeti uspostavljanju istinskog europskog prostora za pomorski prijevoz bez barijera.
(46)
Potrebno je uzeti u obzir Uredbu (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (21), a posebno njezin članak 208.
(47)
Uredbu (EZ) br. 1406/2002 bi trebalo stoga na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Izmjene Uredbe (EZ) br. 1406/2002
Uredba (EZ) br. 1406/2002 mijenja se kako slijedi:
1.
članci 1. do 3. zamjenjuju se sljedećim:
„Članak 1.
Ciljevi
1. Ovom se Uredbom osniva Europska Agencija za pomorsku sigurnost (‚Agencija’) sa svrhom osiguravanja visoke, jedinstvene i učinkovite razine pomorske sigurnosti, sigurnosne zaštite u pomorstvu, sprečavanja onečišćenja s brodova i odziva na onečišćenje s brodova, te odziva na onečišćenje mora uzrokovano naftnim i plinskim postrojenjima.
2. S tim ciljem Agencija surađuje s državama članicama i Komisijom i pruža im tehničku, operativnu i znanstvenu pomoć u područjima navedenim u stavku 1. ovog članka unutar granica osnovnih zadaća određenih u članku 2. i, kako i kada je primjenjivo, pomoćnih zadaća određenih u članku 2.a, posebno kako bi državama članicama i Komisiji pomogla u pravilnoj primjeni relevantnih pravnih akata Unije. U pogledu odziva na onečišćenje, Agencija pruža operativnu pomoć samo na zahtjev pogođene države (pogođenih država).
3. Pružanjem pomoći iz stavka 2., Agencija, prema potrebi, doprinosi ukupnoj učinkovitosti pomorskog prometa i pomorskog prijevoza kako je određeno u ovoj Uredbi, kako bi se olakšalo uspostavljanje europskog prostora za pomorski prijevoz bez barijera.
Članak 2.
Osnovne zadaće Agencije
1. Kako bi se osiguralo primjereno ispunjavanje ciljeva navedenih u članku 1., Agencija obavlja osnovne zadaće navedene u ovom članku.
2. Agencija pomaže Komisiji:
(a)
u pripremnim radnjama za ažuriranje i razvijanje relevantnih pravnih akata Unije, posebno u skladu s razvojem međunarodnog zakonodavstva;
(b)
u učinkovitoj provedbi relevantnih obvezujućih zakonskih akata Unije, posebno obavljanjem posjeta i inspekcijskih pregleda, kako je navedeno u članku 3. ove Uredbe, i pružanjem tehničke pomoći Komisiji pri provođenju inspekcijskih zadaća koje su joj dodijeljene u skladu s člankom 9. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 725/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o jačanju sigurnosne zaštite brodova i luka (22). U tom pogledu, ona može upućivati prijedloge Komisiji za bilo kakva moguća poboljšanja tih obvezujućih pravnih akata;
(c)
u analizi tekućih i dovršenih istraživačkih projekata relevantnih za ciljeve Agencije; to može uključivati utvrđivanje mogućih daljnjih mjera koje proizlaze iz određenih istraživačkih projekata;
(d)
u obavljanju bilo koje druge zadaće u vezi s ciljevima Agencije, koja je u pravnim aktima Unije dodijeljena Komisiji.
3. Agencija surađuje s državama članicama pri:
(a)
organiziranju, prema potrebi, odgovarajućih obrazovnih aktivnosti u područjima koja su u nadležnosti država članica;
(b)
razvijanju tehničkih rješenja, uključujući pružanje odgovarajućih operativnih usluga i pružanje tehničke pomoći pri uspostavljanju nacionalnih kapaciteta za provedbu relevantnih pravnih akata Unije;
(c)
osiguravanju odgovarajućih informacija, na zahtjev države članice, koje proizlaze iz inspekcijskih pregleda navedenih u članku 3., kako bi pomogla pri praćenju priznatih organizacija koje u ime država članica provode zadaće certifikacije u skladu s člankom 9. Direktive 2009/15/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o zajedničkim pravilima i normama za organizacije koje obavljaju pregled i nadzor brodova te za odgovarajuće aktivnosti pomorskih uprava (23), ne dovodeći u pitanje prava i obveze države zastave;
(d)
podupiranju mjera odziva na onečišćenje u slučaju onečišćenja s brodova kao i u slučaju onečišćenja mora uzrokovanog naftnim i plinskim postrojenjima, dodatnim sredstvima na troškovno učinkovit način, kada je takav zahtjev uložila pogođena država članica pod čijom se nadležnošću provode operacije čišćenja, ne dovodeći u pitanje odgovornost obalnih država da imaju uspostavljene odgovarajuće mehanizme za odziv na onečišćenje, poštujući postojeću suradnju između država članica u tom području. Prema potrebi, zahtjevi za mobilizaciju mjera protiv onečišćenja prenose se putem mehanizma EU-a za civilnu zaštitu uspostavljenog Odlukom Vijeća 2007/779/EZ, Euratom (24).
4. Agencija olakšava suradnju između država članica i Komisije:
(a)
u području praćenja prometa obuhvaćenom Direktivom 2002/59/EZ, Agencija posebno promiče suradnju između obalnih država u predmetnim morskim područjima te razvija i upravlja podatkovnim središtem Europske unije za praćenje i identifikaciju brodova na velikoj udaljenosti i sustavom Unije za razmjenu informacija iz područja pomorstva (SafeSeaNet), kako je navedeno u člancima 6.b i 22.a te Direktive, kao i međunarodnim sustavom za razmjenu podataka u vezi s praćenjem i identifikacijom brodova na velikoj udaljenosti u skladu s preuzetom obvezom u Međunarodnoj pomorskoj organizaciji (‚IMO’);
(b)
pružanjem odgovarajućih podataka o položaju plovila i podataka prikupljenih promatranjem Zemlje nadležnim nacionalnim tijelima i tijelima Unije u okviru njihovih ovlasti, na zahtjev i ne dovodeći u pitanje nacionalno pravo i pravo Unije, kako bi se olakšale mjere protiv prijetnji piratstva i namjernih protuzakonitih djelovanja, kako je predviđeno u primjenjivom pravu Unije ili u skladu s međunarodno dogovorenim pravnim instrumentima u području pomorskog prijevoza, podložno primjenjivim pravilima o zaštiti podataka i u skladu s upravnim postupcima koje određuje upravni odbor ili upravna skupina na visokoj razini uspostavljena u skladu s Direktivom 2002/59/EZ, prema potrebi. Davanje podataka o praćenju i identifikaciji brodova na velikoj udaljenosti podliježe suglasnosti dotične države zastave;
(c)
u području istraživanja pomorskih nesreća i nezgoda u skladu s Direktivom 2009/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o određivanju temeljnih načela o istraživanju nesreća u području pomorskog prometa (25); ako to zatraže odgovarajuće države članice i uz pretpostavku da to ne uzrokuje sukob interesa, Agencija tim državama članicama pruža operativnu pomoć u vezi s istraživanjima povezanim s ozbiljnim ili vrlo ozbiljnim nesrećama te obavlja analizu izvješća o istraživanjima sigurnosti radi utvrđivanja dodane vrijednosti na razini Unije u smislu bilo kojih povučenih pouka. Na temelju podataka dobivenih od država članica u skladu s člankom 17. te Direktive, Agencija sastavlja godišnji pregled pomorskih nesreća i nezgoda;
(d)
pri osiguravanju objektivnih, pouzdanih i usporedivih statistika, informacija i podataka, kako bi se Komisiji i državama članicama omogućilo poduzimanje potrebnih mjera za poboljšanje njihovih aktivnosti te ocjenu učinkovitosti i troškovne učinkovitosti postojećih mjera. Te zadaće uključuju prikupljanje, bilježenje i ocjenu tehničkih podataka, sustavno korištenje postojećih baza podataka, uključujući njihovo međusobno obogaćivanje i prema potrebi razvoj dodatnih baza podataka. Na temelju prikupljenih podataka, Agencija pomaže Komisiji pri objavljivanju informacija koji se odnose na brodove u skladu s Direktivom 2009/16/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o nadzoru države luke (26);
(e)
pri prikupljanju i analiziranju podataka o pomorcima, koji se daju i upotrebljavaju u skladu s Direktivom 2008/106/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o minimalnoj razini osposobljavanja pomoraca (27);
(f)
pri unapređivanju identifikacije i praćenja brodova koji provode nezakonita ispuštanja u skladu s Direktivom 2005/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o onečišćenju mora s brodova i uvođenju sankcija za prekršaje (28);
(g)
u pogledu onečišćenja mora naftom uzrokovanog naftnim i plinskim postrojenjima, pri praćenju opsega i utjecaja takvog onečišćenja na okoliš upotrebom Europske satelitske službe za nadzor i otkrivanje naftnih mrlja na moru (CleanSeaNet);
(h)
pružanjem tehničke pomoći potrebne kako bi države članice i Komisija doprinijele relevantnom radu tehničkih tijela IMO-a, Međunarodne organizacije rada, u mjeri u kojoj se radi o pomorstvu, te Pariškog memoranduma o razumijevanju u vezi s nadzorom države luke (‚Pariški MoU’) i relevantnih regionalnih organizacija kojima je Unija pristupila, u pogledu pitanja koja su u nadležnosti Unije;
(i)
u pogledu provedbe Direktive 2010/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o službenom postupku prijave za brodove koji dolaze u luke i/ili odlaze iz luka država članica (29), posebno olakšavanjem elektroničkog prijenosa podataka putem SafeSeaNet-a i podrškom razvoja koncepcije jedinstvenog prozora (‚Single window’).
5. Na zahtjev Komisije, Agencija može pružiti tehničku pomoć, uključujući organizaciju odgovarajućih obrazovnih aktivnosti u pogledu odgovarajućih pravnih akata Unije, državama koje su zatražile pristup Uniji i, prema potrebi, europskim susjednim partnerskim državama i državama koje sudjeluju u Pariškom MoU-u.
Agencija također može pružati pomoć u slučaju onečišćenja s brodova kao i u slučaju onečišćenja mora uzrokovanog naftnim i plinskim postrojenjima, koja utječu na one treće zemlje koje s Unijom dijele regionalni morski bazen, u skladu s mehanizmom EU-a za civilnu zaštitu uspostavljenim Odlukom Vijeća 2007/779/EZ, Euratom, te po analogiji, s uvjetima koji se primjenjuju na države članice, kako je navedeno u stavku 3. točki (d) ovog članka. Te se zadaće usklađuju s postojećim regionalnim dogovorima o suradnji u vezi s onečišćenjem mora.
Članak 2.a
Pomoćne zadaće Agencije
1. Ne dovodeći u pitanje osnovne zadaće iz članka 2., Agencija prema potrebi pomaže Komisiji i državama članicama pri razvoju i provedbi aktivnosti Unije određenih u stavcima 2. i 3. ovog članka koje su povezane s ciljevima Agencije, ako Agencija ima uspostavljenu i priznatu stručnost i oruđa. Pomoćne zadaće navedene u ovom članku:
(a)
stvaraju utemeljenu dodanu vrijednost;
(b)
sprečavaju udvostručavanje nastojanja;
(c)
u interesu su pomorske prometne politike Unije;
(d)
ne ometaju osnovne zadaće Agencije; i
(e)
ne narušavaju prava i obveze država članica, posebno kao država zastave, država luke i obalnih država.
2. Agencija pomaže Komisiji:
(a)
u kontekstu provedbe Direktive 2008/56/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (Okvirna direktiva o morskoj strategiji) (30), doprinoseći cilju postizanja dobrog okolišnog statusa morskih voda, svojim elementima u vezi s brodarstvom i upotrebom rezultata postojećih pomagala, kao što su SafeSeaNet i CleanSeaNet;
(b)
pružanjem tehničke pomoći u vezi s emisijama stakleničkih plinova s brodova, posebno pri praćenju trenutačnih međunarodnih razvoja;
(c)
u pogledu programa globalnog praćenja za zaštitu okoliša i sigurnosti (GMES), pri promicanju upotrebe podataka i usluga GMES-a u pomorske svrhe, unutar okvira upravljanja GMES-om;
(d)
pri razvoju zajedničkog okružja za razmjenu informacija u području pomorstva EU-a;
(e)
u vezi s pokretnim naftnim i plinskim postrojenjima na moru, pri proučavanju zahtjeva IMO-a i pri prikupljanju osnovnih informacija o mogućim prijetnjama pomorskom prometu i morskom okolišu;
(f)
pružanjem relevantnih informacija u pogledu klasifikacijskih društava za plovila na unutarnjim plovnim putovima u skladu s Direktivom 2006/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o utvrđivanju tehničkih pravila za plovila unutarnje plovidbe (31). Ove se informacije uključuju u izvješća iz članka 3. stavaka 4. i 5. ove Uredbe.
3. Agencija pomaže Komisiji i državama članicama:
(a)
pri ispitivanju izvedivosti i provedbi politika i projekata kojima se podržava uspostavljanje europskog prostora za pomorski prijevoz bez barijera, kao što su koncepcija plavog pojasa (‚Blue belt’) i e-Maritime, kao i morske autoceste. To se provodi posebno istraživanjem dodatnih funkcija SafeSeaNet-a, ne dovodeći u pitanje ulogu upravne skupine na visokoj razini osnovane u skladu s Direktivom 2002/59/EZ;
(b)
istražujući zajedno s nadležnim tijelima za riječni informacijski sustav mogućnost razmjene informacija između tog sustava i informacijskih sustava o pomorskom prometu, na temelju izvješća predviđenog u članku 15. Direktive 2010/65/EU;
(c)
olakšavanjem dobrovoljne razmjene najboljih praksa u području pomorskog osposobljavanja i obrazovanja u Uniji i pružanjem informacija o Unijinim programima razmjene relevantnim za pomorsko osposobljavanje, poštujući pri tom u potpunosti članak 166. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU).
Članak 3.
Posjeti državama članicama i inspekcijski pregledi
1. S ciljem obavljanja zadaća koje su joj povjerene i pomaganja Komisiji pri ispunjavanju njezinih dužnosti u skladu s UFEU-om, a posebno pri ocjenjivanju učinkovite provedbe relevantnog prava Unije, Agencija obavlja posjete državama članicama u skladu s metodologijom koju utvrđuje Upravni odbor.
2. Agencija pravovremeno obavješćuje dotičnu državu članicu o planiranom posjetu, imenima ovlaštenih dužnosnika, te o datumu početka i očekivanom trajanju posjeta. To obavljaju dužnosnici Agencije koji su određeni za provođenje takvih posjeta, s predloženom pisanom odlukom izvršnog direktora Agencije u kojoj su navedeni svrha i ciljevi njihove misije.
3. Agencija provodi inspekcijske preglede u ime Komisije kako se to zahtijeva obvezujućim pravnim aktima Unije o organizacijama koje je Unija priznala u skladu s Uredbom 391/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o zajedničkim pravilima i normama za organizacije koje obavljaju pregled i nadzor brodova (32), te o osposobljavanju i certificiranju pomoraca u trećim zemljama u skladu s Direktivom 2008/106/EZ.
4. Na kraju svakog posjeta ili inspekcijskog pregleda, Agencija izrađuje izvješće i šalje ga Komisiji i dotičnoj državi članici.
5. Prema potrebi, i u svakom slučaju kada se dovrši ciklus posjeta i inspekcijskih pregleda, Agencija analizira izvješća iz tog ciklusa s ciljem utvrđivanja horizontalnih nalaza i općih zaključaka o učinkovitosti i troškovnoj učinkovitosti uspostavljenih mjera. Agencija tu analizu dostavlja Komisiji za daljnju raspravu s državama članicama kako bi se izvukle bilo kakve relevantne pouke i olakšalo širenje dobrih radnih praksa.
2.
u članku 4., stavci 3. i 4. zamjenjuju se sljedećim:
„3. Upravni odbor usvaja praktična rješenja za primjenu stavaka 1. i 2., uključujući prema potrebi rješenja u vezi sa savjetovanjem s državama članicama prije objavljivanja informacija.
4. Podaci koje u skladu s ovom Uredbom prikupe i obrade Komisija i Agencija, podliježu Uredbi (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka (33), a Agencija poduzima potrebne mjere kako bi osigurala siguran postupak s povjerljivim informacijama i njihovu sigurnu obradu.
3.
u članku 5., stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Na zahtjev Komisije, Upravni odbor može odlučiti da u dogovoru i u suradnji s dotičnim državama članicama te vodeći računa o proračunskim implikacijama, uključujući bilo kakav doprinos koji mogu davati dotične države članice, osnuje regionalna središta za provođenje nekih zadaća Agencije na najdjelotvorniji i najučinkovitiji način. Pri donošenju takve odluke, Upravni odbor određuje točan opseg aktivnosti regionalnog centra, izbjegavajući nepotrebne financijske izdatke i poboljšavajući suradnju s postojećim regionalnim i nacionalnim mrežama.”;
4.
u članku 10. stavak 2. mijenja se kako slijedi:
(a)
točka (b) zamjenjuje se sljedećim:
„(b)
donosi godišnje izvješće o aktivnostima Agencije i dostavlja ga svake godine do 15. lipnja Europskom parlamentu, Vijeću, Komisiji, Revizijskom sudu i državama članicama.
Agencija svake godine dostavlja proračunskom tijelu sve informacije u vezi s ishodom postupaka ocjenjivanja;”;
(b)
točka (c) zamjenjuje se sljedećim:
„(c)
u okviru pripreme programa rada ispituje i odobrava zahtjeve za pomoć Komisiji iz članka 2. stavka 2. točke (d), zahtjeve država članica za tehničku pomoć iz članka 2. stavka 3., zahtjeve za tehničku pomoć iz članka 2. stavka 5., kao i zahtjeve za pomoć iz članku 2.a;
(ca)
ispituje i donosi višegodišnju strategiju za Agenciju za razdoblje od pet godina, uzimajući u obzir pisano mišljenje Komisije;
(cb)
ispituje i donosi višegodišnji plan kadrovske politike Agencije;
(cc)
razmatra nacrt upravnih rješenja iz članka 15. stavka 2. točke (ba);”;
(c)
točka (g) zamjenjuje se sljedećim:
„(g)
utvrđuje metodologiju posjeta koji se provode u skladu s člankom 3. Ako Komisija u roku od 15 dana od datuma donošenja metodologije izrazi svoje neslaganje, Upravni odbor tu metodologiju preispituje i donosi u drugom čitanju, vjerojatno izmijenjenu, bilo dvotrećinskom većinom uključujući predstavnike Komisije, bilo jednoglasnom odlukom predstavnika država članica;”;
(d)
točka (h) zamjenjuje se sljedećim:
„(h)
obavlja svoje dužnosti u vezi s proračunom Agencije u skladu s člancima 18., 19. i 21. te prati nalaze i preporuke koji proizlaze iz različitih revizijskih izvješća i ocjena, kako unutarnjih tako i vanjskih, i osigurava odgovarajuće naknadne mjere u odnosu na njih;”;
(e)
točka (i) zamjenjuje se sljedećim:
„(i)
provodi disciplinske ovlasti nad izvršnim direktorom i voditeljima odjela iz članka 16.;”;
(f)
točka (l) zamjenjuje se sljedećim:
„(l)
provjerava financijsku provedbu detaljnog plana iz točke (k) ovog stavka i proračunske obveze predviđene Uredbom (EZ) br. 2038/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o višegodišnjem financiranju za aktivnosti Europske agencije za pomorsku sigurnost u području odziva na onečišćenje s brodova (34);
(g)
dodaje se sljedeća točka:
„(m)
između svojih članova imenuje promatrača koji prati izborni postupak Komisije za imenovanje izvršnog direktora.”;
5.
članak 11. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 1., drugi podstavak, zamjenjuje se sljedećim:
„Članovi Upravnog odbora imenuju se na temelju razine njihovog odgovarajućeg iskustva i stručnosti u područjima iz članka 1. Države članice i Komisija nastoje postići uravnoteženu zastupljenost muškaraca i žena u Upravnom odboru.”;
(b)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Mandat traje četiri godine. Mandat se može obnoviti.”;
6.
u članku 13., stavak 4. zamjenjuje se sljedećim:
„4. Kada se radi o pitanjima povjerljivosti ili sukoba interesa, Upravni odbor može donijeti odluku o ispitivanju određenih točaka dnevnog reda bez prisutnosti dotičnih članova. Detaljna pravila za primjenu ove odredbe utvrđuju se poslovnikom.”;
7.
stavak 15. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 2., točke (a) i (b) zamjenjuju se sljedećim:
„(a)
on/ona priprema višegodišnju strategiju Agencije i dostavlja je Upravnom odboru nakon savjetovanja s Komisijom, najmanje osam tjedana prije odgovarajućeg sastanka Upravnog odbora, uzimajući u obzir stajališta i prijedloge članova upravnog odbora;
(aa)
on/ona priprema višegodišnji plan kadrovske politike Agencije i dostavlja ga Upravnom odboru nakon savjetovanja s Komisijom, najmanje četiri tjedna prije odgovarajućeg sastanka Upravnog odbora;
(ab)
on/ona priprema godišnji program rada s navođenjem očekivanih ljudskih i financijskih resursa koji se dodjeljuju za svaku aktivnost i detaljan plan aktivnosti Agencije u vezi s pripravnošću i odzivom za slučajeve onečišćenja te ih dostavlja upravnom odboru nakon savjetovanja s Komisijom, najmanje osam tjedana prije odgovarajućeg sastanka upravnog odbora, uzimajući u obzir stajališta i prijedloge članova upravnog odbora. On/ona poduzima potrebne korake za njihovu provedbu. On/ona odgovara na bilo kakve zahtjeve države članice za pomoć u skladu s člankom 10. stavkom 2. točkom (c);
(b)
on/ona odlučuje o provođenju posjeta i inspekcijskih pregleda predviđenih u članku 3., nakon savjetovanja s Komisijom i slijedeći metodologiju za posjete koju je utvrdio Upravni odbor u skladu s člankom 10. stavkom 2. točkom (g).;
(ba)
on/ona može sklapati upravne dogovore s drugim tijelima koja djeluju u područjima djelovanja Agencije, pod uvjetom da se nacrt dogovora dostavi Upravnom odboru na savjetovanje i pod uvjetom da Upravni odbor u roku od četiri tjedna ne uloži prigovor.”;
(b)
u stavku 2., točka (d) zamjenjuje se sljedećim:
„(d)
on/ona organizira učinkovit sustav praćenja kako bi se omogućila usporedba dostignuća Agencije s njezinim ciljevima i zadaćama utvrđenim u ovoj Uredbi. S tim ciljem, u suglasnosti s Komisijom i Upravnim odborom, on/ona uspostavlja prilagođene pokazatelje performanse koji omogućavaju učinkovitu ocjenu postignutih rezultata. On/ona osigurava da se organizacijska struktura Agencije redovito prilagođava potrebama koje se razvijaju, u okviru raspoloživih financijskih i ljudskih resursa. Na toj osnovi izvršni direktor svake godine izrađuje nacrt općeg izvješća i dostavlja ga na razmatranje upravnom odboru. To izvješće uključuje namjenski dio koji se odnosi na financijsku provedbu detaljnog plana aktivnosti Agencije u vezi s pripravnošću i odzivom za slučaj onečišćenja te sadrži ažurirani status svih akcija financiranih u okviru tog plana. On/ona uspostavlja redovite postupke ocjenjivanja koji su u skladu s priznatim strukovnim standardima;”;
(c)
u stavku 2., točka (g) se briše;
(d)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Izvršni direktor, prema potrebi, izvješćuje Europski parlament i Vijeće o provođenju svojih zadaća.
On/ona posebno prikazuje status realizacije u pogledu pripreme višegodišnje strategije i godišnjeg radnog programa.”;
8.
članak 16. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 16.
Imenovanje i razrješenje izvršnog direktora i voditelja odjela
1. Izvršnog direktora imenuje i razrješava Upravni odbor. Imenuje se na razdoblje od pet godina na temelju zasluga i dokumentiranih sposobnosti upravljanja i rukovođenja kao i dokumentiranog iskustva u područjima iz članka 1., nakon što se sasluša mišljenje promatrača, kako je navedeno u članku 10. Izvršni direktor se imenuje s popisa od najmanje tri kandidata koje predlaže Komisija nakon otvaranja natječaja, po objavi poziva za iskaz interesa za to mjesto u Službenom listu Europske unije ili na nekom drugom mjestu. Kandidat kojeg odabere Upravni odbor može biti pozvan da nadležnom odboru Europskog parlamenta da svoju izjavu i odgovori na pitanja koja mu postave njegovi članovi. Upravni odbor vijeća o razrješenju na zahtjev Komisije ili jedne trećine svojih članova. Svoju odluku o imenovanju ili razrješenju, Upravni odbor donosi većinom od četiri petine svih članova koji imaju pravo glasa.
2. Na prijedlog Komisije, uzimajući u obzir izvješće o ocjeni, Upravni odbor može jedanput produljiti mandat izvršnog direktora za najviše četiri godine. Upravni odbor donosi svoju odluku većinom od četiri petine svih članova koji imaju pravo glasa. Upravni odbor obavješćuje Europski parlament o svojoj namjeri da izvršnom direktoru produlji mandat. Unutar razdoblja od jednog mjeseca prije produljenja njegovog/njezinog mandata, izvršni direktor može biti pozvan da nadležnom odboru Europskog parlamenta da svoju izjavu i odgovori na pitanja koja mu postave njegovi članovi. Ako se mandat ne produlji, izvršni direktor obavlja svoju funkciju dok se ne imenuje njegov/njezin nasljednik.
3. Izvršnom direktoru može pomagati jedan ili više voditelja odjela. Ako je izvršni direktor odsutan ili je nedostupan, zamjenjuje ga jedan od voditelja odjela.
4. Voditelji odjela imenuju se na temelju zasluga i dokumentiranih sposobnosti upravljanja i rukovođenja te na temelju profesionalne stručnosti i iskustva u područjima iz članka 1. Voditelje odjela imenuje i razrješava izvršni direktor nakon što o tom upravni odbor da svoje potvrdno mišljenje.”;
9.
članak 18. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 1., točka (c) zamjenjuje se sljedećim:
„(c)
pristojbi i naknada za publikacije, obrazovne i/ili bilo koje druge usluge koje pruža Agencija.”;
(b)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Izvršni direktor izrađuje nacrt izvješća o procjenama prihoda i izdataka Agencije za sljedeću godinu na temelju proračuna temeljenog na aktivnostima i prosljeđuje ga Upravnom odboru zajedno s nacrtom plana donošenja.”;
(c)
stavci 7. i 8. zamjenjuju se sljedećim:
„7. Komisija nacrt izvješća o procjenama prosljeđuje Europskom parlamentu i Vijeću (‚proračunsko tijelo’) zajedno s nacrtom općeg proračuna Europske unije.
8. Na temelju izvješća o procjenama, Komisija u nacrt općeg proračuna Europske unije unosi procjene koje smatra potrebnima za iznos subvencije za koji se tereti opći proračun, te ga dostavlja proračunskom tijelu u skladu s člankom 314. UFEU-a, zajedno s opisom i obrazloženjem bilo kakve razlike između izvješća o procjenama Agencije i subvencije za koju se tereti opći proračun.”;
(d)
stavak 10. zamjenjuje se sljedećim:
„10. Proračun donosi Upravni odbor. On postaje konačnim nakon konačnog donošenja općeg proračuna Europske unije. Prema potrebi, prilagođava se na odgovarajući način, zajedno s godišnjim programom rada.”;
10.
članak 22. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 22.
Evaluacija
1. U redovitim vremenskim razmacima, a najmanje svakih pet godina, Upravni odbor naručuje neovisnu vanjsku evaluaciju provedbe ove Uredbe. Komisija Agenciji stavlja na raspolaganje sve informacije koje Agencija smatra važnima za tu procjenu.
2. Evaluacijom se ocjenjuje utjecaj ove Uredbe, kao i korisnost, relevantnost, postignuta dodana vrijednost i učinkovitost Agencije i njezinih radnih praksa. Evaluacijom se uzimaju u obzir stajališta dionika, kako na europskoj tako i na nacionalnoj razini. Ona je posebno orijentirana na moguću potrebu za izmjenom zadaća Agencije. Upravni odbor, u dogovoru s Komisijom i nakon savjetovanja s uključenim strankama, određuje nadležnosti.
3. Upravni odbor prima evaluaciju i izdaje Komisiji preporuke u vezi s izmjenama ove Uredbe, Agencije i njezinih radnih praksa. Komisija prosljeđuje Europskome parlamentu i Vijeću rezultate evaluacije kao i preporuke te ih objavljuje. Prema potrebi, uključuje se i akcijski plan s naznačenim rokovima.”;
11.
umeće se sljedeći članak:
„Članak 22.a
Izvješće o napretku
Uzimajući u obzir izvješće o procjeni iz članka 22., Komisija do 2. ožujka 2018. dostavlja izvješće Europskom parlamentu i Vijeću navodeći kako je Agencija preuzela dodatne odgovornosti koje su joj dodijeljene ovom Uredbom s ciljem utvrđivanja budućih povećanja učinkovitosti i, prema potrebi, razloge za izmjenu njezinih ciljeva i zadaća.”;
12.
članak 23. se briše.
Članak 2.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 15. siječnja 2013.