RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 833/2014
af 31. juli 2014
om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 215,
under henvisning til Rådets afgørelse 2014/512/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine (1),
under henvisning til det fælles forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets forordning (EU) nr. 269/2014 (2) giver visse foranstaltninger i afgørelse 2014/145/FUSP virkning (3). Disse foranstaltninger omfatter indefrysning af pengemidler og økonomiske ressourcer, der tilhører visse fysiske og juridiske personer, enheder og organer, og restriktioner for visse investeringer som reaktion på den ulovlige indlemmelse af Krim og Sevastopol.
(2)
Den 22. juli 2014 konkluderede Rådet, at hvis Rusland ikke opfyldte de krav, der er anført i Det Europæiske Råds konklusioner af 27. juni 2014 og i Rådets egne konklusioner af 22. juli, ville det være rede til straks at indføre en pakke af yderligere væsentlige restriktive foranstaltninger. Det anses derfor for at være hensigtsmæssigt at træffe yderligere restriktive foranstaltninger for at gøre Ruslands handlinger med henblik på at underminere Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed mere omkostningsfulde og fremme en fredelig løsning på krisen. Foranstaltningerne vil blive taget op til revision og kan blive suspenderet eller trukket tilbage eller suppleret med andre restriktive foranstaltninger, afhængigt af hvordan situationen på stedet udvikler sig.
(3)
Der bør anvendes restriktioner på eksporten af visse produkter og teknologi med dobbelt anvendelse, jf. Rådets forordning (EF) nr. 428/2009 (4), og på leveringen af dertil hørende tjenester, og der bør anvendes restriktioner på visse tjenester i forbindelse med leveringen af våben og militært udstyr, hvis medlemsstaterne har indført en embargo på sådanne varer. Dette forbud bør ikke berøre eksporten af produkter og teknologi med dobbelt anvendelse, herunder til luftfarts- og rumindustrien, til ikkemilitær anvendelse eller en ikkemilitære slutbruger.
(4)
Der bør også anvendes restriktioner på direkte eller indirekte salg, levering, overførsel eller eksport af visse former for teknologi til olieindustrien i Rusland i form af krav om forudgående tilladelse.
(5)
Der bør ligeledes anvendes restriktioner på adgangen til kapitalmarkedet for visse finansielle institutter, undtagen institutter med base i Rusland, der har international status, og som er etableret ved mellemstatslige aftaler med Rusland som en af aktionærerne. Andre finansielle tjenester, som f.eks. indlånsforretning, betalingstjenester og lån til eller fra de institutter, der er omfattet af denne forordning, men som ikke er omhandlet i artikel 5, er ikke omfattet af denne forordning.
(6)
Disse foranstaltninger hører under traktatens anvendelsesområde, og der bør derfor indføres lovgivning på EU-plan især for at sikre, at alle medlemsstaterne anvender dem på samme måde.
(7)
For at sikre, at foranstaltningerne i denne forordning er effektive, bør den træde i kraft øjeblikkeligt -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I denne forordning forstås ved:
a) »produkter og teknologi med dobbelt anvendelse«: de produkter, der er opført i bilag I til forordning (EF) nr. 428/2009
b) »kompetente myndigheder«: medlemsstaternes kompetente myndigheder, jf. listen over websteder i bilag I
c) »teknisk bistand«: enhver form for teknisk bistand i forbindelse med reparation, udvikling, fremstilling, samling, prøvning, vedligeholdelse eller enhver anden form for teknisk tjeneste, uanset at bistanden ydes i form af instruktion, rådgivning, oplæring, overførsel af driftskendskab eller færdigheder eller konsulentservice; teknisk bistand omfatter også mundtlig bistand
d) »mæglervirksomhed«:
i)
forhandling eller styring af transaktioner med henblik på køb, salg eller levering af produkter og teknologi eller af finansielle og tekniske tjenester, herunder fra et tredjeland til et andet tredjeland, eller
ii)
salg eller køb af produkter og teknologi eller af finansielle og tekniske tjenester, herunder hvis de befinder sig i tredjelande med henblik på overførsel til et andet tredjeland.
e) »mægling«: følgende tjenester og aktiviteter:
i)
modtagelse og overførsel af ordrer vedrørende et eller flere finansielle instrumenter
ii)
udførelse af ordrer på kunders vegne
iii)
transaktioner for egen regning
iv)
porteføljepleje
v)
investeringsrådgivning
vi)
emissionsgaranti for finansielle instrumenter og/eller anbringelse af finansielle instrumenter i et forpligtende engagement
vii)
placering af finansielle instrumenter uden en fast forpligtelse
viii)
enhver tjeneste i forbindelse med optagelse til handel på et reguleret marked eller handel på en multilateral handelsfacilitet.
f) »værdipapirer«: de kategorier af værdipapirer, der kan omsættes på kapitalmarkedet, bortset fra betalingsinstrumenter, som f.eks.:
i)
kapitalandele i selskaber og andre værdipapirer, der kan sidestilles med kapitalandele i selskaber, partnerskaber og andre foretagender, samt kapitalandelsbeviser
ii)
obligationer og andre gældsinstrumenter, herunder beviser for sådanne værdipapirer
iii)
andre værdipapirer, der giver ret til at købe eller sælge sådanne værdipapirer eller til en kontantafregning.
g) »pengemarkedsinstrumenter«: de kategorier af instrumenter, der normalt omsættes på pengemarkedet, som f.eks. skatkammerbeviser, indlånsbeviser og commercial papers (virksomhedscertifikater), dog ikke betalingsinstrumenter
h) »kreditinstitut«: en virksomhed, hvis aktivitet består i fra offentligheden at tage imod indskud eller andre midler, der skal tilbagebetales, samt i at yde lån for egen regning
i) »Unionens område«: de af medlemsstaternes områder, hvorpå traktaten finder anvendelse på de betingelser, der er fastsat i traktaten, herunder deres luftrum.
Artikel 2
1. Det er forbudt direkte eller indirekte at sælge, levere, overføre eller eksportere produkter og teknologi med dobbelt anvendelse, uanset om de har oprindelse i Unionen, til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer i Rusland eller til brug i Rusland, hvis de pågældende produkter og den pågældende teknologi helt eller delvist er eller kan være beregnet til militær brug eller en militære slutbruger.
Hvis slutbrugeren er det russiske militær, skal alle produkter og al teknologi med dobbelt anvendelse, som det køber, anses for at være til militær brug.
2. Når de kompetente myndigheder træffer afgørelse om anmodninger om tilladelser, jf. Rådets forordning (EF) nr. 428/2009, må de ikke give tilladelse til eksport til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer i Rusland eller til brug i Rusland, hvis de har rimelig grund til at tro, at slutbrugeren måske er en slutbruger inden for militæret, eller hvis varerne kan have en militær slutanvendelse.
De kompetente myndigheder kan dog give tilladelse, hvis eksporten vedrører opfyldelse af en forpligtelse som følge af en kontrakt eller en aftale, som blev indgået inden den 1. august 2014.
Eksportørerne skal give de kompetente myndigheder alle relevante oplysninger til brug for behandlingen af ansøgningen om eksporttilladelse.
Artikel 3
1. Der kræves forudgående tilladelse i forbindelse med direkte eller indirekte salg, overførsel eller eksport af teknologier, jf. bilag II, uanset om dette har oprindelse i Unionen eller ej, og til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer i Rusland eller i ethvert andet land, hvis udstyret eller teknologien skal anvendes i Rusland.
2. Ved al salg, levering, overførsel eller eksport, hvortil der kræves tilladelse i henhold til denne artikel, udstedes en sådan tilladelse af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor eksportøren er etableret, efter bestemmelserne i artikel 11 i forordning (EF) nr. 428/2009. Tilladelsen er gyldig i hele Unionen.
3. Bilag II omfatter visse teknologier, der er beregnet til oliesektoren til brug ved efterforskning og fremstilling af olie på dybt vand, efterforskning og fremstilling af olie på Arktis eller skiferolieprojekter i Rusland.
4. Eksportørerne skal give de kompetente myndigheder alle relevante oplysninger til brug for behandlingen af deres ansøgning om eksporttilladelse.
5. De kompetente myndigheder giver ikke tilladelse til salg, levering, overførsel eller eksport af teknologierne i bilag II, hvis de har rimelig grund til at formode, at salget, leveringen, overførslen eller eksporten af teknologierne sker med henblik på projekter, der vedrører efterforskning og fremstilling af olie på dybt vand, efterforskning og fremstilling af olie på Arktis eller skiferolieprojekter i Rusland.
De kompetente myndigheder kan dog give tilladelse, hvis eksporten vedrører opfyldelse af en forpligtelse som følge af en kontrakt eller en aftale, som blev indgået inden den 1. august 2014.
6. De kompetente myndigheder kan på de i stk. 5 fastsatte betingelser annullere, suspendere, ændre eller tilbagekalde en eksporttilladelse, de har udstedt.
7. Hvis en kompetent myndighed afslår at udstede en tilladelse eller annullerer, suspenderer, i væsentlig grad begrænser eller tilbagekalder en tilladelse i overensstemmelse med stk. 5 eller 6, underretter den berørte medlemsstat de øvrige medlemsstater og Kommissionen herom og forsyner dem med de relevante oplysninger under overholdelse af bestemmelserne om sådanne oplysningers fortrolighed i Rådets forordning (EF) nr. 515/97 af 13. marts 1997 (5).
8. Før en medlemsstat udsteder en tilladelse i henhold til stk. 5 til en i alt væsentligt identisk transaktion, som i henhold til stk. 6 og 7 er blevet afslået af en eller flere andre medlemsstater, og hvor afslaget stadig er gyldigt, hører den først den eller de medlemsstater, der gav afslaget. Hvis den berørte medlemsstat efter de pågældende høringer beslutter at udstede en tilladelse, underretter den de øvrige medlemsstater og Kommissionen herom og forelægger samtlige relevante oplysninger for at redegøre for beslutningen.
Artikel 4
1. Det er forbudt:
a)
direkte eller indirekte at levere teknisk bistand i tilknytning til de produkter og den teknologi, der er opført på den fælles liste over militært udstyr (6), eller i tilknytning til levering, fremstilling, vedligeholdelse og anvendelse af varer på denne liste, til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer i Rusland eller til brug i Rusland
b)
direkte eller indirekte at levere finansiering eller finansiel bistand i tilknytning til de produkter og den teknologi, der er opført på den fælles liste over militært udstyr, herunder navnlig gavebistand, lån og eksportkreditforsikring eller -garanti, til salg, levering, overførsel eller eksport af sådanne produkter eller sådan teknologi eller til levering af dertil knyttet teknisk bistand til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer i Rusland eller til brug i Rusland
c)
direkte eller indirekte at levere teknisk bistand eller mæglervirksomhed i tilknytning til produkter og teknologi med dobbelt anvendelse, eller i tilknytning til levering, fremstilling, vedligeholdelse og brug af sådanne produkter og sådan teknologi til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer i Rusland eller til brug i Rusland, hvis produkterne eller teknologien helt eller delvist er eller kan være beregnet til militær brug eller til en militær slutbruger
d)
direkte eller indirekte at levere finansiering eller finansiel bistand i tilknytning til produkter og teknologi med dobbelt anvendelse, herunder navnlig gavebistand, lån og eksportkreditforsikring, til salg, levering, overførsel eller eksport af sådanne produkter eller sådan teknologi eller til levering af dertil knyttet teknisk bistand til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer i Rusland eller til brug i Rusland, hvis produkterne eller teknologien helt eller delvist er eller kan være beregnet til militær brug eller til en militær slutbruger.
2. Forbuddene i stk. 1 berører ikke opfyldelsen af en forpligtelse som følge af en kontrakt eller aftale, der er indgået inden den 1. august 2014, eller den levering af bistand, der er nødvendig for at opretholde og sikre eksisterende kapaciteter i Unionen.
3. Levering af følgende kræver tilladelse fra den pågældende kompetente myndighed:
a)
teknisk bistand eller mæglervirksomhed i tilknytning til teknologier i bilag II og direkte eller indirekte levering, fremstilling, vedligeholdelse og brug af disse produkter eller denne teknologi til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer i Rusland eller, hvis bistanden vedrører teknologier til brug i Rusland, til personer, enheder eller organer i ethvert andet land
b)
finansiering eller finansiel bistand i tilknytning til teknologier i bilag II, herunder navnlig gavebistand, lån og eksportkreditforsikring, til direkte eller indirekte salg, levering, overførsel eller eksport af disse produkter eller denne teknologi eller direkte eller indirekte levering af dertil knyttet teknisk bistand til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer i Rusland, eller hvis bistanden vedrører teknologier til brug i Rusland, til personer, enheder eller organer i ethvert andet land.
4. Hvis der kræves tilladelse i henhold til denne artikels stk. 2, finder artikel 3, og især artikel 3, stk. 2 og 5, tilsvarende anvendelse.
Artikel 5
Det er forbudt direkte eller indirekte at købe, sælge, yde mægling eller bistand i forbindelse med udstedelse af eller på anden vis handle med værdipapirer og pengemarkedsinstrumenter med en løbetid på over 90 dage, der er udstedt efter den 1. august 2014 af:
a)
større kreditinstitutter eller andre større institutter, hvoraf staten ejer eller kontrollerer over 50 % fra den 1. august 2014, jf. listen i bilag III, som udtrykkeligt har mandat til at fremme den russiske økonomis konkurrenceevne og diversificering og tilskynder til investeringer, og som er etableret i Rusland, eller
b)
juridiske personer, enheder eller organer etableret uden for Unionen, hvoraf mere end 50 % af ejendomsrettighederne ejes af en enhed, som er opført på listen i bilag III, eller
c)
juridiske personer, enheder eller organer, der handler på vegne af eller efter anvisning fra en enhed som omhandlet i dettes stykkes litra b), eller som er opført på listen i bilag III.
Artikel 6
1. Medlemsstaterne og Kommissionen underretter hinanden om foranstaltninger, der træffes i medfør af denne forordning, og udveksler andre relevante oplysninger, som de råder over i forbindelse denne forordning, navnlig oplysninger om:
a)
tilladelser i henhold til artikel 3
b)
overtrædelses- og håndhævelsesproblemer samt domme afsagt af nationale domstole.
2. Medlemsstaterne underretter straks hinanden og Kommissionen om andre relevante oplysninger, som de råder over, og som kan påvirke den effektive gennemførelse af denne forordning.
Artikel 7
Kommissionen bemyndiges til at ændre bilag I på grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne.
Artikel 8
1. Medlemsstaterne fastsætter reglerne for, hvilke sanktioner der skal anvendes ved overtrædelse af bestemmelserne i denne forordning, og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de iværksættes. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
2. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om de i stk. 1 omhandlede regler straks efter denne forordnings ikrafttræden og underretter den om senere ændringer.
Artikel 9
1. Medlemsstaterne udpeger de kompetente myndigheder, der henvises til i denne forordning, og angiver dem på de websteder, der er opført i bilag I. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen eventuelle ændringer af deres webadresse, som er opført i bilag I.
2. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om deres kompetente myndigheder, herunder disses kontaktoplysninger, straks efter denne forordnings ikrafttræden og underretter den om alle senere ændringer.
3. Når denne forordning indeholder krav om, at der gives meddelelse eller underretning til Kommissionen eller på anden måde kommunikeres med den, er adressen og andre kontaktoplysninger, der skal bruges dertil, oplysningerne i bilag I.
Artikel 10
Handlinger foretaget af fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer medfører ikke nogen form for ansvar for disse, hvis de ikke vidste og ikke havde rimelig grund til at formode, at deres handlinger ville være i strid med de foranstaltninger, der er fastsat i denne forordning.
Artikel 11
1. Ingen fordringer må indfries i forbindelse med kontrakter eller transaktioner, hvis opfyldelse eller gennemførelse direkte eller indirekte er blevet påvirket helt eller delvis af foranstaltninger i henhold til denne forordning, herunder erstatningskrav og andre tilsvarende fordringer, såsom krav om modregning og erstatning i henhold til garanti, særlig fordringer, som tager sigte på forlængelse eller indfrielse af obligationer, garantier eller modgarantier, navnlig finansielle garantier eller modgarantier uanset form, såfremt disse fordringer gøres gældende af:
a)
enheder som omhandlet i artikel 5, litra b) eller c), eller opført i bilag III
b)
andre russiske personer, enheder eller organer
c)
personer, enheder eller organer, som handler gennem eller på vegne af personer, enheder eller organer som omhandlet i dette stykkes litra a) eller b).
2. I forbindelse med enhver procedure vedrørende inddrivelse af en fordring påhviler det den person, der søger at få fordringen inddrevet, at bevise, at indfrielsen af fordringen ikke er forbudt i henhold til stk. 1.
3. Denne artikel berører ikke de rettigheder, som de i stk. 1 omhandlede personer, enheder og organer har til ved en domstol at få prøvet lovligheden af den manglende opfyldelse af kontraktlige forpligtelser i overensstemmelse med denne forordning.
Artikel 12
Det er forbudt bevidst eller forsætligt at deltage i aktiviteter, hvis formål eller virkning er at omgå forbuddene i artikel 2, 4 og 5, herunder ved at agere som stedfortræder for enhederne som omhandlet i artikel 5.
Artikel 13
Denne forordning finder anvendelse:
a)
på Unionens område
b)
om bord på fly og skibe under en medlemsstats jurisdiktion
c)
på personer inden for eller uden for Unionens område, som er statsborgere i en medlemsstat
d)
på juridiske personer, enheder eller organer inden for eller uden for Unionens område, der er oprettet eller stiftet i henhold til en medlemsstats lovgivning
e)
på juridiske personer, enheder eller organer for så vidt angår forretningsvirksomhed, der helt eller delvis foregår inden for Unionen.
Artikel 14
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 31. juli 2014.
UREDBA VIJEĆA (EU) br. 833/2014
od 31. srpnja 2014.
o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 215.,
uzimajući u obzir Odluku Vijeća 2014/512/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini (1),
uzimajući u obzir zajednički prijedlog Visoke predstavnice Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku i Europske komisije,
budući da:
(1)
Uredbom Vijeća (EU) br. 269/2014 (2) provode se određene mjere predviđene u Odluci 2014/145/ZVSP (3). Tim mjerama obuhvaćeno je zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora određenih fizičkih i pravnih osoba, subjekata i tijela te ograničavanje određenih ulaganja kao odgovor na nezakonito pripojenje Krima i Sevastopolja.
(2)
Vijeće je 22. srpnja 2014. zaključilo da će u slučaju ako Rusija ne odgovori na zahtjeve iz zaključaka Europskog vijeća od 27. lipnja 2014. te one iz njegovih zaključaka od 22. srpnja biti spremno bez odlaganja donijeti paket daljnjih značajnih mjera ograničavanja. Stoga se smatra primjerenim primijeniti dodatne mjere ograničavanja s ciljem povećavanja troškova djelovanja Rusije usmjerenog na podrivanje teritorijalne cjelovitosti, suvereniteta i neovisnosti Ukrajine te promicanja mirnog rješenja krize. Te će se mjere preispitivati i mogu se obustaviti ili povući, ili pak dopuniti drugim mjerama ograničavanja, ovisno o razvoju događaja na terenu.
(3)
Primjereno je primijeniti ograničenja na izvoz određene robe i tehnologije s dvojnom namjenom, kako je utvrđeno u Uredbi Vijeća (EZ) br. 428/2009 (4) te na pružanje povezanih usluga, kao i ograničenja na određene usluge povezane s opskrbom oružjem i vojnom opremom, ako države članice primjenjuju embargo na tu robu. Ta zabrana ne bi trebala utjecati na izvoz robe i tehnologije s dvojnom namjenom, uključujući za aeronautiku i za svemirsku industriju, za nevojnu upotrebu i za nevojne krajnje korisnike.
(4)
Također je primjereno primijeniti ograničenja na izravnu ili neizravnu prodaju, opskrbu, prijenos ili izvoz određenih tehnologija za naftnu industriju u Rusiji putem zahtjeva za izdavanje prethodnog odobrenja.
(5)
Također je primjereno primijeniti ograničenja pristupa tržištu kapitala za određene financijske institucije, isključujući institucije sa sjedištem u Rusiji koje imaju međunarodni status te koje su uspostavljene međuvladinim sporazumima s Rusijom kao jednim od dioničara. Druge financijske usluge, kao što su depozitni poslovi, platne usluge zajmovi institucijama ili od strane institucija koje su obuhvaćene ovom Uredbom, osim onih iz članka 5., nisu obuhvaćene ovom Uredbom.
(6)
Te mjere obuhvaćene su područjem primjene Ugovora i stoga su, osobito kako bi se osigurala njihova ujednačena provedba u svim državama članicama, potrebne regulatorne mjere na razini Unije.
(7)
Kako bi se osigurala učinkovitost mjera predviđenih ovom Uredbom, ova Uredba treba odmah stupiti na snagu,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„roba i tehnologija s dvojnom namjenom” znači proizvodi navedeni u Prilogu I. Uredbi (EZ) br. 428/2009;
(b)
„nadležna tijela” znači nadležna tijela država članica kako su navedena na internetskim stranicama iz Priloga I.;
(c)
„tehnička pomoć” znači bilo kakva tehnička podrška u vezi s popravkom, razvojem, proizvodnjom, sastavljanjem, ispitivanjem, održavanjem ili bilo kakva druga tehnička usluga te može biti i u obliku, primjerice, davanja uputa, savjeta, obuke, prijenosa praktičnog znanja ili vještina odnosno usluga savjetovanja, uključujući i pomoć u usmenom obliku;
(d)
„brokerske usluge” znači:
i.
pregovaranje ili dogovor o transakcijama u vezi s kupnjom, prodajom ili opskrbom robe i tehnologije ili financijskih i tehničkih usluga, uključujući iz jedne treće zemlje u bilo koju drugu treću zemlju ili
ii.
prodaja ili kupnja robe i tehnologije ili financijskih i tehničkih usluga, uključujući i kad se nalaze u trećim zemljama, u svrhu njihova prijenosa u drugu treću zemlju;
(e)
„brokering” znači sljedeće usluge i aktivnosti:
i.
zaprimanje i prijenos naloga u vezi s jednim ili više financijskih instrumenata,
ii.
izvršavanje naloga u ime klijenta,
iii.
trgovanje za svoj račun,
iv.
upravljanje portfeljem,
v.
investicijsko savjetovanje,
vi.
pokroviteljstvo izdanja financijskih instrumenata i/ili plasiranje financijskih instrumenata s čvrstom obvezom preuzimanja,
vii.
plasiranje financijskih instrumenata bez čvrste obveze preuzimanja,
viii.
sve usluge u vezi s uvrštavanjem za trgovanje na uređenom tržištu ili trgovanje na multilateralnoj trgovinskoj platformi;
(f)
„prenosivi vrijednosni papiri” znači vrste vrijednosnih papira koji su prenosivi na tržištu kapitala, osim instrumenata plaćanja, kao što su:
i.
dionice društava i drugi vrijednosni papiri istog značaja koji predstavljaju udio u kapitalu ili članskim pravima u društvima ili drugim pravnim osobama, te potvrde o deponiranim dionicama,
ii.
obveznice i drugi oblici sekuritiziranog duga, uključujući i potvrde o deponiranim takvim vrijednosnim papirima,
iii.
svi ostali vrijednosni papiri koji daju pravo na stjecanje ili prodaju takvih prenosivih vrijednosnih papira ili na temelju kojih se može obavljati plaćanje u novcu;
(g)
„instrumenti tržišta novca” znače vrste instrumenata kojima se uobičajeno trguje na tržištima novca, kao što su trezorski zapisi, certifikati o depozitu i komercijalni zapisi, osim instrumenata plaćanja;
(h)
„kreditna institucija” znači poduzeće čija je djelatnost primanje depozita ili drugih povratnih sredstava od javnosti te odobravanje kredita za vlastiti račun;
(i)
„područje Unije” znači državna područja država članica na koja se primjenjuje Ugovor, u skladu s uvjetima utvrđenima Ugovorom, uključujući njihov zračni prostor.
Članak 2.
1. Zabranjuje se izravna ili neizravna prodaja, opskrba, prijenos ili izvoz robe i tehnologije s dvojnom namjenom, neovisno o tome je li podrijetlom iz Unije, bilo kojoj fizičkoj ili pravnoj osobi, subjektu ili tijelu u Rusiji ili za upotrebu u Rusiji ako su takvi proizvodi namijenjeni ili bi mogli biti namijenjeni, u cijelosti ili dijelom, za upotrebu u vojne svrhe ili za vojne krajnje korisnike.
Smatra se da je sva pribavljena roba i tehnologija s dvojnom namjenom namijenjena upotrebi u vojne svrhe kada je krajnji korisnik ruska vojska.
2. Prilikom odlučivanja o zahtjevima za dozvole u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 428/2009 nadležna tijela ne izdaju dozvolu za izvoz nijednoj fizičkoj ili pravnoj osobi, subjektu ili tijelu u Rusiji ili za upotrebu u Rusiji ako imaju osnovane razloge za vjerovanje da bi krajnji korisnik mogla biti vojska ili da bi roba mogla biti namijenjena upotrebi u vojne svrhe.
Međutim, nadležna tijela mogu izdati dozvolu ako se izvoz odnosi se na izvršenje obveze koja proizlazi iz ugovora ili sporazuma sklopljenih prije 1. kolovoza 2014.
Izvoznici nadležnim tijelima dostavljaju sve relevantne informacije koje su potrebne za njihov zahtjev za izdavanje dozvole za izvoz.
Članak 3.
1. Potrebna je prethodna dozvola za izravnu ili neizravnu prodaju, opskrbu, prijenos ili izvoz tehnologija navedenih u Prilogu II., neovisno o tome jesu li podrijetlom iz Unije, bilo kojoj fizičkoj ili pravnoj osobi, subjektu ili tijelu u Rusiji ili bilo kojoj drugoj zemlji ako je ta oprema ili tehnologija namijenjena upotrebi u Rusiji.
2. Za svu prodaju, opskrbu, prijenose ili izvoz za koje je potrebna dozvola u skladu s ovim člankom, takvu dozvolu izdaju nadležna tijela države članice u kojoj izvoznik ima poslovni nastan i u skladu je s detaljnim pravilima utvrđenima u članku 11. Uredbe (EZ) br. 428/2009. Dozvola je valjana u čitavoj Uniji.
3. Prilog II. sadrži određene tehnologije koje se mogu upotrebljavati za naftnu industriju za upotrebu u istraživanju i proizvodnji nafte na velikim dubinama, za istraživanje i proizvodnju nafte u arktičkom području ili za projekte dobivanja nafte iz škriljevca u Rusiji.
4. Izvoznici nadležnim tijelima dostavljaju sve relevantne informacije koje su potrebne za njihov zahtjev za izdavanje dozvole za izvoz.
5. Nadležna tijela ne izdaju dozvolu ni za kakvu prodaju, opskrbu, prijenos ili izvoz tehnologija navedenih u Prilogu II. ako postoji osnovana sumnja da su prodaja, opskrba, prijenos ili izvoz tehnologija namijenjenih upotrebi u projektima koji se odnose na istraživanje i proizvodnju nafte na velikim dubinama, istraživanje i proizvodnju nafte na arktičkom području ili za projekte dobivanja nafte iz škriljevca u Rusiji.
Međutim, nadležna tijela mogu izdati dozvolu ako se izvoz odnosi se na izvršenje obveze koja proizlazi iz ugovora ili sporazuma sklopljenih prije 1. kolovoza 2014.
6. Pod uvjetima iz stavka 5. nadležna tijela mogu poništiti, suspendirati, izmijeniti ili opozvati dozvolu za izvoz koju su izdala.
7. Ako nadležno tijelo odbije izdati dozvolu ili poništi, suspendira, znatno ograniči ili opozove dozvolu u skladu sa stavkom 5. ili 6., dotična država članica o tome obavješćuje druge države članice i Komisiju i šalje im odgovarajuće informacije, poštujući pritom odredbe o povjerljivosti takvih informacija iz Uredbe Vijeća (EZ) br. 515/97 (5).
8. Prije nego što država članica izda dozvolu u skladu sa stavkom 5. za transakciju koja je u biti istovjetna transakciji koja je u skladu sa stavcima 6. i 7. druga država članica odbila ili su je druge države članice odbile i odbijanje je još na snazi, mora se najprije posavjetovati sa svakom državom članicom koja je odbila izdati dozvolu. Ako nakon takvih savjetovanja dotična država članica odluči odobriti dozvolu, dotična država članica o tome obavješćuje druge države članice i Komisiju i šalje im relevantne informacije u svrhu obrazloženja svoje odluke.
Članak 4.
1. Zabranjeno je:
(a)
izravno ili neizravno pružanje tehničke pomoći u vezi s robom i tehnologijom navedenima na Zajedničkom popisu robe vojne namjene (6) ili s nabavom, proizvodnjom, održavanjem i upotrebom robe navedene na popisu, svim fizičkim ili pravnim osobama, subjektima ili tijelima u Rusiji ili za upotrebu u Rusiji;
(b)
izravno ili neizravno pružanje financiranja ili financijske pomoći u vezi s robom i tehnologijom navedenima u Zajedničkom popisu robe vojne namjene, uključujući posebno bespovratna sredstva, zajmove i osiguranje ili jamstvo izvoznih kredita za bilo kakvu prodaju, opskrbu, prijenos ili izvoz takvih proizvoda ili za pružanje s time povezane tehničke pomoći bilo kojoj fizičkoj ili pravnoj osobi, subjektu ili tijelu u Rusiji ili za upotrebu u Rusiji;
(c)
izravno ili neizravno pružanje tehničke pomoći ili brokerskih usluga u vezi s robom i tehnologijom s dvojnom namjenom, ili u vezi s pružanjem, proizvodnjom, održavanjem i upotrebom te robe i tehnologije, bilo kojoj fizičkoj ili pravnoj osobi, subjektu ili tijelu u Rusiji ili za upotrebu u Rusiji ako su proizvodi namijenjeni ili bi mogli biti namijenjeni, u cijelosti ili dijelom, za upotrebu u vojne svrhe ili za vojnog krajnjeg korisnika;
(d)
izravno ili neizravno pružanje financiranja ili financijske pomoći u vezi s robom i tehnologijom s dvojnom namjenom, uključujući posebno bespovratna sredstva, zajmove i osiguranje izvoznih kredita za bilo kakvu prodaju, opskrbu, prijenos ili izvoz takvih proizvoda ili za pružanje s time povezane tehničke pomoći bilo kojoj fizičkoj ili pravnoj osobi, subjektu ili tijelu u Rusiji ili za upotrebu u Rusiji ako su proizvodi namijenjeni ili bi mogli biti namijenjeni, u cijelosti ili dijelom, za upotrebu u vojne svrhe ili za vojnog krajnjeg korisnika.
2. Zabranama iz stavka 1. ne dovodi se u pitanje izvršavanje obveze koja proizlazi iz ugovora ili sporazuma sklopljenog prije 1. kolovoza 2014. niti pružanje pomoći potrebne za održavanje i sigurnost postojećih sposobnosti unutar Unije.
3. Dozvola dotičnog nadležnog tijela potrebna je za pružanje:
(a)
tehničke pomoći ili brokerskih usluga u vezi s robom i tehnologijama navedenima u Prilogu II. te u vezi s pružanjem, proizvodnjom, održavanjem i upotrebom tih proizvoda, izravno ili neizravno, bilo kojoj fizičkoj ili pravnoj osobi, subjektu ili tijelu u Rusiji ili, ako se pomoć odnosi na opremu ili tehnologije namijenjene upotrebi u Rusiji, bilo kojoj osobi, subjektu ili tijelu u bilo kojoj drugoj zemlji;
(b)
financiranja ili financijske pomoći u vezi s robom i tehnologijama navedenima u Prilogu II., uključujući posebno bespovratna sredstva, zajmove i osiguranje izvoznih kredita za bilo kakvu prodaju, opskrbu, prijenos ili izvoz takvih proizvoda ili za pružanje s time povezane tehničke pomoći, izravno ili neizravno, bilo kojoj fizičkoj ili pravnoj osobi, subjektu ili tijelu u Rusiji ili, ako se ta pomoć odnosi na opremu ili tehnologije namijenjene upotrebi u Rusiji, bilo kojoj osobi, subjektu ili tijelu u bilo kojoj drugoj zemlji.
4. Ako se izdavanje dozvola traži na temelju ovog članka stavka 2., članak 3. te osobito njegovi stavci 2. i 5. primjenjuju se mutatis mutandis.
Članak 5.
Zabranjena je izravna ili neizravna kupnja, prodaja, pružanje brokeringa ili pomoći u izdavanju ili drugo poslovanje s prenosivim vlasničkim papirima i instrumentima tržišta novca s rokom dospijeća koji prelazi 90 dana, izdanima nakon 1. kolovoza 2014. od strane:
(a)
velike kreditne institucije ili druge velike institucije s izričitom zadaćom promicanja konkurentnosti ruskog gospodarstva, njegove diversifikacije i poticanja ulaganja, s poslovnim nastanom u Rusiji s više od 50 % javnog vlasništva ili kontrole od 1. kolovoza 2014., kako je navedeno u Prilogu III.; ili
(b)
pravne osobe, subjekta ili tijela s poslovnim nastanom izvan Unije čija su vlasnička prava u opsegu većem od 50 % u vlasništvu subjekta iz Prilogua III.; ili
(c)
pravne osobe, subjekta ili tijela koji djeluju u ime ili prema uputama subjekta iz ovog stavka točke (b) ili koji je naveden u Prilogu III.
Članak 6.
1. Države članice i Komisija uzajamno se obavješćuju o mjerama poduzetima na temelju ove Uredbe te razmjenjuju sve druge bitne informacije koje su im na raspolaganju u vezi s ovom Uredbom, a osobito informacije:
(a)
u vezi s dozvolama izdanima u skladu s člankom 3.;
(b)
o poteškoćama u vezi s kršenjem i primjenom Uredbe te o presudama koje su donijeli nacionalni sudovi.
2. Države članice odmah obavješćuju jedna drugu te Komisiju o svim drugim relevantnim informacijama koje su im na raspolaganju, a koje bi mogle utjecati na djelotvornu provedbu ove Uredbe.
Članak 7.
Komisija je ovlaštena izmijeniti Prilog I. na temelju informacija koje dostave države članice.
Članak 8.
1. Države članice utvrđuju pravila o kaznama koje se primjenjuju na povrede odredaba ove Uredbe i poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale njihovu provedbu. Propisane kazne moraju biti učinkovite, razmjerne i odvraćajuće.
2. Države članice nakon stupanja na snagu ove Uredbe odmah obavješćuju Komisiju o pravilima iz stavka 1. te o svim naknadnim izmjenama.
Članak 9.
1. Države članice imenuju nadležna tijela iz ove Uredbe i navode ih na internetskim stranicama iz Priloga I. Države članice obavješćuju Komisiju o svim promjenama adresa svojih internetskih stranica iz Priloga I.
2. Države članice bez odgađanja nakon stupanja na snagu ove Uredbe obavješćuju Komisiju o svojim nadležnim tijelima, uključujući podatke za kontakt navedenih nadležnih tijela te o svim naknadnim izmjenama.
3. Kad se ovom Uredbom određuje obveza obavješćivanja Komisije, priopćavanja ili drugoga načina komuniciranja s Komisijom, za tu se komunikaciju koristi adresa i drugi podaci za kontakt koji su navedeni u Prilogu I.
Članak 10.
Djelovanja fizičkih ili pravnih osoba, subjekata ili tijela ne podrazumijevaju nikakvu odgovornost s njihove strane ako nisu bili svjesni ili nisu imali razloga sumnjati da bi njihove aktivnosti mogle značiti kršenje mjera iz ove Uredbe.
Članak 11.
1. U vezi s ugovorima ili drugim transakcijama na čije su izvršenje izravno ili neizravno, u cijelosti ili djelomično utjecale mjere uvedene ovom Uredbom, ne udovoljava se ni jednom zahtjevu, uključujući zahtjeve za odštetu ili druge zahtjeve te vrste, primjerice zahtjev za nadoknadu štete ili zahtjev na temelju jamstva, posebno zahtjev za produljenje ili plaćanje obveznice, jamstva ili odštete, u prvom redu financijskog jamstva ili financijske odštete, u bilo kojem obliku, ako ga zahtijevaju:
(a)
subjekti iz članka 5. točaka (b) ili (c) ili navedeni u Prilogu III.;
(b)
bilo koja druga osoba, subjekt ili tijelo iz Rusije;
(c)
bilo koja osoba, subjekt ili tijelo koje djeluje preko jedne od osoba, subjekata ili tijela iz ovog stavka točaka (a) ili (b) ili u njihovo ime.
2. U svakom postupku za izvršenje zahtjeva teret dokazivanja da ispunjavanje zahtjeva nije zabranjeno stavkom 1. leži na osobi koja traži izvršenje zahtjeva.
3. Ovaj članak ne dovodi u pitanje pravo osoba, subjekata i tijela iz stavka 1., na sudsko preispitivanje zakonitosti neizvršenja ugovornih obveza u skladu s ovom Uredbom.
Članak 12.
Zabranjeno je svjesno i namjerno sudjelovanje u aktivnostima čiji je cilj ili učinak zaobilaženje zabrana iz članaka 2., 4. i 5., uključujući i djelovanjem kao zamjena za subjekte iz članka 1.
Članak 13.
Ova se Uredba primjenjuje:
(a)
na području Unije;
(b)
u svim zrakoplovima i na svim plovilima koji su pod jurisdikcijom države članice;
(c)
na sve osobe na području ili izvan područja Unije koje su državljani neke od država članica;
(d)
na sve pravne osobe, subjekte ili tijela na području ili izvan područja Unije koji su osnovani ili uspostavljeni u skladu s pravom neke države članice;
(e)
na sve pravne osobe, subjekte ili tijela u vezi s bilo kojim poslom koji se u cijelosti ili djelomično odvija u Uniji.
Članak 11.
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 31. srpnja 2014.