EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 509/2014
af 15. maj 2014
om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2, litra a),
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Siden 2001 har fastlæggelsen af de tredjelande, hvis statsborgere er henholdsvis omfattet af og fritaget for visumpligt, været foretaget på grundlag af kriterierne i betragtning 5 i Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 (2). Den dynamiske karakter af Unionens visumpolitik kombineret med det øgede behov for at sikre sammenhæng mellem visumpolitikken og andre EU-politikker gør det nødvendigt at inddrage visse nye kriterier i forbindelse med gennemgangen af listerne over tredjelande i bilag I og II til forordning (EF) nr. 539/2001.
(2)
Fastlæggelsen af de tredjelande, hvis statsborgere er omfattet af eller fritaget for visumpligt, bør foretages på baggrund af en velovervejet individuel vurdering. Denne vurdering bør foretages med regelmæssigt og kan give anledning til lovgivningsmæssige forslag om ændring af bilagene til forordning (EF) nr. 539/2001, uden at dette berører muligheden for at foretage landespecifikke ændringer af bilagene under særlige omstændigheder, f.eks. som resultat af en visumliberaliseringsproces eller som den yderste konsekvens af en midlertidig suspension af en visumfritagelse.
(3)
Sammensætningen af listerne over tredjelande i bilag I og II til forordning (EF) nr. 539/2001 bør være i overensstemmelse med kriterierne i nærværende forordning. Nogle tredjelande, for hvilke situationen har ændret sig med hensyn til disse kriterier, bør overføres fra det ene bilag til det andet.
(4)
Det er ikke længere berettiget at opretholde visumpligten for statsborgere fra Dominica, De Forenede Arabiske Emirater, Grenada, Kiribati, Marshalløerne, Mikronesien, Nauru, Palau, Saint Lucia, Saint Vincent og Grenadinerne, Salomonøerne, Samoa, Timor-Leste, Tonga, Trinidad og Tobago, Tuvalu og Vanuatu. Disse lande udgør ingen risiko for ulovlig indvandring eller en trussel mod offentlig orden og sikkerhed for Unionen, jf. kriterierne i denne forordning. Statsborgere fra disse lande bør følgelig fritages for visumpligt for ophold af en samlet varighed på højst 90 dage inden for en periode på 180 dage, og disse lande bør overføres til bilag II til forordning (EF) nr. 539/2001.
(5)
Kommissionen bør foretage en yderligere vurdering af situationen i Colombia og Peru ud fra kriterierne i nærværende forordning, inden der indledes forhandlinger om bilaterale aftaler om visumfritagelse mellem Unionen og disse lande.
(6)
Visumfritagelse for statsborgere fra Colombia, Dominica, De Forenede Arabiske Emirater, Grenada, Kiribati, Marshalløerne, Mikronesien, Nauru, Palau, Peru, Saint Lucia, Saint Vincent og Grenadinerne, Samoa, Salomonøerne, Timor-Leste, Tonga, Trinidad og Tobago, Tuvalu og Vanuatu bør først træde i kraft, når der er indgået bilaterale aftaler om visumfritagelse mellem Unionen og de omhandlede lande for at sikre fuld gensidighed.
(7)
Statistiske oplysninger viser, at de grupper af britiske statsborgere, der på nuværende tidspunkt er opført i punkt 3) i bilag I til forordning (EF) nr. 539/2001, ikke udgør en risiko, hvad angår ulovlig migration til Schengenområdet, og at de fleste bor på øer i den caribiske region, som har stærke forbindelser til og ligheder med nabolande, hvis statsborgere er fritaget for visumpligt. Disse grupper af britiske statsborgere bør derfor fritages for visumpligt for ophold af højst 90 dage inden for en periode på 180 dage, og de bør derfor i stedet opføres i bilag II til nævnte forordning.
(8)
Udviklingen i folkeretten, der medfører ændringer i status eller benævnelse for visse stater eller enheder, bør afspejles i bilagene til forordning (EF) nr. 539/2001. Sydsudan bør føjes til bilag I til forordningen, da landet erklærede sig uafhængigt den 9. juli 2011 og blev optaget som medlem af De Forenede Nationer den 14. juli 2011.
(9)
For så vidt angår Island og Norge udgør denne forordning en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (3), henhørende under det område, der er nævnt i artikel 1, litra B, i Rådets afgørelse 1999/437/EF (4).
(10)
For så vidt angår Schweiz udgør denne forordning en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (5), henhørende under det område, der er nævnt i artikel 1, litra B og C, i Rådets afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (6).
(11)
For så vidt angår Liechtenstein udgør denne forordning en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om dette lands associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (7), henhørende under det område, der er nævnt i artikel 1, litra B og C, i Rådets afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EU (8).
(12)
Denne forordning udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF (9); Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(13)
Denne forordning udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF (10); Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland.
(14)
For så vidt angår Cypern udgør denne forordning en retsakt, der bygger på Schengenreglerne eller på anden måde har tilknytning dertil, jf. artikel 3, stk. 1, i tiltrædelsesakten af 2003.
(15)
For så vidt angår Bulgarien og Rumænien, udgør denne forordning en retsakt, der bygger på Schengenreglerne eller på anden måde har tilknytning dertil, jf. artikel 4, stk. 1, i tiltrædelsesakten af 2005.
(16)
For så vidt angår Kroatien, udgør denne forordning en retsakt, der bygger på Schengenreglerne eller på anden måde har tilknytning dertil, jf. artikel 4, stk. 1, i tiltrædelsesakten af 2011.
(17)
Forordning (EF) nr. 539/2001 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 539/2001 foretages følgende ændringer:
1)
Før artikel 1 indsættes følgende artikel:
»Artikel -1
Formålet med denne forordning er at fastlægge de tredjelande, hvis statsborgere er henholdsvis omfattet af og fritaget for visumpligt, baseret på en individuel vurdering under anvendelse af forskellige kriterier, der bl.a. vedrører ulovlig indvandring, offentlig orden og sikkerhed, økonomiske fordele, navnlig med hensyn til turisme og udenrigshandel, Unionens eksterne forbindelser med de pågældende tredjelande, herunder navnlig hensynet til menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, samt konsekvenserne af regional sammenhæng og gensidighed.«
2)
I bilag I foretages følgende ændringer:
a)
i punkt 1) udgår Arabiske Emirater, De Forenede, Colombia, Dominica, Grenada, Kiribati, Marshalløerne, Mikronesien, Nauru, Palau, Peru, Saint Lucia, Saint Vincent og Grenadinerne, Salomonøerne, Samoa, Timor-Leste, Tonga, Trinidad og Tobago, Tuvalu og Vanuatu, og Sydsudan indsættes
b)
punkt 3) udgår.
3)
I bilag II foretages følgende ændringer:
a)
i punkt 1) indsættes følgende:
»Colombia (*)«
»Dominica (*)«
»De Forenede Arabiske Emirater (*)«
»Grenada (*)«
»Kiribati (*)«
»Marshalløerne (*)«
»Mikronesien (*)«
»Nauru (*)«
»Palau (*)«
»Peru (*)«
»Saint Lucia (*)«
»Saint Vincent og Grenadinerne (*)«
»Salomonøerne (*)«
»Samoa (*)«
»Timor-Leste (*)«
»Tonga (*)«
»Trinidad og Tobago (*)«
»Tuvalu (*)», og
»Vanuatu (*)«
»(*)
Visumfritagelsen træder i kraft på datoen for ikrafttrædelsen af en visumfritagelsesaftale med Den Europæiske Union.«
b)
punkt 3) affattes således:
»3. BRITISKE STATSBORGERE, DER IKKE ER STATSBORGERE I DET FORENEDE KONGERIGE STORBRITANNIEN OG NORDIRLAND I HENHOLD TIL EU-RETTEN:
British nationals (Overseas)
British overseas territories citizens (BOTC)
British overseas citizens (BOC)
British protected persons (BPP)
British subjects (BS)«.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. maj 2014.
UREDBA (EU) br. 509/2014 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 15. svibnja 2014.
o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 539/2001 o popisu trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 77. stavak 2. točku (a),
uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (1),
budući da:
(1)
utvrđivanje trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu ili su izuzeti od tog zahtjeva vrši se od 2001. na temelju kriterija uključenih u uvodnu izjavu 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 539/2001 (2) Evolutivna priroda vizne politike EU-a i povećana potreba osiguravanja veće usklađenosti između vizne politike i ostalih politika EU-a opravdavaju uzimanje u obzir dodatnih kriterija pri pregledavanju popisa zemalja iz Priloga I. i II. Uredbe (EZ) br. 539/2001.
(2)
utvrđivanje trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu ili su izuzeti od tog zahtjeva provodi se na temelju dobro promišljene ocjene svakog pojedinog slučaja. Ova se ocjena treba provoditi periodično i mogla bi dovesti do prijedloga o izmjenama priloga Uredbe, unatoč tome što u posebnim slučajevima postoji mogućnost izmjena priloga koje se posebno odnose na neku državu, na primjer kao ishod procesa liberalizacije viznog režima ili kao krajnja posljedica privremene obustave izuzeća od obveze posjedovanja vize.
(3)
Sastav popisa trećih zemalja iz Priloga I. i II. Uredbi (EZ) br. 539/2001 od 15. ožujka 2001. treba biti i ostati dosljedan kriterijima utvrđenima člankom X. kako je navedeno u članku 1. ove Uredbe. Upućivanja na treće zemlje za koje se situacija u pogledu ovih kriterija promijenila treba prenijeti iz jednog Priloga u drugi.
(4)
Obveza posjedovanja vize za državljane Dominike, Grenade, Kiribata, Maršalovih Otoka, Mikronezije, Naurua, Palaua, Svete Lucije, Svetog Vincenta i Grenadina, Samoe, Salomonskih Otoka, Istočnog Timora, Tonge, Trinidada i Tobaga, Tuvalua, Ujedinjenih Arapskih Emirata i Vanuatua više nije opravdana. Te države više ne predstavljaju nikakvu opasnost u pogledu nezakonite imigracije ili ugrožavanja javnog poretka Unije u skladu s kriterijima utvrđenima člankom X. Stoga bi državljani tih zemalja trebali biti izuzeti od obveze posjedovanja vize za boravke u trajanju od sveukupno 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana, a navode o tim zemljama trebalo bi prebaciti u Prilog II.
(5)
Komisija bi dodatno trebala ocijeniti situaciju u Kolumbiji i Peruu u odnosu na kriterije utvrđene člankom X. prije otvaranja pregovora o bilateralnim sporazumima o izuzeću od obaveze posjedovanja vize između Unije i ovih zemalja.
(6)
Izuzeće od obveze posjedovanja vize za državljane Dominike, Grenade, Kiribatija, Kolumbije, Maršalovih Otoka, Mikronezije, Naurua, Palaua, Perua, Svete Lucije, Svetog Vincenta i Grenadina, Salomonovih Otoka, Samoe, Istočnog Timora, Tonge, Trinidada i Tobaga, Tuvalua, Ujedinjenih Arapskih Emirata i Vanuatua ne bi trebalo stupiti na snagu dok se ne sklope bilateralni sporazumi o izuzeću od obveze posjedovanja vize između Unije i dotičnih zemalja u cilju osiguranja potpunog reciprociteta.
(7)
Statistički podaci pokazuju da skupine britanskih državljana trenutno navedenih u točki 3. Priloga I. ne predstavljaju rizik u smislu nezakonite imigracije prema schengenskom prostoru te da većina njih živi na otocima karipskog područja koje sa susjednim zemljama, izuzetima od vizne obveze, povezuju jaki odnosi i velike sličnosti. Stoga bi te skupine britanskih državljana trebalo izuzeti od obveze posjedovanja vize za boravke u trajanju od najviše tri mjeseca, a navode o tim skupinama trebalo bi prenijeti u Prilog II.
(8)
Razvoji događaja u međunarodnom pravu kojima se uzrokuju promjene u statusu ili imenu određenih zemalja ili entiteta trebaju se odraziti u Prilogu Uredbi (EZ) br. 539/2001. Upućivanje na Južni Sudan treba dodati Prilogu I. te Uredbe jer je ta zemlja proglasila nezavisnost 9. srpnja 2011. te je postala članicom Ujedinjenih naroda 14. srpnja 2011.
(9)
Što se tiče Islanda i Norveške, ova Uredba predstavlja proširenje odredbi schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma koji je Vijeće Europske Unije sklopilo s Republikom Islandom i Kraljevinom Norveškom u vezi s pridruživanjem tih dviju država provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (3) koji su obuhvaćeni područjem iz članka 1. točke (B) Odluke Vijeća 1999/437/EZ (4).
(10)
Što se tiče Švicarske, ova Uredba predstavlja proširenje odredbi schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma koji su potpisali Europska unija, Europska zajednica i Švicarska Konfederacija o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (5) koji su obuhvaćeni područjem iz članka 1. točaka (B) i (C) Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2008/146/EZ (6).
(11)
Što se tiče Lihtenštajna, ova Uredba predstavlja proširenje odredbi schengenske pravne stečevine u smislu Protokola između Europske unije, Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i Kneževine Lihtenštajn o pristupanju Kneževine Lihtenštajn Sporazumu između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (7) koji su obuhvaćeni područjem iz članka 1. točaka (B) i (C) Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2011/350/EZ (8).
(12)
Ova Uredba predstavlja proširenje odredbi schengenske pravne stečevine u kojoj Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje u skladu s Odlukom Vijeća 2000/365/EZ (9) Ujedinjena Kraljevina stoga ne sudjeluje u njezinu donošenju, ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.
(13)
Ova Uredba predstavlja proširenje odredbi schengenske pravne stečevine u kojoj Irska ne sudjeluje u skladu s Odlukom Vijeća 2002/192/EZ (10). Irska stoga ne sudjeluje u njezinu donošenju, ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.
(14)
Što se tiče Cipra, ova Uredba predstavlja akt koji se temelji ili je na neki drugi način povezan sa schengenskom pravnom stečevinom u smislu značenja članka 3. stavka 1. Akta o pristupanju iz 2003.
(15)
Ova Uredba predstavlja akt koji se temelji ili je na neki drugi način povezan sa schengenskom pravnom stečevinom u smislu značenja članka 4. stavka 1. Akta o pristupanju iz 2005.
(16)
Ova Uredba predstavlja akt koji se temelji ili je na neki drugi način povezan sa schengenskom pravnom stečevinom u smislu značenja članka 4. stavka 1. Akta o pristupanju iz 2011.,
(17)
Uredbu (EZ) br. 539/2001 stoga bi trebalo izmijeniti na odgovarajući način,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Uredba (EZ) br. 539/2001 mijenja se kako slijedi:
(1)
Ispred članka 1. umeće se sljedeći članak:
„Članak -1.
Svrha ove Uredbe je utvrđivanje trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu ili su izuzeti od tog zahtjeva, na temelju pojedinačne ocjene niza različitih kriterija koji se, između ostalog, odnose na nezakonitu imigraciju, javni poredak i sigurnost, ekonomske pogodnosti, posebno u vidu turizma i vanjske trgovine te na vanjske odnose Unije s predmetnim trećim zemljama, posebno uključujući pitanja ljudskih prava i temeljnih sloboda kao i posljedice regionalne usklađenosti i uzajamnosti.”
(2)
Prilog I. mijenja se kako slijedi:
(a)
u točki 1., upućivanja na Dominiku, Grenadu, Kiribati, Kolumbiju, Maršalove Otoke, Mikroneziju, Nauru, Palau, Peru, Svetu Luciju, Sveti Vincent i Grenadine, Samou, Salomonove Otoke, Istočni Timor, Tongu, Trinidad i Tobago, Tuvalu, Ujedinjene Arapske Emirate i Vanuatu brišu se, a umeće se upućivanje na Južni Sudan;
(b)
točka 3. briše se.
(3)
Prilog II. mijenja se kako slijedi:
(a)
u točki 1. umeću se sljedeća upućivanja:
„Kolumbija (*)”
„Dominika (*)”,
„Grenada (*)”,
„Kiribati (*)”
„Maršalovi Otoci (*)”,
„Mikronezija (*)”,
„Nauru (*)”,
„Palau (*)”
„Peru (*)”
„Sveta Lucija (*)”,
„Sveti Vincent i Grenadini (*)”,
„Samoa (*)”,
„Salomonovi Otoci (*)”,
„Istočni Timor (*)”,
„Tonga (*)”,
„Trinidad i Tobago (*)”,
„Tuvalu (*)”,
„Ujedinjeni Arapski Emirati (*)” i
„Vanuatu (*)”.
„(*)
Izuzeće od obveze posjedovanja vize primjenjuje se od dana stupanja na snagu sporazuma o izuzeću od obveze posjedovanja vize koji se treba sklopiti s Europskom unijom”.
(b)
točka 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. BRITANSKI GRAĐANI KOJI NISU DRŽAVLJANI UJEDINJENE KRALJEVINE VELIKE BRITANIJE I SJEVERNE IRSKE ZA POTREBE PRAVA UNIJE:
britanski državljani (prekomorska područja)
državljani britanskih prekomorskih područja (BOTC)
građanin britanskih prekomorskih područja (BOC)
britanske zaštićene osobe (BPP)
britanski podanici (BS)”.
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Bruxellesu 15. svibnja 2014.