EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2012/35/EU
af 21. november 2012
om ændring af direktiv 2008/106/EF om minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 100, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Uddannelse af og udstedelse af beviser til søfarende er reguleret ved Den Internationale Søfartsorganisations (IMO's) konvention af 1978 om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold (»STCW-konventionen«), der trådte i kraft i 1984 og blev ændret betydeligt i 1995.
(2)
STCW-konventionen blev for første gang indarbejdet i EU-retten ved Rådets direktiv 94/58/EF af 22. november 1994 om minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv (3). EU-bestemmelserne angående uddannelse af og udstedelse af beviser til søfarende blev senere tilpasset til de efterfølgende ændringer af STCW-konventionen, og der blev indført en fælles EU-mekanisme til anerkendelse af uddannelses- og bevisudstedelsessystemerne for søfarende i tredjelande. Disse bestemmelser er, som resultat af en omarbejdning, indeholdt i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/106/EF (4).
(3)
Der blev afholdt en konference mellem parterne i STCW-konventionen i 2010 i Manila, hvor der blev indført betydelige ændringer i STCW-konventionen (»Manilaændringerne«), nemlig vedrørende forebyggelse af svigagtig praksis i forbindelse med beviser, helbredskrav, sikringsuddannelse, herunder i forbindelse med piratvirksomhed og væbnede røverier, og uddannelse på det teknologirelaterede område. Med Manilaændringerne blev der også indført krav til befarne søfarende og oprettet nye stillingsbetegnelser, såsom elektrotekniske officerer.
(4)
Alle medlemsstaterne er parter i STCW-konventionen, og ingen af dem har gjort indsigelse mod Manilaændringerne i henhold til den procedure, der er fastsat herfor. Medlemsstater bør derfor tilpasse deres nationale regler til Manilaændringerne. En konflikt mellem medlemsstaternes internationale forpligtelser og deres EU-forpligtelser bør undgås. Desuden bør EU-reglerne for uddannelse af og udstedelse af beviser til søfarende holdes på linje med de internationale regler på grund af skibsbranchens internationale karakter. Flere bestemmelser i direktiv 2008/106/EF bør derfor ændres for at afspejle Manilaændringerne.
(5)
Opgraderingen af uddannelsen for søfartserhverv bør omfatte egentlig teoretisk og praktisk uddannelse for at sikre, at de søfarende er i stand til at opfylde sikrings- og sikkerhedsstandarderne og kan håndtere nød- og faresituationer.
(6)
Kvalitetskrav og kvalitetsstyringssystemer bør udvikles og gennemføres under hensyntagen til, hvor dette er relevant, Europa-Parlamentets og Rådets henstilling af 18. juni 2009 om fastlæggelse af en europæisk referenceramme for kvalitetssikring af erhvervsuddannelserne (5) og dermed forbundne foranstaltninger vedtaget af medlemsstaterne.
(7)
Arbejdsmarkedets parter i Europa har indgået en aftale om minimumshviletid for søfarende, og direktiv 1999/63/EF (6) blev vedtaget for at gennemføre denne aftale. Nævnte direktiv giver også mulighed for at godkende undtagelser fra bestemmelserne om det minimale antal hviletimer for søfarende. Muligheden for at godkende undtagelser bør imidlertid begrænses, hvad angår maksimal varighed, hyppighed og omfang. Formålet med Manilaændringerne er bl.a. at fastsætte objektive grænser for undtagelser angående minimumshviletider for vagtpersonale og søfarende med pålagte opgaver inden for sikkerhed, sikring og forebyggelse af forurening med henblik på at forebygge træthed. Manilaændringerne bør indarbejdes i direktiv 2008/106/EF på en måde, der sikrer sammenhæng med direktiv 1999/63/EF som ændret ved direktiv 2009/13/EF (7).
(8)
I erkendelse af betydningen af at fastsætte minimumskrav vedrørende leve- og arbejdsvilkårene for alle søfarende vil direktiv 2009/13/EF endvidere træde i kraft som angivet heri, når konventionen om søfarendes arbejdsforhold af 2006 træder i kraft.
(9)
Direktiv 2008/106/EF indeholder også en mekanisme for anerkendelse af ordninger for uddannelse af og udstedelse af beviser til søfarende fra tredjelande. Denne anerkendelse tildeles af Kommissionen i overensstemmelse med en procedure, i henhold til hvilken Kommissionen bistås af Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed (»agenturet«), som er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1406/2002 (8), og Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 (9). De erfaringer, der er opnået ved anvendelse af denne procedure, indikerer, at den bør ændres, nemlig hvad angår fristen for Kommissionens afgørelse. Da en anerkendelse kræver, at agenturet udfører en kontrol, som skal tilrettelægges og gennemføres, og fordi det berørte tredjeland i de fleste tilfælde skal foretage betydelige tilpasninger til STCW-konventionens krav, kan hele proceduren ikke gennemføres på tre måneder. Erfaringerne har vist, at en mere realistisk tidsramme i denne henseende er 18 måneder. Fristen for Kommissionens afgørelse bør derfor ændres i overensstemmelse hermed, mens den anmodende medlemsstats mulighed for midlertidigt at anerkende tredjelandets STCW-system bør fastholdes for at opretholde fleksibilitet. Endelig finder bestemmelserne om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (10) ikke anvendelse, når det gælder anerkendelse af søfarendes beviser i henhold til direktiv 2008/106/EF.
(10)
Tilgængelige statistikker om søfarende i Unionen er ufuldstændige og ofte unøjagtige, hvilket gør politikudformningen i denne branche mere problematisk. Detaljerede data vedrørende bevisudstedelse for søfarende kan ikke helt løse dette problem, men ville givet medvirke hertil. I henhold til STCW-konventionen er parterne forpligtede til at føre et register over alle beviser og påtegninger samt de relevante fornyelser af gyldigheden eller andre foranstaltninger, der påvirker dem. Medlemsstaterne er forpligtede til at føre et register over udstedte beviser og påtegninger. For at få så fuldstændig information som muligt om beskæftigelsessituationen i Unionen og udelukkende for at lette politikudformningen i medlemsstaterne og Kommissionen bør medlemsstaterne forpligtes til at sende Kommissionen udvalgte oplysninger, der allerede findes i deres registre over søfarendes sønæringsbeviser. Disse oplysninger bør meddeles med henblik på statistisk analyse alene og må ikke bruges til administrative eller retlige formål eller kontrolformål. Disse oplysninger skal være på linje med databeskyttelseskravene i Unionen, og en bestemmelse herom bør derfor indarbejdes i direktiv 2008/106/EF.
(11)
Resultaterne af gennemgangen af disse oplysninger bør bruges til at foregribe tendenser på arbejdsmarkedet og forbedre søfarendes muligheder for at foretage karriereplanlægning og få gavn af de uddannelsesmuligheder, der er til rådighed. Sådanne resultater bør endvidere bidrage til forbedring af de erhvervsrettede uddannelser.
(12)
For at indsamle data om søfartserhvervet i overensstemmelse med dets udvikling og teknologien bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår tilpasningen af bilag V til direktiv 2008/106/EF. Brugen af sådanne delegerede retsakter bør begrænses til tilfælde, hvor ændringer i STCW-konventionen og -koden kræver ændringer i dette bilag. Sådanne delegerede retsakter bør endvidere ikke ændre bestemmelserne om anonymisering af data, der er nævnt i dette bilag. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(13)
Unionens søtransportsektor har knowhow inden for søfart af høj kvalitet, hvilket bidrager til at forbedre konkurrenceevnen. Kvaliteten af uddannelsen af de søfarende er vigtig for konkurrenceevnen i denne sektor og for at tiltrække EU-borgere, navnlig unge mennesker, til søfartserhvervene.
(14)
For at opretholde kvalitetskravene til de søfarendes uddannelse er det nødvendigt at forbedre foranstaltningerne til forebyggelse af svigagtige fremgangsmåder i forbindelse med sønæringsbeviser og kvalifikationsbeviser.
(15)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af direktiv 2008/106/EF er Kommissionen blevet tillagt gennemførelsesbeføjelser på området for uddannelse af og udstedelse af beviser til søfarende. Af samme grund bør Kommissionen også tillægges gennemførelsesbeføjelser i forbindelse med de statistiske oplysninger om søfarende, som medlemsstaterne leverer til Kommissionen. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (11).
(16)
Undersøgelsesproceduren bør anvendes til vedtagelse af de tekniske krav, der er nødvendige for at sikre en passende forvaltning af de statistiske oplysninger, der er omhandlet i bilag V til direktiv 2008/106/EF, og til vedtagelse af gennemførelsesafgørelser om anerkendelse og inddragelse af anerkendelse af STCW-systemer i tredjelande.
(17)
Manilaændringerne trådte i kraft den 1. januar 2012, mens overgangsordninger kan finde anvendelse indtil den 1. januar 2017. For at sikre en problemfri overgang til de nye regler bør nærværende direktiv sikre samme overgangsordninger som dem, der er fastlagt i Manilaændringerne.
(18)
IMO's Maritime Sikkerhedskomité bemærkede på sit 89. møde, at der er brug for præciseringer i forbindelse med gennemførelsen af Manilaændringerne, under hensyn til de heri fastlagte overgangsordninger og STCW-konferencens resolution 4, der anerkender nødvendigheden af, at der er opnået fuld overholdelse pr. 1. januar 2017. Der blev givet sådanne præciseringer i IMO cirkulærerne STCW.7/Circ.16 og STCW.7/Circ.17. I STCW.7/Circ.16 hedder det især, at et fornyet bevis ikke bør være gyldigt efter den 1. januar 2017, når det gælder søfarende, der er i besiddelse af et bevis, som er udstedt i overensstemmelse med bestemmelserne STCW-konventionen, der har fundet umiddelbar anvendelse før den 1. januar 2012, og som ikke har opfyldt kravene i Manilaændringerne, og søfarende, der har påbegyndt en godkendt fartstid til søs, et godkendt uddannelsesprogram eller et godkendt uddannelseskursus før den 1. juli 2013.
(19)
Yderligere forsinkelse i indarbejdelsen af Manilaændringerne i EU-retten bør undgås for at bevare konkurrenceevnen for Unionens søfarende samt opretholde sikkerheden om bord på skibe gennem tidssvarende uddannelse.
(20)
Af hensyn til en ensartet gennemførelse af Manilaændringerne i Unionen er det tilrådeligt, at medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelsen af dette direktiv tager hensyn til vejledningen i IMO-cirkulærerne STCW.7/Circ.16 og STCW.7/Circ.17.
(21)
Målet for dette direktiv, nemlig overensstemmelse mellem de nuværende EU-regler og internationale regler om uddannelse og certificering af søfarende, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens omfang eller virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(22)
Direktiv 2008/106/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
Ændring af direktiv 2008/106/EF
I direktiv 2008/106/EF foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 1 ændres som følger:
a)
Nr. 18) og 19) affattes således:
»18)
»radioreglement«: det radioreglement, som er knyttet som bilag til eller anses for at være knyttet som bilag til den internationale telekommunikationskonvention som ændret
19)
»passagerskib«: et skib som defineret i den internationale konvention af 1974 om sikkerhed for menneskeliv på søen (SOLAS 74) som ændret«.
b)
Nr. 24) affattes således:
»24)
»STCW-kode«: den ved resolution nr. 2 fra STCW-konferencen i 1995 vedtagne kode om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold i den gældende affattelse«.
c)
Nr. 27) udgår.
d)
Nr. 28) affattes således:
»28)
»fartstid til søs«: tjeneste om bord på et skib, som er påkrævet for udstedelse eller fornyelse af et sønæringsbevis, et kvalifikationsbevis eller en anden kvalifikation«.
e)
Følgende numre tilføjes:
»32)
»GMDSS-radiooperatør«: en person, der er kvalificeret i overensstemmelse med kapitel IV i bilag I
33)
»ISPS-kode«: den internationale kode for sikring af skibe og havnefaciliteter, vedtaget den 12. december 2002 ved resolution 2 fra konferencen af kontraherende regeringer til SOLAS 74 i den gældende affattelse
34)
»skibets sikringsofficer«: en person om bord på skibet, som rapporterer til skibsføreren, og som er udpeget af rederiet som ansvarlig for skibets sikring, herunder gennemførelse og ajourføring af skibets sikringsplan og for forbindelse med rederiets og havnefacilitetens sikringsofficerer
35)
»sikringsopgaver«: alle sikringsrelaterede opgaver og pligter om bord på skibe som defineret i kapitel XI/2 i SOLAS 74 som ændret og ISPS-koden
36)
»sønæringsbevis«: et bevis, der er udstedt og påtegnet for skibsførere, officerer og GMDSS-radiooperatører i overensstemmelse med kapitel II, III, IV og VII i bilag I, og som giver den retmæssige indehaver ret til at gøre tjeneste og bestride funktioner på det deri specificerede ansvarsniveau
37)
»kvalifikationsbevis«: et andet bevis end et sønæringsbevis udstedt til en søfarende, hvoraf det fremgår, at de relevante krav til uddannelse, kompetencer eller fartstid til søs i nærværende direktiv er opfyldt
38)
»dokumentation«: dokumentation, med undtagelse af et sønæringsbevis eller kvalifikationsbevis, der anvendes til at fastslå, at de relevante krav i dette direktiv er opfyldt
39)
»elektroteknisk officer«: en officer med kvalifikationer i henhold til kapitel III i bilag I
40)
»befaren søfarende i dækstjeneste«: en menig med kvalifikationer i henhold til kapitel II i bilag I
41)
»befaren søfarende i maskintjeneste«: en menig med kvalifikationer i henhold til kapitel III i bilag I
42)
»elektroteknisk menig«: en menig med kvalifikationer i henhold til kapitel III i bilag I.«
2)
Artikel 3, stk. 1, affattes således:
»1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at søfarende, som gør tjeneste om bord på et skib, jf. artikel 2, mindst uddannes i overensstemmelse med kravene i STCW-konventionen, jf. bilag I til dette direktiv, og er i besiddelse af et bevis som defineret i artikel 1, nr. 36) og 37), og/eller dokumentation som defineret i artikel 1, nr. 38).«
3)
Artikel 4 udgår.
4)
Artikel 5 ændres som følger:
a)
Overskriften affattes således:
»Sønæringsbeviser, kvalifikationsbeviser og påtegninger«.
b)
Stk. 1 affattes således:
»1. Medlemsstaterne sikrer, at sønæringsbeviser og kvalifikationsbeviser kun udstedes til ansøgere, som opfylder kravene i denne artikel.«
c)
Stk. 3 affattes således:
»3. Sønæringsbeviser og kvalifikationsbeviser udstedes i henhold til reglement I/2, stk. 3, i bilaget til STCW-konventionen.«
d)
Følgende stykke indsættes:
»3a. Sønæringsbeviser må kun udstedes af medlemsstaterne, efter de har gennemført en kontrol af ægthed og gyldighed af den nødvendige dokumentation i overensstemmelse med bestemmelserne i denne artikel.«
e)
I stk. 5 tilføjes følgende punktum:
»Påtegninger, der attesterer udstedelse af et sønæringsbevis, og påtegninger, der attesterer et kvalifikationsbevis til skibsførere og officerer i overensstemmelse med reglement V/1-1 og V/1-2 i bilag I, foretages kun, hvis alle krav i STCW-konventionen og i nærværende direktiv er overholdt.«
f)
Stk. 6 og 7 affattes således:
»6. En medlemsstat, som anerkender et sønæringsbevis eller et kvalifikationsbevis, som er udstedt til skibsførere og officerer i overensstemmelse med reglement V/1-1 og V/1-2 i bilaget til STCW-konventionen i henhold til proceduren i artikel 19, stk. 2 i dette direktiv, må først påtegne dette bevis for at attestere anerkendelsen, når den har sikret, at beviset er autentisk og gyldigt. Påtegningen skal foretages i henhold til stk. 3 i afsnit A-I/2 i STCW-koden.
7. De i stk. 5 og 6 nævnte påtegninger:
a)
kan udstedes som særskilte dokumenter
b)
må kun udstedes af medlemsstaterne
c)
skal forsynes med et entydigt nummer; dog kan påtegninger, der attesterer udstedelse af et sønæringsbevis, gives samme nummer som sønæringsbeviset, forudsat at dette nummer er unikt, og
d)
udløber, når det påtegnede sønæringsbevis eller kvalifikationsbevis, som er udstedt til skibsførere og officerer i overensstemmelse med reglement V/1-1 og V/1-2 i bilaget til STCW-konventionen, udløber eller tilbagekaldes, inddrages eller ophæves af den medlemsstat eller det tredjeland, der har udstedt det, og under alle omstændigheder senest fem år efter udstedelsesdatoen.«
g)
Følgende stykker tilføjes:
»11. Alle, der ansøger om bevis, skal forelægge fyldestgørende bevis for følgende:
a)
deres identitet
b)
at de mindst har den påkrævede alder for det pågældende sønæringsbevis eller kvalifikationsbevis som fastsat i reglementerne i bilag I
c)
at de opfylder kravene om sundhedsmæssig egnethed, der er angivet i afsnit A-I/9 i STCW-koden
d)
at de har den påkrævede fartstid til søs og har afsluttet anden påkrævet uddannelse i henhold til reglementerne i bilag I for det pågældende sønæringsbevis eller kvalifikationsbevis, og
e)
at de opfylder uddannelses- og kvalifikationskravene i henhold til reglementerne i bilag I for så vidt angår den stilling, den funktion og det niveau, der fremgår af sønæringsbevisets påtegning.
Dette stykke finder ikke anvendelse på anerkendelse af påtegninger i henhold til reglement I/10 i STCW-konventionen.
12. Hver medlemsstat forpligter sig til:
a)
at føre register over alle sønæringsbeviser og kvalifikationsbeviser og påtegninger for skibsførere og officerer og, i påkommende tilfælde, menige, som er udstedt eller udløbet eller er blevet fornyet, inddraget, ophævet eller meldt bortkommet eller ødelagt, samt udstedte dispensationer
b)
at stille oplysninger om status for sønæringsbeviser, påtegninger og dispensationer til rådighed for andre medlemsstater eller andre parter i STCW-konventionen og virksomheder, der ønsker at verificere, at sønæringsbeviser og/eller beviser, som er udstedt til skibsførere og officerer i overensstemmelse med reglement V/1-1 og V/1-2 i bilag I, og som er blevet dem forelagt af søfarende, der ønsker anerkendelse i henhold til reglement I/10 i STCW-konventionen eller ønsker beskæftigelse på et skib, er ægte og gyldige.
13. Fra den 1. januar 2017 skal de oplysninger, der stilles til rådighed i overensstemmelse med stk. 12, litra b), stilles til rådighed elektronisk.«
5)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 5a
Oplysninger til Kommissionen
Med henblik på statistisk analyse alene og udelukkende til brug for medlemsstaterne og Kommissionen i forbindelse med politikudformning stiller hver medlemsstat årligt de oplysninger til rådighed for Kommissionen som anført i bilag V til dette direktiv om sønæringsbeviser og om påtegninger, der attesterer anerkendelse af sønæringsbeviser. Til samme formål kan hver medlemsstat på frivilligt grundlag, stille kvalifikationsbeviser udstedt til menige i overensstemmelse med kapitel II, III og VII i bilaget til STCW-konventionen, til rådighed for Kommissionen.«
6)
Artikel 7 ændres som følger:
a)
Følgende stykke indsættes:
»1a. En medlemsstat skal i forbindelse med skibe, som er indrømmet fordelene ved STCW-konventionens bestemmelser for kystfart, hvilket omfatter kystfart ud for en anden medlemsstats eller en anden STCW-konventionsparts kyst inden for grænserne af kystlinjen, i samarbejde med medlemsstaterne eller berørte parter specificere både detaljerne for de pågældende handelsområder og andre relevante bestemmelser.«
b)
Følgende stykker indsættes:
»3a. Sønæringsbeviser til søfarende, som er udstedt af en medlemsstat eller en part i STCW-konventionen for kystfart inden for landets afgrænsede kyster, kan accepteres af andre medlemsstater for så vidt angår tjeneste inden for landets afgrænsede kyster, forudsat at medlemsstaterne eller de berørte parter i samarbejde udarbejder detaljerne for de pågældende handelsområder og andre relevante betingelser derfor.
3b. Medlemsstater, der definerer kystfart, skal i overensstemmelse med bestemmelserne i denne artikel:
a)
opfylde de principper for kystfart, der er angivet i afsnit A-I/3 i STCW-koden
b)
indarbejde grænserne for kystfart i de påtegninger, der udstedes i henhold til artikel 5.«
7)
Artikel 8, stk. 1, affattes således:
»1. Medlemsstaterne træffer og håndhæver passende foranstaltninger for at forebygge svig og anden ulovlig adfærd i forbindelse med udstedte beviser og påtegninger og fastsætter sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning.«
8)
Artikel 9 ændres som følger:
a)
Stk. 1 og 2 affattes således:
»1. Medlemsstaterne fastsætter retningslinjer og procedurer for uvildig undersøgelse af enhver anmeldt inkompetence, handling, undladelse eller sikringsrisici, som kan udgøre en direkte trussel for sikkerhed for liv og ejendom til søs eller for havmiljøet, og som er forårsaget af indehavere af sønæringsbeviser og kvalifikationsbeviser eller påtegninger, der er udstedt af den pågældende medlemsstat i forbindelse med tjeneste forbundet med deres sønæringsbeviser og kvalifikationsbeviser, samt for tilbagekaldelse, inddragelse og ophævelse af sådanne sønæringsbeviser og kvalifikationsbeviser af ovennævnte grunde og for at forebygge svig.
2. Medlemsstaterne træffer og håndhæver passende foranstaltninger for at forebygge svig og anden ulovlig adfærd i forbindelse med udstedte sønæringsbeviser og kvalifikationsbeviser og påtegninger.«
b)
Indledningen til stk. 3 affattes således:
3. » Sanktioner eller disciplinære foranstaltninger skal fastsættes og håndhæves i følgende tilfælde:«.
9)
Artikel 10 ændres som følger:
a)
Stk. 1 ændres som følger:
i)
Litra a) affattes således:
»a)
Al uddannelse, bedømmelse af kvalifikationer, certificering, herunder udstedelse af medicinske certifikater, påtegning og fornyelse af gyldighed, som udføres af andre end regeringsorganer eller -myndigheder i henhold til deres bemyndigelse, skal løbende overvåges ved hjælp af et kvalitetsstyringssystem for at sikre, at definerede målsætninger, herunder læreres og bedømmeres kvalifikationer og erfaring, opfyldes i overensstemmelse med afsnit A-I/8 i STCW-koden.«
ii)
Litra b) affattes således:
»b)
I de tilfælde, hvor regeringsorganer eller -enheder udfører sådanne aktiviteter, skal der forefindes et kvalitetsstyringssystem, jf. afsnit A-I/8 i STCW-koden.«
iii)
Litra c) affattes således:
»c)
Uddannelsesmålsætningen og dertil svarende kvalitetskrav til kompetencer skal defineres klart og fastlægge det niveau af viden, forståelse og færdigheder, der i henhold til STCW-konventionen kræves ved de pågældende eksamener og bedømmelser.«
b)
I stk. 2 tilføjes følgende litra:
»d)
At alle gældende bestemmelser i STCW-konventionen og -koden, herunder ændringer, er omfattet af kvalitetsstyringssystemet. Medlemsstaterne kan også lade de andre gældende bestemmelser i dette direktiv være omfattet af dette system.«
c)
Stk. 3 affattes således:
»3. En rapport om evalueringen, der udføres i henhold til stk. 2, meddeles af den pågældende medlemsstat til Kommissionen i overensstemmelse med det format, der er angivet i afsnit A-I/7 i STCW-koden, inden for seks måneder efter evalueringen.«
10)
Artikel 11 affattes således:
»Artikel 11
Helbredskrav
1. Hver medlemsstat fastsætter de krav til sundhedsmæssig egnethed, som de søfarende skal opfylde, og procedurerne for udstedelse af en helbredsattest i overensstemmelse med denne artikel og afsnit A-I/9 i STCW-koden, og i påkommende tilfælde under hensyn til afsnit B-I/9 i STCW-koden.
2. Hver medlemsstat sikrer, at de, der er ansvarlige for at vurdere de søfarendes sundhedsmæssige egnethed, er læger, der er anerkendt af denne medlemsstat til at gennemføre lægeundersøgelser af søfarende i overensstemmelse med afsnit A-I/9 i STCW-koden.
3. Alle søfarende, der er indehavere af et sønæringsbevis eller kvalifikationsbevis, som er udstedt i henhold til konventionen, og som gør tjeneste til søs, skal også være i besiddelse af en gyldig helbredsattest, der er udstedt i overensstemmelse med denne artikel og afsnit A-I/9 i STCW-koden.
4. Enhver, der ansøger om en helbredsattest, skal:
a)
være mindst 16 år
b)
fremlægge fyldestgørende dokumentation for sin identitet og
c)
opfylde de gældende standarder for sundhedsmæssig egnethed, der er fastsat af den pågældende medlemsstat.
5. En helbredsattest skal være gyldig i en periode på højst to år, medmindre den søfarende er under 18 år, idet den maksimale gyldighedsperiode i så fald skal være et år.
6. Hvis gyldighedsperioden for en helbredsattest udløber under en rejse, finder reglement I/9 i bilaget til STCW-konventionen anvendelse.
7. I hastetilfælde kan en medlemsstat tillade, at en søfarende arbejder uden en gyldig helbredsattest. I sådanne tilfælde finder reglement I/9 i bilaget til STCW-konventionen anvendelse.«
11)
Artikel 12 ændres som følger:
a)
Overskriften affattes således:
»Fornyelse af sønæringsbeviser og kvalifikationsbeviser«.
b)
Følgende stykke indsættes:
»2a. Enhver skibsfører og officer skal for fortsat at kunne gøre tjeneste om bord på tankskibe opfylde kravene i stk. 1 i denne artikel, og det kræves, at han med mindst fem års mellemrum dokumenterer, at han fortsat besidder den professionelle kompetence til at arbejde om bord på tankskibe i henhold til afsnit A-I/11, stk. 3, i STCW-koden.«
c)
Stk. 3 affattes således:
»3. Medlemsstaterne sammenligner de uddannelses- og kvalifikationskrav, som kræves for udstedelse af sønæringsbevis indtil den 1. januar 2017, med specifikationerne for de pågældende sønæringsbeviser i del A i STCW-koden og fastsætter, hvorvidt indehaverne af sådanne sønæringsbeviser skal gennemgå relevant genopfrisknings- og ajourføringsuddannelse eller underkastes bedømmelse.«
d)
Stk. 5 affattes således:
»5. Med henblik på at opdatere skibsføreres, officerers og radiooperatørers viden sikrer hver medlemsstat, at teksten vedrørende de seneste ændringer i nationale og internationale forordninger om sikkerhed for liv til søs, sikring og beskyttelse af havmiljøet stilles til rådighed for skibe, der har ret til at føre dens flag, under overholdelse af artikel 14, stk. 3, litra b), og artikel 18.«
12)
Artikel 13, stk. 2, udgår.
13)
Artikel 14 ændres som følger:
a)
I stk. 1 tilføjes følgende litra:
»f)
at søfarende på et af dets skibe har modtaget genopfrisknings- og ajourføringsuddannelse som foreskrevet af STCW-konventionen
g)
at der på alle skibe opretholdes en effektiv mundtlig kommunikation i overensstemmelse med kapitel V, reglement 14, stk. 3 og 4, i SOLAS 74 som ændret.«
b)
Følgende stykke tilføjes:
»4. Rederierne sikrer, at skibsførere, officerer og andet personale, som er tildelt specifikke opgaver og ansvar om bord på ro-ro-passagerskibe, har gennemført orienteringsuddannelsen for at opnå de kompetencer, der er relevante i forhold til den kapacitet, der skal udfyldes, og de ansvarsområder og opgaver, der skal varetages, idet der tages hensyn til vejledningen i afsnit B-I/14 i STCW-koden.«
14)
Artikel 15 affattes således:
»Artikel 15
Egnethed til tjeneste
1. For at forebygge træthed skal medlemsstaterne:
a)
fastsætte og håndhæve hvileperioder for vagtpersonale og for personale, hvis arbejde omfatter opgaver i forbindelse med sikkerhed, sikring og forebyggelse af forurening i overensstemmelse med stk. 3-13, og
b)
kræve, at vagterne arrangeres således, at vagtpersonalets effektivitet ikke hæmmes af træthed, samt at arbejdsopgaverne organiseres på en sådan måde, at den første vagt ved rejsens påbegyndelse og de følgende vagtafløsere er tilstrækkeligt udhvilede og i enhver henseende arbejdsdygtige.
2. Medlemsstaterne sikrer, at der træffes de nødvendige foranstaltninger for at forebygge stof- og alkoholmisbrug i overensstemmelse med bestemmelserne i denne artikel.
3. Medlemsstaterne tager højde for den fare, som trætte søfarende udgør, især de søfarende, hvis arbejde omfatter opgaver i forbindelse med sikring og sikker drift af skibet.
4. Enhver person, der pålægges at arbejde som vagthavende navigatør eller som menig på vagtholdet, eller en person, hvis arbejde omfatter opgaver i forbindelse med sikkerhed, forebyggelse af forurening og sikringsopgaver, skal have en hvileperiode på mindst:
a)
ti timer over en 24-timersperiode og
b)
77 timer over en syvdages periode.
5. Hviletiden kan opdeles i højst to perioder, hvoraf en skal være på mindst seks timer, og tidsrummet mellem på hinanden følgende hvileperioder må ikke overskride 14 timer.
6. De i stk. 4 og 5 nævnte krav til hvileperioder skal ikke nødvendigvis overholdes i en nødsituation eller under andre driftsforhold af ekstraordinær karakter. Mønstrings-, brand- og bådøvelser og øvelser, som er foreskrevet af nationale love og forskrifter og ved internationale aftaler, gennemføres således, at de griber mindst mulig ind i hvileperioderne og ikke medfører træthed.
7. Medlemsstater skal kræve, at vagtplaner opsættes således, at der er let adgang til dem. Vagtplanerne skal udfærdiges i et standardformat på det eller de sprog, der er skibets arbejdssprog, og på engelsk.
8. Når en søfarende har tilkaldevagt, som f.eks. når maskinrummet er ubemandet, skal den søfarende have en tilstrækkelig kompenserende hvileperiode, hvis den normale hvileperiode afbrydes ved tilkaldelse til arbejde.
9. Medlemsstater skal kræve, at der føres daglige optegnelser over de søfarendes daglige hvileperioder. Disse skal udarbejdes i et standardformat på det eller de sprog, der er skibets arbejdssprog, og på engelsk, for at gøre det muligt at kontrollere, om denne artikel overholdes. Søfarende skal modtage en kopi af de optegnelser, der vedrører dem, og den skal påtegnes af skibsføreren eller en person, som skibsføreren har bemyndiget hertil, og af de søfarende.
10. Uanset bestemmelserne i stk. 3-9 har skibsføreren på et skib ret til at kræve, at en søfarende arbejder det antal timer, som er nødvendigt for skibets, ombordværendes eller lastens umiddelbare sikkerhed eller for at bistå andre skibe eller personer i havsnød. I overensstemmelse hermed kan skibsføreren se bort fra arbejds- eller hviletid og kræve, at en søfarende arbejder det antal timer, som er nødvendigt, indtil den normale situation er genoprettet. Så snart som muligt efter, at den normale situation er genoprettet, sørger skibsføreren for, at søfarende, som har udført arbejde i en planlagt hvileperiode, får en tilstrækkelig hvileperiode.
11. Forudsat at der tages behørigt hensyn til de generelle principper om beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed og i overensstemmelse med direktiv 1999/63/EF, kan medlemsstaterne, i medfør af nationale love eller bestemmelser eller en procedure for den kompetente myndighed, godkende eller registrere kollektive overenskomster, der tillader undtagelser fra de grænser, der er omhandlet i denne artikels stk. 4, litra b), og stk. 5, forudsat at hvileperioden er mindst 70 timer over en syvdagesperiode og under overholdelse af de begrænsninger, der er fastsat i denne artikels stk. 12 og 13. Sådanne undtagelser følger så vidt muligt de givne normer, men der kan tages hensyn til hyppigere eller længere fridagsperioder eller sikring af kompenserende fridage for vagtpersonale og søfarende, som arbejder på skibe på korte rejser. Undtagelser tager i videst mulig udstrækning hensyn til vejledningen angående forebyggelse af træthed som fastsat i afsnit B-VIII/1 i STCW-koden. Undtagelser fra minimumshvileperioderne i denne artikels stk. 4, litra a), tillades ikke.
12. De i stk. 11 omhandlede undtagelser angående de i stk. 4, litra b), fastsatte ugentlige hvileperioder må ikke gives for mere end to på hinanden følgende uger. Tidsrummet mellem to på hinanden følgende hvileperioder om bord skal være mindst det dobbelte af varigheden for undtagelsen.
13. Inden for rammerne af de i stk. 11 anførte eventuelle undtagelser fra stk. 5 kan den i stk. 4, litra a), anførte minimumshviletid i en vilkårlig periode på 24 timer højst opdeles i tre hvileperioder, hvoraf den ene skal være på mindst seks timer, og ingen af de to perioder må være mindre end en time. Tidsrummet mellem to på hinanden følgende hvileperioder må ikke overstige 14 timer. Undtagelserne må ikke vare længere end to 24-timersperioder i en given syvdagesperiode.
14. Medlemsstaterne fastsætter for at forhindre alkoholmisbrug en promillegrænse på højst 0,05 % eller for alkohol i udåndingsluften på 0,25 mg/l eller en mængde af alkohol, der medfører denne alkoholkoncentration, for skibsførere, officerer og andre søfarende, mens de udfører de udpegede opgaver i forbindelse med sikkerhed, sikring og havmiljø.«
15)
Artikel 17, stk. 1, litra c), affattes således:
»c)
udsteder de i artikel 5 omhandlede beviser«.
16)
Artikel 19 ændres som følger:
a)
Overskriften affattes således:
»Anerkendelse af sønæringsbeviser og kvalifikationsbeviser«.
b)
Stk. 1 affattes således:
»1. Søfarende, der ikke er i besiddelse af sønæringsbeviser, som er udstedt af medlemsstaterne, og/eller kvalifikationsbeviser, som er udstedt af medlemsstaterne til skibsførere og officerer i overensstemmelse med reglement V/1-1 og V/1-2 i STCW-konventionen, kan opnå ret til at gøre tjeneste på skibe, som fører en medlemsstats flag, hvis der er truffet afgørelse om anerkendelse af deres sønæringsbeviser og kvalifikationsbeviser under anvendelse af de procedurer, der er fastsat i denne artikels stk. 2-6.«
c)
Stk. 2, første afsnit, affattes således:
»2. En medlemsstat, som har til hensigt ved påtegning at anerkende sønæringsbeviser og/eller kvalifikationsbeviser som omhandlet i stk. 1, der er udstedt af et tredjeland til en skibsfører, officer eller radiooperatør med henblik på tjeneste på skibe, der fører dens flag, indsender en begrundet anmodning om anerkendelse af det pågældende tredjeland til Kommissionen.«
d)
Stk. 3 affattes således:
»3. Kommissionen træffer afgørelse om anerkendelse af et tredjeland. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 28, stk. 2, inden for 18 måneder at regne fra datoen for anmodning om anerkendelse. Den medlemsstat, der har indsendt anmodningen, kan ensidigt beslutte at anerkende et tredjeland, indtil der er truffet en afgørelse i henhold til denne artikel.«
17)
Artikel 20, stk. 6, affattes således:
»6. Afgørelsen om inddragelse af anerkendelsen træffes af Kommissionen. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 28, stk. 2. De pågældende medlemsstater træffer passende foranstaltninger til at gennemføre afgørelsen.«
18)
Artikel 22, stk. 1, affattes således:
»1. Uanset hvilket flag de fører, skal skibe, der ligger i en medlemsstats havn, bortset fra de skibskategorier, der er undtaget ved artikel 2, underkastes havnestatskontrol af denne medlemsstats behørigt autoriserede embedsmænd for at undersøge, om alle søfarende, som gør tjeneste om bord, og som skal være i besiddelse af et sønæringsbevis og/eller et kvalifikationsbevis og/eller dokumentation i henhold til STCW-konventionen, faktisk er indehavere af et sådant sønæringsbevis eller en gyldig dispensation og/eller et kvalifikationsbevis og/eller dokumentation.«
19)
Artikel 23, stk. 1, litra a), affattes således:
»a)
Det kontrolleres, at alle søfarende, som gør tjeneste om bord, og som skal være i besiddelse af et sønæringsbevis og/eller et kvalifikationsbevis i henhold til STCW-konventionen, faktisk er indehavere af et sådant sønæringsbevis eller en gyldig dispensation og/eller et kvalifikationsbevis eller kan forelægge dokumentation for, at en ansøgning om en påtegning, der attesterer anerkendelse af et sønæringsbevis, er blevet indsendt til flagstatens myndigheder.«
20)
Artikel 23, stk. 2, ændres således:
a)
Indledningen affattes således:
»2. Vurderingen i henhold til del A i STCW-koden af, om de til skibet hørende søfarende er egnede til at opretholde de vagttjeneste- og sikringsnormer, der er foreskrevet ved STCW-konventionen, foretages, hvis der er åbenbare grunde til at antage, at sådanne normer ikke overholdes som følge af, at en eller flere af følgende begivenheder er indtruffet:«.
b)
Litra d) affattes således:
»d)
Skibet er på anden måde blevet håndteret på en sådan måde, at der har været fare for personer, ejendom eller miljøet, eller på en sådan måde at der er opstået sikringsrisici.«
21)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 25a
Oplysninger til statistiske formål
1. Medlemsstaterne meddeler de oplysninger, der er anført i bilag V, til Kommissionen, men alene til statistiske formål. Sådanne oplysninger må ikke bruges til administrative eller retlige formål eller kontrolformål og er udelukkende til brug for medlemsstaterne og Kommissionen i forbindelse med politikudformningen.
2. Disse oplysninger stilles til rådighed for Kommissionen af medlemsstaterne på årsbasis og i elektronisk format og skal omfatte oplysninger, der er registreret indtil den 31. december i det foregående år. Medlemsstaterne bevarer alle ejendomsrettigheder til oplysningerne i deres rådataformat. Behandlede statistikker, der er udarbejdet på grundlag af sådanne oplysninger, offentliggøres i overensstemmelse med bestemmelserne om gennemsigtighed og beskyttelse af oplysninger, der er fastsat i artikel 4 i forordning (EF) nr. 1406/2002.
3. For at sikre beskyttelsen af personoplysninger anonymiserer medlemsstaterne alle personoplysninger, jf. bilag V, før de sendes til Kommissionen, ved brug af software, der er leveret eller accepteret af Kommissionen. Kommissionen anvender kun disse anonymiserede oplysninger.
4. Medlemsstaterne og Kommissionen sikrer, at foranstaltninger til indsamling, forelæggelse, lagring, analyse og formidling af sådanne oplysninger udformes på en sådan måde, at det er muligt at foretage en statistisk analyse.
Kommissionen vedtager med henblik på første afsnit detaljerede foranstaltninger vedrørende de tekniske krav, der er nødvendige for at sikre en passende forvaltning af de statistiske oplysninger. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 28, stk. 2.«
22)
Artikel 27 affattes således:
»Artikel 27
Ændring
Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 27a om ændring af bilag V til dette direktiv for så vidt angår specifikt og relevant indhold og detaljer vedrørende de oplysninger, der skal indberettes af medlemsstaterne, forudsat at sådanne retsakter er begrænset til at tage hensyn til ændringerne i STCW-konventionen og -koden og overholder forholdsreglerne om databeskyttelse. Sådanne delegerede retsakter må ikke ændre bestemmelserne om anonymisering af oplysninger, jf. artikel 25a, stk. 3.«
23)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 27a
Udøvelse af delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 27, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 3. januar 2013. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest den 4. april 2017. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.
3. Den i artikel 27 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt, der vedtaget i henhold til artikel 27, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet eller Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.«
24)
Artikel 28 affattes således:
»Artikel 28
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er nedsat ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 (12). Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (13).
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011. Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendes.
25)
Artikel 29 affattes således:
»Artikel 29
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af de nationale bestemmelser i henhold til artikel 3, 5, 7, 9 til 15, 17, 18, 19, 22, 23 og 24 og bilag I, og skal træffe alle de nødvendige foranstaltninger for anvendelse af disse sanktioner. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.«
26)
Artikel 30 affattes således:
»Artikel 30
Overgangsbestemmelser
For søfarende, som har påbegyndt godkendt fartstid til søs og et godkendt undervisnings- og uddannelsesprogram eller et godkendt uddannelseskursus før den 1. juli 2013, kan medlemsstaterne fortsat udstede, anerkende og påtegne sønæringsbeviser indtil den 1. januar 2017 i overensstemmelse med kravene i dette direktiv på samme måde som før den 3. januar 2013.
Indtil den 1. januar 2017 kan medlemsstaterne fortsat forlænge og forny sønæringsbeviser og påtegninger i overensstemmelse med kravene i dette direktiv på samme måde som før den 3. januar 2013.«
27)
Artikel 33 udgår.
28)
Dette nummer vedrører ikke den danske udgave.
29)
I bilagene foretages følgende ændringer:
a)
Bilag I til direktiv 2008/106/EF erstattes med bilag I til nærværende direktiv.
b)
Bilag II til direktiv 2008/106/EF ændres som angivet i bilag II til nærværende direktiv.
c)
Teksten i bilag III til nærværende direktiv indsættes som bilag V til direktiv 2008/106/EF.
Artikel 2
Gennemførelse
1. Med forbehold af artikel 30 i direktiv 2008/106/EF, som ændret ved artikel 1, nr. 26), i nærværende direktiv sætter medlemsstaterne de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 4. juli 2014 og for så vidt angår nærværende direktivs artikel 1, nr. 5), senest den 4. januar 2015. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse bestemmelser.
Disse bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 3
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 4
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 21. november 2012.
32012L0035
L 343/78
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
21.11.2012.
DIREKTIVA 2012/35/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 21. studenoga 2012.
o izmjeni Direktive 2008/106/EZ o minimalnoj razini osposobljavanja pomoraca
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 100. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon dostave nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
nakon savjetovanja s Odborom regija,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Osposobljavanje i izdavanje svjedodžbi pomorcima uređuje Konvencija Međunarodne pomorske organizacije (IMO) o standardima za osposobljavanje, izdavanje svjedodžbi i držanju straže za pomorce iz 1978. („Konvencija STCW”), koja je stupila na snagu 1984. i koja je značajno izmijenjena 1995.
(2)
Konvencija STCW uključena je u pravo Unije prvi put Direktivom Vijeća 94/58/EZ od 22. studenoga 1994. o minimalnoj razini osposobljavanja pomoraca (3). Pravila Unije o osposobljavanju i izdavanju svjedodžbi pomorcima su kasnije prilagođena naknadnim izmjenama Konvencije STCW, a uspostavljeni su i zajedničkih mehanizmi Unije za priznavanje sustava osposobljavanja i izdavanja svjedodžbi pomorcima u trećim zemljama. Ta su pravila, kao rezultat preinake, sadržana u Direktivi 2008/106/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (4).
(3)
Konferencija stranaka Konvencije STCW održana u Manili 2010. uvela je znatne izmjene Konvencije STCW („Manila izmjene”), posebno o prevenciji prijevara u pogledu izdavanja svjedodžbi, u području medicinskih normi, u području osposobljavanja o sigurnosnoj zaštiti, uključujući piratstvo i oružanu pljačku, te vezano uz osposobljavanje u pogledu tehnoloških pitanja. Manila izmjene su također uvele zahtjeve za osposobljene pomorce i ustanovile nove stručne profile kao što su časnici elektrotehnike.
(4)
Sve su države članice stranke Konvencije STCW i ni jedna nije uložila primjedbe na Manila izmjene na temelju postupka predviđenog u tu svrhu. Države članice trebale bi uskladiti svoje nacionalne propise s Manila izmjenama. Trebalo bi izbjegavati koliziju između međunarodnih obveza država članica i njihovih obveza prema Uniji. Štoviše, s obzirom na globalnu prirodu pomorskog prijevoza, propise Unije o osposobljavanju i izdavanju svjedodžbi pomorcima trebalo bi uskladiti s međunarodnim propisima. Stoga bi nekoliko odredaba Direktive 2008/106/EZ trebalo izmijeniti tako da odražavaju Manila izmjene.
(5)
Poboljšano osposobljavanja za pomorce trebalo bi obuhvatiti primjereno teoretsko i praktično osposobljavanje kako bi se osiguralo da su pomorci kvalificirati zadovoljiti norme sigurnosne zaštite i sigurnosti te da su sposobni reagirati u opasnim i hitnim situacijama.
(6)
Norme kakvoće i sustavi normi kakvoće trebali bi se razviti i provesti uzimajući u obzir, prema potrebi, Preporuke Europskog parlamenta i Vijeća od 18. lipnja 2009. o uspostavljanju Referentnog okvira za osiguranje kakvoće za strukovno obrazovanje i osposobljavanje (5) te s njim povezane mjere koje su usvojile države članice.
(7)
Europski socijalni partneri sporazumjeli su se o minimalnom vremenu odmora za pomorce i Direktiva 1999/63/EZ (6) je donesena s ciljem provedbe tog sporazuma. Ta Direktiva također dopušta mogućnost odobravanja iznimki u vezi s minimalnim vremenom odmora za pomorce. Mogućnost odobravanja iznimki, međutim, trebala bi se ograničiti s obzirom na maksimalno trajanje, učestalost i primjenu. Cilj je Manila izmjena, između ostalog, utvrđivanje objektivnih ograničenja za iznimke u pogledu minimalnog vremena odmora za osoblje na brodskoj straži i pomorce kojima su dodijeljeni zadaci u pogledu sigurnosti, sigurnosne zaštite i sprečavanja onečišćenja s ciljem sprečavanja premorenosti. Manila izmjene bi trebalo uključiti u Direktivu 2008/106/EZ tako da osigura usklađenost s Direktivom 1999/63/EZ, kako je izmijenjena Direktivom 2009/13/EZ (7).
(8)
Direktiva 2009/13/EZ, koja dodatno priznaje važnost utvrđivanja minimalnih zahtjeva kojima se uređuju uvjeti života i rada pomoraca, proizvodit će pravne učinke kako je u njoj određeno, dok Konvencija o radu pomoraca iz 2006. stupi na snagu.
(9)
Direktiva 2008/106/EZ sadrži i mehanizam za priznavanje sustava osposobljavanja i izdavanja svjedodžbi pomorcima u trećim zemljama. Komisija odobrava priznavanje sukladno postupku na temelju kojeg Komisiji pomaže Europska agencija za pomorsku sigurnost („Agencija”) osnovana Uredbom (EZ) br. 1406/2002 Europskog parlamenta i Vijeća (8) te Odbor za sigurnost na moru i sprečavanje onečišćenja s brodova (COSS) osnovan Uredbom (EZ) br. 2099/2002 Europskog parlamenta i Vijeća (9). S obzirom na iskustvo stečeno primjenom tog postupka trebalo bi ga promijeniti, posebno s obzirom na rok za odluku Komisije. Budući da priznavanje zahtijeva da Agencija provede inspekciju, koja se mora planirati i provesti, i u većini slučajeva dotična treća zemlja treba provesti znatne prilagodbe zahtjevima Konvencije STCW, cijeli se proces ne može izvršiti u roku od tri mjeseca. Temeljem iskustva, čini se da je realističniji vremenski okviru za navedeno 18 mjeseci. Sukladno tome trebalo bi promijeniti i rok u kojem Komisija donosi odluku, dok bi, zbog prilagodljivosti, trebalo zadržati mogućnost da država članica koja zahtijeva priznanje privremeno prizna sustav STCW-a treće zemlje. Nadalje, odredbe za priznavanje stručnih kvalifikacija na temelju Direktive 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o priznavanju stručnih kvalifikacija (10) ne primjenjuju se za priznavanje svjedodžbi pomoraca na temelju Direktive 2008/106/EZ.
(10)
Dostupna statistika o pomorcima u Uniji je nekompletna i često netočna, što otežava donošenje politike u ovom sektoru. Detaljni podaci o izdavanju svjedodžbi pomorcima ne mogu u potpunosti riješiti ovaj problem, ali bi svakako pomogli. Temeljem Konvencije STCW stranke su obvezne voditi registre svih svjedodžbi i ovjera te relevantnih ponovnih potvrda ili drugih mjera koje na njih utječu. Države članice su dužne voditi registar izdanih svjedodžbi i ovjera. S ciljem dobivanja što je moguće potpunijih informacija o situaciji o zapošljavanju u Uniji te isključivo s ciljem olakšavanja donošenja politika državama članicama i Komisiji, trebalo bi se zahtijevati da države članice Komisiji šalju odabrane informacije koje već postoje u njihovom registru svjedodžbi o osposobljenosti pomoraca. Te bi se informacije trebale dostaviti samo u svrhe statističke analize, te se ne smiju koristiti u upravne, pravne ili verifikacijske svrhe. Te informacije moraju biti sukladne zahtjevima Unije s obzirom na zaštitu podataka te bi, stoga, odgovarajuću odredbu s tim ciljem trebalo uključiti u Direktivu 2008/106/EZ.
(11)
Rezultati analize tih informacija trebali bi se koristiti za predviđanje trendova na tržištu rada s ciljem poboljšanja izbora za pomorce u pogledu planiranja karijere te korištenja mogućnosti dostupnog strukovnog obrazovanja i osposobljavanja. Takvi bi rezultati također trebali doprinijeti poboljšanju strukovnog obrazovanja i osposobljavanja.
(12)
Kako bi prikupili podatke o pomorskoj struci sukladno njenom razvoju te razvoju tehnologije, trebalo bi Komisiji dodijeliti ovlasti da, sukladno članku 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, donese akte u vezi s prilagodbama Priloga V. Direktivi 2008/106/EZ. Uporabu takvih delegiranih akata trebalo bi ograničiti na slučajeve u kojima izmjene Konvencije i Kodeksa STCW zahtijevaju promjene tog Priloga. Nadalje, takvi delegirani akti ne bi trebali zahtijevati promjenu odredbe o anonimnom obliku podataka iz tog Priloga. Od posebne je važnosti da Komisija u okviru svog rada na pripremama održava odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na stručnoj razini. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata Komisija bi trebala osigurati istovremenu, pravovremenu i odgovarajuću dostavu relevantnih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću.
(13)
Značajka je pomorskog sektora Unije visoka kakvoća pomorskog znanja koje doprinosi njegovoj konkurentnosti. Kakvoća osposobljavanja pomoraca je važna za konkurentnost ovog sektora te za privlačenje građana Unije, posebno mladih ljudi, pomorskoj struci.
(14)
S ciljem održavanja normi kakvoće u pogledu osposobljavanja pomoraca, trebalo bi poboljšati mjere za sprječavanje krivotvorenja svjedodžbi o osposobljenosti i stručnoj osposobljenosti.
(15)
Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu Direktive 2008/106/EZ, Komisiji treba dodijeliti provedbene ovlasti u području osposobljavanja i izdavanja svjedodžbi pomorcima. Iz istog razloga Komisiji bi trebalo dodijeliti provedbene ovlasti u pogledu statističkih podataka o pomorcima koje države članice dostavljaju Komisiji. Navedene se ovlasti trebaju izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela koja u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (11).
(16)
Postupak ispitivanja trebao bi se koristiti za usvajanje tehničkih zahtjeva potrebnih da se osigura ogovarajuće upravljanje statističkim podacima iz Priloga V. Direktivi 2008/106/EZ te za donošenje provedbenih odluka o priznavanju i opozivu priznavanja sustava STCW trećih zemalja.
(17)
Manila izmjene stupile su na snagu 1. siječnja 2012., dok se prijelazni dogovori mogu primjenjivati do 1. siječnja 2017. Radi nesmetanog prijelaza na nova pravila, ova bi Direktiva trebala osigurati prijelazne dogovore jednake onima utvrđenima u Manila izmjenama.
(18)
Odbor za sigurnost u pomorskom prometu pri IMO-u na svojoj 89. sjednici primijetio je potrebu za pojašnjavanjem s obzirom na primjenu Manila izmjena, uzimajući u obzir prijelazne dogovore u njima utvrđene te Rezoluciju 4. Konferencije STCW koja priznaje potrebu postizanja potpune usklađenosti do 1. siječnja 2017. To su pojašnjenje osigurale okružnice IMO-a STCW.7/Circ.16 i STCW.7/Circ.17. Posebno STCW.7/Circ.16 navodi da valjanost svih ponovno potvrđenih svjedodžbi ne bi trebala biti duža od 1. siječnja 2017. za pomorce koji imaju svjedodžbe izdane sukladno odredbama Konvencije STCW koje su se primjenjivale neposredno prije 1. siječnja 2012., te koji nisu ispunili zahtjeve Manila izmjena, te za pomorce koji su započeli odobrenu pomorsku službu, odobreno obrazovanje i osposobljavanje ili odobreni tečaj osposobljavanja prije 1. srpnja 2013.
(19)
Daljnje odgode uključivanja Manila izmjena u pravo Unije trebalo bi se izbjegavati, s ciljem održavanja konkurentnosti pomoraca iz Unije kao i sigurnosti na brodovima pomoću suvremenog osposobljavanja.
(20)
Zbog jedinstvene provedbe Manila izmjena u Uniji, preporučljivo je da kod prenošenja ove Direktive, države članice uzmu u obzir smjernice iz okružnica IMO-a STCW.7/Circ.16 i STCW.7/Circ.17.
(21)
Budući da cilj ove Direktive, posebno usklađivanje trenutnih pravila Unije s međunarodnim pravilima za osposobljavanje i izdavanje svjedodžbi pomorcima, države članice ne mogu dostatno ostvariti, nego ga se može, zbog opsega ili učinaka djelovanja, na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je određeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti navedenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.
(22)
Direktivu 2008/106/EZ treba stoga na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Izmjene Direktive 2008/106/EZ
Direktiva 2008/106/EZ mijenja se kako slijedi:
(1)
Članak 1. mijenja se kako slijedi:
(a)
točke (18) i (19) zamjenjuju se sljedećim:
„(18)
‚Pravilnik o radiokomunikacijama’ znači Pravilnik o radiokomunikacijama u prilogu ili za koji se smatra da je u prilogu Međunarodnoj konvenciji o telekomunikacijama, kako je izmijenjena;
(19)
‚putnički brod’ znači brod kako je definiran u Međunarodnoj konvenciji o zaštiti ljudskog života na moru, 1974. (SOLAS 74) kako je izmijenjena”;
(b)
točka (24) zamjenjuje se sljedećim:
„(24)
‚Kodeks STCW’ znači najnovija verzija Kodeksa o osposobljavanju, izdavanju svjedodžbi i straži pomoraca (STCW), kako je usvojen Rezolucijom 2. Konferencije iz 1995”;
(c)
točka (27) briše se;
(d)
točka (28) zamjenjuje se sljedećim:
„(28)
‚pomorska služba’ znači rad na brodu za koji je potrebno izdavanje ili ponovna potvrda svjedodžbe o osposobljenosti, svjedodžbe o stručnoj osposobljenosti ili druga kvalifikacija”;
(e)
dodaju se sljedeće točke:
„(32)
radio operater GMDSS’ znači osoba koja je kvalificirana sukladno poglavlju IV. Priloga I.;
(33)
‚Pravilnik ISPS’ znači Međunarodni pravilnik IMO-a o sigurnosnoj zaštiti brodova i lučkih prostora, u ažuriranoj verziji, donesen 12. prosinca 2002. Rezolucijom 2. Konferencije vlada ugovornih stranaka SOLAS 74;
(34)
‚časnik sigurnosne zaštite broda’ znači osoba na brodu odgovorna zapovjedniku koju kompanija zaduži za sigurnosnu zaštitu broda uključujući provedbu i održavanje plana sigurnosne zaštite broda te za vezu s časnikom sigurnosne zaštite kompanije i lučkim časnicima sigurnosne zaštite;
(35)
‚dužnosti sigurnosne zaštite’ uključuju sve zadatke i dužnosti vezane uz sigurnosnu zaštitu na brodu kako je utvrđeno u poglavlju XI/2 SOLAS 74, kako je izmijenjen Pravilnikom ISPS;
(36)
‚svjedodžba o osposobljenosti’ znači svjedodžba izdana i ovjerena za kapetane, časnike i radio operatere GMDSS sukladno poglavljima II., III., IV., ili VII. Priloga I. koja zakonitom vlasniku daje pravo obavljanja posla i funkcija na brodu, na razini odgovornosti koje su u njoj navedene;
(37)
‚svjedodžba o stručnoj osposobljenosti’ znači svjedodžba koja nije svjedodžba o osposobljenosti, koja je izdana pomorcu te navodi koji su relevantni zahtjevi u pogledu osposobljavanja, vještina ili pomorske službe zadovoljeni;
(38)
‚dokumentirani dokazi’ znači dokumentacija, koja nije svjedodžba o osposobljenosti ili svjedodžba o stručnoj osposobljenosti, koji se koriste kako bi se utvrdilo da su relevantni zahtjevi iz ove Direktive ispunjeni;
(39)
‚časnik elektrotehničar’ znači časnik koji je osposobljen sukladno poglavlju III. Priloga I.;
(40)
‚pomorac osposobljen za rad na palubi’ znači mornar koji je osposobljen sukladno poglavlju II. Priloga I.;
(41)
‚pomorac osposobljen za rad sa strojem’ znači mornar koji je osposobljen sukladno poglavlju III. Priloga I.;
(42)
‚mornar elektrotehničar’ znači mornar koji je osposobljen sukladno poglavlju III. Priloga I.”
(2)
Prvi stavak članka 3. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da pomorci koji rade na brodovima iz članka 2. budu osposobljeni najmanje u skladu sa zahtjevima Konvencije STCW, kako je utvrđeno u Prilogu I. ovoj Direktivi te da posjeduju svjedodžbe utvrđene u točkama (36) i (37) članka 1. i/ili dokumentirane dokaze utvrđene u točki (38) članka 1.”
(3)
Članak 4. briše se.
(4)
Članak 5. mijenja se kako slijedi:
(a)
naslov se mijenja i glasi:
„Svjedodžba o osposobljavanju, svjedodžba o stručnoj osposobljenosti i ovjere”;
(b)
stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Države članice osiguravaju da se svjedodžbe o osposobljenosti i svjedodžbe o stručnoj osposobljenosti izdaju samo kandidatima koji ispunjavaju zahtjeve iz ovog članka.”;
(c)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Svjedodžbe o osposobljenosti i svjedodžbe o stručnoj osposobljenosti izdaju se sukladno Uredbi I/2, stavku 3. Priloga Konvenciji STCW.”;
(d)
umeće se sljedeći stavak:
„3a. Svjedodžbe o osposobljenosti izdaju samo države članice, nakon provjere vjerodostojnosti i valjanosti svih potrebnih dokumentiranih dokaza te sukladno s odredbama utvrđenima u ovom članku.”;
(e)
na kraju stavka 5. dodaje se sljedeća rečenica:
„Ovjere kojima se potvrđuje izdavanje svjedodžbe o osposobljenosti i ovjere kojima se potvrđuje svjedodžba o stručnoj osposobljenosti izdana kapetanima i časnicima sukladno Uredbi V/1-1 i V/1-2 Priloga I. izdaje se samo ako su zahtjevi Konvencije STCW i ove Direktive ispunjeni.”;
(f)
stavci 6. i 7. zamjenjuju se sljedećim:
„6. Država članica koja priznaje svjedodžbu o osposobljenosti ili svjedodžbu o stručnoj osposobljenosti koja je izdana kapetanima i časnicima sukladno Uredbama V/1-1 i V/1-2 Priloga Konvenciji STCW na temelju postupka utvrđenog u članku 19. stavku 2. ove Direktive ovjeravaju tu svjedodžbu kako bi potvrdili njeno priznavanje samo nakon što su se uvjerili u vjerodostojnost i valjanost svjedodžbe. Obrazac koji se koristi za ovjeru utvrđuje se u stavku 3. odjeljka A-I/2 Kodeksa STCW-a.
7. Ovjere iz stavaka 5. i 6.:
(a)
mogu se izdati kao zasebne isprave;
(b)
izdaju samo države članice;
(c)
svaka dobiva jedinstveni broj, osim ovjera kojima se potvrđuje izdavanje svjedodžbe o osposobljenosti, kojima se može dodijeliti broj isti broju dotične svjedodžbe o osposobljenosti, pod uvjetom da je taj broj jedinstven; i
(d)
prestaju važiti čim ovjerena svjedodžba o osposobljenosti ili svjedodžba o stručnoj osposobljenosti izdana kapetanima ili časnicima sukladno pravilima V/1-1 i V/1-2 Priloga Konvenciji STCW prestaje biti valjana ili je povuče, privremeno oduzme ili ukine država članica ili treća zemlja koja ju je izdala, a u svakom slučaju u roku od pet godina od datuma njihovog izdavanja.”;
(g)
dodaju se sljedeći stavci:
„11. Kandidati za izdavanje svjedodžbe moraju dostaviti zadovoljavajući dokaz:
(a)
o svojem identitetu;
(b)
o svojoj dobi koja ne smije biti manja od propisane u pravilima u Prilogu I. za svjedodžbu o osposobljavanju ili za svjedodžbu o stručnoj osposobljenosti za koju je podnio zahtjev;
(c)
da zadovoljavaju norme zdravstvenog stanja navedenog u odjeljku A-I/9 Kodeksa STCW;
(d)
o završetku pomorske službe i s tim povezane obvezne obuke, koji za dobivanje svjedodžbe o osposobljenosti ili svjedodžbe o stručnosti za koju su podnijeli zahtjev propisuju pravila iz Priloga I.; i
(e)
o zadovoljavanju normi stručne osposobljenost propisane pravilima iz Priloga I. za radna mjesta, funkcije i razine koje je potrebno navesti na ovjeri svjedodžbe o osposobljenosti.
Ovaj se stavak ne primjenjuje na priznavanje ovjera na temelju pravila I/10 Konvencije STCW.
12. Svaka se država članica obvezuje:
(a)
voditi registar ili registre svih svjedodžbi o osposobljenosti i svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti te ovjera koje su izdane, zapovjednicima, časnicima i, prema potrebi, mornarima koje su izdane, kojima je istekao rok valjanosti ili su ponovno potvrđene, privremeno oduzete, otkazane ili prijavljene kao izgubljene ili uništene, kao i izdanih dozvola;
(b)
staviti na raspolaganje informacije o statusu svjedodžbi o osposobljenosti, ovjera i dozvola drugim državama članicama ili drugim strankama Konvencije STCW te brodarskim društvima koji zahtijevaju provjeru vjerodostojnosti i valjanosti svjedodžbi o osposobljenosti i/ili svjedodžbi izdanih kapetanima i časnicima sukladno pravilima V/1-1 i V/1-2 Priloga I. koje su im dostavili pomorci radi priznavanja svojih svjedodžbi, na temelju pravila I/10 Konvencije STCW, ili zasnivanja radnog odnosa na brodu.
13. Od 1. siječnja 2017., informacije koje moraju biti na raspolaganju sukladno točki (b) stavka 12. dostupne su elektronskim putem.”
(5)
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 5.a
Podaci koji se dostavljaju Komisiji
Svaka država članica jednom godišnje daje Komisiji na raspolaganje podatke navedene u Prilogu V. Direktivi o svjedodžbama o osposobljenosti, ovjere kojima se potvrđuje priznavanje svjedodžbi o osposobljenosti, kao i, na dragovoljnoj osnovi, potvrde o stručnoj osposobljenosti izdane mornarima sukladno poglavlju II., III. i VII. Priloga Konvenciji STCW, u svrhe statističke analize samo i isključivo na korištenje državama članicama i Komisiji za kreiranje politika.”
(6)
Članak 7. mijenja se kako slijedi:
(a)
dodaje se sljedeći stavak:
„1.a Država članica, za brodove koji koriste odredbe Konvencije STCW koje se odnose na povlastice obalne plovidbe, koje uključuju plovidbu uz obalu druge države članice ili stranaka Konvencije STCW u granicama njihove utvrđene obalne plovidbe, sklapaju dogovor s državama članicama ili dotičnim strankama određujući i podatke o uključenim trgovačkim područjima i drugim relevantnim odredbama.”;
(b)
umeću se sljedeći stavci:
„3.a Druge države članice mogu prihvatiti svjedodžbe o osposobljenosti pomoraca koju je izdala država članica ili stranka Konvencije STC za svoje utvrđene granice obalne plovidbe za službu u njihovim utvrđenim granicama obalne plovidbe, pod uvjetom da dotične države članice ili stranke sklope dogovor utvrđujući podatke o uključenim trgovačkim područjima i drugim relevantnim uvjetima.
3.b Države članice koje utvrđuju obalnu plovidbu, sukladno zahtjevima ovog članka:
(a)
zadovoljavaju načela kojima se uređuje obalna plovidba navedena u odjeljku A-I/3 Kodeksa STCW;
(b)
uključuju granice obalne plovidbe u ovjere koje izdaju sukladno članku 5.”
(7)
Prvi stavak članka 8. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Države članice poduzimaju i provode odgovarajuće mjere za sprečavanje krivotvorenja i drugih nezakonitih radnji u pogledu postupka izdavanja svjedodžbi i ovjera te predviđaju sankcije koje su učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.’
(8)
Članak 9. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavci 1. i 2. zamjenjuju se sljedećim:
„1. Države članice utvrđuju procese i postupke za nepristranu istragu o svakom prijavljenom slučaju nestručnosti, djelovanju ili propustu u vezi sa sigurnosnom zaštitom koji može predstavljati izravnu prijetnju za sigurnost ljudskih života ili imovine na moru ili morskome okolišu koji su počinili vlasnici svjedodžbi o osposobljenosti i svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti ili ovjera koje je izdala ta država članica tijekom izvršavanja dužnosti navedenih u njihovim svjedodžbama, kao i za povlačenje, privremeno oduzimanje i ukidanje tih svjedodžbi o osposobljavanju i svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti zbog navedenih razloga i radi sprečavanja prijevara.
2. Države članice poduzimaju i provode odgovarajuće mjere za sprečavanje prijevare i drugih nezakonitih radnji u vezi s postupkom izdavanja svjedodžbi o osposobljavanju i svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti te ovjera.”;
(b)
u stavku 3. uvodna se rečenica zamjenjuje sljedećim:
„Takve se disciplinske mjere propisuju i provode u slučajevima kada:”.
(9)
Članak 10. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 1. mijenja se kako slijedi:
i.
točka (a) zamjenjuje se sljedećim:
„(a)
sve se djelatnosti osposobljavanja, ocjene osposobljenosti, izdavanja svjedodžbi, uključujući izdavanje zdravstvenih svjedodžbi, ovjeravanja i ponovnog potvrđivanja, koje obavljaju nevladine agencije ili tijela u njihovoj nadležnosti, neprekidno nadgledaju pomoću sustava normi kakvoće, kako bi se osiguralo postizanje utvrđenih ciljeva, uključujući one koji se odnose na kvalifikacije i iskustvo instruktora i ocjenjivača sukladno odjeljku A-I/8 Kodeksa STCW;”;
ii.
točka (b) zamjenjuje se sljedećim:
„(b)
kada vladine agencije ili tijela provode takve radnje, postoji sustav normi kakvoće, sukladno odjeljku A-I/8 Kodeksa STCW;”;
iii.
točka (c) zamjenjuje se sljedećim:
„(c)
ciljevi obrazovanja i osposobljavanja, te s njima povezane norme kakvoće stručne osposobljenosti koje treba postići, jasno se određuju te se utvrđuju razine znanja, razumijevanja i vještina koje odgovaraju provjerama znanja i ocjenjivanju na temelju Konvencije STCW;”;
(b)
u stavku 2., dodaje se sljedeća točka:
„(d)
sve odredbe Konvencije i Kodeksa STCW koje se primjenjuju, uključujući izmjene obuhvaćene su sustavom normi kakvoće. Države članice također mogu u svoj sustav uključiti druge odredbe koje se primjenjuju iz ove Direktive.”;
(c)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Dotična država članica dostavlja Komisiji izvješće o svakoj ocjeni izvršenoj na temelju stavka 2., pomoću obrasca navedenog u odjeljku A-I/Kodeksa STCW, u roku od šest mjeseci od datuma ocjene.”
(10)
Članak 11. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 11.
Medicinske norme
1. Svaka država članica utvrđuje norme zdravstvenog stanja pomoraca i postupke za izdavanje svjedodžbe o zdravstvenoj sposobnosti sukladno ovom članku i odjeljku A-I/9 Kodeksa STCW, uzimajući u obzir, prema potrebi, odjeljak B-I/9 Kodeksa STCW.
2. Svaka država članica osigurava da su osobe odgovorne za procjenu zdravstvenog stanja pomoraca liječnici koje priznaje ta država članica za obavljanje zdravstvenih pregleda pomoraca, sukladno odjeljku A-I/9 Kodeksa STCW.
3. Svaki pomorac koji posjeduje svjedodžbu o osposobljenosti ili svjedodžbu o stručnoj osposobljenosti izdanu na temelju odredbi Konvencije STCW koji radi na brodu također posjeduje valjanu svjedodžbu o zdravstvenoj sposobnosti koja je izdana sukladno članku i odjeljku A-I/9 Kodeksa STCW.
4. Kandidati za izdavanje svjedodžbe o zdravstvenoj sposobnosti:
(a)
nisu mlađi od 16. godina;
(b)
dostavljaju zadovoljavajući dokaz o svojem identitetu; i
(c)
zadovoljavaju primjenjive norme o zdravstvenom stanju koje je utvrdila dotična država članica.
5. Svjedodžba o zdravstvenoj sposobnosti važeća je najduže dvije godine, osim u slučaju pomoraca mlađih od 18 godina, kada je važeća najdulje jednu godinu;
6. Ako rok valjanosti svjedodžbe istekne tijekom plovidbe, primjenjuje se pravilo I/9 Priloga Konvenciji STCW.
7. U hitnim slučajevima država članica može dopustiti pomorcu da radi bez valjane svjedodžbe o zdravstvenoj sposobnosti. U takvim slučajevima, primjenjuje se pravilo I/9 Priloga Konvenciji STCW.”
(11)
Članak 12. mijenja se kako slijedi:
(a)
naslov se mijenja i glasi:
„Ponovno potvrđivanje valjanosti svjedodžbi o osposobljenosti i svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti”;
(b)
dodaje se sljedeći stavak:
„2.a Svaki kapetan i časnik, za nastavak službe na tankerima, zadovoljava uvjete stavka 1. ovog članka i od njega se zahtijeva da u razmacima koji nisu duži od pet godina, dokaže stalnu stručnost za tankere sukladno stavku 3. odjeljak A-I/11 Kodeksa STCW.”;
(c)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Svaka država članica uspoređuje norme osposobljenosti koje se zahtijevaju od kandidata za svjedodžbe o osposobljenosti izdane prije 1. siječnja 2017. s onima koji se za dobivanje odgovarajuće svjedodžbe navode u dijelu A Kodeksa STCW i određuju treba li od vlasnika takvih svjedodžbi o osposobljenosti zahtijevati odgovarajuću dopunu ili obnavljanje osposobljavanja ili ponovnu procjenu njihove osposobljenosti.”;
(d)
stavak 5. zamjenjuje se sljedećim:
„5. Za potrebe stalnog dopunjavanja znanja zapovjednika, časnika i radiooperatera, svaka država članica osigurava da su tekstovi najnovijih promjena nacionalnih i međunarodnih propisa o sigurnosti ljudskih života na moru, sigurnosnoj zaštiti i zaštiti morskog okoliša dostupni brodovima koji plove pod njezinom zastavom poštujući točku (b) članka 14. stavka 3. i članak 18.”
(12)
U članku 13. stavak 2. se briše.
(13)
Članak 14. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 1. dodaju se sljedeće točke:
„(f)
pomorci zaposleni na bilo kojem brodu prošli su dopuni i obnovu osposobljavanja kako se zahtijeva Konvencijom STCW;
(g)
u svakom trenutku na brodu se odvija učinkovita usmena komunikacija sukladno stavcima 3. i 4. Poglavlja V. pravila 14. SOLAS 74, kako je izmijenjena.”;
(b)
dodaje se sljedeći stavak:
„4. Brodske kompanije osiguravaju da su zapovjednici, časnici i drugo osoblje kojem su dodijeljena posebna zaduženja i odgovornosti na ro-ro putničkim brodovima završili obuku upoznavanja kako bi stekli sposobnost potrebnu za radno mjesto, dužnosti i odgovornosti koje će preuzeti, uzimajući u obzir smjernice iz odjeljka B-I/14 Kodeksa STCW.”
(14)
Članak 15. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 15.
Radna sposobnost
1. S ciljem sprečavanja umora, države članice:
(a)
utvrđuju i provode vrijeme za odmor osoblja na brodskoj straži i onog čije dužnosti uključuju dužnosti sigurnosti, sigurnosne zaštite i sprečavanja onečišćenja sukladno stavcima od 3. do 13.;
(b)
i zahtijevaju da sustavi straže budu tako uređeni da učinkovitost osoba na straži ne bude umanjena zbog umora te da su dužnosti tako raspoređene da prvi sastav straže na početku plovidbe kao i sljedeće smjene straže budu dovoljno odmorne i u svakom pogledu radno sposobne.
2. Države članice, s ciljem sprečavanja zloporabe droga i alkohola, osiguravaju da su sukladno odredbama iz ovog članka utvrđene odgovarajuće mjere.
3. Države članice uzimaju u obzir opasnost koju predstavlja umor pomoraca, posebno onih čije dužnosti uključuju sigurno upravljanje broda sukladno sigurnosnim mjerama.
4. Sve osobe kojima je dodijeljena dužnost odgovornog časnika na straži ili mornara koji je dio sastava straže, te one osobe kojima su dodijeljene dužnosti vezane uz sigurnost, sigurnosnu zaštitu, sprečavanje onečišćenja i sigurnosne dužnosti imaju pravo na vrijeme za odmor:
(a)
najmanje 10 sati u svakom 24-satnom razdoblju; i
(b)
77 sati u svakom sedmodnevnom razdoblju.
5. Vrijeme za odmor može se podijeliti u najviše dva dijela, jedan u trajanju od najmanje šest sati, dok vremensko razdoblje između dva uzastopna odmora ne smije trajati dulje od 14 sati.
6. U slučaju opasnosti ili u drugim iznimnim radnim uvjetima, ne treba se pridržavati zahtjeva o vremenu za odmor utvrđenih u stavcima 4. i 5. Vježbe okupljanja, protupožarne vježbe i vježbe s čamcima za spašavanje te vježbe koje propisuju nacionalni zakoni i drugi propisi te međunarodni akti, izvode se tako da u najmanjoj mogućoj mjeri remete vrijeme za odmor i ne uzrokuju umaranje.
7. Države članice zahtijevaju da se rasporedi straže postave na lako dostupnim mjestima. Taj je raspored na standardiziranom obrascu i na radnom jeziku ili jezicima koji se koriste na brodu te na engleskom jeziku.
8. U situacijama kada je pomorac u pripravnosti, kao na primjer kada prostor strojarnice nije pod nadzorom, mora mu se nadoknaditi primjereno vrijeme za odmor, ako pozivi na rad ometaju redovno vrijeme za odmor.
9. Države članice zahtijevaju da se o vremenu za dnevni odmor pomoraca vodi zapisnik na standardiziranom obrascu, na radnom jeziku, jezicima broda i na engleskom, kako bi se omogućio nadzor i provjera sukladnosti s ovim člankom. Pomorci dobivaju svoju presliku obrasca o vremenu za odmor koju potvrđuje zapovjednik ili osoba koju je zapovjednik ovlastio te pomorci.
10. Iznimno od propisa utvrđenih u stavcima od 3. do 9., zapovjednik broda ima pravo od pomorca zahtijevati da obavlja rad toliko dugo koliko je potrebno radi osiguranja neposredne sigurnosti broda, osoba na brodu ili tereta ili radi pružanja pomoći drugim brodovima ili osobama u nevolji na moru. U skladu s tim, zapovjednik može privremeno ukinuti raspored vremena za odmor i zahtijevati od pomorca da radi koliko god je potrebno dok se ne uspostavi redovno stanje. Čim to bude izvedivo nakon ponovnog uspostavljanja redovnog stanja, zapovjednik broda svakom pomorcu koji je radio tijekom predviđenog vremena za odmor osigurava odgovarajuće vrijeme za odmor.
11. Uzimajući u obzir opća načela o zaštiti zdravlja i sigurnosti radnika sukladno Direktivi 1999/63/EZ države članice mogu imati nacionalne zakone i druge propise ili postupke kojima nadležno tijelo odobrava ili registrira kolektivne ugovore koji dopuštaju izuzetke u pogledu propisanog vremena za odmor iz točke (b) stavka 4. i stavka 5. ovog članka, pod uvjetom da vrijeme za odmor nije manje od 70 sati u sedmodnevnom razdoblju te se poštuju ograničenja u stavcima 12. i 13. ovog članka. Takvi izuzeci trebaju u najvećoj mogućoj mjeri poštivati utvrđene norme, ali mogu uzeti u obzir češća ili dulja razdoblja dopusta ili odobriti kompenzacijski dopust za pomorce na straži ili pomorce koji rade na brodovima za kratke plovidbe. Iznimke, u najvećoj mogućoj mjeri, uzimaju u obzir smjernice u pogledu sprečavanja umora iz odjeljka B-VIII/1 Kodeksa STCW. Ne dopuštaju se iznimke od minimalnog vremena za odmor iz točke (a) stavka 4. ovog članka.
12. Iznimke iz stavka 11. u pogledu tjednog vremena za odmor iz točke (b) stavka 4. ne dopuštaju se za više od dva uzastopna tjedna. Razmaci između dvaju razdoblja iznimaka na brodu ne smiju biti kraći od dvostrukog trajanja iznimke.
13. U okviru mogućih iznimaka od stavka 5. navedenih u stavku 11., minimalno vrijeme za odmor u bilo kojem 24-satnom razdoblju iz točke (a) stavka 4. može se podijeliti u najviše tri vremena za odmor, koji traju najmanje šest sati i ni jedno ne traje kraće od sata. Razmaci između uzastopnih vremena za odmor nisu veći od 14 sati. Iznimke nisu duže od 24-satnih razdoblja u bilo kojem sedmodnevnom razdoblju.
14. Države članice utvrđuju, s ciljem sprečavanja zloporabe alkohola, ograničenje od 0,05 % promila u krvi (BAC) ili 0,25 mg/l alkohola u dahu ili količinu alkohola koja dovodi do takve koncentracije alkohola za zapovjednike, časnike i druge pomorce dok obavljaju dodijeljene dužnosti u vezi sa sigurnošću, sigurnosne zaštite i zaštite pomorskog okoliša.”
(15)
U članku 17. stavku 1. točka (c) zamjenjuje se sljedećim:
„(c)
izdaju se svjedodžbe iz članka 5.;”.
(16)
Članak 19. mijenja se kako slijedi:
(a)
naslov se mijenja i glasi:
„Priznavanje svjedodžbi o osposobljenosti i svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti”;
(b)
stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Pomorcima koji ne posjeduju svjedodžbe o osposobljenosti koje izdaje država članica i/ili svjedodžbe o stručnoj osposobljenosti koje države članice izdaju zapovjednicima ili časnicima sukladno pravilima V/1-1 i V/1-2 Konvencije STCW, može se dozvoliti zapošljavanje na brodovima koji plove pod zastavom države članice, pod uvjetom da je odluka o priznavanju njihovih svjedodžbi o osposobljenosti i svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti donesena u skladu s postupkom određenim u stavcima od 2. do 6. ovog članka.”;
(c)
u stavku 2. prvi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„2. Država članica koja ovjerom namjerava priznati odgovarajuće svjedodžbe o osposobljenosti i/ili svjedodžbe o stručnoj osposobljenosti iz stavka 1. koje je treća zemlja izdala zapovjedniku, časniku ili radiooperateru za rad na brodovima koji plove pod njezinom zastavom, Komisiji podnosi zahtjev za priznavanjem te treće zemlje, uz navođenje svojih razloga.”;
(d)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Komisija donosi odluku o priznavanju treće države. Ti se provedbeni akti donose u skladu postupkom ispitivanja iz članka 28. stavka 2. u roku od 18 mjeseci od datuma podnošenja zahtjeva za priznavanje. Država članica koja podnosi zahtjev može odlučiti jednostrano priznati treću zemlju sve dok ne bude donesena odluka iz ovog stavka.”
(17)
Stavak 6. članka 20. zamjenjuje se sljedećim:
„6. Komisija donosi odluku o povlačenju priznavanja. Navedeni se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 28. stavka 2. Dotične države članice poduzimaju odgovarajuće mjere za provedbu te odluke.”
(18)
prvi stavak članka 22. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Neovisno o zastavi pod kojom plovi, svaki brod, osim onih tipova brodova koji su izuzeti člankom 2., dok je u lukama države članice, podliježe nadzoru države luke koji provode službenici na odgovarajući način ovlašteni od strane te države članice, kako bi se provjerilo imaju li svi pomorci zaposleni na brodu i od kojih se to zahtijeva svjedodžbu o osposobljenosti i/ili svjedodžbu o stručnoj osposobljenosti i/ili dokumentirane dokaze u skladu s Konvencijom STCW.”
(19)
U članku 23. stavku 1. točka (a) zamjenjuje se sljedećim:
„(a)
provjeru posjeduje li svaki pomorac zaposlen na brodu, od kojeg se zahtijeva da ima odgovarajuću svjedodžbu o osposobljenosti i/ili svjedodžbu o stručnoj osposobljenosti u skladu s Konvencijom STCW, takvu svjedodžbu o osposobljenosti ili valjanu posebnu dozvolu ili dokumentirani dokaz da je zahtjev za ovjerom, kojom se potvrđuje priznavanje svjedodžbe o osposobljenosti, podnesem tijelima države zastave;”.
(20)
U članku 23. stavak 2. mijenja se kako slijedi:
(a)
uvodni se tekst zamjenjuje sljedećim:
„2. Sposobnost pomoraca na brodu da poštuju norme u pogledu straže, prema potrebi, propisane Konvencijom STCW procjenjuje se u skladu s dijelom A Kodeksa STCW, ako postoje utemeljeni razlozi za vjerovanje da se te norme ne poštuju iz nekog od sljedećih razloga:”;
(b)
točka (d) zamjenjuje se sljedećim:
„(d)
brodom se upravljalo na način koji predstavlja opasnost za osobe, imovinu ili okoliš ili ugrožava sigurnosnu zaštitu;”.
(21)
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 25.a
Informacije u statističke svrhe
1. Države članice dostavljaju Komisiji informacije navedene u Prilogu V. isključivo u svrhu statističke analize. Te se informacije ne mogu koristiti u upravne, pravne ili u svrhe provjere, te ih isključivo koriste države članice i Komisija za kreiranje politika.
2. Te informacije države članice stavljaju na raspolaganje Komisiji jednom godišnje u elektronskom obliku te obuhvaćaju informacije registrirane do 31. prosinca prethodne godine. Države članice zadržavaju pravo vlasništva nad informacijama u izvornom obliku. Obrađeni statistički podaci na temelju takvih informacija javno su dostupni sukladno odredbama o transparentnosti i zaštiti informacija iz članka 4. Uredbe (EZ) br. 1406/2002.
3. S ciljem osiguravanja zaštite osobnih podataka, države članice osiguravaju da su svi osobni podaci u anonimnom obliku kako je utvrđeno u Prilogu V. koristeći programsku podršku koju osigurava i prihvaća Komisija prije dostavljanja tih podataka Komisiji. Komisija koristi samo informacije u anonimnom obliku.
4. Države članice i Komisija osiguravaju korištenje mjera za prikupljanje, dostavljanje, pohranjivanje, analizu i distribuciju tih informacija koje omogućuju statističku analizu.
U svrhe prvog podstavka, Komisija usvaja detaljne mjere u pogledu potrebnih tehničkih zahtjeva kako bi osigurala odgovarajuće upravljanje statističkim podacima. Ti se provedbeni akti donose sukladno postupku ispitivanja iz članka 28. stavka 2.”
(22)
Članak 27. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 27.
Izmjena
Komisiji su dodijeljene ovlasti za donošenje delegiranih akta, sukladno članku 27a, kojim se izmjenjuje Prilog V. ovoj Direktivi u pogledu posebnog i relevantnog sadržaja i detalja informacija o kojima države članice trebaju izvješćivati pod uvjetom da su ti akti ograničeni na uzimanje u obzir izmjena Konvencije i Kodeksa STCW te poštuju mjere za zaštitu podataka. Ti delegirani akti ne izmjenjuju odredbe o anonimnom obliku podataka kako se zahtijeva u članku 25.a stavku 3.”
(23)
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 27.a
Delegiranje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji u skladu s uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Komisiji se dodjeljuje ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 27. na razdoblje od pet godina, počevši od 3. siječnja 2013. Komisija sastavlja izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije do 4. travnja 2017. Delegiranje ovlasti prešutno se produljuje za razdoblja jednakog trajanja, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tom produljenju usprotive najkasnije tri mjeseca prije kraja svakog razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće mogu u svakom trenutku opozvati delegiranje ovlasti iz članka 27. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 27. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.”
(24)
Članak 28. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 28.
Odborski postupak
1. Komisiji pomaže Odbor za sigurnost na moru i sprečavanje onečišćenja s brodova (COSS) osnovan Uredbom (EZ) br. 2099/2002 Europskog parlamenta i Vijeća (12). Taj je Odbor odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela koja se odnose na mehanizme kojima države članice kontroliraju izvršavanje provedbenih ovlasti Komisije (13).
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011. Ako odbor ne dostavi mišljenje, Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta i primjenjuje se treći podstavak članka 5. stavka 4. Uredbe (EU) br. 182/2011.
(25)
Članak 29. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 29.
Sankcije
Države članice utvrđuju sustave sankcija za kršenja nacionalnih odredaba donesenih na temelju članaka 3., 5., 7., od 9. do 15., 17., 18., 19., 22., 23., 24. te Priloga I. i poduzimaju sve potrebne mjere za osiguranje njihove provedbe. Predviđene sankcije moraju biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.”
(26)
Članak 30. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 30.
Prijelazne odredbe
S obzirom na one pomorce koji su započeli odobrenu službu na brodu, odobreni program obrazovanja ili osposobljavanje ili odobreni tečaj osposobljavanja prije 1. srpnja 2013., države članice mogu nastaviti izdavati, priznavati i ovjeravati, do 1. siječnja 2017., svjedodžbe o osposobljenosti sukladno zahtjevima ove Direktive kao i prije 3. siječnja 2013.
Do 1. siječnja 2017., države članice mogu nastaviti obnavljati i ponovno potvrđivati valjanost svjedodžbi o osposobljenosti i ovjere sukladno zahtjevima ove Direktive kao i prije 3. siječnja 2013.”
(27)
Članak 33. se briše.
(28)
Ova se točka ne odnosi na englesku verziju.
(29)
Prilozi se mijenjaju kako slijedi:
(a)
Prilog I. Direktivi 2008/106/EZ zamjenjuje se Prilogom I. ovoj Direktivi;
(b)
Prilog II. Direktivi 2008/106/EZ izmjenjuje se kako je utvrđeno u Prilogu II. ovoj Direktivi;
(c)
tekst Priloga III. ovoj Direktivi dodaje se Prilogu V. Direktivi 2008/106/EZ.
Članak 2.
Prenošenje
1. Ne dovodeći u pitanje članak 30. Direktive 2008/106/EZ, kako je izmijenjena točkom (26) članka 1. ove Direktive, države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 4. srpnja 2014., a posebno u pogledu točke (5) članka 1. ove Direktive do 4. siječnja 2015. Države članice Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba.
Kad države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
2. Države članice dostavljaju Komisiji tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području koje obuhvaća ova Direktiva.
Članak 3.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 4.
Adresati
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 21. studenoga 2012.