EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1257/2013
af 20. november 2013
om ophugning af skibe og om ændring af forordning (EF) nr. 1013/2006 og direktiv 2009/16/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Skibe, der udgør affald, og som er genstand for grænseoverskridende overførsel med henblik på ophugning, er underlagt Baselkonventionen af 22.marts 1989 om kontrol med grænseoverskridende transport af farligt affald og bortskaffelse heraf (»Baselkonventionen«) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 (3). Forordning (EF) nr. 1013/2006 gennemfører Baselkonventionen og en ændring (4) af denne konvention vedtaget i 1995, som endnu ikke er trådt i kraft på internationalt plan, og som indfører et forbud mod eksport af farligt affald til lande, der ikke er medlem af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD). Skibe klassificeres generelt som farligt affald og må ikke eksporteres til ophugning på anlæg i lande, der ikke er medlem af OECD.
(2)
Mekanismerne til overvågning af anvendelse af og håndhævelse af nuværende EU-ret og folkeret er ikke tilpasset de særlige forhold i forbindelse med skibe og international skibsfart. Bestræbelser, som involverer et tværfagligt samarbejde mellem Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO), Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) og Baselkonventionens sekretariat, er det lykkedes på globalt plan at nå til enighed om indførelsen af obligatoriske krav med henblik på at sikre en effektiv løsning på usikker og uforsvarlig skibsophugningspraksisser i form af Hongkongkonventionen om sikker og miljømæssigt forsvarlig ophugning af skibe (i det følgende benævnt »Hongkongkonventionen«).
(3)
Den nuværende skibsophugningskapacitet i OECD-landene, som skibe, der sejler under en medlemsstats flag, lovligt kan få adgang til, er utilstrækkelig. Den eksisterende sikre og forsvarlige ophugningskapacitet, i lande uden for OECD, er tilstrækkelig til at håndtere alle skibe, der sejler under en medlemsstats flag, og forventes at vokse inden udgangen af 2015 som følge af de foranstaltninger, som ophugningslandene har truffet for at opfylde kravene i Hongkongkonventionen.
(4)
Hongkongkonventionen blev vedtaget den 15. maj 2009 af Den Internationale Søfartsorganisation (IMO). Hongkongkonventionen træder først i kraft 24 måneder efter, at den er ratificeret af mindst 15 lande, hvis kombinerede handelsflåde repræsenterer mindst 40 % af den globale handelsflådes bruttotonnage, og hvis kombinerede maksimale årlige ophugningsmængde i de foregående ti år udgør mindst 3 % af de samme landes kombinerede handelsflådes bruttotonnage. Konventionen omhandler udvikling, bygning, drift og klargøring af skibe med henblik på at lette sikker og miljømæssigt forsvarlig ophugning, uden at der gås på kompromis med skibenes sikkerhed og driftseffektivitet. Den omfatter også bestemmelser, som sikrer, at skibsophugningsanlæg drives på en sikker og miljømæssigt forsvarlig måde, og at der tilvejebringes en passende håndhævelsesmekanisme for skibsophugning.
(5)
Denne forordning har til formål at lette en hurtig ratificering af Hongkongkonventionen både i Unionen og tredjelande ved at anvende passende kontrol med skibe og skibsophugningsanlæg på grundlag af konventionen.
(6)
I Hongkongkonventionen fastlægges det udtrykkeligt, at parterne skal indføre strengere foranstaltninger i overensstemmelse med international ret for så vidt angår sikker og miljømæssigt forsvarlig ophugning af skibe med det formål at forebygge, reducere eller minimere eventuelle negative virkninger på menneskers sundhed og miljøet. Under henvisning hertil bør denne forordning derfor tilvejebringe beskyttelse mod mulige negative virkninger af farlige materialer om bord på alle skibe, der anløber en havn eller en ankerplads i en medlemsstat, samtidig med at den sikrer overholdelse af de bestemmelser, der finder anvendelse på disse materialer i henhold til international ret. For at sikre kontrollen af overholdelsen af kravene vedrørende farlige materialer i henhold til denne forordning bør medlemsstaterne anvende nationale bestemmelser for at gennemføre Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/16/EF (5). I øjeblikket har havnestatsinspektører til opgave at udføre inspektion af certificering og aktiv afprøvning med henblik på farlige materialer, herunder asbest, i henhold til den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen (»Solas«). Parisaftalememorandummet om havnestatskontrol fastsætter en harmoniseret tilgang til disse aktiviteter.
(7)
Formålet med denne forordning er også at mindske forskellene mellem operatører i Unionen, i OECD-lande og i relevante tredjelande med hensyn til sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen og miljøstandarder og at lede skibe, der sejler under en medlemsstats flag, hen til skibsophugningsanlæg, der anvender sikre og miljømæssigt forsvarlige metoder til ophugning af skibe, i stedet for at lede dem til anlæg, der er under standard, hvilket i øjeblikket er praksis. Dette ville også øge konkurrenceevnen inden for sikker og miljømæssigt forsvarlig ophugning og behandling af skibe på et skibsophugningsanlæg, der er beliggende i en medlemsstat. Oprettelsen af en europæisk liste over skibsophugningsanlæg (»den europæiske liste«), der opfylder denne forordnings krav, vil bidrage til opfyldelsen af disse mål og til bedre håndhævelse ved at lette kontrol af skibe, der sendes til ophugning, af den medlemsstat, under hvis flag skibet sejler. Disse krav til skibsophugningsanlæg bør baseres på kravene i Hongkongkonventionen. I denne forbindelse bør skibsophugningsanlæg, der er godkendt i henhold til denne forordning, opfylde de nødvendige krav for at sikre beskyttelse af miljøet, arbejdstagernes sundhed og sikkerhed og en miljømæssigt forsvarlig håndtering af det affald, der nyttiggøres fra ophuggede skibe. For skibsophugningsanlæg, der er beliggende i et tredjeland, bør kravene sikre, at der opnås et højt beskyttelsesniveau for menneskers sundhed og miljøet, som i store træk svarer til beskyttelsesniveauet i Unionen. Skibsophugningsanlæg, der ikke opfylder disse mindstekrav, bør derfor ikke optages på den europæiske liste.
(8)
Lighedsprincippet i EU-retten bør anvendes, og anvendelsen heraf overvåges, navnlig ved oprettelse og ajourføring af den europæiske liste for så vidt angår skibsophugningsanlæg, der er beliggende i Unionen og skibsophugningsanlæg, der er beliggende i et tredjeland, og som opfylder kravene i denne forordning.
(9)
Medlemsstaterne opfordres til at vedtage passende foranstaltninger til at sikre, at skibe, der ikke er omfattet af denne forordnings anvendelsesområde, handler på en måde, der er i overensstemmelse med denne forordning, i det omfang det er rimeligt og muligt.
(10)
For at undgå overlapning er det nødvendigt at undtage skibe, der sejler under en medlemsstats flag, og som er omfattet af denne forordnings anvendelsesområde, fra anvendelsesområdet for henholdsvis forordning (EF) nr. 1013/2006 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF (6). Forordning (EF) nr. 1013/2006 finder anvendelse på overførsel af affald fra Unionen, med forbehold af undtagelser for visse affaldskategorier, der er omfattet af en alternativ ordning. I henhold til denne forordning er skibe, der er omfattet af dens anvendelsesområde, underlagt kontrol i hele deres livscyklus, og den har til formål at sikre, at disse skibe ophugges på en miljømæssigt forsvarlig måde. Det bør derfor præciseres, at et skib, der i henhold til denne forordning er omfattet af den alternative kontrolordning i hele sin livscyklus, ikke bør omfattes af forordning (EF) nr. 1013/2006. Skibe, der hverken er omfattet af anvendelsesområdet for Hongkongkonventionen eller af denne forordning, og enhver form for affald om bord på et skib, bortset fra driftsaffald, bør fortsat være omfattet af henholdsvis forordning (EF) nr. 1013/2006, direktiv 2008/98/EF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/99/EF (7).
(11)
Det anerkendes også, at skibe fortsat omfattes af andre internationale konventioner for at sikre, at de i den operationelle del af deres livscyklus drives på sikkerhedsmæssigt forsvarlig vis på havet, om end de kan udøve visse navigationsmæssige rettigheder og frihedsrettigheder, kræves det, at skibe giver forudgående meddelelse om anløb af havn. Medlemsstaterne bør kunne vælge at foretage yderligere kontrol i overensstemmelse med andre internationale traktater. Supplerende transitkontrol betragtes derfor ikke som nødvendig i henhold til denne forordning.
(12)
Ved fortolkning af kravene i denne forordning bør de retningslinjer, som IMO har udviklet (»retningslinjer fra IMO«) til støtte for Hongkongkonventionen, tages i betragtning.
(13)
I forbindelse med denne forordning bør den engelske term »recycling« ikke tillægges samme betydning som i definitionen i direktiv 2008/98/EF. Ved denne forordning bør der derfor introduceres en særlig definition for begrebet »ship recycling«.
(14)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1272/2008 (8) udgør Unionens gennemførelse af det globalt harmoniserede system for klassificering og mærkning af kemikalier. Nævnte forordning udstikker sammen med Rådets direktiv 67/548/EØF (9) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/45/EF (10) nyttige retningslinjer for fastlæggelsen af, hvad der udgør et farligt materiale.
(15)
Opbevaring af en fortegnelse over farlige materialer om bord på et skib i hele dens livscyklus er et centralt krav i henhold til Hongkongkonventionen og denne forordning. I henhold til forskrift 8, stk. 2, i Hongkongkonventionen bør et skib, der er bestemt til ophugning, minimere mængden af driftsaffald i perioden, inden skibet afleveres til skibsophugningsanlægget. Hvis driftsaffaldet skal leveres sammen med skibet til et skibsophugningsanlæg, bør de omtrentlige mængder og placeringer af dette affald angives i del II i fortegnelsen.
(16)
Medlemsstaterne bør træffe foranstaltninger for at hindre omgåelse af skibsophugningsreglerne og forbedre gennemsigtigheden i forbindelse med skibsophugning. Som fastsat i Hongkongkonventionen bør medlemsstaterne indgive oplysninger om skibe, for hvilke der udstedt et fortegnelsescertifikat, oplysninger om skibe, for hvilke der er modtaget en erklæring om færdiggørelse, og oplysninger om ulovlig skibsophugning og opfølgende foranstaltninger, de har iværksat.
(17)
Medlemsstaterne bør fastsætte bestemmelser om sanktioner, der pålægges ved overtrædelse af denne forordning, og sikre, at sanktionerne anvendes, med henblik på at hindre omgåelse af skibsophugningsreglerne. Sådanne sanktioner kan være af civilretlig eller administrativ art og bør være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
(18)
I henhold til Domstolens retspraksis skal medlemsstaternes domstole i videst muligt omfang fortolke procedurereglerne vedrørende de betingelser, der skal opfyldes, med henblik på at bringe administrative eller retslige procedurer i overensstemmelse med målene i artikel 9, stk. 3, i Århuskonventionen.
(19)
For at beskytte menneskers sundhed og miljøet og under henvisning til princippet om, at forureneren betaler, bør Kommissionen vurdere, hvorvidt det er muligt at skabe en finansiel mekanisme, som gælder for alle skibe, der anløber en havn eller en ankerplads i en medlemsstat, uanset hvilket flag de sejler under, for at tilvejebringe midler, der letter miljømæssigt forsvarlig ophugning og behandling af skibe uden at skabe incitament til udflagning.
(20)
For at tage hensyn til udviklingen i forbindelse med Hongkongkonventionen bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår ajourføring af bilag I og II til denne forordning. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(21)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (11).
(22)
Målet med denne forordning, nemlig at forebygge, reducere eller fjerne negative virkninger på menneskers sundhed og miljøet som følge af ophugning, drift og vedligeholdelse af skibe, der sejler under en medlemsstats flag, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne på grund af den internationale karakter af skibsfart og skibsophugning og kan derfor bedre på grund af dens omfang og virkninger nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Unions. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går forordningen ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
AFSNIT I
GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER
Artikel 1
Genstand og formål
Formålet med denne forordning er at forebygge, reducere, minimere og så vidt muligt undgå ulykker, skader og andre negative virkninger på menneskers sundhed og miljøet, der forårsages af skibsophugning. Formålet med denne forordning er at øge sikkerheden, beskyttelsen af menneskers sundhed og Unionens havmiljø i hele et skibs livscyklus, navnlig for at sikre, at farligt affald fra en sådan skibsophugning underkastes miljømæssigt forsvarlig håndtering.
Denne forordning fastlægger også regler for at sikre korrekt håndtering af farlige materialer på skibe.
Denne forordning har ligeledes til formål at lette ratificeringen af Hongkongkonventionen om sikker og miljømæssigt forsvarlig ophugning af skibe af 2009 (»Hongkongkonventionen«).
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Denne forordning finder med undtagelse af artikel 12 anvendelse på skibe, der sejler under en medlemsstats flag.
Artikel 12 finder anvendelse på skibe, der sejler under et tredjelands flag, og som anløber en havn eller en ankerplads i en medlemsstat.
2. Denne forordning finder ikke anvendelse på:
a)
krigsskibe, marinehjælpeskibe eller andre skibe, der ejes eller drives af et land, og som på det pågældende tidspunkt kun anvendes i statens tjeneste til ikke-kommercielle formål
b)
skibe med en tonnage på under 500 bruttotonnage (GT)
c)
skibe, der i hele deres driftstid kun sejler i farvande, der hører under højhedsområdet eller jurisdiktionen for den medlemsstat, hvis flag skibet sejler under.
Artikel 3
Definitioner
1. I denne forordning forstås ved:
1) »skib«: et søgående fartøj uanset type, der opererer eller har opereret i havmiljøet, herunder undervandsfartøjer, flydende materiel, flydende platforme, selvløftende platforme, flydende anlæg med lagringsfaciliteter (FSU'er) og flydende produktionsanlæg med lagrings- og afskibningsfaciliteter (FPSO'er), samt fartøjer, hvis udstyr er afmonteret, eller som slæbes
2) »nyt skib«: et skib for hvilket enten
3) »tankskib«: et olietankskib som defineret i bilag I til den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe (»Marpolkonventionen«) eller et tankskib til transport af giftige flydende stoffer som defineret i bilag II til nævnte konvention
4) »farligt materiale«: ethvert materiale eller stof, der kan medføre farer for menneskers sundhed og/eller miljøet
5) »driftsaffald«: spildevand og reststoffer, der frembringes ved den normale drift af skibe, der er omfattet af kravene i Marpolkonventionen
6) »skibsophugning«: den form for virksomhed, der består i hel eller delvis ophugning af et skib på et skibsophugningsanlæg med henblik på at nyttiggøre dele og materialer til oparbejdning, forberedelse med henblik på genanvendelse eller genanvendelse, samtidig med at behandling af farlige materialer og andre materialer sikres, og dette omfatter tilhørende aktiviteter som f.eks. lagring og behandling af dele og materialer på pladsen, men ikke deres videre oparbejdning eller bortskaffelse på separate anlæg
7) »skibsophugningsanlæg«: et defineret område, dvs. et værft eller et anlæg, som er beliggende i en medlemsstat eller et tredjeland, og som anvendes til ophugning af skibe
8) »skibsophugningsvirksomhed«: ejeren af skibsophugningsanlægget eller en anden organisation eller person, der har overtaget ansvaret for driften af skibsophugningsaktiviteten fra ejeren af skibsophugningsanlægget
9) »administration«: offentlig myndighed, som en medlemsstat har udpeget som værende ansvarlig for opgaver vedrørende skibe, der sejler under dens flag, eller som opererer under dens myndighed
10) »anerkendt organisation«: en organisations som anerkendt i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 391/2009 (12)
11) »kompetent myndighed«: offentlig myndighed eller offentlige myndigheder, som en medlemsstat eller et tredjeland har udpeget som ansvarlig for skibsophugningsanlæg inden for et angivet geografisk område/angivne geografiske områder eller ekspertiseområde/ekspertiseområder med hensyn til alle operationer inden for den pågældende stats jurisdiktion
12) »bruttotonnage«: bruttotonnage beregnet i henhold til reglerne for måling af tonnage i bilag I til den internationale konvention fra 1969 om tonnagemåling af skibe eller eventuelle efterfølgende konventioner
13) »kompetent person«: en person med passende kvalifikationer, uddannelse og tilstrækkelig viden, erfaring og kompetence til at varetage den specifikke opgave
14) »skibsreder«: en fysisk eller juridisk person, der er registreret som ejer af skibet, herunder den fysiske eller juridiske person, der ejer skibet i en begrænset periode, inden det sælges eller overdrages til et skibsophugningsanlæg, eller hvis vedkommende ikke er registreret, den fysiske eller juridiske person, der ejer skibet, eller en anden organisation eller person som f.eks. lederen eller bareboat-befragteren, der har overtaget ansvaret for skibets drift fra ejeren af skibet, samt den juridiske person, der driver et statsejet skib
15) »ny montering«: montering af systemer, udstyr, isolering eller andre materialer på et skib efter datoen for denne forordnings anvendelse
16) »skibsophugningsplan«: en plan, som operatøren af skibsophugningsanlægget har udformet for hvert bestemt skib, som skal ophugges under operatørens ansvar under hensyntagen til de relevante retningslinjer og resolutioner fra IMO
17) »skibsophugningsplan for anlægget«: en plan, der er udarbejdet af operatøren af skibsophugningsanlægget og vedtaget af bestyrelsen eller det relevante styrelsesråd i skibsophugningsvirksomheden, som indeholder en beskrivelse af driftsprocesserne og -procedurerne i forbindelse med skibsophugning på skibsophugningsanlægget, og som navnlig dækker arbejdernes sikkerhed og uddannelse, beskyttelse af menneskers sundhed og miljøet, medarbejdernes roller og ansvar, beredskabs- og indsatsplaner og systemer til overvågning, rapportering og registerføring under hensyntagen til de relevante retningslinjer og resolutioner fra IMO
18) »sikkert til adgang« (safe-for-entry): et område, der opfylder alle følgende kriterier:
19) »sikkert til svejsning mv.« (safe-for-hot work): et område, hvor alle følgende kriterier er opfyldt:
20) »erklæring om færdiggørelse«: en erklæring udstedt af operatøren af skibsophugningsanlægget, som bekræfter, at skibsophugningen er afsluttet i overensstemmelse med denne forordning
21) »fortegnelsescertifikat«: et skibsspecifikt certifikat, som udstedes til skibe, der sejler under en medlemsstats flag, i overensstemmelse med artikel 9, og som suppleres med en fortegnelse over farlige materialer i overensstemmelse med artikel 5
22) »ophugningscertifikat«: et skibsspecifikt certifikat, som udstedes til skibe, der sejler under en medlemsstats flag, i overensstemmelse med artikel 9, stk. 9, og som suppleres med en fortegnelse over farlige materialer i overensstemmelse med artikel 5, stk. 7, og den godkendte skibsophugningsplan, jf. artikel 7
23) »overensstemmelseserklæring«: et skibsspecifikt certifikat, som udstedes til skibe, der sejler under et tredjelands flag, og som suppleres med en fortegnelse over farlige materialer, jf. artikel 12
24) »light displacement tonnage (LDT)«: vægten af et skib i tons uden last, brændstof, smøreolie, ballastvand, ferskvand og fødevand i tanke, skibsproviant samt passagerer og besætning og disses effekter og er summen af vægten af skibets skrog, konstruktion, maskineri, udstyr og anordninger.
2. I artikel 7, stk. 2, litra d), og artikel 13, 15 og 16 forstås ved:
a)
»affald«, »farligt affald«, »behandling«, og »affaldshåndtering« det samme som i artikel 3, i direktiv 2008/98/EF
b)
»inspektion af anlæg«: en inspektion af skibsophugningsanlægget, som vurderer om forholdene på anlægget er i overensstemmelse med de forhold, der er beskrevet i relevant dokumentation, som er fremlagt
c)
»arbejder«: en person, der udfører arbejde, enten fast eller midlertidigt, inden for rammerne af et ansættelsesforhold, herunder personale, der arbejder for leverandører og underleverandører
d)
»miljømæssigt forsvarlig håndtering«: alle praktisk mulige foranstaltninger, der træffes for at sikre, at affald og farlige materialer håndteres på en måde, hvor menneskers sundhed og miljøet beskyttes mod de negative virkninger, der kan opstå i forbindelse med sådanne former for materiale og affald.
3. For så vidt angår stk. 1, nr. 13), kan en kompetent person være en uddannet arbejder eller en ledende medarbejder, som kan konstatere og evaluere farer og risici på arbejdspladsen samt de ansattes eksponering for potentielt farlige materialer eller usikre forhold i et skibsophugningsanlæg, og som kan angive de nødvendige beskyttelses- og sikkerhedsforanstaltninger, der skal iværksættes for at fjerne eller reducere disse farer, risici eller denne eksponering.
Uden at det berører Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF (13), kan den kompetente myndighed fastlægge hensigtsmæssige kriterier for udpegningen af sådanne personer og kan fastlægge deres opgaver.
AFSNIT II
SKIBE
Artikel 4
Kontrol med farlige materialer
Montering eller brug af farlige materialer, der er nævnt i bilag I, på skibe forbydes eller begrænses som angivet i bilag I, uden at dette tilsidesætter andre krav i relevant EU-ret, hvor der kan kræves yderligere foranstaltninger.
Artikel 5
Fortegnelse over farlige materialer
1. Hvert nyt skib har en fortegnelse over farlige materialer om bord, der som minimum identificerer de farlige materialer, der er anført i bilag II, og som findes i skibets konstruktion eller udstyr, samt deres placering og omtrentlige mængder.
2. I det omfang det er praktisk muligt, bringes eksisterende skibe i overensstemmelse med stk. 1, jf. dog artikel 32, stk. 2, litra b).
Skibe, der skal ophugges, bringes så vidt praktisk muligt i overensstemmelse med stk. 1 i nærværende artikel fra datoen for offentliggørelsen af den europæiske liste over skibsophugningsanlæg (»den europæiske liste«) som fastsat i artikel 16, stk. 2.
Ved udformningen af fortegnelsen over farlige materialer identificeres som et minimum de farlige materialer, der er anført i bilag I, jf. dog artikel 32, stk. 2, litra b).
3. Fortegnelsen over farlige materialer:
a)
er specifik for hvert skib
b)
dokumenterer, at skibet overholder forbuddet mod eller begrænsningerne for montering eller brug af farlige materialer i overensstemmelse med artikel 4
c)
udarbejdes under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO
d)
kontrolleres af administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt.
4. Foruden stk. 3 udarbejdes der for eksisterende skibe en plan, som beskriver den visuelle eller stikprøvebaserede inspektion, som udformningen af fortegnelsen over farlige materialer er baseret på, under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO.
5. Fortegnelsen over farlige materialer består af tre dele:
a)
en liste over farlige materialer, der er anført i bilag I og II, jf. bestemmelserne i stk. 1 og 2, i nærværende artikel, og som findes i skibets konstruktion eller udstyr, med en angivelse af deres placering og omtrentlige mængder (del I)
b)
en liste over driftsaffald, der findes om bord på skibet (del II)
c)
en liste over last om bord på skibet (del III).
6. Del I i fortegnelsen over farlige materialer vedligeholdes og ajourføres korrekt i hele skibets driftstid, så ny montering, der indeholder farlige materialer, som er anført i bilag II, og relevante ændringer i skibets konstruktion og udstyr afspejles.
7. Foruden den korrekt vedligeholdte og ajourførte del I suppleres fortegnelsen over farlige materialer inden ophugning af skibet og under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO med del II for driftsaffald og del III for last, og den kontrolleres af administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt.
8. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 24 vedrørende ajourføring af listen over punkter til fortegnelsen over farlige materialer i bilag I og II for at sikre, at listerne som et minimum indeholder de stoffer, der er angivet i bilag I og II til Hongkongkonventionen.
Kommissionen vedtager en særskilt delegeret retsakt for hvert enkelt stof, der tilføjes eller udgår i bilag I eller II.
Artikel 6
Generelle krav til skibsredere
1. I forbindelse med klargøringen af et skib til ophugning skal skibsredere:
a)
give operatøren af skibsophugningsanlægget alle skibsrelevante oplysninger, der er nødvendige for udformningen af den i artikel 7 omhandlede skibsophugningsplan
b)
skriftligt underrette den relevante administration om hensigten om at ophugge et skib på et specifikt eller specifikke skibsophugningsanlæg inden for en tidsfrist, der fastlægges af denne administration. Underretningen skal som et minimum indeholde:
i)
fortegnelsen over farlige materialer og
ii)
alle skibsrelevante oplysninger, jf. litra a).
2. Skibsredere sikrer, at skibe, der er bestemt til ophugning:
a)
kun ophugges på skibsophugningsanlæg, der er optaget på den europæiske liste
b)
gennemfører operationer i perioden, inden skibet afleveres til skibsophugningsanlægget, på en sådan måde, at mængden af lastrester, resterende brændstof og skibsaffald om bord minimeres
c)
er i besiddelse af et ophugningscertifikat udstedt af administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, forud for ophugning af skibet og efter modtagelsen af skibsophugningsplanen, der er godkendt i henhold til artikel 7, stk. 3.
3. Skibsredere sikrer, at tankskibe ankommer til skibsophugningsanlæg med lasttanke og pumperum, der er parate til certificering som sikkert til svejsning mv.
4. Skibsredere giver skibsophugningsanlægget en kopi af ophugningscertifikatet udstedt i overensstemmelse med artikel 9.
5. Skibsredere er ansvarlige for skibet og træffer forholdsregler, der sikrer, at skibet konstant opfylder kravene i administrationen i den medlemsstat, under hvis flag skibet sejler, indtil det tidspunkt, hvor operatøren af skibsophugningsanlægget påtager sig ansvaret for det pågældende skib. Operatøren af skibsophugningsanlægget kan afvise at acceptere skibet til ophugning, hvis skibets tilstand ikke væsentligt svarer til oplysningerne i fortegnelsescertifikatet, herunder hvis del I i fortegnelsen over farlige materialer ikke er korrekt vedligeholdt og ajourført og ikke afspejler ændringer i skibets konstruktion og udstyr. Under sådanne omstændigheder har skibsrederen fortsat ansvaret for det pågældende skib og underretter straks administrationen herom.
Artikel 7
Skibsophugningsplan
1. Der udformes en skibsspecifik skibsophugningsplan forud for ophugning af et skib. Skibsophugningsplanen skal omfatte alle skibsspecifikke betragtninger, der ikke er omfattet af skibsophugningsplanen for anlægget, eller som kræver særlige procedurer.
2. Skibsophugningsplanen:
a)
udformes af operatøren af skibsophugningsanlægget i henhold til Hongkongkonventionens relevante bestemmelser og under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO samt de skibsrelevante oplysninger, skibsrederen har afgivet i henhold til artikel 6, stk. 1, litra a), således at dens indhold stemmer overens med de oplysninger, der findes i fortegnelsen over farlige materialer
b)
præciserer, hvorvidt og i hvilket omfang det forberedende arbejde - såsom forbehandling, identificering af potentielle farer og fjernelse af last - skal finde sted på en anden beliggenhed end det skibsophugningsanlæg, der er angivet i skibsophugningsplanen. Skibsophugningsplanen bør angive den beliggenhed, hvor skibet placeres under ophugningsaktiviteterne, og indeholde en kortfattet plan for sikker placering af det specifikke skib, der skal ophugges, og for dets ankomst
c)
indeholder oplysninger om tilvejebringelse, vedligeholdelse og overvågning af betingelser for »sikkert til adgang« og »sikkert til svejsning mv.« for det specifikke skib under hensyntagen til kendetegn, f.eks. dets konstruktion, konfiguration og tidligere last, og andre nødvendige oplysninger om, hvordan skibsophugningsplanen skal gennemføres
d)
indeholder oplysninger om typen og mængden af farlige materialer og af affald, der frembringes ved ophugningen af det specifikke skib, herunder de materialer og det affald, der er angivet i fortegnelsen over farlige materialer, og oplysninger om, hvordan disse behandles og opbevares på skibsophugningsanlægget og på efterfølgende anlæg
e)
udarbejdes særskilt, i princippet for hvert involveret skibsophugningsanlæg, hvis der skal anvendes mere end ét skibsophugningsanlæg, og angiver anvendelsesrækkefølgen og de godkendte aktiviteter, der vil finde sted på disse anlæg.
3. Skibsophugningsplanen skal godkendes ved stiltiende eller udtrykkeligt samtykke af den kompetente myndighed i overensstemmelse med kravene i den stat, hvor skibsophugningsanlægget er beliggende, hvor det er relevant.
Der foreligger udtrykkeligt samtykke, når den kompetente myndighed sender en skriftlig underretning om sin afgørelse om skibsophugningsplanen til operatøren af skibsophugningsanlægget, skibsrederen og administrationen.
Der anses at foreligge stiltiende samtykke, når den kompetente myndighed ikke har gjort skriftlig indsigelse mod skibsophugningsplanen over for operatøren af skibsophugningsanlægget, skibsrederen og administrationen inden for en undersøgelsesperiode, der er fastsat i overensstemmelse med kravene i den stat, hvor skibsophugningsanlægget er beliggende, hvor det er relevant, og meddelt i henhold til artikel 15, stk. 2, litra b).
4. Medlemsstaterne kan kræve, at deres administration sender de oplysninger, som skibsrederen har afgivet i henhold til artikel 6, stk. 1, litra b), og følgende detaljer til den kompetente myndighed i den stat, hvor skibsophugningsanlægget er beliggende:
i)
datoen for skibets registrering i stat, hvis flag det sejler under
ii)
skibets identifikationsnummer (IMO-nummer)
iii)
skrognummer
iv)
skibets navn og type
v)
skibets hjemstedshavn
vi)
navn og adresse på skibsrederen og den registrerede ejer i henhold til IMO-identifikationsnummer
vii)
navn og adresse på virksomheden
viii)
navn på alle klassifikationsselskaber, skibet er klassificeret efter
ix)
skibets hoveddata (længde overalt, bredde på spant, dybde på spant, LDT, bruttotonnage og nettotonnage samt motortype og maskinkraft).
Artikel 8
Syn
1. Syn af skibe gennemføres af inspektører tilknyttet administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO.
2. Anvender administrationen anerkendte organisationer til at gennemføre syn som beskrevet i stk. 1, giver den som et minimum de pågældende anerkendte organisationer beføjelse til:
-
at kræve, at et skib, som de syner, er i overensstemmelse med denne forordning, og
-
at gennemføre syn, hvis en medlemsstats kompetente myndigheder anmoder herom.
3. Skibe underkastes følgende syn:
a)
førstegangssyn
b)
periodisk syn
c)
yderligere syn
d)
endeligt syn.
4. Førstegangssynet af et nyt skib gennemføres, inden skibet sættes i drift, eller inden fortegnelsescertifikatet udstedes. For eksisterende skibe gennemføres førstegangssynet senest den 31. december 2020 . Ved synet kontrolleres det, at del I i fortegnelsen over farlige materialer er i overensstemmelse med kravene i denne forordning.
5. Det periodiske syn gennemføres med mellemrum, der fastsættes af administrationen, og som ikke må overstige fem år. Ved synet kontrolleres det, at del I i fortegnelsen over farlige materialer er i overensstemmelse med kravene i denne forordning.
6. Det yderligere syn, enten generelt eller delvist, gennemføres alt efter omstændighederne, hvis skibsrederen anmoder herom, efter en ændring, udskiftning eller væsentlig reparation af skibets konstruktion, udstyr, systemer, anordninger, arrangementer og materialer, der har indvirkning på fortegnelsen over farlige materialer. Synet er af en sådan beskaffenhed, at det sikrer, at enhver ændring, udskiftning eller væsentlig reparation er gennemført på en måde, som sikrer, at skibet konstant overholder kravene i denne forordning, og at del I i fortegnelsen over farlige materialer er ændret i nødvendigt omfang.
7. Det endelige syn gennemføres, inden skibet tages ud af drift, og inden ophugningen af skibet er påbegyndt.
Ved dette syn kontrolleres det, at:
a)
fortegnelsen over farlige materialer er i overensstemmelse med kravene i artikel 5
b)
skibsophugningsplanеn korrekt afspejler de oplysninger, der findes i fortegnelsen over farlige materialer, og at den opfylder kravene i artikel 7
c)
det skibsophugningsanlæg, hvor skibet ophugges, er optaget på den europæiske liste.
8. For eksisterende skibe, der er bestemt til skibsophugning, kan førstegangssynet og det endelige syn gennemføres samtidig.
Artikel 9
Udstedelse og påtegning af certifikater
1. Når et førstegangssyn eller et periodisk syn er gennemført korrekt, udsteder administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, et fortegnelsescertifikat. Dette certifikat suppleres med del I i fortegnelsen over farlige materialer som omhandlet i artikel 5, stk. 5, litra a).
Hvis førstegangssynet og det endelige syn gennemføres samtidig som fastsat i artikel 8, stk. 8, udstedes der kun et ophugningscertifikat som omhandlet i stk. 9 i nærværende artikel.
Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter vedrørende udformningen af fortegnelsescertifikatet for at sikre, at det er i overensstemmelse med appendiks 3 til Hongkongkonventionen. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 25 i denne forordning.
2. Et fortegnelsescertifikat påtegnes, hvis skibsrederen anmoder herom, enten af administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, efter korrekt gennemførelse af et yderligere syn, der er gennemført i henhold til artikel 8, stk. 6.
3. Administrationen eller den anerkendte organisation, som denne har godkendt, udsteder eller påtegner efter omstændighederne og med forbehold af stk. 4 et fortegnelsescertifikat, hvis det periodiske syn er korrekt gennemført:
a)
i perioden på tre måneder inden det eksisterende fortegnelsescertifikats udløbsdato og det nye certifikat er gyldigt fra datoen for afslutningen af det periodiske syn ind til en dato, der ikke overstiger fem år fra det eksisterende certifikats udløbsdato
b)
efter det eksisterende fortegnelsescertifikats udløbsdato, og det nye certifikat er gyldigt fra datoen for afslutningen af det periodiske syn ind til en dato, der ikke overstiger fem år fra det eksisterende certifikats udløbsdato
c)
mere end tre måneder inden det eksisterende fortegnelsescertifikats udløbsdato og det nye certifikat er gyldigt fra datoen for afslutningen af det periodiske syn ind til en dato, der ikke overstiger fem år fra datoen for gennemførelsen af det periodiske syn.
4. Er et nyt periodisk syn vellykket overstået, og kan et nyt fortegnelsescertifikat ikke udstedes eller anbringes om bord inden det eksisterende certifikats udløbsdato, påtegner administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, det eksisterende certifikats gyldighed og et sådant certifikat accepteres som gyldigt for en yderligere periode, der ikke overstiger fem måneder fra udløbsdatoen.
5. Er et fortegnelsescertifikat udstedt for en periode på mindre end fem år, kan administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, forlænge det eksisterende certifikats gyldighed for en yderligere periode, der ikke overstiger fem år.
6. Under særlige omstændigheder, der fastlægges af administrationen, behøver et nyt fortegnelsescertifikat ikke at være dateret fra det eksisterende certifikats udløbsdato som fastsat i stk. 3, litra a) og b), og stk. 7 og 8. Under disse særlige omstændigheder er det nye certifikat gyldigt for en periode, der ikke overstiger fem år fra datoen for gennemførelsen af det periodiske syn.
7. Hvis et skib ikke ligger i den havn eller ved den ankerplads, hvor det skal synes, når fortegnelsescertifikatet udløber, kan administrationen om nødvendigt forlænge fortegnelsescertifikatets gyldighed med højst tre måneder, for at skibet kan færdiggøre sin rejse til den havn, hvor det skal synes. Enhver forlængelse er betinget af, at synet gennemføres i den pågældende havn inden afsejling. Et skib, der opnår en forlængelse, har ikke, når det anløber den havn, hvor det skal synes, ret til i kraft af en sådan forlængelse at forlade den pågældende havn uden at være i besiddelse af et nyt certifikat. Når det periodiske syn er gennemført, er det nye fortegnelsescertifikat gyldigt for en periode der ikke overstiger fem år fra den udløbsdato, som det eksisterende certifikat havde, før forlængelsen blev givet.
8. Et fortegnelsescertifikat for et skib, der foretager korte rejser, og som ikke er blevet forlænget under de i stk. 7 omhandlede betingelser, kan forlænges af administrationen med en periode på op til en måned fra udløbsdatoen. Når det periodiske syn er gennemført, er det nye fortegnelsescertifikat gyldigt for en periode, der ikke overstiger fem år fra den udløbsdato, som det eksisterende certifikat havde, før forlængelsen blev givet.
9. Efter gennemførelsen af det endelige syn i overensstemmelse med artikel 8, stk. 7, udsteder administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, et ophugningscertifikat. Dette certifikat suppleres med fortegnelsen over farlige materialer og skibsophugningsplanen.
Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter vedrørende udformningen af ophugningscertifikatet for at sikre, at det er i overensstemmelse med appendiks 4 til Hongkongkonventionen. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 25 i denne forordning. Et ophugningscertifikat, der er udstedt efter et endeligt syn i overensstemmelse med første afsnit i dette stykke, accepteres af de andre medlemsstater og anses for at have samme gyldighed som et ophugningscertifikat, de selv har udstedt, for så vidt angår denne forordning.
Artikel 10
Certifikaters gyldighed
1. Med forbehold af artikel 9 udstedes et fortegnelsescertifikat for en periode, som fastsættes af administrationen, og som ikke må overstige fem år.
2. Gyldigheden af et fortegnelsescertifikat, der er udstedt eller påtegnet i henhold til artikel 9, ophører i følgende tilfælde:
a)
hvis skibets tilstand ikke væsentligt svarer til oplysningerne i fortegnelsescertifikatet, herunder hvis del I i fortegnelsen over farlige materialer ikke er blevet korrekt vedligeholdt eller ajourført og ikke afspejler ændringer i skibets konstruktion og udstyr, under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO
b)
hvis det periodiske syn ikke gennemføres inden for de intervaller, der er præciseret i artikel 8, stk. 5.
3. Et ophugningscertifikat udstedes af administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt, for en periode på højst tre måneder.
4. Gyldigheden af et ophugningscertifikat udstedt i henhold til artikel 9, stk. 9, ophører, hvis skibets tilstand ikke væsentligt svarer til oplysningerne i fortegnelsescertifikatet.
5. Uanset stk. 3 kan ophugningscertifikatet forlænges af administrationen eller af en anerkendt organisation, som denne har godkendt, for én direkte sejlads til skibsophugningsanlægget.
Artikel 11
Havnestatskontrol
1. Medlemsstaterne anvender kontrolbestemmelser for skibe i overensstemmelse med deres nationale lovgivning under henvisning til direktiv 2009/16/EF. Med forbehold af stk. 2 er enhver sådan inspektion begrænset til en kontrol af, at der om bord enten findes et fortegnelsescertifikat eller et ophugningscertifikat, som, såfremt det er gyldigt, betragtes som tilstrækkeligt for inspektionen til at kunne godkendes.
2. Den relevante myndighed, der er involveret i havnestatskontrolaktiviteter, kan udføre en detaljeret inspektion under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO, hvis et skib ikke råder over et gyldigt certifikat, eller der er god grund til at tro:
a)
at skibets tilstand eller tilstanden af dets udstyr ikke væsentligt svarer til oplysningerne i certifikatet, del I i fortegnelsen over farlige materialer eller i begge
b)
at der ikke er gennemført en procedure om bord på skibet til vedligeholdelse af del I i fortegnelsen over farlige materialer.
3. Et skib kan advares, tilbageholdes, afvises eller udelukkes fra havne eller offshoreterminaler under en medlemsstats jurisdiktion, hvis det ikke efter omstændighederne på anmodning fra de relevante myndigheder i den pågældende medlemsstat indsender en kopi af fortegnelsescertifikatet eller ophugningscertifikatet til de nævnte myndigheder, uden at dette tilsidesætter artikel 9. En medlemsstat, der træffer en sådan foranstaltning, underretter straks den pågældende administration. Manglende ajourføring af fortegnelsen over farlige materialer udgør ikke en fejl, som kan medføre tilbageholdelse, men enhver uoverensstemmelse i fortegnelsen over farlige materialer indberettes til den pågældende administration og afhjælpes inden det næste syn.
4. En medlemsstats relevante myndighed kan i tilfælde af force majeure eller bydende nødvendige sikkerhedshensyn eller for at reducere forureningsfaren eller gøre den så lille som muligt, eller for at fejl og mangler kan afhjælpes, give anløbstilladelse til en bestemt havn eller ankerplads, forudsat at skibsrederen eller skibsføreren har truffet passende foranstaltninger, som opfylder de krav, som den relevante myndighed i den pågældende medlemsstat har stillet, således at skibet kan anløbe havnen sikkert.
Artikel 12
Krav til skibe, der sejler under et tredjelands flag
1. Et skib, der sejler under et tredjelands flag, skal, når det anløber en havn eller en ankerplads i en medlemsstat, have en fortegnelse over farlige materialer om bord, der er i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 5, stk. 2, jf. dog artikel 32, stk. 2, litra b).
Uanset første afsnit kan en medlemsstats relevante myndighed i tilfælde af force majeure eller bydende nødvendige sikkerhedshensyn eller for at reducere forureningsfaren eller gøre den så lille som muligt, eller for at fejl og mangler kan afhjælpes, give anløbstilladelse til en bestemt havn eller ankerplads, forudsat at skibsrederen eller skibsføreren har truffet passende foranstaltninger, som opfylder de krav, den relevante myndighed i den pågældende medlemsstat har stillet, således at skibet kan anløbe havnen sikkert.
2. Montering af farlige materialer, der er nævnt i bilag I, på skibe, der sejler under et tredjelands flag, når de ligger i en havn eller ved en ankerplads i en medlemsstat, forbydes eller begrænses som præciseret i bilag I.
Brug af farlige materialer, der er nævnt i bilag I, på skibe, der sejler under et tredjelands flag, når de ligger i en havn eller ved en ankerplads i en medlemsstat, forbydes eller begrænses som præciseret i bilag I, uden at dette tilsidesætter de undtagelser og overgangsordninger, der gælder for disse materialer i henhold til international ret.
3. Fortegnelsen over farlige materialer er specifik for hvert skib, udarbejdes under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO og tjener til at præcisere, at skibet er i overensstemmelse med stk. 2 i nærværende artikel. Ved udformningen af fortegnelsen over farlige materialer angives som et minimum de farlige materialer, der er anført i bilag I. Det skib, der sejler under et tredjelands flag, udformer en plan, som beskriver den visuelle/stikprøvebaserede inspektion, som udformningen af fortegnelsen over farlige materialer er baseret på, under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO.
4. Fortegnelsen over farlige materialer vedligeholdes og ajourføres korrekt i hele skibets driftstid, så nye monteringer, der indeholder farlige materialer, som er anført i bilag II, og relevante ændringer i skibets konstruktion og udstyr afspejles under hensyntagen til de undtagelser og overgangsordninger, der gælder for disse materialer i henhold til international ret.
5. Et skib, der sejler under et tredjelands flag, kan advares, tilbageholdes, afvises eller udelukkes fra havne eller offshoreterminaler under en medlemsstats jurisdiktion, hvis det ikke efter omstændighederne på anmodning fra de relevante myndigheder i den pågældende medlemsstat indsender en kopi af overensstemmelseserklæringen i overensstemmelse med stk. 6 og 7, til de nævnte myndigheder sammen med fortegnelsen over farlige materialer. En medlemsstat, der træffer en sådan foranstaltning, underretter straks de relevante myndigheder i det tredjeland, under hvis flag det pågældende skib sejler. Manglende ajourføring af fortegnelsen over farlige materialer udgør ikke en mangel, som kan medføre tilbageholdelse, men enhver uoverensstemmelse i fortegnelsen over farlige materialer indberettes til de relevante myndigheder i det tredjeland, under hvis flag det pågældende skib sejler.
6. Overensstemmelseserklæringen udstedes efter kontrol af fortegnelsen over farlige materialer, der er foretaget af de relevante myndigheder i det tredjeland, hvis flag skibet sejler under, eller en organisation, som disse har godkendt, i henhold til nationale krav. Overensstemmelseserklæringen kan udformes på grundlag af appendiks 3 til Hongkongkonventionen.
7. Overensstemmelseserklæringen og fortegnelsen over farlige materialer udfærdiges på det sprog, der er det officielle sprog i den udstedende relevante myndighed i det tredjeland, under hvis flag skibet sejler, og hvis dette sprog ikke er engelsk, fransk eller spansk, vedlægges der en oversættelse til et af disse sprog.
8. Skibe, der sejler under et tredjelands flag, og som ansøger om registrering under en medlemsstats flag, sikrer, at en fortegnelse over farlige materialer som fastsat i artikel 5, stk. 2, opbevares om bord eller udarbejdes inden for seks måneder fra registreringen under den pågældende medlemsstats flag eller i løbet af det næste periodiske syn i henhold til artikel 8, stk. 3, alt efter hvilken dato der kommer først, jf. dog artikel 32, stk. 2, litra b).
AFSNIT III
SKIBSOPHUGNINGSANLÆG
Artikel 13
Krav til skibsophugningsanlæg, som er nødvendige for at blive optaget på den europæiske liste
1. For at blive optaget på den europæiske liste skal et skibsophugningsanlæg overholde følgende krav i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i Hongkongkonventionen og under hensyn til de relevante retningslinjer fra IMO, ILO, Baselkonventionen og Stockholmkonventionen om persistente organiske miljøgifte samt andre internationale retningslinjer:
a)
det er godkendt af de kompetente myndigheder til at varetage skibsophugningsaktiviteter
b)
det er udformet, bygget og drevet på en sikker og miljømæssigt forsvarlig måde
c)
det drives fra bygningsstrukturer
d)
det fastlægger håndterings- og overvågningssystemer, -procedurer og -teknikker, som har til formål at forebygge, reducere, minimere og så vidt muligt fjerne:
i)
sundhedsrisici for de berørte arbejdere og befolkningen i nærheden af skibsophugningsanlægget, og
ii)
negative virkninger på miljøet forårsaget af skibsophugning
e)
det udarbejder en skibsophugningsplan for anlægget
f)
det forebygger negative virkninger på menneskers sundhed og miljøet, herunder påvisning af kontrol over enhver lækage, navnlig i tidevandsområder
g)
det sørger for sikker og miljømæssigt forsvarlig håndtering og lagring af farlige materialer og affald, herunder:
i)
inddæmning af alle farlige materialer, der findes om bord, under hele skibsophugningsprocessen med henblik på at forhindre udslip af disse materialer til miljøet og tillige håndtering af farlige materialer samt farligt affald, der frembringes under skibsophugningsprocessen udelukkende på uigennemtrængelige gulve med et effektivt afløbssystem
ii)
at alt affald, der frembringes under skibsophugningen, og mængden heraf dokumenteres og udelukkende overføres til affaldsbehandlingsanlæg, herunder affaldsgenanvendelsesanlæg, der er godkendt til at håndtere sådant affald uden risiko for menneskers sundhed og på en miljømæssigt forsvarlig måde.
h)
det fastlægger og vedligeholder en beredskabs- og indsatsplan, sikrer, at nødhjælpsudstyr, f.eks. brandslukningsudstyr og køretøjer, ambulancer og kraner, hurtigt kan få adgang til skibet og til alle områder af skibsophugningsanlægget
i)
sørger for arbejdernes sikkerhed og uddannelse, herunder sikrer, at der anvendes personlige værnemidler under arbejde, hvor sådant udstyr er påkrævet
j)
registrerer hændelser, ulykker, erhvervssygdomme og kroniske virkninger og, hvis de kompetente myndigheder anmoder herom, indberetter eventuelle hændelser, ulykker, erhvervssygdomme eller kroniske virkninger, som udgør eller kan udgøre en risiko for arbejdernes sikkerhed, menneskers sundhed og miljøet
k)
det accepterer at opfylde kravene i stk. 2.
2. Operatøren af et skibsophugningsanlæg skal:
a)
sende skibsophugningsplanen, når den er godkendt i overensstemmelse med artikel 7, stk. 3, til skibsrederen og administrationen eller en anerkendt organisation, som denne har godkendt
b)
meddele administrationen, at skibsophugningsanlægget i enhver henseende er parat til at påbegynde ophugningen af skibet
c)
når den fuldstændige eller delvise ophugning af et skib er gennemført i overensstemmelse med denne forordning, senest 14 dage efter den fuldstændige eller delvise ophugning i overensstemmelse med skibsophugningsplanen sende en erklæring om færdiggørelse til den administration, der udstedte ophugningscertifikatet for skibet. Erklæringen om færdiggørelse skal omfatte en rapport om eventuelle hændelser og ulykker, der kan være til fare for menneskers sundhed og/eller miljøet.
3. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter vedrørende udformningen af:
a)
den rapport, der kræves i stk. 2, litra b), i denne artikel for at sikre, at denne er i overensstemmelse med appendiks 6 til Hongkongkonventionen, og
b)
den erklæring, der kræves i stk. 2, litra c), i denne artikel, for at sikre, at denne er i overensstemmelse med appendiks 7 til Hongkongkonventionen.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 25 i nærværende forordning.
Artikel 14
Godkendelse af skibsophugningsanlæg beliggende i en medlemsstat
1. Uden at dette berører andre relevant bestemmelser i EU-retten, godkender de kompetente myndigheder skibsophugningsanlæg, der er beliggende på deres territorium, som overholder kravene i artikel 13, til at foretage skibsophugning. Godkendelsen kan gives til det pågældende skibsophugningsanlæg for en periode på højst fem år og forlænges tilsvarende.
Forudsat at kravene i denne forordning er opfyldt, kan tilladelser, der er udstedt i henhold til andre bestemmelser i relevant national ret eller EU-ret, kombineres med godkendelsen i henhold til denne artikel i én enkelt tilladelse, hvis unødvendig gentagelse af oplysninger derved undgås, og operatøren af skibsophugningsanlægget eller skibsophugningsvirksomheden eller den kompetente myndighed spares for dobbeltarbejde. I så fald kan godkendelsen forlænges i overensstemmelse med den i første afsnit omhandlede tilladelsesordning, men ikke overstige en periode på højst fem år.
2. Medlemsstaterne opretter og ajourfører en liste over skibsophugningsanlæg, de har godkendt i overensstemmelse med stk. 1.
3. Den liste, der er nævnt i stk. 2, meddeles Kommissionen omgående og senest den 31. marts 2015.
4. Hvis et skibsophugningsanlæg ikke længere overholder kravene i artikel 13, suspenderer eller trækker medlemsstaten, hvor det pågældende skibsophugningsanlæg er beliggende, godkendelsen af det tilbage eller kræver, at det berørte skibsophugningsanlæg afhjælper fejl eller mangler, og meddeler straks Kommissionen dette.
5. Hvis et skibsophugningsanlæg er godkendt i overensstemmelse med stk. 1, meddeler den pågældende medlemsstat straks Kommissionen dette.
Artikel 15
Godkendelse af skibsophugningsanlæg beliggende i et tredjeland
1. En skibsophugningsvirksomhed, der ejer et skibsophugningsanlæg, som er beliggende i et tredjeland, og som har til hensigt at ophugge skibe, der sejler under en medlemsstats flag, indgiver en ansøgning om optagelse af det pågældende skibsophugningsanlæg på den europæiske liste til Kommissionen.
2. Den i stk. 1 omhandlede ansøgning ledsages af dokumentation for, at det pågældende skibsophugningsanlæg overholder kravene i artikel 13, for at foretage skibsophugning og blive optaget på den europæiske liste i overensstemmelse med artikel 16.
Skibsophugningsvirksomheden skal navnlig:
a)
angive den tilladelse, licens eller godkendelse til at ophugge skibe, som dens kompetente myndigheder har udstedt, og, hvor det relevant, den tilladelse, licens eller godkendelse, som de kompetente myndigheder har udstedt til alle deres entreprenører og underentreprenører, der er direkte involveret i skibsophugningsprocessen og afgive alle de oplysninger, der er omhandlet i artikel 16, stk. 2
b)
oplyse, om skibsophugningsplanen vil blive godkendt af den kompetente myndighed efter en stiltiende samtykkeprocedure eller en eksplicit procedure med angivelse af den periode, der er fastsat for det stiltiende samtykke, i påkommende tilfælde i overensstemmelse med de nationale krav
c)
bekræfte, at den kun vil acceptere ophugning af et skib, der sejler under en medlemsstats flag, i overensstemmelse med denne forordning
d)
dokumentere, at skibsophugningsanlægget kan tilvejebringe, vedligeholde og overvåge kriterierne for »sikkert til adgang« og »sikkert til svejsning mv.« under hele skibsophugningsprocessen
e)
vedhæfte et kort over skibsophugningsanlæggets grænser og placeringen af skibsophugningsaktiviteterne inden for anlægget
f)
for hvert farligt materiale i bilag I og yderligere farlige materialer, der kan være en del af et skibs konstruktion, angive:
i)
om skibsophugningsanlægget er godkendt til at fjerne det farlige materiale. Såfremt det er godkendt hertil, identificeres de relevante medarbejdere, der er godkendt til at foretage fjernelsen, og der forelægges dokumentation for deres kompetencer
ii)
hvilken affaldshåndteringsproces der anvendes på eller uden for skibsophugningsanlægget, f.eks. forbrænding, deponering eller anden affaldshåndteringsmetode, navn og adresse på affaldshåndteringsanlægget, hvis dette er et andet end skibsophugningsanlægget, og dokumentere, at den anvendte proces gennemføres, uden at menneskers sundhed bringes i fare og på en miljømæssigt forsvarlig måde
g)
bekræfte, at virksomheden har vedtaget en skibsophugningsplan for anlægget under hensyntagen til de relevante retningslinjer fra IMO
h)
afgive de oplysninger, der er nødvendige for at identificere skibsophugningsanlægget.
3. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage gennemførelsesretsakter for at specificere formatet for de oplysninger, der kræves for at identificere skibsophugningsfaciliteten. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 25.
4. For at blive optaget på den europæiske liste skal skibsophugningsanlæg beliggende i tredjelande attestere, at kravene i artikel 13 er opfyldt, efter at en uafhængig inspektør med de fornødne kvalifikationer har udført en inspektion af anlægget. Skibsophugningsvirksomheden forelægger Kommissionen attesten, når den ansøger om optagelse på den europæiske liste og hvert femte år derefter i forbindelse med forlængelsen af optagelsen på den europæiske liste. Den første optagelse på listen og forlængelse heraf suppleres med en midtvejsevaluering for at bekræfte, at kravene i artikel 13 er opfyldt.
Ved at ansøge om optagelse på den europæiske liste accepterer skibsophugningsvirksomhederne muligheden for, at det pågældende skibsophugningsanlæg kan blive genstand for inspektioner af anlægget udført af Kommissionen eller agenter, der handler på dennes vegne, før eller efter optagelse på den europæiske liste med henblik på at kontrollere overholdelse af kravene i artikel 13. Den uafhængige inspektør, Kommissionen eller agenter, der handler på dennes vegne, samarbejder med de kompetente myndigheder i det tredjeland, hvor skibsophugningsanlægget er beliggende, med henblik på at udføre sådanne inspektioner på stedet.
Kommissionen kan udarbejde tekniske vejledninger for at lette denne attestering.
5. Med henblik på artikel 13, hvad angår den pågældende nyttiggørelse eller bortskaffelse, kan miljømæssigt forsvarlig håndtering kun formodes at være til stede, hvis skibsophugningsvirksomheden kan godtgøre, at det affaldshåndteringsanlæg, der modtager affaldet, drives i overensstemmelse med standarder for beskyttelse af menneskers sundhed og miljøet, som i vid udstrækning svarer til de relevante internationale standarder og EU-standarder.
6. Skibsophugningsvirksomheden forelægger snarest muligt ajourført dokumentation i tilfælde af eventuelle ændringer i de oplysninger, der er afgivet til Kommissionen, og skal under alle omstændigheder tre måneder inden udløbet af hver femårsperiode for optagelsen på den europæiske liste erklære, at:
a)
den fremsendte dokumentation er fuldstændig og ajourført, og at
b)
skibsophugningsanlægget opfylder og fortsat vil opfylde kravene i artikel 13.
Artikel 16
Oprettelse og ajourføring af den europæiske liste
1. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter for at oprette en europæisk liste over skibsophugningsanlæg, der:
a)
er beliggende i Unionen og er anmeldt af medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 14, stk. 3
b)
er beliggende i et tredjeland, og hvis optagelse er baseret på en vurdering af de oplysninger og den dokumentation, der er indgivet eller indhentet i overensstemmelse med artikel 15.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 25.
2. Den europæiske liste offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og på Kommissionens websted senest den 31. december 2016. Den opdeles i to underlister, over henholdsvis skibsophugningsanlæg, der er beliggende i Unionen og skibsophugningsanlæg, der er beliggende i et tredjeland.
Den europæiske liste skal indeholde alle følgende oplysninger om skibsophugningsanlægget:
a)
ophugningsmetoden
b)
arten og størrelsen af de skibe, der kan ophugges
c)
eventuelle begrænsninger og betingelser for skibsophugningsanlæggets drift, herunder med hensyn til håndtering af farligt affald
d)
nærmere oplysninger om proceduren for udtrykkeligt eller stiltiende samtykke, jf. artikel 7, stk. 3, for de kompetente myndigheders godkendelse af skibsophugningsplanen
e)
den maksimale årlige skibsophugningsmængde.
3. Den europæiske liste skal angive udløbsdatoen for skibsophugningsanlæggets optagelse på listen. En optagelse gælder i højst fem år og kan fornyes.
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter for regelmæssigt at ajourføre den europæiske liste med henblik på at:
a)
optage et skibsophugningsanlæg på den europæiske liste, når:
i)
det er blevet godkendt i henhold til artikel 14, eller
ii)
dets optagelse på den europæiske liste er vedtaget i henhold til stk. 1, litra b), i nærværende artikel
b)
slette et skibsophugningsanlæg fra den europæiske liste hvis:
i)
anlægget ikke længere opfylder kravene i artikel 13, eller
ii)
den ajourførte dokumentation ikke er forelagt mindst tre måneder inden udløbet af den femårsperiode, der er fastsat i stk. 3 i nærværende artikel.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 25.
5. I forbindelse med oprettelsen og ajourføringen af den europæiske liste handler Kommissionen i overensstemmelse med principperne i traktaterne og med Unionens internationale forpligtelser.
6. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen alle oplysninger, der kan være relevante for ajourføringen af den europæiske liste. Kommissionen videresender alle relevante oplysninger til de øvrige medlemsstater.
AFSNIT IV
GENERELLE ADMINISTRATIVE BESTEMMELSER
Artikel 17
Sprog
1. Skibsophugningsplanen som omhandlet i artikel 7 udfærdiges på et sprog, der accepteres i den stat, der godkender skibsophugningsanlægget. Hvis dette sprog ikke er engelsk, fransk eller spansk, skal skibsophugningsplanen oversættes til et af disse sprog, medmindre administrationen er indforstået med, at det er unødvendigt.
2. Det fortegnelsescertifikat og det ophugningscertifikat, der udstedes i henhold til artikel 9, udfærdiges på et af den udstedende administrations officielle sprog. Hvis dette sprog ikke er engelsk, fransk eller spansk, skal der vedlægges en oversættelse til et af disse sprog.
Artikel 18
Udpegning af kompetente myndigheder og administrationer
1. Medlemsstaterne udpeger de kompetente myndigheder og administrationer, der er ansvarlige for anvendelsen af denne forordning, og underretter Kommissionen herom. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen i tilfælde af ændringer i sådanne oplysninger.
2. Kommissionen offentliggør på sit websted lister over de udpegede kompetente myndigheder og administrationer og ajourfører disse lister, når det er relevant.
Artikel 19
Udpegning af kontaktpersoner
1. Medlemsstaterne og Kommissionen udpeger hver én eller flere kontaktpersoner, som informerer og vejleder de fysiske eller juridiske personer, der henvender sig til dem. Kommissionens kontaktperson sender medlemsstaternes kontaktpersoner alle modtagne spørgsmål, som vedrører medlemsstaterne, og omvendt.
2. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om udpegning af kontaktpersoner. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen i tilfælde af ændringer i disse oplysninger.
3. Kommissionen offentliggør på sit websted lister over de udpegede kontaktpersoner og ajourfører disse lister, når det er relevant.
Artikel 20
Møde mellem kontaktpersoner
Hvis medlemsstaterne anmoder derom, eller hvis Kommissionen finder det hensigtsmæssigt, tilrettelægger Kommissionen regelmæssigt et møde mellem kontaktpersonerne for at undersøge de spørgsmål, som gennemførelsen af denne forordning giver anledning til. Relevante interesserede parter indbydes til sådanne møder eller dele af møder, såfremt alle medlemsstater og Kommissionen er enige om, at det er hensigtsmæssigt at gøre dette.
AFSNIT V
RAPPORTERING OG HÅNDHÆVELSE
Artikel 21
Medlemsstaternes rapporter
1. Hver medlemsstat indgiver en rapport til Kommissionen med følgende oplysninger:
a)
en liste over skibe, der sejler under dens flag, for hvilke der udstedt et ophugningscertifikat, navnet på skibsophugningsvirksomheden og skibsophugningsanlæggets beliggenhed i henhold til ophugningscertifikatet
b)
en liste over skibe, der sejler under dens flag, og som der er modtaget en erklæring om færdiggørelse for
c)
oplysninger om ulovlig skibsophugning, sanktioner og opfølgende foranstaltninger, som medlemsstaten har iværksat.
2. Hver medlemsstat sender hvert tredje år rapporten elektronisk til Kommissionen senest ni måneder efter udløbet af den treårsperiode, den dækker.
Den første elektroniske rapport dækker perioden fra denne forordnings anvendelsesdato til udløbet af den første regelmæssige treårige rapporteringsperiode, jf. artikel 5 i Rådets direktiv 91/692/EØF (14), som falder efter startdatoen for den første rapporteringsperiode.
Kommissionen offentliggør senest ni måneder efter modtagelsen af medlemsstaternes rapporter en rapport om anvendelsen af denne forordning.
3. Kommissionen samler disse oplysninger i en elektronisk database, som til stadighed er tilgængelig for offentligheden.
Artikel 22
Håndhævelse i medlemsstaterne
1. Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser for sanktioner for overtrædelse af denne forordning og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de iværksættes. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
2. Medlemsstaterne samarbejder bilateralt eller multilateralt med hinanden for at fremme forebyggelse og afsløring af potentiel omgåelse og overtrædelse af denne forordning.
3. Medlemsstaterne udpeger de medlemmer af deres faste personale, der er ansvarlige for det samarbejde, der er omhandlet i stk. 2. Disse oplysninger sendes til Kommissionen, som udsender en samlet liste til disse medlemmer.
4. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de bestemmelser i deres nationale ret, der vedrører håndhævelsen af denne forordning og de gældende sanktioner.
Artikel 23
Anmodning om foranstaltninger
1. Fysiske eller juridiske personer, som er berørt af, kan blive berørt af eller har en tilstrækkelig interesse i de beslutningsprocedurer på miljøområdet, der vedrører overtrædelse af artikel 13, sammenholdt med artikel 15 og artikel 16, stk. 1, litra b), i denne forordning, har adgang til at kræve, at Kommissionen træffer foranstaltninger efter denne forordning i tilfælde af overtrædelse af denne forordning eller overhængende fare herfor.
Den interesse, som en hvilken som helst ikke-statslig organisation, der arbejder for at fremme miljøbeskyttelse, og som opfylder kravene i artikel 11 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 (15), måtte have, anses for en tilstrækkelig interesse med henblik på første afsnit.
2. Anmodningen om foranstaltninger ledsages af relevante oplysninger og data til støtte for anmodningen.
3. Hvis anmodningen om foranstaltninger og de ledsagende oplysninger og data viser, at det er sandsynligt, at der foreligger en overtrædelse af artikel 13, sammenholdt med artikel 15 og artikel 16, stk. 1, litra b), eller at der er overhængende fare for en sådan overtrædelse, tager Kommissionen sådanne anmodninger om foranstaltninger og oplysninger og data i betragtning. Under disse omstændigheder giver Kommissionen den pågældende skibsophugningsvirksomhed lejlighed til at udtale sig om anmodningen om foranstaltninger og de ledsagende oplysninger og data.
4. Kommissionen underretter hurtigst muligt og i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i EU-retten de personer, der har indgivet en anmodning efter stk. 1, om sin afgørelse om at efterkomme eller afslå anmodningen om foranstaltninger og begrunder afgørelsen.
AFSNIT VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 24
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage de delegerede retsakter, jf. artikel 5, stk. 8, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 30. december 2013. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.
3. Den i artikel 5, stk. 8, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 5, stk. 8, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 25
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendes.
Artikel 26
Overgangsbestemmelse
Fra tidspunktet for offentliggørelsen af den europæiske liste kan medlemsstaterne, inden denne forordnings anvendelsesdato, godkende ophugning af skibe på skibsophugningsanlæg, der er opført på den europæiske liste. I så tilfælde finder forordning (EF) nr. 1013/2006 anvendelse.
Artikel 27
Ændring af forordning (EF) nr. 1013/2006
I artikel 1, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1013/2006 tilføjes følgende punkt:
»i)
skibe, der sejler under en medlemsstats flag, og som falder under anvendelsesområdet for Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1257/2013 (16).
Artikel 28
Ændring af direktiv 2009/16/EF
I bilag IV tilføjes følgende punkt:
»49.
Et certifikat for fortegnelsen over farlige materialer eller en overensstemmelseserklæring i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1257/2013 (17).
Artikel 29
Finansielt incitament
Kommissionen forelægger senest den 31. december 2016 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om, hvorvidt det er muligt at skabe et finansielt instrument, der kan lette en sikker og forsvarlig skibsophugning, og lader den, hvis det er hensigtsmæssigt, ledsage af et lovgivningsmæssigt forslag.
Artikel 30
Revision
1. Kommissionen vurderer, hvilke overtrædelser af denne forordning der bør være omfattet af direktiv 2008/99/EF med henblik på at sidestille bestemmelserne vedrørende overtrædelser i henholdsvis denne forordning og forordning (EF) nr. 1013/2006. Kommissionen aflægger senest den 31. december 2014 rapport herom til Europa-Parlamentet og Rådet og lader den, hvis det er hensigtsmæssigt, ledsage af et lovgivningsforslag.
2. Kommissionen tager denne forordning op til revision senest 18 måneder inden datoen for Hongkongkonventionens ikrafttræden og samtidig fremsætter den, hvis det er hensigtsmæssigt, eventuelle passende lovgivningsforslag med henblik herpå. Denne revision omfatter optagelse af skibsophugningsanlæg, som er godkendt i henhold til Hongkongkonventionen, på den europæiske liste med henblik på at undgå dobbeltarbejde og administrative byrder.
3. Kommissionen overvåger denne forordning og fremsætter, hvis det er hensigtsmæssigt, i god tid forslag til at tackle udviklinger vedrørende internationale konventioner, herunder Baselkonventionen, hvis det viser sig at være nødvendigt.
4. Uanset stk. 2 forelægger Kommissionen senest fem år efter anvendelsesdatoen for denne forordning Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelsen af denne forordning, hvis det er hensigtsmæssigt ledsaget af lovgivningsmæssigt forslag for at sikre, at dens formål opfyldes, og at dens virkning sikres og er berettiget.
Artikel 31
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 32
Anvendelse
1. Denne forordning finder anvendelse fra den tidligste af følgende to datoer, men ikke før den 31. december 2015:
a)
6 måneder efter den dato, hvor det samlede maksimale årlige skibsophugningsoutput på de skibsophugningsanlæg, der er opført på den europæiske liste, udgør mindst 2,5 mio. light displacement tonnage (LDT). Et skibsophugningsanlægs årlige skibsophugningsoutput beregnes som summen af vægten, udtrykt i LDT, af de skibe, der er ophugget i et givet år på det pågældende anlæg. Det maksimale årlige skibsophugningsoutput fastsættes ved at vælge den højeste værdi, der er forekommet i den forløbne tiårsperiode for hvert skibsophugningsanlæg, eller, i tilfælde af et nyligt godkendt skibsophugningsanlæg, den højeste årlige værdi, som det pågældende anlæg har opnået, eller
b)
den 31. december 2018.
2. I forbindelse med følgende bestemmelser finder de følgende anvendelsesdatoer dog anvendelse:
a)
artikel 2, artikel 5, stk. 2, andet afsnit, artikel 13, 14, 15, 16, 25 og 26 fra den 31. december 2014, og
b)
artikel 5, stk. 2, første og tredje afsnit, og artikel 12, stk. 1 og 8, fra den 31. december 2020.
3. Kommissionen offentliggør i Den Europæiske Unions Tidende en meddelelse vedrørende anvendelsesdatoen for denne forordning, når de i stk. 1, litra a), omhandlede betingelser er blevet opfyldt.
4. Hvis en medlemsstat har lukket sit nationale skibsregister eller i en periode på tre år ikke har haft skibe registreret under sit flag, og så længe ingen skibe er registreret under dens flag, kan den pågældende medlemsstat fravige bestemmelserne i denne forordning, dog ikke artikel 4, 5, 11, 12, 13 og 14, artikel 16, stk. 6, og artikel 18, 19, 20, 21 og 22. Ønsker en medlemsstat at benytte sig af denne undtagelse, underretter den Kommissionen herom senest på anvendelsesdatoen for denne forordning. Enhver senere ændring meddeles ligeledes Kommissionen.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 20. november 2013.
UREDBA (EU) br. 1257/2013 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 20. studenoga 2013.
o recikliranju brodova i o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1013/2006 i Direktive 2009/16/EZ
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 192. stavak 1.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
nakon savjetovanja s Odborom regija,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Brodovi koji predstavljaju otpad i koji za recikliranje podliježu prekograničnom prometu uređeni su Baselskom konvencijom od 22. svibnja 1989. o nadzoru prekograničnog prometa opasnog otpada i njegovu odlaganju („Baselska konvencija”) i Uredbom (EZ) br. 1013/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (3). Uredbom (EZ) br. 1013/2006 provodi se Baselska konvencija kao i izmjena (4) te konvencije donesena 1995. koja još nije stupila na snagu na međunarodnoj razini, a kojom se zabranjuje izvoz opasnog otpada u zemlje koje nisu članice Organizacije za gospodarsku suradnju i razvoj (OECD). Takvi su brodovi općenito uvršteni u opasni otpad i zabranjen im je izvoz iz Unije u svrhu recikliranja u postrojenjima u zemljama koje nisu članice OECD-a.
(2)
Mehanizmi praćenja primjene i provedbe važećeg prava Unije i međunarodnog prava nisu prilagođeni specifičnostima brodova ni međunarodnom pomorskom prometu. Nastojanja koja uključuju međuagencijsku suradnju između Međunarodne organizacije rada (ILO), Međunarodne pomorske organizacije (IMO) i Tajništva Baselske konvencije bila su uspješna u postizanju dogovora o uvođenju obveznih zahtjeva na globalnoj razini radi osiguravanja učinkovitog i djelotvornog rješenja za nesigurne i štetne prakse recikliranja brodova u obliku Međunarodne konvencije iz Hong Konga za sigurno i okolišno prihvatljivo recikliranje brodova („Konvencija iz Hong Konga”).
(3)
Trenutačni je kapacitet recikliranja brodova u zemljama OECD-a koji je pravno dostupan brodovima koji plove pod zastavom države članice nedostatan. Trenutačni sigurni i okolišno prihvatljiv kapacitet recikliranja u zemljama koje nisu članice OECD-a dostatan je za obradu svih brodova koji plove pod zastavom države članice, a očekuje se daljnje povećanje tog kapaciteta do 2015. kao rezultat mjera poduzetih u zemljama u kojima se provodi recikliranje kako bi se ispunili zahtjevi Konvencije iz Hong Konga.
(4)
Konvencija iz Hong Konga donesena je 15. svibnja 2009. pod pokroviteljstvom Međunarodne pomorske organizacije. Konvencija iz Hong Konga stupit će na snagu tek 24 mjeseca nakon što je ratificira najmanje 15 država koje predstavljaju kombiniranu trgovačku flotu od najmanje 40 % ukupne bruto tonaže svjetskog trgovačkog brodovlja i čiji najveći kombinirani godišnji obujam recikliranja brodova tijekom prethodnih deset godina predstavlja barem 3 % ukupne bruto tonaže kombiniranog trgovačkog brodovlja tih istih država. Ta konvencija obuhvaća nacrt, gradnju, rad i pripremu brodova kako bi se omogućilo sigurno i okolišno prihvatljivo recikliranje, a da se u pitanje ne dovodi sigurnost broda i učinkovitost njegova djelovanja. Isto tako obuhvaća rad postrojenja za recikliranje brodova na siguran i okolišno prihvatljiv način te uspostavljanje odgovarajućeg provedbenog mehanizma za recikliranje brodova.
(5)
Cilj je ove Uredbe olakšati ranu ratifikaciju Konvencije iz Hong Konga, kako u Uniji tako i u trećim zemljama, primjenjujući razmjerne kontrole nad brodovima i postrojenjima za recikliranje brodova na temelju te konvencije.
(6)
Konvencija iz Hong Konga za svoje stranke izričito predviđa da poduzmu strože mjere usklađene s međunarodnim pravom s obzirom na sigurno i okolišno prihvatljivo recikliranje brodova, kako bi se spriječili, smanjili ili doveli na najmanju moguću razinu bilo kakvi štetni učinci na ljudsko zdravlje i okoliš. Uzimajući to u obzir, ova bi Uredba trebala omogućiti zaštitu od mogućih štetnih učinaka opasnih materijala na svim brodovima koji pristaju u luku ili sidrište države članice te istodobno osigurati sukladnost s odredbama koje su primjenjive na te materijale u okviru međunarodnog prava. Kako bi se osiguralo praćenje sukladnosti sa zahtjevima koji se odnose na opasne materijale iz ove Uredbe, države članice trebale bi primjenjivati nacionalne propise za provedbu Direktive 2009/16/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (5). Trenutačno je zadatak inspektora za nadzor države luke da provode provjeru svjedodžbi te aktivno testiranje na opasne materijale, uključujući azbest, u okviru Međunarodne konvencije o zaštiti ljudskih života na moru („SOLAS”). Pariški memorandum o suglasnosti o nadzoru države luke pruža usklađen pristup tim aktivnostima.
(7)
Svrha ove Uredbe je i smanjiti razlike između brodara u Uniji, u zemljama OECD-a i u relevantnim trećim zemljama u vezi sa zdravljem i sigurnošću na radnom mjestu te okolišnim normama i usmjeriti brodove koji plove pod zastavom države članice prema postrojenjima za recikliranje brodova koja primjenjuju sigurne i okolišno prihvatljive metode rastavljanja brodova, umjesto prema mjestima koja ne zadovoljavaju norme, što je trenutačno praksa. Time bi konkurentnost sigurnog i okolišno prihvatljivog recikliranja brodova i njihove obrade u postrojenjima za recikliranje brodova smještenima u državi članici također porasla. Uspostava Europskog popisa postrojenja za recikliranje brodova („Europski popis”) koji ispunjavaju zahtjeve propisane ovom Uredbom pridonijela bi tim ciljevima kao i boljoj provedbi, olakšavanjem kontrole brodova koji idu na recikliranje od strane države članice pod čijom zastavom brod plovi. Ti zahtjevi za postrojenja za recikliranje brodova trebali bi se temeljiti na zahtjevima Konvencije iz Hong Konga. U tom pogledu, postrojenja za recikliranje brodova koja su odobrena u skladu s ovom Uredbom trebala bi ispunjavati potrebne zahtjeve u svrhu osiguranja zaštite okoliša, zdravlja i sigurnosti radnika te okolišno prihvatljivog gospodarenja otpadom nastalim od recikliranih brodova. Za postrojenja za recikliranje brodova smještena u trećoj zemlji, zahtjevi bi trebali dosezati visoku razinu zaštite zdravlja ljudi i okoliša koja u širokoj mjeri odgovara onoj u Uniji. Postrojenja za recikliranje brodova koja ne ispunjavaju te minimalne zahtjeve stoga ne bi trebala biti uvrštena na Europski popis.
(8)
Trebalo bi primjenjivati načelo jednakosti iz prava Unije i pratiti njegovu primjenu, posebno pri uspostavi i ažuriranju Europskog popisa u odnosu na postrojenja za recikliranje brodova smještena u državi članici i postrojenja za recikliranje brodova smještena u trećoj zemlji, koja ispunjavaju zahtjeve utvrđene u ovoj Uredbi.
(9)
Države članice potiču se na donošenje odgovarajućih mjera kako bi se osiguralo da brodovi isključeni iz područja primjene ove Uredbe djeluju na način koji je u skladu s ovom Uredbom, u mjeri u kojoj je to razumno i praktično.
(10)
Kako bi se izbjeglo udvostručavanje nužno je brodove koji plove pod zastavom države članice i ulaze u područje primjene ove Uredbe isključiti iz područja primjene Uredbe (EZ) br. 1013/2006 odnosno Direktive 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6). Uredba (EZ) br. 1013/2006 primjenjuje se na pošiljke otpada iz Unije, podložno iznimkama za određene kategorije otpada gdje se primjenjuje alternativni sustav. Ovom se Uredbom oni brodovi koji ulaze u njezino područje primjene podvrgavaju kontrolama tijekom svojeg vijeka trajanja, a cilj joj je osigurati recikliranje tih brodova na okolišno prihvatljiv način. Stoga je prikladno precizirati da brod koji podliježe alternativnom sustavu kontrole tijekom svojeg vijeka trajanja u okviru ove Uredbe ne bi trebao podlijegati Uredbi (EZ) br. 1013/2006. Brodovi koji nisu niti obuhvaćeni područjem primjene Konvencije iz Hong Konga niti ovom Uredbom te svaki otpad koji se nalazi na brodu, osim operativno nastalog otpada, trebali bi i dalje podlijegati Uredbi (EZ) br. 1013/2006 odnosno direktivama 2008/98/EZ i 2008/99/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (7).
(11)
Također se potvrđuje da brodovi i dalje podliježu drugim međunarodnim konvencijama kako bi se osigurala njihova sigurna plovidba na moru tijekom operativnog dijela njihova vijeka trajanja te da, iako mogu ostvarivati određena navigacijska prava i slobode, brodovi moraju poslati prethodnu obavijest o ulasku u luke. Države članice trebale bi moći odabrati primjenu provedbe daljnjih kontrola u skladu s drugim međunarodnim ugovorima. Dodatne kontrole provoza stoga se ne smatraju nužnima prema ovoj Uredbi.
(12)
Pri tumačenju zahtjeva ove Uredbe, trebalo bi razmotriti smjernice izrađene u okviru IMO-a („smjernice IMO-a”) u svrhu potpore Konvenciji iz Hong Konga.
(13)
Za potrebe ove Uredbe, izraz „recikliranje” ne bi trebao imati isto značenje kao što je definirano u Direktivi 2008/98/EZ. Ovom Uredbom stoga bi se trebala uvesti posebna definicija za izraz „recikliranje brodova”.
(14)
Uredbom (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća (8) na razini Unije provodi se Globalno usklađeni sustav razvrstavanja i označivanja kemikalija. Ta uredba, zajedno s Direktivom Vijeća 67/548/EEZ (9) i Direktivom 1999/45/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (10), pruža korisnu orijentaciju u određivanju onoga što predstavlja opasni materijal.
(15)
Vođenje popisa opasnih materijala na brodu tijekom njegova vijeka trajanja predstavlja ključni zahtjev utvrđen u Konvenciji iz Hong Konga i u ovoj Uredbi. U skladu s pravilom 8. stavkom 2. Konvencije iz Hong Konga, brod namijenjen recikliranju trebao bi smanjiti iznose operativno nastalog otpada na najnižu moguću razinu u razdoblju prije ulaska u postrojenje za recikliranje brodova. Ako je operativno nastali otpad namijenjen isporuci zajedno s brodom u postrojenje za recikliranje brodova, u dijelu II. popisa trebalo bi navesti podatke o približnim količinama tog otpada i o mjestima gdje se nalazi.
(16)
Države članice trebale bi poduzeti mjere kako bi se spriječilo izbjegavanje pravila o recikliranju brodova i povećala transparentnost recikliranja brodova. Kako je predviđeno Konvencijom iz Hong Konga, države članice trebale bi pružiti informacije o brodovima kojima je izdana svjedodžba o popisu i o brodovima za koje je primljena potvrda o izvršenju te informacije o nezakonitom recikliranju brodova i daljnjim poduzetim mjerama.
(17)
Države članice trebale bi utvrditi pravila o sankcijama za kršenje ove Uredbe te osigurati da se te sankcije primjenjuju kako bi se spriječilo izbjegavanje pravila o recikliranju brodova. Sankcije, koje mogu biti građanske ili upravne naravi, trebale bi biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.
(18)
U skladu sa sudskom praksom Suda, od sudova država članica zahtijeva se da što je moguće potpunije tumače postupovna pravila u vezi s uvjetima koji se moraju ispuniti kako bi se pokrenuli upravni ili sudski postupci u skladu s ciljevima članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije.
(19)
U interesu zaštite zdravlja ljudi i okoliša te uzimajući u obzir načelo „onečišćivač plaća”, Komisija bi trebala ocijeniti provedivost uspostavljanja financijskog mehanizma primjenjivog na sve brodove koji pristaju u luku ili sidrište države članice, bez obzira na to pod kojom zastavom plove, radi stvaranja resursa koji bi olakšali okolišno prihvatljivo recikliranje i obradu brodova, bez da ih se time potiče na promjenu zastave.
(20)
Kako bi se u obzir uzela dostignuća u vezi s Konvencijom iz Hong Konga, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije u vezi s ažuriranjem priloga I. i II ovoj Uredbi. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(21)
Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu ove Uredbe, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (11).
(22)
S obzirom na to da cilj ove Uredbe, to jest spriječiti, smanjiti ili ukloniti štetne učinke na ljudsko zdravlje i okoliš uzrokovane recikliranjem brodova koji plove pod zastavom države članice, njihovim upravljanjem i održavanjem, ne mogu dostatno ostvariti države članice zbog međunarodne naravi plovidbe i recikliranja brodova, nego ga se zbog opsega i učinaka može na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
GLAVA I.
PREDMET, PODRUČJE PRIMJENE I DEFINICIJE
Članak 1.
Predmet i cilj
Cilj je ove Uredbe spriječiti, smanjiti, svesti na najmanju moguću mjeru i koliko god je moguće u praksi ukloniti nesreće, ozljede i druge štetne učinke na ljudsko zdravlje i okoliš uzrokovane recikliranjem brodova. Cilj je ove Uredbe povećavati sigurnost, zaštitu zdravlja ljudi i morskog okoliša Unije tijekom vijeka trajanja broda, posebno kako bi se osiguralo da opasni otpad nastao takvim recikliranjem brodova podliježe gospodarenju prihvatljivom za okoliš.
Ovom Uredbom također se utvrđuju pravila za osiguravanje pravilnog upravljanja opasnim materijalima na brodovima.
Ova Uredba također ima za cilj olakšavanje ratifikacije Međunarodne konvencije iz Hong Konga za sigurno i okolišno prihvatljivo recikliranje brodova iz 2009. („Konvencija iz Hong Konga”).
Članak 2.
Područje primjene
1. Ova Uredba, uz izuzetak članka 12., primjenjuje se na brodove koji plove pod zastavom države članice.
Članak 12. primjenjuje se na brodove koji plove pod zastavom treće zemlje koji pristaju u luku ili sidrište države članice.
2. Ova se Uredba ne primjenjuje na:
(a)
ratne brodove, pomoćna plovila ili druge brodove koji su u vlasništvu ili pod upravom države i trenutačno se koriste samo za državne nekomercijalne usluge;
(b)
brodove bruto tonaže (BT) manje od 500;
(c)
brodove koji tijekom svog vijeka trajanja plove samo u vodama koje su pod suverenošću ili u nadležnosti države članice pod čijom zastavom brod plovi.
Članak 3.
Definicije
1. Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(1)
„brod” znači plovilo bilo kojeg tipa koje plovi ili je plovilo u morskom okruženju i uključuje podmornice, plutajuće objekte, plutajuće platforme, samopodizne platforme, plutajuća skladišta (FSU-ovi) te plutajuća skladišta za proizvodnju i istovar (FPSO-ovi) kao i plovilo bez opreme ili koje se tegli;
(2)
„novi brod” znači brod:
(a)
čija je gradnja ugovorena na datum primjene ove Uredbe ili nakon tog datuma; ili
(b)
kojem je, ako ugovor o gradnji ne postoji, kobilica položena, odnosno koji je u sličnoj fazi gradnje, šest mjeseci nakon datuma primjene ove Uredbe ili nakon tog datuma; ili
(c)
čija se isporuka obavlja trideset mjeseci nakon datuma primjene ove Uredbe ili nakon tog datuma;
(3)
„tanker” znači tanker za prijevoz nafte kako je definiran u Prilogu I. Konvenciji o sprečavanju onečišćenja mora s brodova („Konvencija MARPOL”) ili tanker za prijevoz štetnih razlivenih tekućina (NLS) kako je definiran u Prilogu II. toj konvenciji;
(4)
„opasni materijal” znači svaki materijal ili tvar koji može predstavljati opasnost za zdravlje ljudi i/ili za okoliš;
(5)
„operativno nastali otpad” znači otpadne vode i talog nastali redovitim pogonom broda koji podliježu zahtjevima Konvencije MARPOL;
(6)
„recikliranje brodova” znači potpuno ili djelomično rastavljanje broda u postrojenju za recikliranje brodova kako bi se oporabili sastavni dijelovi i materijali za preradu, pripremu za ponovnu uporabu ili ponovnu uporabu, istodobno osiguravajući raspolaganje opasnim i drugim materijalima, te uključuje druge povezane radnje poput uskladištenja i obrade dijelova i materijala u postrojenju, ali ne i njihovu daljnju obradu ili odlaganje u odvojenim postrojenjima;
(7)
„postrojenje za recikliranje brodova” znači definirano područje koje predstavlja gradilište ili postrojenje smješteno u državi članici ili u trećoj zemlji i koristi se za recikliranje brodova;
(8)
„poduzeće za recikliranje brodova” znači vlasnik postrojenja za recikliranje brodova ili bilo koja druga organizacija ili osoba koja je od vlasnika postrojenja za recikliranje brodova preuzela odgovornost za provedbu aktivnosti recikliranja broda;
(9)
„uprava” znači državno tijelo kojem država članica dodjeljuje odgovornost za dužnosti u vezi s brodovima koji plove pod njezinom zastavom ili s brodovima koji plove u okviru njezine nadležnosti;
(10)
„priznata organizacija” znači organizacija koja je priznata u skladu s Uredbom (EZ) br. 391/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (12);
(11)
„nadležno tijelo” znači državno tijelo ili državna tijela kojima države članice ili treće zemlje dodjeljuju odgovornost za postrojenja za recikliranje brodova, na određenom zemljopisnom području ili u području stručnosti, s obzirom na sve operacije u okviru nadležnosti te države;
(12)
„bruto tonaža” znači bruto tonaža (BT) izračunana u skladu s propisima o baždarenju brodova iz Priloga I. Međunarodnoj konvenciji o baždarenju brodova iz 1969. ili bilo koje sljedeće konvencije;
(13)
„nadležna osoba” znači osoba koja posjeduje odgovarajuće kvalifikacije i izobrazbu te ima dovoljno znanja, iskustva i vještina za izvršenje određenog posla;
(14)
„brodovlasnik” znači fizička ili pravna osoba upisana kao vlasnik broda, uključujući fizičku ili pravnu osobu koja je vlasnik broda na određeno razdoblje, dok ga ne proda ili preda postrojenju za recikliranje brodova ili, ako nije upisana, fizička ili pravna osoba koja je vlasnik broda ili bilo koja druga organizacija ili osoba, kao što je upravitelj ili zakupoprimac broda bez posade, koja je preuzela odgovornost za upravljanje brodom od brodovlasnika i pravna osoba koja upravlja brodom koji je u državnom vlasništvu;
(15)
„nova ugradnja” znači ugradnja sustavâ, opreme, izolacijskog ili drugog materijala na brodu nakon datuma primjene ove Uredbe;
(16)
„plan recikliranja broda” znači plan koji izrađuje operater postrojenja za recikliranje brodova za svaki pojedini brod za čije je recikliranje odgovoran, uzimajući u obzir relevantne smjernice i rezolucije IMO-a;
(17)
„plan postrojenja za recikliranje brodova” znači plan koji izrađuje operater postrojenja za recikliranje brodova i koji prihvaća odbor ili odgovarajuće upravljačko tijelo poduzeća za recikliranje brodova u kojem se opisuju operativni procesi i postupci koji se odnose na recikliranje brodova u postrojenju za recikliranje brodova, a posebno obuhvaća sigurnost radnika i njihovu izobrazbu, zaštitu zdravlja ljudi i okoliša, uloge i odgovornosti osoblja, pripravnost u izvanrednim situacijama i reakciju u takvim situacijama te sustave za praćenje, izvješćivanje i vođenje evidencije, uzimajući u obzir relevantne smjernice i rezolucije IMO-a;
(18)
„siguran za ulazak” znači prostor koji ispunjava sve sljedeće kriterije:
(a)
sadržaj kisika atmosfere i koncentracija zapaljivih para u okviru su granica sigurnosti;
(b)
svi toksični materijali u atmosferi u okviru su dozvoljenih koncentracija;
(c)
svi ostaci ili materijali povezani s poslom koji je nadležna osoba odobrila neće dovesti do nekontroliranog ispuštanja toksičnih materijala ili opasne koncentracije zapaljivih para u postojećim atmosferskim uvjetima tijekom održavanja prema uputama;
(19)
„siguran za izvođenje lakozapaljivih radova” znači prostor koji ispunjava sve sljedeće kriterije:
(a)
postoji sigurno, neeksplozivno stanje, uključujući okruženje bez plina, za korištenje opreme za elektrolučno ili plinsko zavarivanje, opreme za rezanje ili paljenje ili drugih oblika živog plamena, kao i za grijanje, mrvljenje ili operacije pri kojima nastaju iskre;
(b)
ispunjeni su kriteriji sigurnosti za ulazak iz točke 18.;
(c)
postojeći atmosferski uvjeti ne mijenjaju se kao rezultat izvođenja lakozapaljivih radova;
(d)
sve susjedne prostorije očišćene su, inertizirane ili dovoljno pripremljene na način da spriječe nastanak ili širenje vatre;
(20)
„potvrda o izvršenju” znači potvrda koju izdaje operater postrojenja za recikliranje brodova i kojom se potvrđuje da je recikliranje broda izvršeno u skladu s ovom Uredbom;
(21)
„svjedodžba o popisu” znači posebna svjedodžba broda koja se izdaje brodovima koji plove pod zastavom države članice u skladu s člankom 9. i koja je dopunjena popisom opasnih materijala u skladu s člankom 5;
(22)
„svjedodžba o spremnosti broda za recikliranje” znači posebna svjedodžba broda koja se izdaje brodovima koji plove pod zastavom države članice u skladu s člankom 9. stavkom 9. i dopunjena je popisom opasnih materijala u skladu s člankom 5. stavkom 7. te odobrenim planom recikliranja broda u skladu s člankom 7.;
(23)
„potvrda o sukladnosti” znači posebna svjedodžba broda koja se izdaje brodovima koji plove pod zastavom treće zemlje i koja je dopunjena popisom opasnih materijala u skladu s člankom 12.;
(24)
„tone lakog deplasmana” („light displacement tonnes” - LDT) znači težina broda u tonama bez tereta, goriva, mazivih ulja u spremnicima, balastnih voda, svježe vode, vode za napajanje parnog kotla, potrošnih zaliha, putnika i posade te njihove imovine i predstavlja zbroj težine trupa, konstrukcije, strojnih uređaja te brodske opreme i materijala.
2. Za potrebe članka 7. stavka 2. točke (d) te članaka 13., 15. i 16.,
(a)
„otpad”, „opasni otpad”, „obrada” i „gospodarenje otpadom” imaju isto značenje kao u članku 3. Direktive 2008/98/EZ;
(b)
„inspekcijski pregled na licu mjesta” znači inspekcijski pregled postrojenja za recikliranje brodova kojim se procjenjuje je li stanje na licu mjesta sukladno onom opisanom u bilo kojoj relevantnoj dostavljenoj dokumentaciji;
(c)
„radnik” znači svaka osoba koja obavlja posao, bilo stalno ili privremeno, u okviru radnog odnosa, uključujući osoblje koje radi za izvođače i podizvođače;
(d)
„okolišno prihvatljivo gospodarenje” znači poduzimanje svih mogućih koraka kako bi se osiguralo da se otpadom i opasnim materijalima gospodari na način da se zdravlje ljudi i okoliš štite od štetnih učinaka koji mogu nastati iz takvih materijala i otpada.
3. Za potrebe stavka 1. točke 13., nadležna osoba može biti osposobljeni radnik ili zaposlenik iz uprave sposoban prepoznati i ocijeniti radne opasnosti, rizike te izloženost zaposlenika mogućim opasnim materijalima ili opasnim uvjetima u postrojenju za recikliranje brodova i koji je sposoban utvrditi nužnu zaštitu i mjere opreza koje je potrebno poduzeti kako bi se te opasnosti, rizici ili izloženosti uklonili ili smanjili.
Ne dovodeći u pitanje Direktivu 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (13), nadležno tijelo može odrediti odgovarajuće kriterije za imenovanje takvih osoba te može odrediti zadatke koji će im se povjeriti.
GLAVA II.
BRODOVI
Članak 4.
Kontrola opasnih materijala
Ugradnja ili uporaba opasnih materijala iz Priloga I. na brodovima zabranjena je ili ograničena kako je utvrđeno u Prilogu I., ne dovodeći u pitanje druge zahtjeve relevantnog prava Unije kojim se mogu zahtijevati daljnje mjere.
Članak 5.
Popis opasnih materijala
1. Svaki novi brod ima popis opasnih materijala u kojem se navode barem oni opasni materijali iz Priloga II. koji su sastavni dio strukture broda ili njegove opreme, mjesto gdje se oni nalaze te približne količine.
2. Podložno članku 32. stavku 2. točki (b), postojeći brodovi, koliko god je to moguće, usklađuju se sa stavkom 1.
U slučaju brodova koji idu na recikliranje, oni se, koliko god je moguće, usklađuju sa stavkom 1. ovog članka od dana objave Europskog popisa postrojenja za recikliranje brodova („Europski popis”), kako je navedeno u članku 16. stavku 2.
Podložno članku 32. stavku 2. točki (b), pri izradi popisa opasnih materijala navode se barem opasni materijali navedeni u Prilogu I.
3. Popis opasnih materijala ispunjava sljedeće uvjete:
(a)
specifičan je za svaki brod;
(b)
pruža dokaz da brod poštuje zabrane ili ograničenja o ugradnji ili korištenju opasnih materijala u skladu s člankom 4.;
(c)
sastavljen je uzimajući u obzir relevantne smjernice IMO-a;
(d)
provjerava ga ili uprava ili priznata organizacija koju je ta uprava ovlastila.
4. Pored stavka 3., za postojeće brodove priprema se plan kojim se opisuje vizualna ili uzorkovana provjera kojom se sastavlja popis opasnih materijala te uzimajući u obzir relevantne smjernice IMO-a.
5. Popis opasnih materijala sastoji se od tri dijela:
(a)
popisa opasnih materijala iz priloga I. i II., u skladu s odredbama stavaka 1. i 2. ovog članka, koji su sastavni dio konstrukcije broda ili njegove opreme, uz navođenje mjesta na kojem se nalaze te njihovih približnih količina (dio I.);
(b)
popisa operativno nastalog otpada koji se nalazi na brodu (dio II.);
(c)
popisa zaliha koje se nalaze na brodu (dio III.);
6. Dio I. popisa opasnih materijala pravilno se održava i ažurira tijekom operativnog vijeka broda, odražavajući nove ugradnje koje sadrže bilo kakve opasne materijale iz Priloga II. kao i relevantne promjene u konstrukciji i opremi broda.
7. Prije recikliranja i uzimajući u obzir relevantne smjernice IMO-a, popis opasnih materijala se, osim pravilnog održavanja i ažuriranja dijela I., dopunjuje dijelom II. za operativno nastali otpad te dijelom III. za zalihe te ga provjerava uprava ili priznata organizacija koju je ta uprava ovlastila.
8. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 24. o ažuriranju popisa stavki za popis opasnih materijala u prilozima I. i II. kako bi se osiguralo da popisi sadrže barem tvari navedene u dodacima I. i II. Konvenciji iz Hong Konga.
Komisija donosi zaseban delegirani akt u odnosu na svaku tvar koja se treba dodati ili izbrisati iz priloga I. ili II.
Članak 6.
Opći zahtjevi za brodovlasnike
1. Pri pripremi broda za slanje na recikliranje, brodovlasnici:
(a)
operateru postrojenja za recikliranje brodova pružaju sve podatke relevantne za brod nužne za izradu plana recikliranja broda navedenog u članku 7.;
(b)
o namjeri recikliranja broda u određenom postrojenju ili određenim postrojenjima za recikliranje brodova obavješćuju relevantnu upravu u pisanom obliku i u roku koji određuje ta uprava. Obavijest uključuje najmanje:
i.
popis opasnih materijala; i
ii.
sve podatke relevantne za brod pružene u skladu s točkom (a).
2. Brodovlasnici osiguravaju da brodovi namijenjeni za recikliranje:
(a)
budu reciklirani samo u postrojenjima za recikliranje brodova koji su uvršteni na Europski popis;
(b)
provode operacije u razdoblju prije ulaska broda u postrojenje za recikliranje brodova na način da se, što je moguće više, smanji iznos ostataka tereta, preostalog loživog ulja i otpada koji nastaje na brodu i ostaje na njemu;
(c)
posjeduju svjedodžbu o spremnosti broda za recikliranje koju izdaje uprava ili priznata organizacija koju je ta uprava ovlastila prije početka bilo kakvog recikliranja broda i nakon zaprimanja plana recikliranja broda odobrenog u skladu s člankom 7. stavkom 3.
3. Brodovlasnici osiguravaju da tankeri stignu u postrojenje za recikliranje brodova s teretnim tankovima i pumpnim stanicama u stanju koje mu omogućava izdavanje svjedodžbe da je siguran za izvođenje lakozapaljivih radova.
4. Brodovlasnici operateru postrojenja za recikliranje brodova daju primjerak svjedodžbe o spremnosti broda za recikliranje izdane u skladu s člankom 9.
5. Brodovlasnici su odgovorni za brod i dogovaraju održavanje tog broda u skladu sa zahtjevima uprave države pod čijom zastavom plove sve dok operater postrojenja za recikliranje brodova ne prihvati odgovornost za taj brod. Operater postrojenja za recikliranje brodova može odbiti prihvatiti brod u svrhu recikliranja ako stanje broda bitno ne odgovara pojedinostima navedenima u svjedodžbi o popisu, uključujući ako dio I. popisa opasnih materijala nije pravilno održavan i ažuriran, na način da odražava promjene u strukturi broda i opremi. U takvim okolnostima, brodovlasnik zadržava odgovornost za taj brod i o tome bez odgađanja obavješćuje upravu.
Članak 7.
Plan recikliranja broda
1. Plan recikliranja, specifičan za svaki pojedini brod, izrađuje se prije recikliranja broda. Plan recikliranja broda obuhvaća sva pitanja koja su specifična za brod, a koja nisu obuhvaćena planom postrojenja za recikliranje brodova ili koja zahtijevaju posebne postupke.
2. Plan recikliranja broda:
(a)
izrađuje operater postrojenja za recikliranje brodova u skladu s relevantnim odredbama Konvencije iz Hong Konga te uzimajući u obzir relevantne smjernice IMO-a i podatke relevantne za brod koje pruža brodovlasnik u skladu s člankom 6. stavkom 1. točkom (a) tako da njegov sadržaj bude u skladu s podacima u popisu opasnih materijala;
(b)
razjašnjava hoće li se i u kojoj mjeri bilo koji pripremni posao, poput prethodne obrade, identifikacije mogućih opasnosti te uklanjanja zaliha, odvijati na nekoj drugoj lokaciji koja nije postrojenje za recikliranje brodova, a koja se navodi u planu recikliranja broda. Plan recikliranja broda trebao bi uključivati lokaciju na kojoj će brod biti smješten tijekom operacija recikliranja te sažet plan za dolazak i sigurno smještanje specifičnog broda koji treba reciklirati;
(c)
sadržava podatke koji se tiču uspostave, održavanja i praćenja uvjeta za specifični brod koji se odnose na siguran za ulazak i siguran za izvođenje lakozapaljivih radova, uzimajući u obzir značajke poput njegove konstrukcije, konfiguracije i prethodnog tereta te druge nužne podatke o tome kako treba provesti plan recikliranja broda;
(d)
sadržava podatke o vrsti i količini opasnih materijala te otpada koji će se proizvesti tijekom recikliranja specifičnog broda, uključujući materijale i otpad navedene u popisu opasnih materijala, te podatke o načinu na koji će se njima gospodariti te na koji će se skladištiti u postrojenju za recikliranje brodova i u kasnijim postrojenjima; i
(e)
zasebno se priprema, u načelu, za svako uključeno postrojenje za recikliranje brodova ako se koristi više od jednog postrojenja za recikliranje brodova te se u njemu navodi redoslijed korištenja i odobrene aktivnosti koje će se provoditi u tim postrojenjima.
3. Nadležno tijelo, ovisno o slučaju, prešutno ili izričito odobrava plan recikliranja broda u skladu sa zahtjevima države u kojoj se nalazi postrojenje za recikliranje brodova.
Izričito odobrenje daje se ako nadležno tijelo pošalje obavijest u pisanom obliku o svojoj odluci o planu recikliranja broda operateru postrojenja za recikliranje brodova, brodovlasniku i upravi.
Može se smatrati da je dano prešutno odobrenje ako nadležno tijelo u pisanom obliku nije uputilo nikakav prigovor na plan recikliranja broda operateru postrojenja za recikliranje brodova, brodovlasniku i upravi tijekom razdoblja provjere koje je, prema potrebi, utvrđeno u skladu sa zahtjevima države u kojoj se nalazi postrojenje za recikliranje brodova i koje je priopćeno u skladu s člankom 15. stavkom 2. točkom (b).
4. Države članice mogu zahtijevati od svoje uprave da nadležnom tijelu države u kojoj je smješteno postrojenje za recikliranje brodova pošalje podatke koje je pružio brodovlasnik u skladu s člankom 6. stavkom 1. točkom (b) te sljedeće pojedinosti:
i.
datum upisa broda u registar države pod čijom zastavom plovi;
ii.
identifikacijski broj broda (IMO broj);
iii.
broj oplate na isporučenom novoizgrađenom brodu;
iv.
ime i vrstu broda;
v.
luku upisa broda;
vi.
ime i adresu brodovlasnika te IMO identifikacijski broj upisanog vlasnika;
vii.
ime i adresu poduzeća;
viii.
imena klasifikacijskih društava koja su klasificirala brod;
ix.
glavne značajke broda (ukupnu dužinu (LOA)), širinu (konstrukcijsku), visinu (konstrukcijsku), LDT, bruto i neto tonažu te vrstu i broj obrtaja motora).
Članak 8.
Pregledi
1. Preglede brodova provode časnici uprave ili priznate organizacije koju je ta uprava ovlastila, uzimajući u obzir relevantne smjernice IMO-a.
2. Ako uprava koristi priznate organizacije za provođenje pregleda, kako je opisano u stavku 1., ona ovlašćuje takve priznate organizacije najmanje za sljedeće:
-
da zahtijevaju od broda nad kojim provode pregled da poštuje ovu Uredbu; i
-
da provode preglede ako to zatraže odgovarajuća tijela države članice.
3. Brodovi podliježu sljedećim pregledima:
(a)
početnom pregledu;
(b)
ponovnom pregledu;
(c)
dodatnom pregledu;
(d)
završnom pregledu.
4. Početni pregled novog broda provodi se prije nego je brod stavljen u uporabu ili prije izdavanja svjedodžbe o popisu. Za postojeće brodove početni se pregled provodi do 31. prosinca 2020. Pregledom se provjerava ispunjava li dio I. popisa opasnih materijala zahtjeve ove Uredbe.
5. Ponovni se pregled provodi u vremenskim razmacima koje određuje uprava, koji nisu dulji od pet godina. Ponovnim pregledom provjerava se ispunjava li dio I. popisa opasnih materijala zahtjeve ove Uredbe.
6. Dodatni pregled, bilo opći ili djelomični, ovisno o okolnostima, provodi se ako to zatraži brodovlasnik nakon izmjene, zamjene ili značajnog popravka konstrukcije, opreme, sustavâ, pribora, uređaja i materijala koji utječu na popis opasnih materijala. Pregledom se osigurava da je bilo kakva izmjena, zamjena ili značajni popravak proveden na način koji osigurava da brod i dalje ispunjava zahtjeve ove Uredbe te da se dio I. popisa opasnih materijala izmijeni prema potrebi.
7. Završni se pregled provodi prije nego što je brod povučen iz uporabe i prije početka recikliranja broda.
Tim se pregledom provjerava sljedeće:
(a)
ispunjava li popis opasnih materijala zahtjeve iz članka 5.;
(b)
je li plan recikliranja broda pravilno odražava informacije sadržane u popisu opasnih materijala te ispunjava li zahtjeve iz članka 7.;
(c)
je li postrojenje za recikliranje brodova u kojem se provodi recikliranje broda uvršteno na Europski popis.
8. Za postojeće brodove koji su predviđeni za recikliranje broda, početni pregled i završni pregled mogu se provoditi istodobno.
Članak 9.
Izdavanje i ovjeravanje svjedodžbi
1. Nakon uspješno izvršenog početnog ili ponovnog pregleda, uprava ili priznata organizacija koju je ta uprava ovlastila izdaje svjedodžbu o popisu. Ta se svjedodžba dopunjuje dijelom I. popisa opasnih materijala iz članka 5. stavka 5. točke (a).
Ako se početni i završni pregled provode u isto vrijeme kako je predviđeno u članku 8. stavku 8., izdaje se samo svjedodžba o spremnosti broda za recikliranje iz stavka 9. ovog članka.
Komisija donosi provedbene akte u svrhu uspostavljanja formata svjedodžbe o popisu kako bi osigurala njezinu usklađenost s Dodatkom 3. Konvenciji iz Hong Konga. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 25. ove Uredbe.
2. Na zahtjev brodovlasnika, svjedodžbu o popisu ovjerava ili uprava ili priznata organizacija koju je ta uprava ovlastila nakon uspješno izvršenog dodatnog pregleda provedenog u skladu s člankom 8. stavkom 6.
3. Podložno stavku 4, uprava ili priznata organizacija koju je ta uprava ovlastila izdaje ili ovjerava, prema potrebi, svjedodžbu o popisu, ako je ponovni pregled uspješno izvršen:
(a)
u razdoblju od tri mjeseca prije dana isteka valjanosti postojeće svjedodžbe o popisu, a nova svjedodžba valjana je od dana završetka ponovnog pregleda do dana koji ne prelazi pet godina od dana prestanka valjanosti postojeće svjedodžbe;
(b)
nakon dana isteka valjanosti postojeće svjedodžbe o popisu, a nova svjedodžba valjana je od dana završetka ponovnog pregleda do dana koji ne prelazi pet godina od dana prestanka valjanosti postojeće svjedodžbe;
(c)
više od tri mjeseca prije dana isteka valjanosti postojeće svjedodžbe o popisu, a nova svjedodžba valjana je od dana završetka ponovnog pregleda do dana koji ne prelazi pet godina od dana završetka ponovnog pregleda.
4. Ako je ponovni pregled uspješno izvršen, a nova svjedodžba ne može se izdati niti staviti na brod prije isteka valjanosti postojeće svjedodžbe, uprava ili priznata organizacija koju je ona ovlastila ovjerava postojeću svjedodžbu te se takva svjedodžba prihvaća kao valjana za dodatno razdoblje koje ne prelazi pet mjeseci od dana isteka valjanosti.
5. U slučaju kad je svjedodžba o popisu izdana za razdoblje kraće od pet godina, uprava ili priznata organizacija koju je ona ovlastila može produljiti valjanost postojeće svjedodžbe za dodatno razdoblje koje ne prelazi pet godina.
6. U posebnim okolnostima koje utvrđuje uprava, nova svjedodžba o popisu ne treba biti datirana od dana isteka valjanosti postojeće svjedodžbe kako se zahtijeva u stavku 3. točkama (a) i (b) te stavcima 7. i 8. U tim je okolnostima nova svjedodžba valjana za razdoblje koje ne prelazi pet godina od dana završetka ponovnog pregleda.
7. Ako brod nije u luci ili sidrištu gdje se treba obaviti pregled u trenutku isteka valjanosti svjedodžbe o popisu, uprava može, ako je to primjereno, produljiti razdoblje valjanosti svjedodžbe o popisu za razdoblje koje ne prelazi tri mjeseca kako bi se omogućilo brodu za završi plovidbu do luke u kojoj se pregled treba obaviti. Svako takvo odobreno produljenje uvjetovano je završetkom pregleda u toj luci prije isplovljivanja broda. Brod kojem je odobreno produljenje, pri dolasku u luku u kojoj treba biti pregledan nema pravo zahvaljujući tom produljenju napustiti luku bez nove svjedodžbe. Kada je ponovni pregled završen, nova svjedodžba o popisu valjana je za razdoblje koje ne prelazi pet godina od dana isteka valjanosti postojeće svjedodžbe prije dodjele produljenja.
8. Svjedodžbu o popisu za brod koji obavlja kratka putovanja, a koja nije produljena u skladu s uvjetima iz stavka 7., uprava može produljiti na razdoblje počeka od najviše mjesec dana od njezina isteka valjanosti. Kada je ponovni pregled završen, nova svjedodžba o popisu valjana je za razdoblje koje ne prelazi pet godina od dana isteka valjanosti postojeće svjedodžbe prije dodjele produljenja.
9. Nakon uspješnog završetka završnog pregleda u skladu s člankom 8. stavkom 7. uprava ili priznata organizacija koju je ta uprava ovlastila izdaje svjedodžbu o spremnosti broda za recikliranje. Ta se svjedodžba dopunjuje popisom opasnih materijala i planom recikliranja broda.
Komisija donosi provedbene akte u svrhu uspostavljanja formata svjedodžbe o spremnosti broda za recikliranje kako bi osigurala njezinu usklađenost s Dodatkom 4. Konvenciji iz Hong Konga. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 25. ove Uredbe. Ostale države članice prihvaćaju svjedodžbu o spremnosti broda za recikliranje izdanu nakon završnog pregleda u skladu s prvim podstavkom ovog stavka te se za potrebe ove Uredbe za nju smatra da vrijedi jednako kao svjedodžba o spremnosti broda za recikliranje koju one izdaju.
Članak 10.
Trajanje i valjanost svjedodžbi
1. Podložno članku 9., svjedodžba o popisu izdaje se za razdoblje koje odredi uprava i koje nije dulje od pet godina.
2. Svjedodžba o popisu izdana ili ovjerena u skladu s člankom 9. prestaje biti valjana u bilo kojem od sljedećih slučajeva:
(a)
ako stanje broda bitno ne odgovara pojedinostima u svjedodžbi o popisu, uključujući i kada dio I. popisa opasnih materijala nije pravilno održavan i ažuriran, na način da odražava promjene u konstrukciji i opremi broda, uzimajući u obzir relevantne smjernice IMO-a;
(b)
ako ponovni pregled nije završen u intervalima utvrđenima u članku 8. stavku 5.
3. Svjedodžbu o spremnosti broda za recikliranje izdaje uprava ili priznata organizacija koju je ta uprava ovlastila na razdoblje koje nije dulje od tri mjeseca.
4. Svjedodžba o spremnosti broda za recikliranje izdana u skladu s člankom 9. stavkom 9. prestaje biti valjana ako stanje broda bitno ne odgovara pojedinostima iz svjedodžbe o popisu.
5. Odstupajući od stavka 3. svjedodžbu o spremnosti broda za recikliranje može produljiti uprava ili priznata organizacija koju je ta uprava ovlastila za točno određeno putovanje u postrojenje za recikliranje brodova.
Članak 11.
Nadzor države luke
1. Države članice primjenjuju odredbe o nadzoru za brodove u skladu sa svojim nacionalnim pravom uzimajući u obzir Direktivu 2009/16/EZ. Podložno stavku 2., svaki takav inspekcijski pregled ograničen je na provjeru postoji li na brodu svjedodžba o popisu ili svjedodžba o spremnosti broda za recikliranje koja se, ako je valjana, smatra dovoljnom da bi inspekcijski pregled bio odobren.
2. Nadležno tijelo uključeno u aktivnosti nadzora države luke može provesti detaljni inspekcijski pregled, uzimajući u obzir relevantne smjernice IMO-a, ako brod ne posjeduje valjanu svjedodžbu ili postoje jasni razlozi za vjerovati sljedeće:
(a)
da stanje broda ili njegove opreme bitno ne odgovara pojedinostima navedenima u toj svjedodžbi, dijelu I. popisa opasnih materijala, ili nijednom; ili
(b)
da na brodu nije proveden postupak za održavanje iz dijela I. popisa opasnih materijala.
3. Brod se može upozoriti, zadržati, odbiti ili isključiti iz luka ili offshore terminala koji su u nadležnosti države članice u slučaju da nadležnim tijelima te države članice brod ne podnese, prema potrebi i na zahtjev tih tijela, primjerak svjedodžbe o popisu ili svjedodžbu o spremnosti broda za recikliranje, ne dovodeći u pitanje članak 9. Država članica koja poduzima takve mjere bez odlaganja o tome obavješćuje dotičnu upravu. Neažuriranje popisa opasnih materijala ne predstavlja nedostatak koji za posljedicu može imati zadržavanje, ali bilo kakve nedosljednosti u popisu opasnih materijala prijavljuju se dotičnoj upravi i ispravljaju se u trenutku sljedećeg pregleda.
4. Nadležno tijelo države članice može dopustiti uplovljavanje u određenu luku ili sidrište u slučaju više sile ili zbog odlučujućih sigurnosnih razloga, ili da bi se smanjila ili svela na najmanju moguću mjeru opasnost od onečišćenja ili radi ispravljanja nedostataka, pod uvjetom da su vlasnik broda, brodar ili zapovjednik broda proveli odgovarajuće mjere prihvatljive za nadležno tijelo te države članice kako bi osigurali sigurno uplovljavanje.
Članak 12.
Zahtjevi za brodove koji plove pod zastavom treće zemlje
1. Podložno članku 32. stavku 2. točki (b), kada pristaje u luku ili sidrište države članice, brod koji plovi pod zastavom treće zemlje ima popis opasnih materijala koji je u skladu s člankom 5. stavkom 2.
Neovisno o prvom podstavku, nadležno tijelo države članice može dopustiti uplovljavanje u određenu luku ili sidrište u slučaju više sile ili zbog odlučujućih sigurnosnih razloga, ili da bi se smanjila ili svela na najmanju moguću mjeru opasnost od onečišćenja ili radi ispravljanja nedostataka, pod uvjetom da su vlasnik broda, brodar ili zapovjednik broda proveli odgovarajuće mjere prihvatljive za nadležno tijelo te države članice kako bi osigurali sigurno uplovljavanje.
2. Ugradnja opasnih materijala iz Priloga I. na brodovima koji plove pod zastavom treće zemlje, dok su u luci ili sidrištu države članice, zabranjena je ili ograničena kako je navedeno u Prilogu I.
Korištenje opasnih materijala iz Priloga I. na brodovima koji plove pod zastavom treće zemlje, dok su u luci ili sidrištu države članice, zabranjeno je ili ograničeno kako je navedeno u Prilogu I., ne dovodeći u pitanje izuzeća i prijelazne odredbe koje se primjenjuju na te materijale u okviru međunarodnog prava.
3. Popis opasnih materijala poseban je za svaki brod, sastavlja se uzimajući u obzir relevantne smjernice IMO-a i njime se pojašnjava da brod poštuje stavak 2. ovog članka. Pri sastavljanju popisa opasnih materijala utvrđuju se barem opasni materijali navedeni u Prilogu I. Brod koji plovi pod zastavom treće zemlje sastavlja plan kojim se opisuje vizualni/uzorkovani pregled pomoću kojeg je izrađen popis opasnih materijala, uzimajući u obzir odgovarajuće smjernice IMO-a.
4. Popis opasnih materijala pravilno se održava i ažurira tijekom operativnog vijeka trajanja broda, odražavajući nove ugradnje koje sadrže bilo kakve opasne materijale iz Priloga II. kao i važne izmjene u strukturi i opremi broda, uzimajući u obzir izuzeća i prijelazne odredbe primjenjive na te materijale u okviru međunarodnog prava.
5. Brod koji plovi pod zastavom treće zemlje može se upozoriti, zadržati, odbiti ili isključiti iz luka ili offshore terminala koji su u nadležnosti države članice u slučaju da nadležnim tijelima te države članice ne podnese primjerak potvrde o sukladnosti u skladu sa stavcima 6. i 7., zajedno s popisom opasnih materijala, prema potrebi i na zahtjev tih tijela. Država članica koja poduzima takve mjere bez odlaganja o tome obavješćuje nadležna tijela treće zemlje pod čijom zastavom dotični brod plovi. Neažuriranje popisa opasnih materijala ne predstavlja nedostatak koji za posljedicu može imati zadržavanje, ali bilo kakve nedosljednosti u popisu opasnih materijala prijavljuju se nadležnim tijelima treće zemlje pod čijom zastavom taj brod plovi.
6. Nakon provjere popisa opasnih materijala, nadležna tijela treće zemlje pod čijom zastavom brod plovi ili organizacija koju su ona ovlastila izdaju potvrdu o sukladnosti, u skladu s nacionalnim zahtjevima. Potvrda o sukladnosti može se izraditi na temelju Dodatka 3. Konvenciji iz Hong Konga.
7. Potvrda o sukladnosti i popis opasnih materijala sastavlja se na službenom jeziku nadležnih tijela treće zemlje pod čijom zastavom brod plovi koja ih izdaju, a ako taj jezik nije engleski, francuski ili španjolski, tekst uključuje prijevod na jedan od tih jezika.
8. Podložno članku 32. stavku 2. točki (b), brodovi koji plove pod zastavom treće zemlje koji se prijavljuju za upis u registar za plovidbu pod zastavom države članice osiguravaju da se popis opasnih materijala, kako je predviđen u članku 5. stavku 2., čuva na brodu ili je sastavljen unutar šest mjeseci od upisa u registar za plovidbu pod zastavom te države članice ili tijekom bilo kojeg od sljedećih pregleda u skladu s člankom 8. stavkom 3., ovisno o tome što je ranije.
GLAVA III.
POSTROJENJA ZA RECIKLIRANJE BRODOVA
Članak 13.
Zahtjevi koje postrojenja za recikliranje brodova moraju ispunjavati da bila uvrštena na Europski popis
1. Kako bi se uvrstilo na Europski popis, postrojenje za recikliranje brodova mora ispunjavati sljedeće zahtjeve, u skladu s odgovarajućim odredbama Konvencije iz Hong Konga i uzimajući u obzir relevantne smjernice IMO-a, ILO-a, Baselske konvencije te Stockholmske konvencije o postojanim organskim onečišćujućim tvarima i druge međunarodne smjernice:
(a)
ovlašteno je od strane svojih nadležnih tijela za provedbu operacija recikliranja brodova;
(b)
projektirano je, izgrađeno i vođeno na siguran i okolišno prihvatljiv način;
(c)
djeluje iz izgrađenih objekata;
(d)
uspostavlja sustave upravljanja i praćenja, postupke i tehnike kojima je svrha spriječiti, smanjiti, svesti na najmanju moguću mjeru i koliko god je moguće ukloniti sljedeće:
i.
rizike za zdravlje dotičnih radnika i stanovništva koje živi u blizini postrojenja za recikliranje brodova te
ii.
štetne učinke na okoliš uzrokovane recikliranjem brodova;
(e)
priprema plan postrojenja za recikliranje brodova;
(f)
sprečava štetne učinke na zdravlje ljudi i okoliš, uključujući dokazivanje kontrole bilo kakvog curenja, posebno u međuplimnim zonama;
(g)
osigurava sigurno i okolišno prihvatljivo gospodarenje te skladištenje opasnih materijala i otpada, uključujući:
i.
sadržaj svih opasnih materijala koji se nalaze na brodu tijekom cijelog procesa recikliranja broda kako bi se spriječilo ispuštanje tih materijala u okoliš; te osim toga, rukovanje opasnim materijalima i otpadom nastalim tijekom procesa recikliranja broda samo na nepropusnim podovima s drenažnim sustavima;
ii.
da je dokumentiran sav otpad koji je nastao iz aktivnosti recikliranja broda, kao i njegova količina, i da se prenose samo u postrojenja za gospodarenje otpadom, uključujući postrojenja za recikliranje otpada, ovlaštena za rukovanje s njegovom obradom, bez opasnosti za zdravlje ljudi i na okolišno prihvatljiv način;
(h)
uspostavlja i održava plan pripravnosti u izvanrednim situacijama i reakcije u takvim situacijama; osigurava brz pristup opremi za reakciju u izvanrednim situacijama kao što su oprema i vozila za gašenje požara, vozila hitne pomoći i dizalice do broda te svim ostalim područjima postrojenja za recikliranje broda;
(i)
jamči sigurnost i izobrazbu radnika, uključujući osiguravanje korištenja osobne zaštitne opreme za operacije koje zahtijevaju korištenje takve opreme;
(j)
uspostavlja evidenciju o incidentima, nesrećama, profesionalnim bolestima i kroničnim učincima te, ako to zahtijevaju nadležna tijela, prijavljuje svaki incident, nesreću, profesionalnu bolest ili kronične učinke koji uzrokuju ili koji mogu prouzročiti rizike za sigurnost radnikâ, zdravlje ljudi i okoliš;
(k)
pristaje ispunjavati zahtjeve iz stavka 2.
2. Operater postrojenja za recikliranje brodova:
(a)
šalje plan recikliranja broda, nakon što je odobren u skladu s člankom 7. stavkom 3., brodovlasniku i upravi ili priznatoj organizaciji koju je uprava ovlastila;
(b)
izvješćuje upravu da je postrojenje za recikliranje broda spremno u svakom pogledu za početak recikliranja broda;
(c)
ako je ukupno ili djelomično recikliranje broda dovršeno u skladu s ovom Uredbom, u roku od 14 dana od dana ukupnog ili djelomičnog recikliranja u skladu s planom recikliranja broda šalje potvrdu o izvršenju upravi koja je tom brodu izdala svjedodžbu o spremnosti za recikliranje. Potvrda o izvršenju uključuje izvješće o incidentima i nesrećama s štetnim djelovanjem na zdravlje ljudi i/ili okoliš, ako postoje.
3. Komisija donosi provedbene akte u svrhu uspostavljanja formata:
(a)
izvješća koje se zahtijeva stavkom 2. točkom (b) ovog članka kako bi se osiguralo da je u skladu s Dodatkom 6. Konvenciji iz Hong Konga; i
(b)
potvrde koja se zahtijeva stavkom 2. točkom (c) ovog članka kako bi se osiguralo da je u skladu s Dodatkom 7. Konvenciji iz Hong Konga;
Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 25. ove Uredbe.
Članak 14.
Odobrenje postrojenja za recikliranje brodova smještenih u državi članici
1. Ne dovodeći u pitanje druge relevantne odredbe prava Unije, nadležna tijela postrojenjima za recikliranje brodova smještenima na njihovom državnom području koja ispunjavaju zahtjeve utvrđene u članku 13. odobravaju provođenje recikliranja brodova. To se odobrenje može dodijeliti dotičnom postrojenju za recikliranje brodova za razdoblje od najviše pet godina te se na odgovarajući način može obnoviti.
Pod uvjetom da su ispunjeni zahtjevi ove Uredbe, svaka dozvola izdana u skladu s drugim relevantnim odredbama nacionalnog prava ili prava Unije može se kombinirati s odobrenjem iz ovog članka kako bi se dobila jedinstvena dozvola, ako se time izbjegava nepotrebno udvostručavanje podataka i rada operatera postrojenja za recikliranje brodova ili poduzeća za recikliranje brodova ili nadležnog tijela. U tim se slučajevima odobrenje može produljiti u skladu s režimom dozvole navedenim u prvom podstavku, na razdoblje od najviše pet godina.
2. Države članice uspostavljaju i ažuriraju popis postrojenja za recikliranje brodova kojima su izdala odobrenje u skladu sa stavkom 1.
3. Komisiji se popis iz stavka 2. dostavlja bez odgađanja, a najkasnije do 31. ožujka 2015.
4. Ako postrojenje za recikliranje brodova više ne ispunjava zahtjeve iz članka 13., država članica u kojoj se nalazi to postrojenje za recikliranje brodova suspendira ili povlači odobrenje koje mu je dano ili zahtijeva korektivne mjere od dotičnog poduzeća za recikliranje brodova te bez odgađanja o tome obavješćuje Komisiju.
5. Ako je postrojenje za recikliranje brodova odobreno u skladu sa stavkom 1., dotična država članica bez odgađanja o tome obavješćuje Komisiju.
Članak 15.
Postrojenja za recikliranje brodova smještena u trećoj zemlji
1. Poduzeće za recikliranje brodova koje je vlasnik postrojenja za recikliranje brodova smještenog u trećoj zemlji i koje namjerava reciklirati brodove koji plove pod zastavom države članice podnosi zahtjev Komisiji za uvrštavanje tog postrojenja za recikliranje brodova na Europski popis.
2. Uz zahtjev iz stavka 1. prilaže se dokaz da dotično postrojenje za recikliranje brodova ispunjava zahtjeve utvrđene u članku 13. kako bi provodilo recikliranje brodova te kako bi bilo uvršteno na Europski popis u skladu s člankom 16.
Poduzeće za recikliranje brodova osobito:
(a)
utvrđuje dozvolu, licenciju ili odobrenje koje su njegova nadležna tijela dodijelila za provedbu recikliranja brodova i, prema potrebi, dozvolu, licenciju ili odobrenje koje su nadležna tijela dodijelila svim njegovim izvođačima i podizvođačima izravno uključenima u proces recikliranja brodova te navodi sve informacije iz članka 16. stavka 2.;
(b)
naznačuje hoće li nadležno tijelo odobriti plan recikliranja broda prešutnim ili izričitim postupkom, navodeći razdoblje provjere koje se odnosi na prešutno odobrenje, prema potrebi i u skladu s nacionalnim zahtjevima;
(c)
potvrđuje da će se brod koji plovi pod zastavom države članice prihvatiti za recikliranje samo u skladu s ovom Uredbom;
(d)
pruža dokaz da je postrojenje za recikliranje brodova sposobno uspostaviti, održavati i pratiti kriterije o sigurnosti za izvođenje lakozapaljivih radova te o sigurnosti za ulazak tijekom cijelog procesa recikliranja broda;
(e)
prilaže plan područja postrojenja za recikliranje brodova i lokaciju operacija recikliranja brodova unutar njega;
(f)
za svaki opasni materijal iz Priloga I. te dodatne opasne materijale koji bi mogli biti dio strukture broda naznačuje sljedeće:
i.
ima li postrojenje za recikliranje brodova odobrenje za provedbu uklanjanja opasnih materijala. Ako ima odobrenje, utvrđuje relevantno osoblje ovlašteno za provedbu uklanjanja te pruža dokaz o njegovoj osposobljenosti;
ii.
koji će se proces gospodarenja otpadom primijeniti unutar ili izvan postrojenja za recikliranje broda poput spaljivanja, odlaganja na odlagališta ili neke druge metode obrade otpada, ime i adresu postrojenja za obradu otpada ako je različito od postrojenja za recikliranje broda te pruža dokaz o tome da će se primijenjeni proces izvršiti bez štetnog djelovanja na zdravlje ljudi te na okolišno prihvatljiv način;
(g)
potvrđuje da je poduzeće donijelo plan postrojenja za recikliranje brodova, uzimajući u obzir odgovarajuće smjernice IMO-a;
(h)
pruža informacije potrebne za identificiranje postrojenja za recikliranje brodova.
3. Komisija je ovlaštena donijeti provedbene akte u svrhu određivanja formata informacija potrebnih za identificiranje postrojenja za recikliranje brodova. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 25.
4. Kako bi se uvrstilo na Europski popis, neovisni procjenitelj s odgovarajućim kvalifikacijama, slijedom inspekcijskog pregleda na licu mjesta, izdaje potvrdu o ispunjavanju zahtjeva iz članka 13. postrojenjima za recikliranje brodova smještenima u trećim zemljama. Poduzeće za recikliranje brodova Komisiji podnosi svjedodžbu pri podnošenju zahtjeva za uvrštavanje na Europski popis, a nakon toga svakih pet godina prilikom obnove uvrštavanja na Europski popis. Prvo uvrštavanje na popis i njegova obnova dopunjuju se pregledom u sredini tog razdoblja kako bi se potvrdilo ispunjavanje zahtjeva iz članka 13.
Podnošenjem zahtjeva za uvrštavanje na Europski popis poduzeća za recikliranje brodova prihvaćaju mogućnost da dotično postrojenje za recikliranje brodova bude podvrgnuto inspekcijskim pregledima na licu mjesta od strane Komisije ili zastupnikâ koji djeluju u njezino ime prije ili nakon njihova uvrštavanja na Europski popis u svrhu provjere ispunjavanja zahtjeva iz članka 13. Neovisni procjenitelj, Komisija ili zastupnici koji djeluju u njezino ime surađuju s nadležnim tijelima treće zemlje u kojoj je smješteno postrojenje za recikliranje brodova s ciljem provedbe tih inspekcijskih pregleda na licu mjesta.
Komisija može izdati tehničke smjernice s ciljem lakšeg ishođenja te svjedodžbe.
5. Za potrebe članka 13., s obzirom na dotičnu oporabu odnosno zbrinjavanje otpada, može se pretpostaviti da je okolišno prihvatljivo gospodarenje na snazi samo ako poduzeće za recikliranje brodova može dokazati da će postrojenje za gospodarenje otpadom koje prima otpad raditi u skladu s normama zaštite zdravlja ljudi i okoliša koje u širem smislu odgovaraju odgovarajućim međunarodnim normama i normama Unije.
6. Poduzeće za recikliranje brodova bez odgode pruža ažurirani dokaz u slučaju bilo kakve promjene informacija koje se pružaju Komisiji te u svakom slučaju, tri mjeseca prije isteka svakog razdoblja od pet godina od uvrštavanja na Europski popis, izjavljuje sljedeće:
(a)
da je pruženi dokaz potpun i ažuriran;
(b)
da postrojenje za recikliranje brodova ispunjava te će i dalje ispunjavati zahtjeve iz članka 13.
Članak 16.
Uspostava i ažuriranje Europskog popisa
1. Komisija donosi provedbene akte radi uspostave Europskog popisa postrojenja za recikliranje brodova koja:
(a)
su smještena u Uniji te su ih prijavile države članice u skladu s člankom 14. stavkom 3.;
(b)
su smještena u trećoj zemlji i čije se uvrštavanje temelji na procjeni informacija i popratnih dokaza pruženih ili skupljenih u skladu s člankom 15.
Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 25.
2. Europski popis objavljuje se u Službenom listu Europske unije te na internetskim stranicama Komisije najkasnije 31. prosinca 2016. Podijeljen je na dva potpopisa na kojima su naznačena postrojenja za recikliranje brodova smještena u državi članici i postrojenja za recikliranje brodova smještena u trećoj zemlji.
U Europskom popisu navode se sve sljedeće informacije o postrojenju za recikliranje brodova:
(a)
metoda recikliranja;
(b)
vrsta i veličina brodova koji se mogu reciklirati;
(c)
bilo kakvo ograničenje i uvjeti u kojima postrojenje za recikliranje brodova radi, uključujući one koji se odnose na gospodarenje opasnim otpadom;
(d)
pojedinosti o izričitom ili prešutnom postupku odobrenja, kako je navedeno u članku 7. stavku 3., na temelju kojeg nadležno tijelo odobrava plan recikliranja broda;
(e)
najveći godišnji rezultat recikliranja brodova.
3. U Europskom popisu navodi se datum do kojeg je postrojenje za recikliranje brodova uvršteno u popis. Uvrštavanje vrijedi za razdoblje od najviše pet godina i može se obnoviti.
4. Komisija donosi provedbene akte radi redovitog ažuriranja Europskog popisa s ciljem:
(a)
uvrštavanja postrojenja za recikliranje brodova na Europski popis ako je:
i.
odobreno u skladu s člankom 14.; ili
ii.
o njegovu uvrštavanju na Europski popis odlučeno u skladu sa stavkom 1. točkom (b) ovog članka;
(b)
brisanja postrojenja za recikliranje brodova s Europskog popisa ako:
i.
postrojenje za recikliranje brodova više ne ispunjava zahtjeve iz članka 13.; ili
ii.
najmanje tri mjeseca prije isteka razdoblja od pet godina navedenog u stavku 3. ovog članka nije pružen ažurirani dokaz.
Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 25.
5. Pri uspostavi i ažuriranju Europskog popisa, Komisija djeluje u skladu s načelima ugrađenima u Ugovorima te u skladu s međunarodnim obvezama Unije.
6. Države članice Komisiji dostavljaju sve informacije koje mogu biti važne u kontekstu ažuriranja Europskog popisa. Komisija drugim državama članicama prosljeđuje sve važne informacije.
GLAVA IV.
OPĆE ADMINISTRATIVNE ODREDBE
Članak 17.
Jezik
1. Plan recikliranja broda iz članka 7. izrađuje se na jeziku koji prihvaća država koja odobrava postrojenje za recikliranje brodova. Ako jezik koji se koristi nije engleski, francuski ili španjolski, plan recikliranja broda prevodi se na jedan od tih jezika, osim ako uprava smatra da je to nepotrebno.
2. Svjedodžba o popisu te svjedodžba o spremnosti broda za recikliranje izdane u skladu s člankom 9. sastavljaju se na službenom jeziku uprave koja ih izdaje. Ako jezik koji se koristi nije engleski, francuski ili španjolski, tekst sadržava prijevod na jedan od tih jezika.
Članak 18.
Imenovanje nadležnih tijelâ i uprava
1. Države članice imenuju nadležna tijela i uprave odgovorne za primjenu ove Uredbe i o tim imenovanjima obavješćuju Komisiju. Države članice odmah obavješćuju Komisiju o bilo kakvim promjenama u takvim informacijama.
2. Komisija na svojim internetskim stranicama objavljuje popise imenovanih nadležnih tijela i uprava te po potrebi ažurira te liste.
Članak 19.
Imenovanje osoba za kontakt
1. Države članice i Komisija, svaka za sebe, imenuju jednu ili više osoba za kontakt odgovornih za obavješćivanje i savjetovanje fizičkih ili pravnih osoba koje dostavljaju upite. Osoba za kontakt Komisije prosljeđuje osobama za kontakt država članica sva primljena pitanja koja se na njih odnose, i obrnuto.
2. Države članice obavješćuju Komisiju o imenovanjima osoba za kontakt. Države članice odmah obavješćuju Komisiju o bilo kakvim promjenama u tim informacijama.
3. Komisija na svojim internetskim stranicama objavljuje popise imenovanih osoba za kontakt te po potrebi ažurira te liste.
Članak 20.
Sastajanje osoba za kontakt
Na zahtjev država članica ili ako to smatra prikladnim, Komisija povremeno održava sastanke osoba za kontakt kako bi se razmotrila pitanja koja se javljaju tijekom provedbe ove Uredbe. Relevantne zainteresirane strane pozivaju se na te sastanke, ili na dijelove tih sastanaka, ako su sve države članice i Komisija suglasne da je to prikladno.
GLAVA V.
IZVJEŠĆIVANJE I IZVRŠENJE
Članak 21.
Izvješća država članica
1. Svaka država članica Komisiji šalje izvješće koje sadrži sljedeće:
(a)
popis brodova koji plove pod njezinom zastavom i za koje je izdana svjedodžba o spremnosti za recikliranje, ime poduzeća za recikliranje broda te mjesto gdje se nalazi postrojenje za recikliranje broda kako je navedeno u svjedodžbi o spremnosti broda za recikliranje;
(b)
popis brodova koji plove pod njezinom zastavom za koje je primljena potvrda o izvršenju;
(c)
informacije o nezakonitom recikliranju brodova, sankcijama i naknadnim mjerama koje je poduzela država članica.
2. Države članice svake tri godine elektroničkim putem šalju izvješće Komisiji najkasnije devet mjeseci od isteka trogodišnjeg razdoblja koje ono obuhvaća.
Prvo elektroničko izvješće obuhvaća razdoblje od dana primjene ove Uredbe do kraja prvog redovnog trogodišnjeg razdoblja izvješćivanja, navedenog u članku 5. Direktive Vijeća 91/692/EEZ (14), a koje pada nakon početnog dana prvog razdoblja izvješćivanja.
Komisija objavljuje izvješće o primjeni ove Uredbe najkasnije devet mjeseci od primitka izvješćâ od država članica.
3. Komisija te informacije unosi u elektroničku bazu podataka koja je stalno dostupna javnosti.
Članak 22.
Izvršenje u državama članicama
1. Države članice utvrđuju odredbe o sankcijama koje se primjenjuju na povrede ove Uredbe i poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale njihovu primjenu. Predviđene su sankcije učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.
2. Države članice međusobno surađuju na bilateralnoj ili multilateralnoj osnovi kako bi lakše spriječile i otkrile moguće zaobilaženje odnosno kršenje ove Uredbe.
3. Države članice imenuju one članove svojeg stalnog osoblja koji su odgovorni za suradnju iz stavka 2. Te se informacije dostavljaju Komisiji koja tim članovima šalje zbirni popis.
4. Države članice dostavljaju Komisiji odredbe svojeg nacionalnog prava koje se odnosi na izvršenje ove Uredbe i na primjenjive sankcije.
Članak 23.
Zahtjev za poduzimanje mjera
1. Fizičke ili pravne osobe na koje utječe ili na koje bi moglo utjecati kršenje članka 13. u vezi s člankom 15 i člankom 16. stavkom 1. točkom (b) ove Uredbe, ili koje imaju dovoljno interesa za donošenje odluka o okolišu s obzirom na kršenje članka 13. u vezi s člankom 15. i člankom 16. stavkom 1. točkom (b) ove Uredbe imaju pravo zatražiti od Komisije da poduzme mjere u okviru ove Uredbe s obzirom na takvo kršenje ili s obzirom na izravnu prijetnju takvog kršenja.
Interes bilo koje nevladine organizacije koja promiče zaštitu okoliša i koja ispunjava zahtjeve iz članka 11. Uredbe (EZ) br. 1367/2006 Europskog vijeća smatra se dovoljnim za potrebe prvog podstavka.
2. Zahtjev za poduzimanje mjera popraćen je odgovarajućim informacijama i podacima kojima se podržava taj zahtjev.
3. Ako zahtjev za poduzimanje mjera i popratne informacije i podaci na smislen način pokažu da je došlo do kršenja članka 13. u vezi s člankom 15. i člankom 16. stavkom 1. točkom (b) ili da postoji izravna prijetnja takvog kršenja, Komisija razmatra sve takve zahtjeve za poduzimanje mjera te informacije i podatke. U takvim okolnostima, Komisija dotičnom poduzeću za recikliranje brodova daje mogućnost da iskaže svoje stajalište u vezi sa zahtjevom za poduzimanje mjera i popratnim informacijama i podacima.
4. Komisija bez odlaganja i u skladu s odgovarajućim odredbama prava Unije obavješćuje osobe koje su podnijele zahtjev u skladu sa stavkom 1. o svojoj odluci da prihvati ili da odbije zahtjev za poduzimanje mjera te za to navodi razloge.
GLAVA VI.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 24.
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 5. stavka 8. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od pet godina od 30. prosinca 2013. Komisija izrađuje izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije devet mjeseci prije kraja petogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti prešutno se produljuje za razdoblja jednakog trajanja, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tom produljenju usprotive najkasnije tri mjeseca prije kraja svakog razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 5. stavka 8. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 5. stavka 8. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 25.
Postupak odbora
1. Komisiji pomaže odbor. Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Pri upućivanju na ovaj stavak, primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Ako odbor ne da nikakvo mišljenje, Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta i primjenjuje se članak 5. stavak 4. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 26.
Prijelazna odredba
Od dana objave Europskog popisa države članice mogu, prije dana primjene ove Uredbe, odobriti recikliranje brodova u postrojenjima za recikliranje brodova koja su uvrštena na Europski popis. U takvim se okolnostima Uredba (EZ) br. 1013/2006 ne primjenjuje.
Članak 27.
Izmjena Uredbe (EZ) br. 1013/2006
U članku 1. stavku 3. Uredbe (EZ) br. 1013/2006 dodaje se sljedeća točka:
„(i)
brodovi koji plove pod zastavom države članice i obuhvaćeni su područjem primjene Uredbe (EU) br. 1257/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (15).
Članak 28.
Izmjena Direktive 2009/16/EZ
U Prilogu IV. dodaje se sljedeća točka:
„49.
Svjedodžba o popisu opasnih materijala odnosno potvrda o sukladnosti, u skladu s Uredbom (EU) br. 1257/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (16).
Članak 29.
Financijski poticaj
Komisija do 31. prosinca 2016. podnosi Europskom parlamentu i Vijeću izvješće o provedivosti financijskog instrumenta koji bi olakšao sigurno i prihvatljivo recikliranje broda te mu, prema potrebi, prilaže zakonodavni prijedlog.
Članak 30.
Preispitivanje
1. Komisija procjenjuje koje bi povrede ove Uredbe trebalo staviti pod područje primjene Direktive 2008/99/EZ s ciljem postizanja jednakosti odredbi koje se odnose na povrede između ove Uredbe i Uredbe (EZ) br. 1013/2006. Komisija o svojim nalazima izvješćuje Europski parlament i Vijeće do 31. prosinca 2014. te, prema potrebi, izvješću prilaže zakonodavni prijedlog.
2. Komisija preispituje ovu Uredbu najkasnije 18 mjeseci prije dana stupanja na snagu Konvencije iz Hong Konga i, prema potrebi, istodobno u tu svrhu podnosi odgovarajuće zakonodavne prijedloge. Tim se preispitivanjem razmatra uvrštavanje na Europski popis postrojenja za recikliranje brodova odobrenih Konvencijom iz Hong Konga u svrhu izbjegavanja udvostručavanja posla i administrativnog opterećenja.
3. Komisija nastavlja s preispitivanjem ove Uredbe te, prema potrebi, pravovremeno iznosi prijedloge kao odgovor na kretanja u vezi s međunarodnim konvencijama, uključujući Baselsku konvenciju, ako se to pokaže nužnim.
4. Neovisno o stavku 2., Komisija unutar pet godina od dana primjene ove Uredbe Europskom parlamentu i Vijeću podnosi izvješće o primjeni ove Uredbe, popraćeno, prema potrebi, zakonodavnim prijedlozima kako bi se osiguralo da su njezini ciljevi ispunjeni te da je njezin učinak zajamčen i opravdan.
Članak 31.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 32.
Primjena
1. Ova se Uredba primjenjuje od ranijeg od sljedeća dva datuma, ali ne ranije od 31. prosinca 2015:
(a)
6 mjeseci od dana kada kombinirani najveći godišnji rezultat recikliranja brodova postrojenja za recikliranje brodova uvrštenih na Europski popis predstavlja ne manje od 2,5 milijuna tona lakog deplasmana (LDT). Godišnji rezultat recikliranja brodova određenog postrojenja za recikliranje brodova izračunava se kao zbroj težine brodova izražene u LDT koji su reciklirani tijekom određene godine u tom postrojenju. Najveći godišnji rezultat recikliranja brodova utvrđuje se odabirom najvećih vrijednosti koje su se odvile tijekom prethodnih deset godina za svako postrojenje za recikliranje brodova, ili, u slučaju novoodobrenog postrojenja za recikliranje brodova, najveća godišnja vrijednost postignuta u tom postrojenju; ili
(b)
31. prosinca 2018.
2. Međutim, u odnosu na sljedeće odredbe primjenjuju se sljedeći datumi primjene:
(a)
članak 2., članak 5. stavak 2. drugi podstavak te članci 13., 14., 15., 16., 25. i 26. od 31. prosinca 2014.;
(b)
članak 5. stavak 2. prvi i treći podstavak te članak 12. stavci 1. i 8. od 31. prosinca 2020.
3. Komisija u Službenom listu Europske unije objavljuje obavijest o datumu primjene ove Uredbe kada se ispune uvjeti iz stavka 1. točke (a).
4. Ako država članica zatvori svoj nacionalni registar za upis brodova ili, tijekom razdoblja od tri godine, nije upisala nijedan brod koji plovi pod njezinom zastavom i dokle god se ne upiše nijedan brod koji plovi pod njezinom zastavom, ta država članica može odstupiti od odredbi ove Uredbe, osim za članke 4., 5., 11., 12., 13. i 14., članak 16. stavak 6. te članke 18., 19., 20., 21. i 22. Namjerava li država članica iskoristiti ovo odstupanje, o tome obavješćuje Komisiju najkasnije na datum primjene ove Uredbe. Komisiji se također priopćuju sve naknadne promjene.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 20. studenoga 2013.