EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 516/2014
af 16. april 2014
om oprettelse af asyl-, migrations- og integrationsfonden, om ændring af Rådets beslutning 2008/381/EF og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 573/2007/EF og nr. 575/2007/EF og Rådets beslutning 2007/435/EF
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 78, stk. 2, og artikel 79, stk. 2 og 4,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionens mål om at oprette et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed bør bl.a. opnås gennem fælles foranstaltninger, der danner rammen om en asyl- og indvandringspolitik, som er baseret på solidaritet mellem medlemsstaterne og er retfærdig over for tredje lande og deres statsborgere. Det Europæiske Råd anerkendte den 2. december 2009, at de finansielle midler inden for EU bør gøres mere fleksible og sammenhængende, både i henseende til omfang og anvendelsesområde, for at støtte politikudviklingen inden for asyl og migration.
(2)
For at bidrage til udviklingen af en fælles EU-politik for asyl og indvandring og styrke området med frihed, sikkerhed og retfærdighed i lyset af principperne om solidaritet og ansvarsdeling mellem medlemsstaterne og samarbejde med tredjelande bør der ved denne forordning oprettes en asyl-, migrations- og integrationsfond (»fonden«).
(3)
Fonden bør afspejle behovet for øget fleksibilitet og forenkling og samtidig dels overholde kravene vedrørende forudsigelighed, dels sikre en retfærdig og transparent fordeling af ressourcerne i forbindelse med opfyldelsen af de generelle og specifikke mål i denne forordning.
(4)
Foranstaltningernes effektivitet og kvaliteten af udgifterne udgør de vejledende principper for gennemførelsen af fonden. Endvidere bør fonden gennemføres på den mest effektive og brugervenlige måde.
(5)
Den nye struktur med to søjler for finansieringen på området for indre anliggender bør bidrage til at gøre finansieringen på dette område mere enkel, rationel, konsolideret og gennemsigtig. Det bør tilstræbes at skabe synergier, sammenhæng og komplementaritet mellem forskellige fonde og programmer, herunder med henblik på tildeling af midler til fælles formål. Enhver overlapning mellem de forskellige finansieringsinstrumenter bør dog undgås.
(6)
Fonden skal udstikke en fleksibel ramme, så medlemsstaterne kan modtage finansielle midler i henhold til deres nationale programmer til at støtte de politikområder, der er omfattet af denne fond alt efter deres specifikke situation og behov og i lyset af fondens generelle og specifikke mål, som den finansielle støtte vil være mest effektiv og passende for.
(7)
Fonden bør udvise solidaritet gennem økonomisk bistand til medlemsstaterne. Den bør fremme den effektive forvaltning af migrationsstrømme til EU på områder, hvor EU giver så stor en merværdi som muligt, navnlig ved at dele ansvaret mellem medlemsstaterne og ved at dele ansvaret og styrke samarbejdet med tredjelande.
(8)
For at bidrage til opnåelsen af det generelle mål med fonden bør medlemsstaterne sikre, at deres nationale programmer omfatter aktioner, der er rettet mod de specifikke mål i denne forordning, og at fordelingen af ressourcer mellem målene sikrer, at målene kan nås. Skulle det ske, at en medlemsstat ønsker at fravige mindsteprocentsatserne i denne forordning, bør den pågældende medlemsstat fremlægge en detaljeret begrundelse i sit nationale program.
(9)
For at sikre en ensartet asylpolitik af høj kvalitet og anvende højere standarder for international beskyttelse bør fonden bidrage til et effektivt fungerende fælles europæisk asylsystem, der omfatter foranstaltninger vedrørende politik, lovgivning og kapacitetsopbygning, i samarbejde med medlemsstaterne, EU-agenturerne og tredjelande.
(10)
Det er hensigtsmæssigt at støtte og forbedre den indsats, som medlemsstaterne gør for fuldt ud og på korrekt vis at gennemføre den gældende EU-ret vedrørende asyl, navnlig at tilbyde passende modtagelsesforhold for fordrevne personer og ansøgere af og personer med international beskyttelse, sikre den korrekte fastsættelse af deres status i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU (4), at anvende retfærdige og effektive asylprocedurer og fremme god praksis på asylområdet for at håndhæve rettighederne for personer, der har behov for international beskyttelse, og give medlemsstaternes asylsystemer mulighed for at fungere effektivt.
(11)
Fonden bør yde passende støtte til medlemsstaternes fælles bestræbelser på at fastlægge, udveksle og fremme bedste praksis og oprette effektive samarbejdsstrukturer for at forbedre kvaliteten af beslutningstagningen inden for rammerne af det fælles europæiske asylsystem.
(12)
Fonden bør supplere og styrke de aktiviteter, der iværksættes af Det Europæiske Asylstøttekontor (»EASO«), som er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 439/2010 (5) for at koordinere det praktiske samarbejde mellem medlemsstaterne på asylområdet, støtte de medlemsstater, der er udsat for et særligt pres på deres asylsystemer, og bidrage til gennemførelsen af det fælles europæiske asylsystem. Kommissionen kan gøre brug af den mulighed, som Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (6) giver, til at lade EASO udføre specifikke opgaver og ad hoc-opgaver, såsom at koordinere medlemsstaternes aktioner i forbindelse med genbosættelse i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 439/2010.
(13)
Fonden bør støtte Unionens og medlemsstaternes bestræbelser på at fremme medlemsstaternes kapacitet til at udvikle, overvåge og evaluere deres asylpolitik i lyset af deres forpligtelser i henhold til eksisterende EU-ret.
(14)
Fonden bør støtte medlemsstaternes bestræbelser på at tilbyde flygtninge og fordrevne, der af FN's Højkommissariat for Flygtninge (»UNHCR«) er udpeget som berettigede til genbosættelse, international beskyttelse og en varig løsning på deres område, herunder vurdering af behovet for genbosættelse og overførelse af de pågældende personer til deres område for at give dem en sikker retsstilling og fremme en effektiv integration.
(15)
Fonden bør yde støtte til nye tilgange vedrørende sikrere adgang til asylprocedurer, navnlig rettet mod de vigtigste transitlande, som f.eks. beskyttelsesprogrammer for særlige grupper eller visse procedurer for behandling af asylansøgninger
(16)
Det ligger i fondens natur, at den bør kunne yde støtte til frivillig byrdefordeling, som er aftalt mellem medlemsstaterne, og som består i overførelse af personer, der nyder international beskyttelse, og af ansøgere om international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden.
(17)
Partnerskaber og samarbejde med tredjelande for at sikre en hensigtsmæssig forvaltning af tilstrømning af personer, der ansøger om asyl eller andre former for international beskyttelse, er en vigtig del af EU's asylpolitik. Med henblik på at give adgang til international beskyttelse og varige løsninger på et så tidligt stadium som muligt, herunder inden for rammerne af regionale beskyttelsesprogrammer, bør fonden omfatte en markant EU-genbosættelsesdel.
(18)
For at forbedre og styrke integrationsprocessen i de europæiske samfund bør fonden lette lovlig migration til EU i overensstemmelse med medlemsstaternes økonomiske og sociale behov og foregribe forberedelsen af integrationsprocessen allerede i det land, som de tredjelandsstatsborgere, der rejser til EU, kommer fra.
(19)
For at være effektiv og sikre størst merværdi bør fonden tilstræbe en mere målrettet tilgang, der støtter sammenhængende strategier, som specifikt tager sigte på at fremme integration af tredjelandsstatsborgere på nationalt, lokalt og/eller regionalt niveau, hvor dette er relevant. Sådanne strategier bør hovedsagelig gennemføres af lokale eller regionale myndigheder og ikkestatslige aktører, uden at det udelukker nationale myndigheder, navnlig hvis den specifikke administrative struktur i den pågældende medlemsstat kræver det, eller hvis integrationsaktioner i en medlemsstat falder inden for en kompetence, der deles mellem staten og den decentrale forvaltning. De gennemførende organisationer bør blandt en række mulige foranstaltninger vælge dem, der er mest egnede i netop deres situation.
(20)
Gennemførelsen af fonden bør ske i overensstemmelse med Unionens fælles grundlæggende principper om integration som fastlagt i det fælles program for integration.
(21)
Integrationsforanstaltningerne bør også omfatte personer med international beskyttelse for at sikre en samlet tilgang til integration under hensyntagen til disse målgruppers særlige karakteristika. Når integrationsforanstaltninger kombineres med modtagelsesforanstaltninger, bør aktioner, hvis det er hensigtsmæssigt, også kunne omfatte ansøgere om international beskyttelse.
(22)
For at sikre, at Unionens indsats for at integrere tredjelandsstatsborgere er sammenhængende, bør de aktioner, der finansieres af fonden, være specifikke og supplere de aktioner, som finansieres i henhold til Den Europæiske Socialfond. Med henblik herpå bør det kræves, at de myndigheder i medlemsstaterne, som er ansvarlige for gennemførelsen af denne fond, etablerer mekanismer for samarbejde og koordinering med de myndigheder, som medlemsstaterne har udpeget til at forvalte interventioner inden for rammerne af Den Europæiske Socialfond.
(23)
Af praktiske grunde kan visse aktioner omfatte en gruppe mennesker, der bedre kan nås som helhed uden at skelne mellem gruppens enkelte medlemmer. Det vil derfor være hensigtsmæssigt at give de medlemsstater, der måtte ønske det, mulighed for i deres nationale programmer at fastlægge, at integrationsaktioner kan omfatte tredjelandsstatsborgeres nærmeste pårørende i det omfang, det er nødvendigt for at kunne gennemføre sådanne aktioner effektivt. Ved udtrykket »nærmeste pårørende« forstås ægtefæller, partnere og enhver anden, der har direkte familiemæssig tilknytning i nedstigende eller opstigende linje med den tredjelandsstatsborger, som integrationsforanstaltningen er rettet mod, og som ellers ikke ville være omfattet af fondens anvendelsesområde.
(24)
Fonden bør støtte medlemsstaterne i at udarbejde strategier for lovlig migration og fremme deres mulighed for at udvikle, gennemføre, overvåge og generelt evaluere alle indvandrings- og integrationsstrategier, -politikker og -foranstaltninger for tredjelandsstatsborgere, herunder Unionens retlige instrumenter. Fonden bør også støtte udveksling af oplysninger, bedste praksis og samarbejde mellem forskellige forvaltningsstrukturer og med andre medlemsstater.
(25)
Unionen bør fortsat udvide anvendelsen af mobilitetspartnerskaber som den vigtigste strategiske, samlede og langsigtede samarbejdsramme for migrationsforvaltning med tredjelande. Fonden bør støtte aktiviteter inden for rammerne af mobilitetspartnerskaber, som gennemføres enten i EU eller i tredjelande, og som tager sigte på Unionens behov og prioriteter, navnlig aktioner, der sikrer kontinuitet i tildelingen af støtte og omfatter både Unionen og tredjelande.
(26)
Det er hensigtsmæssigt fortsat at støtte og opmuntre den indsats, som medlemsstaterne gør for at forbedre alle aspekter af forvaltningen af tilbagesendelsen af tredjelandsstatsborgere med henblik på at støtte en løbende, retfærdig og effektiv gennemførelse af de fælles standarder for tilbagesendelse, som navnlig fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF (7). Fonden bør fremme udviklingen af tilbagesendelsesstrategier på nationalt niveau inden for rammerne af begrebet integreret forvaltning af tilbagesendelse og ligeledes foranstaltninger, der støtter en effektiv gennemførelse i tredjelande.
(27)
Hvad angår frivillig tilbagevenden af personer, herunder personer, som ønsker at vende tilbage, selv om de ikke er forpligtet til at forlade området, bør der påtænkes incitamenter for sådanne tilbagevendende personer, såsom fortrinsbehandling i form af øget bistand til tilbagevenden. Denne form for frivillig tilbagevenden er både i de tilbagevendende personers og myndighedernes interesse hvad angår dens omkostningseffektivitet. Medlemsstaterne bør tilskyndes til at prioritere frivillig tilbagevenden.
(28)
Politisk hænger frivillig tilbagevenden og tvangsmæssig tilbagesendelse imidlertid sammen og virker gensidigt forstærkende, og medlemsstaterne bør derfor tilskyndes til at styrke komplementariteten mellem de to former for foranstaltninger i deres forvaltning af tilbagesendelse. Der er behov for at gennemføre udsendelser for at beskytte integriteten af Unionens indvandrings- og asylpolitik og medlemsstaternes indvandrings- og asylsystemer. Muligheden for udsendelser er derfor en forudsætning for, at man kan sikre, at denne politik ikke undergraves, og for, at retsstatsprincippet respekteres, hvilket i sig selv er vigtigt for oprettelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Fonden bør derfor støtte medlemsstaternes aktioner for at lette udsendelser i overensstemmelse med de i EU-retten fastsatte standarder, hvor dette er relevant, og med fuld respekt for tilbagesendtes grundlæggende rettigheder og værdighed.
(29)
Det er afgørende, at fonden støtter specifikke foranstaltninger for de tilbagevendende i bestemmelseslandet for at sikre deres effektive tilbagevenden til deres hjemby eller hjemegn under gode forhold og lette en holdbar reintegration i det pågældende samfund.
(30)
EU-tilbagetagelsesaftaler er en integreret del af EU's tilbagesendelsespolitik og et centralt værktøj for en effektiv forvaltning af migrationsstrømme, da de sikrer en smidig tilbagesendelse af ulovlige migranter. Disse aftaler er et vigtigt led i dialogen og samarbejdet med tredjelande, som er hjem- og transitlande for ulovlige migranter, og gennemførelsen af disse aftaler i tredjelande bør støttes for at sikre effektive tilbagesendelsesstrategier på nationalt niveau og EU-niveau.
(31)
Fonden bør supplere og styrke de aktiviteter, der varetages af Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser, der blev oprettet ved Rådets forordning (EF) nr. 2007/2004 (8), som bl.a. har til opgave at yde den nødvendige støtte i forbindelse med medlemsstaternes tilrettelæggelse af fælles tilbagesendelsesoperationer og at udvikle bedste praksis for erhvervelse af rejselegitimation og udsendelse af tredjelandsstatsborgere, der opholder sig ulovligt på medlemsstaternes område, samt bistå medlemsstaterne under omstændigheder, hvor der er brug for øget teknisk og operationel assistance ved de ydre grænser, under hensyn til, at det i nogle situationer kan dreje sig om humanitære nødsituationer og redningsaktioner til søs.
(32)
Fonden bør udover at støtte tilbagesendelse af personer i henhold til denne forordning også støtte andre foranstaltninger til bekæmpelse af ulovlig indvandring eller omgåelse af eksisterende regler for lovlig migration, således at integriteten i medlemsstaternes indvandringssystemer beskyttes.
(33)
Fonden bør gennemføres med fuld respekt for de rettigheder og principper, der følger af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, og for de grundlæggende rettigheder, der følger af de relevante internationale instrumenter, herunder relevant retspraksis fra Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol. Støtteberettigede aktioner bør tage højde for den menneskerettighedsbaserede tilgang til beskyttelse af migranter, flygtninge og asylansøgere og bør især sikre, at der rettes særlig opmærksomhed mod og specifikt ageres i forhold til den særlige situation, som sårbare personer, navnlig kvinder, uledsagede mindreårige og andre udsatte mindreårige, befinder sig i.
(34)
Udtrykkene »sårbare personer« og »familiemedlemmer« er defineret forskelligt i forskellige retsakter med relevans for denne forordning. De bør derfor forstås i betydningen af den relevante retsakt under hensyn til den kontekst, de indgår i. Med hensyn til genbosættelse bør medlemsstater, der genbosætter, rådføre sig nøje med UNHCR for så vidt angår udtrykket »familiemedlemmer« i forbindelse med deres genbosættelsespraksis og egentlige genbosættelsesforløb.
(35)
Foranstaltninger vedrørende og i relation til tredjelande, som støttes via fonden, bør vedtages i synergi og i overensstemmelse med andre aktioner uden for Unionen, der støttes gennem EU-instrumenter for ekstern bistand, både geografisk og tematisk. Når der gennemføres sådanne aktioner, vil der navnlig blive tilstræbt fuld overensstemmelse med principperne og de generelle mål for Unionens optræden udadtil og udenrigspolitik i forhold til det pågældende land eller den pågældende region. Foranstaltningerne bør ikke tage sigte på at støtte aktioner, der er direkte orienteret mod udvikling, og de bør eventuelt supplere økonomisk bistand ydet gennem instrumenter for ekstern bistand. Princippet om sammenhæng i udviklingspolitikken som fastlagt i punkt 35 i den europæiske konsensus om udvikling bør overholdes. Det er ligeledes vigtigt at sikre, at implementeringen af krisebistand hænger sammen med og, hvis det er relevant, supplerer EU's humanitære politik og overholder de humanitære principper, der er fastsat i den europæiske konsensus om humanitær bistand.
(36)
En stor del af fondens midler bør tildeles i forhold til det ansvar, som den enkelte medlemsstat har i forbindelse med bestræbelserne på at forvalte migrationsstrømme på basis af objektive kriterier. I den henseende anvendes de senest tilgængelige statistiske data indsamlet af Eurostat i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 862/2007 (9) for migrationsstrømme, f.eks. antal første asylansøgninger, positive afgørelser om flygtningestatus eller subsidiær beskyttelse, antal genbosatte flygtninge, antal tredjelandsstatsborgere med lovligt ophold, antal tredjelandsstatsborgere, der har fået opholdstilladelse i en medlemsstat, antal afgørelser om tilbagesendelse truffet af de nationale myndigheder og antal gennemførte tilbagesendelser.
(37)
Tildelingen af grundbeløb til medlemsstaterne er fastsat i denne forordning. Grundbeløbet består af et minimumsbeløb og et beløb beregnet på grundlag af gennemsnittet af tildelinger i 2011, 2012 og 2013 for hver medlemsstat under Den Europæiske Flygtningefond oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 573/2007/EF (10), Den Europæiske Fond for Integration af Tredjelandsstatsborgere oprettet ved Rådets afgørelse 2007/435/EF (11) og Den Europæiske Tilbagesendelsesfond oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 575/2007/EF (12). Beregningen af tildelingerne blev foretaget i overensstemmelse med de fordelingskriterier, som er fastlagt i afgørelse nr. 573/2007/EF, afgørelse 2007/435/EF og afgørelse nr. 575/2007/EF. I lyset af Det Europæiske Råds konklusioner af 7.-8. februar 2013, hvori det blev understreget, at der vil blive lagt særlig vægt på øsamfund, der står over for uforholdsmæssigt store migrationsudfordringer, er det hensigtsmæssigt at forhøje minimumsbeløbene for Cypern og Malta.
(38)
Det er hensigtsmæssigt at tildele hver medlemsstat et beløb med udgangspunkt i de senest tilgængelige statistiske data, men en del af fondens tilgængelige midler bør også fordeles med henblik på gennemførelse af specifikke aktioner, som kræver en fælles indsats fra medlemsstaternes side og skaber en betydelig EU-merværdi, og med henblik på gennemførelse af EU-genbosættelsesprogram og overførelsen af personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden.
(39)
I den henseende bør forordningen opstille en liste med specifikke aktioner, der kan modtage støtte fra fonden. Der bør tildeles yderligere beløb til de medlemsstater, som forpligter sig til at gennemføre sådanne aktioner.
(40)
I lyset af den gradvise gennemførelse af EU-genbosættelsesprogram bør fonden yde målrettet støtte i form af finansielle incitamenter (faste beløb) for hver genbosat person. Kommissionen bør i samarbejde med EASO og i overensstemmelse med deres respektive kompetencer føre tilsyn med den faktiske gennemførelse af genbosættelsesoperationer, der finansieres via fonden.
(41)
For at gøre EU-genbosættelsesindsatsen mere effektiv med hensyn til at yde beskyttelse til personer, der har behov for international beskyttelse, og øge den strategiske virkning af genbosættelse ved i højere grad at rette indsatsen mod de personer, der har mest behov for genbosættelse, bør der fastsættes fælles prioriteter for genbosættelse på EU-niveau. Disse fælles prioriteter bør kun ændres, hvis der er en klar begrundelse for at gøre det, eller på baggrund af eventuelle henstillinger fra UNHCR på grundlag af de generelle kategorier, der er specificeret i forordningen.
(42)
Da nogle kategorier af personer, der har behov for international beskyttelse, er særligt udsatte, bør de altid indgå i de fælles EU-prioriteter for genbosættelse.
(43)
I betragtning af de genbosættelsesbehov, der fastsættes i de fælles EU-prioriteter for genbosættelse, er det også nødvendigt at skabe yderligere finansielle incitamenter for genbosættelse af personer for så vidt angår specifikke geografiske regioner og nationaliteter og specifikke kategorier af personer, der skal genbosættes, når genbosættelse betragtes som den mest hensigtsmæssige løsning på deres særlige behov.
(44)
For at styrke solidariteten og sikre en bedre ansvarsdeling mellem medlemsstaterne, især i forhold til de medlemsstater, der er mest berørt af asylstrømme, bør der indføres en lignende mekanisme baseret på finansielle incitamenter med henblik på overførelsen af personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden. En sådan mekanisme bør mindske presset på medlemsstater, der modtager flest asylansøgere og personer med international beskyttelse enten i absolutte eller proportionale tal.
(45)
Fondens støtte vil være mere effektiv og give større merværdi, hvis der opstilles et begrænset antal obligatoriske mål i denne forordning, som skal opfyldes i de programmer, som hver medlemsstat udarbejder under hensyn til sin særlige situation og behov.
(46)
For at styrke solidariteten er det vigtigt, at fonden ved samordning og i synergi med den humanitære bistand, der forvaltes af Kommissionen, hvis det er relevant, tilvejebringer yderligere støtte til at tackle krisesituationer med et stort migrationspres i medlemsstaterne eller i tredjelande eller i tilfælde af massetilstrømning af fordrevne personer i overensstemmelse med Rådets direktiv 2001/55/EF (13) via krisebistand. Krisebistand bør også omfatte støtte til humanitære ad hoc-indrejseprogrammer med sigte på at tillade midlertidigt ophold på en medlemsstats område i tilfælde af akutte humanitære kriser i tredjelande. Sådanne andre humanitære indrejseprogrammer foregriber dog ikke og bør heller ikke undergrave Unionens genbosættelsesprogram, der udtrykkeligt tager sigte på fra begyndelsen at finde en holdbar løsning for personer med behov for international beskyttelse, som er overført til Unionen fra tredjelande. Medlemsstaterne bør i den forbindelse ikke have lov til at modtage yderligere faste beløb i forbindelse med personer, der får midlertidigt ophold på en medlemsstats område i forbindelse med sådanne andre humanitære indrejseprogrammer.
(47)
Forordningen bør sikre økonomisk bistand til aktiviteterne i Det Europæiske Migrationsnetværk, der blev oprettet ved Rådets beslutning 2008/381/EF (14) i overensstemmelse med forordningens mål og opgaver.
(48)
Beslutning 2008/381/EF bør derfor ændres for at tilpasse procedurerne og for at lette tilrådighedsstillelsen af tilstrækkelig og rettidig økonomisk støtte til de nationale kontaktpunkter, der henvises til i nævnte beslutning.
(49)
I lyset af formålet med de finansielle incitamenter, der ydes til medlemsstaterne i form af faste beløb med henblik på genbosættelse og/eller overførelsen af personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden, og da de udgør en lille andel af de faktiske omkostninger, er det nødvendigt, at forordningen giver mulighed for visse undtagelser fra reglerne om støtteberettigede udgifter.
(50)
For at supplere eller ændre bestemmelserne i denne forordning om de faste beløb til genbosættelse og overførelse af personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden samt om definitionen af specifikke aktioner og Unionens fælles prioriteter for genbosættelse bør beføjelserne til at vedtage retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) delegeres til Kommissionen. Det er særlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører hensigtsmæssige høringer under sit forberedende arbejde, herunder også på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(51)
I forbindelse med anvendelsen af denne forordning, herunder udarbejdelsen af delegerede retsakter, bør Kommissionen høre eksperter fra alle medlemsstater.
(52)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (15).
(53)
Finansiering over EU-budgettet bør koncentreres om aktiviteter, hvor Unionens involvering kan give en merværdi i forhold til medlemsstaternes indsats alene. Da Unionen i højere grad end medlemsstaterne har mulighed for at skabe rammer for Unionens solidaritet med hensyn til forvaltning af migrationsstrømme, bør finansiel støtte i henhold til denne forordning navnlig bidrage til at styrke medlemsstaternes og Unionens kapacitet på dette område.
(54)
Det er nødvendigt at maksimere virkningen af EU-finansieringen ved at mobilisere, sammenlægge og supplere offentlige og private finansielle ressourcer.
(55)
Kommissionen bør overvåge gennemførelsen af fonden i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 514/2014 (16) ved hjælp af fælles indikatorer til evaluering af resultater og virkninger. Disse indikatorer, herunder relevante referencescenarier, bør udgøre minimumsgrundlaget for evalueringen af, i hvor høj grad fondens målsætninger er blevet opfyldt.
(56)
For at måle fondens resultater bør der fastlægges fælles indikatorer i forbindelse med hvert af dens specifikke mål. De fælles indikatorer må ikke påvirke den valgfri eller obligatoriske karakter af gennemførelsen af dertil knyttede aktioner, jf. denne forordning.
(57)
Med henblik på forvaltning og gennemførelse bør fonden indgå i en sammenhængende ramme bestående af denne forordning og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 513/2014 (17). I forbindelse med fonden bør partnerskabet i forordning (EU) nr. 514/2014 omfatte relevante internationale organisationer, ikkestatslige organisationer og arbejdsmarkedsparter. Den enkelte medlemsstat bør være ansvarlig for at fastlægge partnerskabets sammensætning og de praktiske forhold vedrørende gennemførelsen heraf.
(58)
Målet for denne forordning, nemlig at bidrage til den effektive forvaltning af migrationsstrømme og til gennemførelse, styrkelse og udvikling af den fælles politik for asyl, subsidiær beskyttelse og midlertidig beskyttelse og den fælles indvandringspolitik, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU). I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(59)
I henhold til artikel 8 og 10 i TEUF bør fonden tage højde for integreringen af ligestilling mellem kvinder og mænd og bekæmpelse af forskelsbehandling.
(60)
Beslutning nr. 573/2007/EF, nr. 575/2007/EF og 2007/435/EF bør ophæves med forbehold af overgangsbestemmelserne i denne forordning.
(61)
I medfør af artikel 3 i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til TEU og TEUF, og med forbehold af artikel 4 i samme protokol, har disse medlemsstater meddelt, at de ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af denne forordning.
(62)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark.
(63)
Det er hensigtsmæssigt at afstemme denne forordnings anvendelsesperiode med anvendelsesperioden for Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (18). Nærværende forordning bør derfor anvendes fra den 1. januar 2014 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Formål og anvendelsesområde
1. Ved denne forordning oprettes asyl-, migrations- og integrationsfonden (»fonden«) for perioden 1. januar 2014 til 31. december 2020.
2. Ved denne forordning fastsættes:
a)
målet med den finansielle støtte og de støtteberettigede aktioner
b)
den generelle ramme for gennemførelsen af støtteberettigede aktioner
c)
de disponible finansielle midler og deres fordeling
d)
principperne og mekanismen for fastsættelsen af Unionens fælles genbosættelsesprioriteter, og
e)
den finansielle bistand til Det Europæiske Migrationsnetværks aktiviteter.
3. Denne forordning fastlægger reglerne for anvendelse af forordning (EU) nr. 514/2014, jf. dog artikel 4 i nærværende forordning.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a)
»genbosættelse«: den proces, hvorved tredjelandsstatsborgere efter anmodning fra De Forenede Nationers Højkommissariat for Flygtninge (»UNHCR«) baseret på en persons behov for international beskyttelse overføres fra et tredjeland til en medlemsstat, hvor de får ret til ophold med følgende status:
i)
»status som flygtning« i henhold til artikel 2, litra e), i direktiv 2011/95/EU,
ii)
»subsidiær beskyttelsesstatus« i henhold til artikel 2, litra g), i direktiv 2011/95/EU, eller
iii)
enhver anden status, som giver de samme rettigheder og fordele efter national ret og EU-retten som dem, der er nævnt i nr. i) og ii).
b)
»andre humanitære indrejseprogrammer«: en ad hoc-proces, hvorved en medlemsstat tillader en række tredjelandsstatsborgere at opholde sig på dens område midlertidigt for at beskytte dem mod akutte humanitære kriser som følge af begivenheder som f.eks. den politiske udvikling eller konflikter
c)
»international beskyttelse«: flygtningestatus og subsidiær beskyttelsesstatus i henhold til direktiv 2011/95/EU
d)
»tilbagesendelse«: processen i forbindelse med en tredjelandsstatsborgers tilbagevenden - enten frivilligt i overensstemmelse med en forpligtelse til at vende tilbage eller tvangsmæssigt, jf. artikel 3 i direktiv 2008/115/EF
e)
»tredjelandsstatsborger«: enhver person, der ikke er unionsborger som omhandlet i artikel 20, stk. 1, i TEUF. Henvisning til tredjelandsstatsborgere omfatter statsløse personer og personer, hvis statsborgerskab er uafklaret
f)
»udsendelse«: håndhævelse af forpligtelsen til at vende tilbage, dvs. den fysiske transport ud af medlemsstaten, jf. artikel 3 i direktiv 2008/115/EF
g)
»frivillig udrejse«: opfyldelse af forpligtelsen til at vende tilbage inden for den frist, der er fastsat herfor i afgørelsen om tilbagesendelse, jf. artikel 3 i direktiv 2008/115/EF
h)
»uledsaget mindreårig«: en tredjelandsstatsborger under 18 år, som ankommer eller er ankommet til en medlemsstats område uden at være ledsaget af en myndig person, der er ansvarlig for vedkommende, enten i henhold til loven eller ifølge national praksis i den pågældende medlemsstat, og så længe vedkommende ikke reelt befinder sig i en sådan persons varetægt; det omfatter mindreårige, der efterlades uledsaget efter indrejse på en medlemsstats område
i)
»sårbar person«: enhver tredjelandsstatsborger, som opfylder definitionen i henhold til den EU-ret, der er relevant for det indsatsområde, der støttes under fonden
j)
»familiemedlem«: enhver tredjelandsstatsborger, som opfylder definitionen i henhold til den EU-ret, der er relevant for det indsatsområde, der støttes under fonden
k)
»krisesituation«: en situation, der følger af:
i)
et stort migrationspres i en eller flere medlemsstater karakteriseret ved en stor og uforholdsmæssigt stor tilstrømning af tredjelandsstatsborgere, hvilket stiller store og hastende krav til deres modtagelsesfaciliteter og faciliteter til brug for frihedsberøvelse, asylsystemer og -procedurer
ii)
anvendelsen af mekanismerne for midlertidig beskyttelse i henhold til direktiv 2001/55/EF, eller
iii)
et stort migrationspres i tredjelande, hvor flygtninge er strandet på grund af begivenheder som f.eks. den politiske udvikling eller konflikter.
Artikel 3
Mål
1. Det overordnede mål med fonden er at bidrage til en effektiv forvaltning af migrationsstrømme og til gennemførelse, styrkelse og udvikling af den fælles politik for asyl, subsidiær beskyttelse og midlertidig beskyttelse og den fælles indvandringspolitik under fuld overholdelse af de rettigheder og principper, der følger af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
2. Inden for rammerne af dette overordnede mål bidrager fonden til at nå følgende fælles specifikke mål:
a)
styrke og udvikle alle aspekter af det fælles europæiske asylsystem, herunder dets eksterne dimension
b)
støtte lovlig migration til medlemsstaterne i overensstemmelse med deres økonomiske og sociale behov, herunder arbejdsmarkedsbehov, samtidig med at integriteten i medlemsstaternes indvandringssystemer beskyttes, og fremme en effektiv integration af tredjelandsstatsborgere
c)
styrke retfærdige og effektive tilbagesendelsesstrategier i medlemsstaterne, som bidrager til at bekæmpe ulovlig indvandring, med vægt på holdbar tilbagesendelse og effektiv tilbagetagelse i oprindelses- og transitlandene
d)
fremme solidariteten og ansvarsdelingen mellem medlemsstaterne, navnlig i forhold til de lande, der er mest berørt af migrations- og asylstrømme, herunder gennem praktisk samarbejde.
Resultaterne af denne fonds specifikke mål evalueres i overensstemmelse med artikel 55, stk. 2, i forordning (EU) nr. 514/2014 ved hjælp af fælles indikatorer, jf. bilag IV til denne forordning, og programspecifikke indikatorer, der indgår i nationale programmer.
3. De foranstaltninger, der træffes til opfyldelse af de i stk. 1 og 2 omhandlede mål, er i fuld overensstemmelse med foranstaltninger, der støttes via Unionens eksterne finansieringsinstrumenter, og med principperne og de generelle mål for Unionens optræden udadtil.
4. De i stk. 1 og 2 omhandlede mål gennemføres under behørig hensyntagen til principperne og målene for Unionens humanitære politik. Sammenhængen med de foranstaltninger, der støttes af Unionens eksterne finansieringsinstrumenter, sikres i overensstemmelse med artikel 24.
Artikel 4
Partnerskab
Med henblik på fonden bør partnerskabet i artikel 12 i forordning (EU) nr. 514/2014 omfatte relevante internationale organisationer, ikkestatslige organisationer og arbejdsmarkedsparter.
KAPITEL II
ET FÆLLES EUROPÆISK ASYLSYSTEM
Artikel 5
Modtagelses- og asylsystemer
1. Inden for rammerne af det specifikke mål fastsat i nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a), og i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer fastlagt i nærværende forordnings artikel 19 støtter fonden aktioner, der fokuserer på en eller flere af følgende kategorier af tredjelandsstatsborgere:
a)
personer, som har flygtningestatus eller subsidiær beskyttelsesstatus i henhold til direktiv 2011/95/EU
b)
personer, som har ansøgt om en af de former for international beskyttelse omhandlet i litra a) og endnu ikke har modtaget en endelig afgørelse
c)
personer, som er omfattet af midlertidig beskyttelse i henhold til direktiv 2001/55/EF
d)
personer, som er i færd med at blive eller er blevet genbosat i eller flyttet fra en medlemsstat.
Hvad angår modtagelsesforhold og asylprocedurer støtter fonden navnlig følgende aktioner med fokus på de kategorier af personer omhandlet i dette stykkes første afsnit:
a)
tilvejebringelsen af materiel hjælp, herunder bistand ved grænsen, uddannelse, støttetjenester og læge- og psykologhjælp
b)
tilvejebringelsen af støttetjenester som f.eks. oversættelse og tolkning, uddannelse, herunder sprogundervisning, og andre initiativer, som er i overensstemmelse med den pågældende persons status
c)
oprettelsen og forbedringen af administrative strukturer, systemer for og uddannelse af personale og relevante myndigheder for at sikre asylansøgere effektiv og let adgang til asylprocedurer samt effektive asylprocedurer af høj kvalitet, navnlig for om nødvendigt at støtte udviklingen af den gældende EU-ret vedrørende asyl
d)
tilvejebringelsen af social bistand, oplysning eller hjælp i forbindelse med administrative og/eller juridiske formaliteter og oplysning eller rådgivning om det mulige resultat af asylproceduren, herunder om aspekter som procedurer for tilbagevenden
e)
tilvejebringelsen af juridisk bistand og repræsentation
f)
identifikationen af sårbare grupper og specifik bistand til sårbare personer, navnlig i overensstemmelse med litra a)-e)
g)
etableringen, udviklingen og forbedringen af alternative foranstaltninger til frihedsberøvelse.
Hvis det er relevant, og der er fastsat bestemmelser herom i en medlemsstats nationale program, kan fonden også støtte integrationsrelaterede foranstaltninger, f.eks. de i artikel 9, stk. 1, omhandlede foranstaltninger vedrørende modtagelse af personer omhandlet i dette stykkes første afsnit.
2. Inden for rammerne af det specifikke mål i artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a), og i overensstemmelse med de nationale programmers mål i artikel 19 med hensyn til indkvarteringsfaciliteter og modtagelsessystemer støtter fonden navnlig følgende aktioner:
a)
forbedringen og vedligeholdelsen af eksisterende indkvarteringsfaciliteter og -tjenester
b)
styrkelsen og forbedringen af administrative strukturer og systemer
c)
oplysninger til lokalsamfundene
d)
uddannelsen af personale ved myndigheder, herunder lokale myndigheder, som skal have kontakt med de i stk. 1 omhandlede personer i forbindelse med deres modtagelse
e)
oprettelsen, driften og udviklingen af nye indkvarteringsfaciliteter og -tjenester samt af administrative strukturer og systemer, navnlig for at takle medlemsstaternes strukturelle behov, hvis det er relevant.
3. Inden for rammerne af de specifikke mål fastsat i artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a) og d), og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i artikel 19 støtter fonden også aktioner svarende til de aktioner, der er opført i stk. 1 i nærværende artikel, når disse aktioner vedrører personer, som midlertidigt forbliver:
-
i transit- og sagsbehandlingscentre for flygtninge, navnlig for at støtte genbosættelsesoperationer i samarbejde med UNHCR, eller
-
på en medlemsstats område i forbindelse med andre humanitære indrejseprogrammer.
Artikel 6
Medlemsstaternes kapacitet til at udvikle, overvåge og evaluere deres asylpolitik og -procedurer
Inden for rammerne af det specifikke mål fastsat i nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a), i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i nærværende forordnings artikel 19 med hensyn til aktioner i forbindelse med forbedring af medlemsstaternes evne til at udvikle, overvåge og evaluere deres asylpolitik og -procedurer, yder fonden støtte til især følgende aktioner:
a)
aktioner, der forbedrer medlemsstaternes kapacitet - herunder i forbindelse med den mekanisme for tidlig varsling, beredskab og krisestyring, der er fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 (19) - til at indsamle, analysere og formidle kvalitative og kvantitative data og statistikker om asylprocedurer, modtagelseskapacitet, genbosættelse og overførelsen af ansøgere om og/eller personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden
b)
aktioner, der forbedrer medlemsstaternes kapacitet til at indsamle, analysere og formidle oplysninger om oprindelseslande
c)
aktioner, der direkte bidrager til evalueringen af asylpolitikkerne, f.eks. nationale konsekvensanalyser, undersøgelser blandt målgrupper og andre relevante parter og til udviklingen af indikatorer og benchmarking.
Artikel 7
Genbosættelse, overførelse af ansøgere om og personer med international beskyttelse og anden humanitær ad hoc-indrejse
1. Inden for rammerne af det specifikke mål fastsat i nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a) og litra d), i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i nærværende forordnings artikel 19 støtter fonden navnlig følgende aktioner vedrørende genbosættelse for tredjelandsstatsborgere, der bliver eller er blevet genbosat i en medlemsstat, samt andre humanitære indrejseprogrammer:
a)
oprettelsen og udviklingen af nationale programmer for genbosættelse og strategier og andre humanitære indrejseprogrammer, herunder behovsanalyse, forbedring af indikatorer og evaluering
b)
oprettelsen af hensigtsmæssig infrastruktur og tjenester til at sikre en smidig og effektiv gennemførelse af genbosættelsesaktioner og aktioner vedrørende andre humanitære indrejseprogrammer, herunder sproglig bistand
c)
oprettelsen af strukturer, systemer og uddannelse af personale til gennemførelse af missioner til tredjelande og/eller andre medlemsstater med henblik på samtaler og på foretagelse af læge- og sikkerhedsundersøgelser
d)
vurderingen af mulige tilfælde af genbosættelse og/eller anden humanitær indrejse gennemført af medlemsstaternes kompetente myndigheder, f.eks. gennemførelse af missioner til tredjelande, føring af samtaler og foretagelse af læge- og sikkerhedsundersøgelser
e)
sundhedsvurdering og lægehjælp inden afrejsen, materiel hjælp inden afrejsen, informations- og integrationsforanstaltninger inden afrejsen, rejsearrangementer, herunder ledsagelse af lægeligt personale
f)
information og bistand umiddelbart eller kort efter ankomsten, herunder tolkning
g)
aktioner med henblik på familiesammenføring af personer, som er genbosat i en medlemsstat
h)
styrkelsen af infrastruktur og tjenester, der er relevante for migration og asyl i de lande, der er udpeget til gennemførelse af regionale beskyttelsesprogrammer.
i)
indførelse af betingelser, der fremmer genbosatte flygtninges integration, selvstændighed og uafhængighed på lang sigt.
2. Inden for rammerne af det specifikke mål fastsat i nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra d), i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i nærværende forordnings artikel 19 støtter fonden også aktioner svarende til de aktioner, der er opført i denne artikels stk. 1, hvor det anses for passende i lyset af politikudviklingen inden for fondens gennemførelsesperiode, eller hvis en medlemsstats nationale program fastsætter sådanne bestemmelser vedrørende overførelsen af ansøgere om og/eller personer med international beskyttelse. Sådanne operationer udføres med deres samtykke fra den medlemsstat, der har givet dem international beskyttelse eller er ansvarlig for behandlingen af deres ansøgning, til en anden interesseret medlemsstat, hvor de vil få tilsvarende beskyttelse, eller hvor deres ansøgning om international beskyttelse vil blive behandlet.
KAPITEL III
INTEGRATION AF TREDJELANDSSTATSBORGERE OG LOVLIG MIGRATION
Artikel 8
Indvandring og foranstaltninger før afrejse
Inden for rammerne af det specifikke mål fastsat i nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra b), i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i nærværende forordnings artikel 19 støtter fonden aktioner i et tredjeland, som fokuserer på tredjelandsstatsborgere, der opfylder specifikke foranstaltninger før afrejse og/eller betingelser i national ret og i henhold til EU-retten, hvor det er relevant, herunder betingelser vedrørende evnen til at blive integreret i samfundet i en medlemsstat. I den henseende støtter fonden især følgende aktioner:
a)
informationspakker og oplysningskampagner for at gøre opmærksom på og fremme interkulturel dialog, bl.a. gennem brugervenlig kommunikations- og informationsteknologi og websites
b)
vurderingen af kompetencer og kvalifikationer samt større gennemsigtighed og overensstemmelse hvad angår kompetencer og kvalifikationer i et tredjeland i forhold til i en medlemsstat
c)
uddannelse for at forbedre beskæftigelsesegnetheden i en medlemsstat
d)
generelle kurser om samfundsorientering og sprogundervisning
e)
bistand i forbindelse med ansøgninger om familiesammenføring i henhold til Rådets direktiv 2003/86/EF (20).
Artikel 9
Integrationsforanstaltninger
1. Inden for rammerne af det specifikke mål fastsat i nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra b), i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i nærværende forordnings artikel 19 støtter fonden aktioner, som finder sted inden for rammerne af sammenhængende strategier, under hensyntagen til integrationsbehovene hos tredjelandsstatsborgere på lokalt og/eller regionalt niveau. I den henseende støtter fonden især følgende aktioner, der fokuserer på tredjelandsstatsborgere, der opholder sig lovligt i en medlemsstat, eller eventuelt er ved at opnå lovligt ophold i en medlemsstat:
a)
indførelse og udvikling af integrationsstrategier med deltagelse af lokale eller regionale aktører, når det er relevant, herunder behovsanalyser, forbedring af integrationsindikatorer og evaluering, herunder deltagerbaserede vurderinger, for at identificere de bedste praksisser
b)
rådgive og yde bistand med hensyn til f.eks. bolig, underhold, administrativ og juridisk vejledning, sundhedspleje, psykolog- og socialhjælp, børnepasning og familiesammenføring
c)
aktioner, der introducerer tredjelandsstatsborgere til værtssamfundet, og aktioner, der sætter dem i stand til at tilpasse sig samfundet, oplyser dem om deres rettigheder og forpligtelser, deltage i det civile og kulturelle liv og tilslutte sig de værdier, der er nedfældet i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder
d)
foranstaltninger, der fokuserer på uddannelse, herunder sprogkurser og forberedende aktioner, der letter adgangen til arbejdsmarkedet
e)
aktioner, der skal fremme selvbevidstheden og gøre det muligt for tredjelandsstatsborgere at forsørge sig selv
f)
aktioner, der fremmer meningsfuld kontakt og konstruktiv dialog mellem tredjelandsstatsborgere og værtssamfundet, og aktioner, der fremmer accepten i værtssamfundet, bl.a. ved at inddrage medierne
g)
aktioner, der fremmer både lige adgang og lige muligheder i forbindelse med tredjelandsstatsborgeres kontakter med offentlige og private tjenester, herunder tilpasning af disse tjenester til tredjelandsstatsborgere
h)
opbygning af støttemodtageres kapacitet, som defineret i artikel 2, litra g), i forordning (EU) nr. 514/2014, herunder gennem udveksling af erfaring og bedste praksis, og skabelse af netværk.
2. De aktioner, der er nævnt i stk. 1, skal, hvor det er nødvendigt, tage højde for de specifikke behov hos de forskellige kategorier af tredjelandsstatsborgere, herunder personer med international beskyttelse, genbosatte eller overførte personer og navnlig sårbare personer.
3. Nationale programmer kan give mulighed for, at de i stk. 1 omhandlede aktioner kan omfatte de af tredjelandsstatsborgeres nærmeste pårørende, der er omfattet af målgruppen i det nævnte stykke, i det omfang, det er nødvendigt for at kunne gennemføre sådanne aktioner effektivt.
4. Med henblik på programmering og gennemførelse af de aktioner, der er nævnt i denne artikels stk. 1, omfatter det partnerskab, der er nævnt i artikel 12 i forordning (EU) nr. 514/2014, de myndigheder, som medlemsstaterne har udpeget til at forvalte Den Europæiske Socialfonds interventioner.
Artikel 10
Praktisk samarbejde og kapacitetsopbyggende foranstaltninger
Inden for rammerne af det fælles specifikke mål fastsat i nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra b), i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i nærværende forordnings artikel 19 støtter fonden aktioner, der fokuserer på en eller flere af følgende:
a)
opbygning af strategier, der fremmer lovlig indvandring for at gøre det lettere at udvikle og gennemføre smidige indrejseprocedurer
b)
støtte til samarbejdet mellem tredjelande og rekrutteringsbureauerne, arbejdsformidlingerne og indvandringsmyndighederne i medlemsstaterne samt støtte til medlemsstaterne i deres gennemførelse af EU-migrationsret, høringer af relevante parter og ekspertrådgivning eller informationsudveksling om metoder, som tager sigte på specifikke nationaliteter eller kategorier af tredjelandsstatsborgere hvad angår arbejdsmarkedernes behov
c)
styrkelse af medlemsstaternes kapacitet til at udvikle, gennemføre, overvåge og evaluere deres indvandringsstrategier, -politikker og -foranstaltninger på tværs af de forskellige niveauer og -afdelinger i forvaltningen, især styrkelse af deres kapacitet til at indsamle, analysere og formidle detaljerede og systematiske data og statistikker om migrationsprocedurer og -strømme og opholdstilladelser og udvikling af overvågningsværktøjer, evalueringssystemer, indikatorer og benchmarking til måling af resultatet af sådanne strategier
d)
uddannelse af støttemodtagere som defineret i artikel 2, litra g), i forordning (EU) nr. 514/2014 og af personale, som leverer offentlige og private tjenester, herunder uddannelsesinstitutioner, fremme af udveksling af erfaring og bedste praksis, samarbejde og skabelse af netværk og interkulturel kapacitet samt højnelse af de leverede tjenesters kvalitet
e)
opbygning af holdbare organisationsstrukturer for integration og forvaltning af mangfoldighed, bl.a. gennem samarbejde mellem forskellige interesserede parter, som gør det muligt for ansatte på forskellige niveauer i de nationale forvaltninger hurtigt at indhente oplysninger om erfaringer og bedste praksis andre steder og samle ressourcerne, når det er muligt, mellem relevante myndigheder såvel som mellem statslige og ikkestatslige organer for at levere tjenester til tredjelandsstatsborgere mere effektivt, bl.a. via centrale kontaktpunkter (dvs. koordinerede integrationsstøttecentre)
f)
bidrag til en dynamisk tovejsproces med gensidig interaktion, der er fundamentet for integrationsstrategierne på lokalt og regionalt niveau, ved at udvikle platforme til høring af tredjelandsstatsborgere, udveksling af oplysninger mellem interesserede parter og platforme for tværkulturel og tværreligiøs dialog mellem forskellige tredjelandsstatsborgeres samfund, mellem disse samfund og værtssamfundet og/eller mellem disse samfund og de politikformulerende og beslutningstagende myndigheder
g)
aktioner til fremme og styrkelse af det praktiske samarbejde mellem de relevante myndigheder i medlemsstaterne, med fokus på bl.a. udveksling af oplysninger, bedste praksis og strategier og udviklingen og gennemførelsen af fælles aktioner, herunder med henblik på at beskytte integriteten i medlemsstaternes indvandringssystemer.
KAPITEL IV
TILBAGESENDELSE
Artikel 11
Foranstaltninger, der ledsager tilbagesendelsesprocedurer
Inden for rammerne af det specifikke mål fastsat i artikel nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra c), i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i nærværende forordnings artikel 19 med hensyn til foranstaltninger, der ledsager tilbagesendelsesprocedurer, fokuserer fonden på en eller flere af følgende kategorier af tredjelandsstatsborgere:
a)
tredjelandsstatsborgere, som endnu ikke har modtaget endeligt afslag på deres ansøgning om ophold, lovlig bopæl og/eller international beskyttelse i en medlemsstat, og som kan vælge at gøre brug af frivillig tilbagevenden
b)
tredjelandsstatsborgere, som har ret til ophold, har lovlig bopæl og/eller har fået international beskyttelse i henhold til direktiv 2011/95/EU eller midlertidig beskyttelse i henhold til direktiv 2001/55/EF i en medlemsstat, og som har valgt at gøre brug af frivillig tilbagevenden
c)
tredjelandsstatsborgere, som opholder sig i en medlemsstat, og som ikke eller ikke længere opfylder betingelserne for indrejse og/eller ophold i en medlemsstat, herunder tredjelandsstatsborgere, hvis udsendelse er udsat i henhold til artikel 9 og artikel 14, stk. 1, i direktiv 2008/115/EF.
I den henseende støtter fonden navnlig følgende aktioner, som fokuserer på de i første afsnit omhandlede kategorier af personer:
a)
indførelsen, udviklingen og forbedringen af alternative foranstaltninger til frihedsberøvelse
b)
tilvejebringelsen af social bistand, oplysninger eller bistand i forbindelse med administrative og/eller juridiske formaliteter og information og rådgivning
c)
leveringen af juridisk og sproglig bistand
d)
særlig bistand til sårbare personer
e)
indførelsen og forbedringen af uafhængige og effektive ordninger for tilsyn med tvangsmæssig tilbagesendelse, jf. artikel 8, stk. 6, i direktiv 2008/115/EF
f)
oprettelsen, vedligeholdelsen og forbedringen af infrastruktur, tjenester og forhold i forbindelse med indkvartering, modtagelse eller frihedsberøvelse
g)
oprettelsen af administrative strukturer og systemer, herunder it-redskaber
h)
uddannelsen af personale for at sikre problemfrie og effektive tilbagesendelsesprocedurer, herunder forvaltning og gennemførelse heraf.
Artikel 12
Tilbagesendelsesforanstaltninger
Inden for rammerne af det fælles specifikke mål fastsat i nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra c), i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i nærværende forordnings artikel 19 med hensyn til tilbagesendelsesforanstaltninger støtter fonden aktioner, der fokuserer på de i nærværende forordnings artikel 11 omhandlede personer. I den henseende støtter fonden især følgende aktioner:
a)
nødvendige foranstaltninger til forberedelse af tilbagesendelsesoperationer, herunder operationer, der fører til identifikation af tredjelandsstatsborgere, til udstedelse af rejselegitimation og opsporing af familie
b)
samarbejde med tredjelandes konsulære myndigheder og indvandringsmyndigheder for at opnå rejselegitimation, lette hjemsendelse og sikre tilbagetagelse
c)
støttet frivillig tilbagevenden, herunder lægeundersøgelser og bistand, rejsearrangementer, finansielle bidrag og rådgivning og bistand før og efter tilbagevenden
d)
tilbagesendelsesoperationer, herunder relaterede foranstaltninger, i overensstemmelse EU-rettens standarder, undtagen tvangsudstyr
e)
foranstaltninger til iværksættelse af reintegration med henblik på den tilbagesendtes personlige udvikling, såsom økonomiske incitamenter, uddannelse, jobformidling og hjælp til at finde arbejde og startstøtte til selvstændig erhvervsvirksomhed
f)
faciliteter og tjenester i tredjelande, der sikrer passende midlertidig indkvartering og modtagelse efter ankomst
g)
særlig bistand til sårbare personer.
Artikel 13
Praktisk samarbejde og kapacitetsopbyggende foranstaltninger
Inden for rammerne af det fælles specifikke mål fastsat i nærværende forordnings artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra c), i lyset af resultatet af den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer i nærværende forordnings artikel 19 med hensyn til praktisk samarbejde og kapacitetsopbyggende foranstaltninger støtter fonden navnlig følgende aktioner:
a)
aktioner, der fremmer, udvikler og styrker det operationelle samarbejde og udveksling af oplysninger mellem de myndigheder, der er ansvarlige for tilbagesendelse, og andre myndigheder i medlemsstaterne, der er involveret i tilbagesendelse, herunder samarbejde med konsulære myndigheder og indvandringsmyndigheder i tredjelande samt fælles tilbagesendelsesoperationer
b)
aktioner, der støtter samarbejdet mellem tredjelande og de myndigheder i medlemsstaterne, der er ansvarlige for tilbagesendelse, herunder foranstaltninger, der tager sigte på at styrke tredjelandenes kapacitet til at gennemføre tilbagetagelses- og reintegrationsaktiviteter, navnlig inden for rammerne af tilbagetagelsesaftaler
c)
aktioner, der styrker kapaciteten til at udvikle effektive og holdbare tilbagesendelsespolitikker, bl.a. ved at udveksle oplysninger om situationen i tilbagesendelseslandene, bedste praksis, dele erfaringer og samle medlemsstaternes ressourcer
d)
aktioner, der styrker kapaciteten til at indsamle, analysere og formidle detaljerede og systematiske data og statistikker om tilbagesendelsesprocedurer og foranstaltninger, modtagelsesfaciliteter og faciliteter til frihedsberøvelse, tvungen tilbagesendelse og frivillig tilbagevenden, overvågning og reintegration
e)
aktioner, der bidrager direkte til evaluering af tilbagesendelsespolitikker, som f.eks. nationale konsekvensanalyser, undersøgelser blandt målgrupper, udvikling af indikatorer og benchmarking
f)
oplysningsforanstaltninger og -kampagner i tredjelande med henblik på at gøre opmærksom på de hensigtsmæssige lovlige kanaler til indvandring og risiciene ved ulovlig indvandring.
KAPITEL V
FINANSIEL RAMME OG GENNEMFØRELSESRAMME
Artikel 14
Samlede midler og gennemførelse
1. De samlede midler til gennemførelsen af denne forordning er fastsat til 3 137 mio. EUR i løbende priser.
2. De årlige bevillinger til fonden godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for den flerårige finansielle ramme.
3. De samlede midler iværksættes på følgende måde:
a)
nationale programmer i overensstemmelse med artikel 19
b)
EU-aktioner i overensstemmelse med artikel 20
c)
krisebistand i overensstemmelse med artikel 21
d)
Det Europæiske Migrationsnetværk i overensstemmelse med artikel 22
e)
teknisk bistand i overensstemmelse med artikel 23.
4. Det budget, der i henhold til denne forordning tildeles de EU-aktioner, der er omhandlet i denne forordnings artikel 20, den krisebistand, der er omhandlet i denne forordnings artikel 21, Det Europæiske Migrationsnetværk, der er omhandlet i denne forordnings artikel 22, og den tekniske bistand, der er omhandlet i denne forordnings artikel 23, gennemføres ved direkte forvaltning i overensstemmelse med artikel 58, stk. 1, litra a), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 og, hvor hensigtsmæssigt, ved indirekte forvaltning i overensstemmelse med artikel 58, stk. 1, litra c), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. Det budget, der tildeles de nationale programmer, som er omhandlet i nærværende forordnings artikel 19, gennemføres ved delt forvaltning i overensstemmelse med artikel 58, stk. 1, litra b), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
5. Kommissionen er fortsat ansvarlig for at gennemføre Unionens budget, jf. artikel 317 i TEUF, og underretter Europa-Parlamentet og Rådet om operationer, der gennemføres af andre enheder end medlemsstaterne.
6. Uden at det berører Europa-Parlamentets og Rådets prærogativer, anvendes den primære referencefinansieringsramme vejledende som følger:
a)
2 752 mio. EUR til medlemsstaternes nationale programmer
b)
385 mio. EUR til EU-aktioner, krisebistand, Det Europæiske Migrationsnetværk og teknisk bistand fra Kommissionen, hvoraf mindst 30 % anvendes til EU-aktioner og Det Europæiske Migrationsnetværk.
Artikel 15
Midler til støtteberettigede aktioner i medlemsstaterne
1. Der tildeles vejledende et beløb på 2 752 mio. EUR til medlemsstaterne som følger:
a)
2 392 mio. EUR tildeles som anført i bilag I. Medlemsstaterne tildeler mindst 20 % af disse midler til det specifikke mål i artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a), og mindst 20 % til det specifikke mål i artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra b). Medlemsstaterne kan kun fravige disse minimumsprocentsatser, hvis der i det nationale program udførligt redegøres for, hvorfor tildeling af midler under dette niveau ikke bringer opfyldelsen af målet i fare. For så vidt angår det specifikke mål i artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a), må de medlemsstater, der har strukturelle mangler inden for indkvartering, infrastruktur og tjenester, ikke komme under den minimumsprocentsats, der er fastsat i denne forordning
b)
360 mio. EUR tildeles på baggrund af fordelingsmekanismen til specifikke aktioner som nævnt i artikel 16 til EU-genbosættelsesprogrammet som nævnt i artikel 17 og til overførsel af personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden som nævnt i artikel 18.
2. Det beløb, der er nævnt i stk. 1, litra b), støtter:
a)
specifikke aktioner, jf. bilag II
b)
EU-genbosættelsesprogrammet i overensstemmelse med artikel 17, og/eller overførsel af personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden i overensstemmelse med artikel 18.
3. I tilfælde af at et beløb stadig står til rådighed i henhold til denne artikels stk. 1, litra b), eller at et andet beløb står til rådighed, vil det blive tildelt i forbindelse med midtvejsevalueringen, jf. artikel 15 i forordning (EU) nr. 514/2014, i forhold til grundbeløbene til de nationale programmer anført i bilag I til denne forordning.
Artikel 16
Midler til specifikke aktioner
1. Der kan tildeles et yderligere beløb, jf. artikel 15, stk. 2, litra a), til medlemsstaterne, forudsat at det er øremærket hertil i programmet og at det anvendes til at gennemføre de specifikke aktioner, der er opført i bilag II.
2. For at tage højde for den seneste politiske udvikling bemyndiges Kommissionen til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med nærværende forordnings artikel 26 med henblik på at revidere bilag II i forbindelse med midtvejsevalueringen, jf. artikel 15 i forordning (EU) nr. 514/2014. På grundlag af den reviderede liste over specifikke aktioner kan medlemsstaterne modtage yderligere beløb i overensstemmelse med stk. 1 i denne artikel, hvis der er midler til rådighed.
3. De yderligere beløb, der er nævnt i stk. 1 og 2 i denne artikel, tildeles medlemsstaterne i individuelle finansieringsafgørelser, der godkender eller reviderer deres nationale program som led i midtvejsevalueringen efter proceduren i artikel 14 og 15 i forordning (EU) nr. 514/2014. Disse beløb må kun anvendes til gennemførelse af de specifikke aktioner anført i bilag II til denne forordning.
Artikel 17
Midler til EU-genbosættelsesprogrammet
1. Medlemsstaterne modtager ud over deres tildeling beregnet i overensstemmelse med artikel 15, stk. 1, litra a), hvert andet år et yderligere beløb i overensstemmelse med artikel 15, stk. 2, litra b), som et fast beløb på 6 000 EUR for hver genbosat person.
2. Det faste beløb, der er nævnt i stk. 1, forhøjes til 10 000 EUR for hver person, der genbosættes i overensstemmelse med de fælles EU-genbosættelsesprioriteter, som er fastlagt i henhold til stk. 3 og anført i bilag III, og for hver sårbar person, jf. stk. 5.
3. De fælles EU-genbosættelsesprioriteter baseres på følgende generelle kategorier af personer:
a)
personer fra et land eller en region, der er udpeget til gennemførelse af et regionalt beskyttelsesprogram
b)
personer fra et land eller en region, der er identificeret i UNHCR's vejledende prognose for behovet for genbosættelse, og hvor fælles EU-aktioner vil bidrage væsentligt til at opfylde beskyttelsesbehovene
c)
personer, der tilhører en specifik kategori, der er omfattet af UNHCR's genbosættelseskriterier.
4. Kommissionen bemyndiges til at vedtage delegerede retsakter efter artikel 26 med henblik på at ændre bilag III på grundlag af de generelle kategorier i stk. 3 i denne artikel, hvis dette er klart begrundet eller i lyset af eventuelle henstillinger fra UNHCR.
5. Følgende sårbare grupper af personer er også berettigede til det faste beløb, der er nævnt i stk. 2:
a)
kvinder og børn, der er udsatte
b)
uledsagede mindreårige
c)
personer med behov for lægehjælp, som kun kan dækkes gennem genbosættelse
d)
personer, der har behov for nødgenbosættelse eller omgående genbosættelse af juridiske årsager eller fysiske beskyttelseshensyn, herunder ofre for vold eller tortur.
6. Når en medlemsstat genbosætter en person, som falder ind under mere end en af de i stk. 1 og 2 omhandlede kategorier, modtager den kun én gang et fast beløb for denne person.
7. Hvis det er relevant, kan medlemsstaterne også være berettigede til faste beløb for familiemedlemmer til personer omhandlet i stk. 1, 3 og 5, forudsat at disse familiemedlemmer er blevet genbosat i overensstemmelse med denne forordning.
8. Kommissionen fastlægger ved hjælp af gennemførelsesretsakter tidsplanen og andre gennemførelsesbetingelser for mekanismen for tildeling af midler til EU-genbosættelsesprogrammet. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter rådgivningsproceduren i artikel 27, stk. 2.
9. De yderligere beløb, der er nævnt i stk. 1 og 2 i nærværende artikel, tildeles hvert andet år medlemsstaterne, første gang i de individuelle finansieringsafgørelser, der godkender deres nationale program efter proceduren i artikel 14 i forordning (EU) nr. 514/2014, og efterfølgende i en finansieringsafgørelse, der vedlægges som bilag til de afgørelser, der godkender deres nationale program. Disse beløb overføres ikke til andre aktioner i det nationale program.
10. For effektivt at opfylde målene i EU-genbosættelsesprogrammet og inden for rammerne af de midler, der er til rådighed, bemyndiges Kommissionen til at vedtage delegerede retsakter efter artikel 26 med henblik på om nødvendigt at justere de faste beløb, der er nævnt i nærværende artikels stk. 1 og 2, navnlig under hensyntagen til den aktuelle inflation, relevant udvikling inden for genbosættelse samt faktorer, som kan optimere anvendelsen af det finansielle incitament, som de faste beløb indebærer.
Artikel 18
Midler til overførelse af personer med international beskyttelse
1. Med henblik på gennemførelse af princippet om solidaritet og rimelig ansvarsfordeling og i lyset af politikudviklingen i Unionen inden for fondens gennemførelsesperiode modtager medlemsstaterne ud over deres tildeling beregnet i overensstemmelse med artikel 15, stk. 1, litra a), et yderligere beløb i overensstemmelse med artikel 15, stk. 2, litra b), som et fast beløb på 6 000 EUR for hver person med international beskyttelse, der overføres fra en anden medlemsstat.
2. Medlemsstater kan også være berettigede til faste beløb for familiemedlemmer til personer omhandlet i stk. 1, hvis det er relevant, forudsat at disse familiemedlemmer er blevet overført i overensstemmelse med denne forordning.
3. De yderligere beløb, der er nævnt i denne artikels stk. 1, tildeles medlemsstaterne første gang i de individuelle finansieringsafgørelser, der godkender deres nationale program efter proceduren i artikel 14 i forordning (EU) nr. 514/2014, og efterfølgende i en finansieringsafgørelse, der vedlægges som bilag til den afgørelse, der godkender deres nationale program. Disse beløb overføres ikke til andre aktioner i det nationale program.
4. For effektivt at forfølge målene om solidaritet og ansvarsfordeling mellem medlemsstaterne, jf. artikel 80 i TEUF, og inden for rammerne af de disponible midler bemyndiges Kommissionen til at vedtage delegerede retsakter efter nærværende forordnings artikel 26 med henblik på at justere det faste beløb, der er nævnt i denne artikels stk. 1, navnlig under hensyntagen til den aktuelle inflation, relevant udvikling inden for overførsel af personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden samt faktorer, som kan optimere anvendelsen af det finansielle incitament, som de faste beløb indebærer.
Artikel 19
Nationale programmer
1. Inden for rammerne af de nationale programmer, der skal gennemgås og godkendes i overensstemmelse med artikel 14 i forordning (EU) nr. 514/2014, skal medlemsstaterne inden for målene fastsat i nærværende forordnings artikel 3 og under hensyntagen til resultaterne af den politikdialog, som er nævnt i artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014, navnlig forfølge følgende mål:
a)
at styrke oprettelsen af et fælles europæisk asylsystem ved at sikre en effektiv og ensartet anvendelse af den gældende EU-ret vedrørende asyl og sikre, at forordning (EU) nr. 604/2013 fungerer hensigtsmæssigt. Disse aktioner kan også omfatte oprettelse og udvikling af EU-genbosættelsesprogrammet
b)
at oprette og udvikle integrationsstrategier omfattende forskellige aspekter af en dynamisk tovejsproces, der efter omstændighederne skal gennemføres på nationalt/lokalt/regionalt niveau under hensyntagen til integrationsbehovene hos tredjelandsstatsborgere på lokalt/regionalt niveau, og som opfylder de specifikke behov hos forskellige kategorier af migranter og udvikler effektive partnerskaber mellem relevante interesserede parter
c)
at udvikle et tilbagesendelsesprogram, hvori indgår en del vedrørende bistået frivillig tilbagevenden og vedrørende reintegration, hvis det er relevant.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle aktioner, som støttes af fonden, gennemføres i fuld overholdelse af de grundlæggende rettigheder og respekt for den menneskelige værdighed. Aktionerne skal navnlig fuldt ud respektere rettighederne og principperne i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
3. Med forbehold af kravet om at forfølge ovennævnte mål tilsigter medlemsstaterne under hensyntagen til deres nationale forhold at opnå en rimelig og gennemsigtig fordeling af midler mellem de specifikke mål, der er fastsat i artikel 3, stk. 2.
Artikel 20
EU-aktioner
1. På Kommissionens initiativ kan fondens midler anvendes til at finansiere tværnationale aktioner eller aktioner af særlig interesse for Unionen (»EU-aktioner«) vedrørende de generelle og specifikke mål, der er nævnt i artikel 3.
2. For at være støtteberettigede skal EU-aktioner navnlig støtte:
a)
en styrkelse af samarbejdet på EU-plan om gennemførelsen af EU-retten og udveksling af bedste praksis med hensyn til asyl, navnlig vedrørende genbosættelse og overførelsen af ansøgere om og/eller personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden, herunder gennem netværk og udveksling af oplysninger, vedrørende lovlig indvandring, vedrørende integration af tredjelandsstatsborgere, herunder bistand efter ankomsten og koordinationsaktiviteter til at fremme genbosættelse i de lokalsamfund, som skal tage imod genbosatte flygtninge, og vedrørende tilbagesendelse
b)
etableringen af tværnationale samarbejdsnetværk og pilotprojekter, herunder innovative projekter, der er baseret på tværnationale partnerskaber mellem organer beliggende i to eller flere medlemsstater, og som har til formål at fremme innovation og gøre det lettere at udveksle erfaringer og bedste praksis
c)
undersøgelser af og forskning i mulige nye former for EU-samarbejde inden for asyl, indvandring, integration og tilbagesendelse og relevant EU-ret, formidling og udveksling af oplysninger om bedste praksis og om alle andre aspekter af asyl-, indvandrings-, integrations- og tilbagesendelsespolitikker, herunder koncern kommunikation om Unionens politiske prioriteter
d)
medlemsstaternes udvikling og anvendelse af fælles statistiske værktøjer, metoder og indikatorer til måling af den politiske udvikling inden for asyl, lovlig migration, integration og tilbagesendelse
e)
forberedelse, overvågning, administrativ og teknisk bistand, udvikling af en evalueringsmekanisme til gennemførelse af asyl- og indvandringspolitikkerne
f)
samarbejde med tredjelande på grundlag af Unionens samlede strategi for migration og mobilitet, navnlig inden for rammerne af gennemførelsen af tilbagetagelsesaftaler, mobilitetspartnerskaber og regionale beskyttelsesprogrammer
g)
oplysningsforanstaltninger og -kampagner i tredjelande med henblik på at gøre opmærksom på relevante lovlige kanaler for indvandring og risiciene ved ulovlig indvandring.
3. EU-aktioner gennemføres i overensstemmelse med artikel 6 i forordning (EU) nr. 514/2014.
4. Kommissionen sikrer en retfærdig og gennemsigtig fordeling af midlerne blandt de mål, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2.
Artikel 21
Krisebistand
1. Fonden yder finansiel bistand til at afhjælpe akutte og specifikke behov i forbindelse med en krisesituation, jf. artikel 2, litra k). De foranstaltninger, der gennemføres i tredjelande i henhold til denne artikel, skal være i overensstemmelse med og, hvor det er relevant, supplere Unionens humanitære politik samt overholde de humanitære principper, der er fastsat i konsensussen om humanitær bistand.
2. Krisebistand ydes i overensstemmelse med artikel 6 og 7 i forordning (EU) nr. 514/2014.
Artikel 22
Det Europæiske Migrationsnetværk
1. Fonden støtter Det Europæiske Migrationsnetværk og tilvejebringer den finansielle bistand, der er nødvendig for dets aktiviteter og fremtidige udvikling.
2. Det beløb, der stilles til rådighed for Det Europæiske Migrationsnetværk i forbindelse med fondens årlige bevillinger og det årlige arbejdsprogram med fastsættelse af prioriteterne for netværkets aktiviteter, vedtages af Kommissionen efter godkendelse fra styrelsesrådet efter proceduren i artikel 4, stk. 5, litra a), i beslutning 2008/381/EF. Kommissionens afgørelse udgør en finansieringsafgørelse i henhold til artikel 84 i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
3. Den finansielle bistand til Det Europæiske Migrationsnetværks aktiviteter tager form af tilskud til de nationale kontaktpunkter som omhandlet i artikel 3 i beslutning 2008/381/EF og eventuelt offentlige kontrakter i overensstemmelse med forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. Bistanden sikrer passende og rettidig finansiel støtte til disse nationale kontaktpunkter. Omkostninger i forbindelse med gennemførelsen af aktioner truffet af disse nationale kontaktpunkter, som modtager støtte i form af tilskud i 2014, kan tages i betragtning fra den 1. januar 2014.
4. I beslutning 2008/381/EF foretages følgende ændringer:
a)
artikel 4, stk. 5, litra a), affattes således:
»a)
udarbejde udkastet til det årlige arbejdsprogram over aktiviteter og godkende dette, navnlig hvad angår mål, tematiske prioriteter og vejledende beløb for et budget for hvert enkelt nationalt kontaktpunkt, med henblik på at sikre, at EMN fungerer tilfredsstillende, på basis af et udkast fra formanden«
b)
i artikel 6 foretages følgende ændringer:
i)
stk. 4 affattes således:
»4. Kommissionen overvåger gennemførelsen af det årlige arbejdsprogram over aktiviteter og rapporterer regelmæssigt til styrelsesrådet om gennemførelsen af dette og om EMN's udvikling.«
ii)
stk. 5-8, udgår
c)
artikel 11 udgår
d)
artikel 12 udgår.
Artikel 23
Teknisk bistand
1. På initiativ af og/eller på Kommissionens vegne anvendes indtil 2,5 mio. EUR af fondens midler årligt til teknisk bistand i overensstemmelse med artikel 9 i forordning (EU) nr. 514/2014.
2. På initiativ af en medlemsstat kan fonden finansiere tekniske bistandsaktiviteter i overensstemmelse med artikel 20 i forordning (EU) nr. 514/2014. Det beløb, der afsættes til teknisk bistand, må for perioden 2014-2020 ikke overstige 5,5 % af det samlede beløb, der er afsat til en medlemsstat, plus EUR 1 000 000.
Artikel 24
Koordination
Kommissionen og medlemsstaterne sikrer, sammen med Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, hvor det er relevant, at aktioner i og i relation til tredjelande gennemføres i synergi og i overensstemmelse med andre aktioner uden for Unionen, der støttes gennem EU-instrumenter. De sørger især for, at disse aktioner:
a)
er i overensstemmelse med Unionens udenrigspolitik, overholder princippet om sammenhæng i udviklingspolitikken og er forenelige med de strategiske planlægningsdokumenter for det pågældende land eller den pågældende region
b)
koncentreres om ikkeudviklingsorienterede foranstaltninger
c)
er i Unionens interne politikkers interesse og forenelige med de aktiviteter, der gennemføres inden for Unionen.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 25
Specifikke bestemmelser om faste beløb til genbosættelse og overførsel af personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden
Uanset reglerne om støtteberettigede udgifter i artikel 18 i forordning (EU) nr. 514/2014, navnlig hvad angår faste beløb og faste takster, vil de faste beløb, der tildeles medlemsstaterne til genbosættelse og/eller overførsel af personer med international beskyttelse fra én medlemsstat til en anden i medfør af denne forordning:
a)
være fritaget for forpligtelsen til at være baseret på statistiske eller historiske data, og
b)
blive ydet, hvis den person, som det faste beløb ydes til, faktisk er blevet genbosat og/eller overført i overensstemmelse med denne forordning.
Artikel 26
Udøvelse af delegation
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 16, stk. 2, artikel 17, stk. 4 og 10, og artikel 18, stk. 4, tillægges Kommissionen for en periode på syv år fra den 21. maj 2014. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af syvårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for en periode på tre år, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af syvårsperioden.
3. Den i artikel 16, stk. 2, artikel 17, stk. 4 og 10, og artikel 18, stk. 4, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er trådt i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 16, stk. 2, artikel 17, stk. 4 og 10, og artikel 18, stk. 4, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse imod den inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 27
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af udvalget vedrørende asyl-, migrations- og integrationsfonden og fonden for intern sikkerhed, som er nedsat ved artikel 59, stk. 1, i forordning (EU) nr. 514/2014.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 28
Revision
Europa-Parlamentet og Rådet tager på baggrund af et forslag fra Kommissionen denne forordning op til revision senest den 30. juni 2020.
Artikel 29
Anvendelse af forordning (EU) nr. 514/2014
Bestemmelserne i forordning (EU) nr. 514/2014 finder anvendelse på fonden, jf. dog artikel 4 i denne forordning.
Artikel 30
Ophævede retsakter
Med virkning fra den 1. januar 2014 ophæves beslutning nr. 573/2007/EF, nr. 575/2007/EF og 2007/435/EF.
Artikel 31
Overgangsbestemmelser
1. Denne forordning er ikke til hinder for videreførelse eller ændring, herunder hel eller delvis annullering, af de pågældende projekter og årlige programmer indtil deres afslutning eller af den finansielle bistand, som Kommissionen har godkendt på grundlag af beslutning nr. 573/2007/EF, beslutning nr. 575/2007/EF og beslutning 2007/435/EF eller anden lovgivning, der gælder for bistanden pr. 31. december 2013. Denne forordning er ikke til hinder for, at den finansielle støtte, som Kommissionen har godkendt på grundlag af beslutning 2008/381/EF eller enhver anden retsforskrift, der finder anvendelse på den pågældende støtte pr. 31. december 2013, videreføres eller ændres, herunder annulleres helt eller delvis.
2. Når Kommissionen vedtager afgørelser om samfinansiering i henhold til denne forordning, tager den hensyn til de foranstaltninger, som er vedtaget på grundlag af beslutning nr. 573/2007/EF, beslutning nr. 575/2007/EF, beslutning 2007/435/EF og beslutning 2008/381/EF før den 20. maj 2014, og som har finansielle virkninger i den periode, samfinansieringen vedrører.
3. Forpligtelser, der er indgået i forbindelse med samfinansieringer, som er godkendt af Kommissionen mellem den 1. januar 2011 og den 31. december 2014, og for hvilke de dokumenter, der er nødvendige for, at aktionerne kan afsluttes, ikke er sendt til Kommissionen inden for fristen for fremlæggelse af den endelige rapport, frigøres automatisk af Kommissionen senest den 31. december 2017, hvilket giver anledning til tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte beløb.
4. Beløb, der vedrører aktioner, som er suspenderet på grund af retsforfølgning eller administrativ klage med opsættende virkning, lades ude af betragtning ved beregningen af det beløb, som skal frigøres automatisk.
5. Medlemsstaterne forelægger senest den 30. juni 2015 Kommissionen evalueringsrapporter om resultaterne og virkningerne af aktioner, der er samfinansieret i henhold til beslutning nr. 573/2007/EF, nr. 575/2007/EF og 2007/435/EF vedrørende perioden 2011-2013.
6. Kommissionen forelægger senest den 31. december 2015 Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget efterfølgende evalueringsrapporter i henhold til beslutning nr. 573/2007/EF, nr. 575/2007/EF og 2007/435/EF vedrørende perioden 2011-2013.
Artikel 32
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 16. april 2014.
UREDBA (EU) br. 516/2014 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 16. travnja 2014.
o uspostavi Fonda za azil, migracije i integraciju, o izmjeni Odluke Vijeća 2008/381/EZ i o stavljanju izvan snage odluka br. 573/2007/EZ i br. 575/2007/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te Odluke Vijeća 2007/435/EZ
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 78. stavak 2. te članak 79. stavke 2. i 4.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora (1),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Cilj Unije da stvori područje slobode, sigurnosti i pravde trebao bi biti ostvaren, između ostalog, putem zajedničkih mjera za oblikovanje politike o azilu i useljavanju koja se temelji na solidarnosti među državama članicama i koja je pravedna prema trećim zemljama i njihovim državljanima. Europsko vijeće je 2. prosinca 2009. prepoznalo potrebu da bi financijska sredstva u Uniji trebala postati sve fleksibilnija i koherentnija, kako u smislu područja primjene tako i u smislu primjenjivosti, da bi se time podržalo razvijanje politike u području azila i migracija.
(2)
Kako bi se doprinijelo razvoju zajedničke politike Unije o azilu i useljavanju i jačanju područja slobode, sigurnosti i pravde s obzirom na primjenu načela solidarnosti i dijeljenja odgovornosti između država članica te suradnje s trećim zemljama, ovom Uredbom trebalo bi uspostaviti Fond za azil, migracije i integraciju („Fond”).
(3)
Fond bi trebao odražavati potrebu za povećanom fleksibilnošću i pojednostavljenjem, istodobno poštujući zahtjeve u pogledu predvidljivosti te istodobno osiguravati pravednu i transparentnu raspodjelu sredstava kako bi se postigli opći i posebni ciljevi utvrđeni u ovoj Uredbi.
(4)
Djelotvornost mjera i kvaliteta potrošnje vodeća su načela pri provedbi Fonda. Nadalje, Fond bi također trebao biti proveden na najdjelotvorniji mogući način i na način koji je najprihvatljiviji za korisnike.
(5)
Nova struktura financiranja u području unutarnjih poslova koja se sastoji od dva stupa, trebala bi doprinijeti pojednostavljenju, racionalizaciji, učvršćivanju i transparentnosti financiranja u tom području. Trebalo bi težiti sinergijama, usklađenosti i komplementarnosti među različitim fondovima i programima, uključujući s ciljem dodjele financijskih sredstava zajedničkim ciljevima. Svako preklapanje različitih instrumenata za financiranje trebalo bi, međutim, izbjegavati.
(6)
Fondom bi se trebao stvoriti fleksibilan okvir koji državama članicama omogućava primanje financijskih sredstava u okviru njihovih nacionalnih programa kako bi se poduprla područja politike u okviru ovog Fonda u skladu s njihovom specifičnom situacijom i potrebama te u svjetlu općih i posebnih ciljeva Fonda, a za koje bi financijska potpora bila najdjelotvornija i najprikladnija.
(7)
Fond bi trebao izražavati solidarnost putem financijske pomoći državama članicama. To bi trebalo ojačati djelotvorno upravljanje migracijskim tokovima u Uniji u područjima u kojima Unija pruža najveću dodanu vrijednost, posebno podjelom odgovornosti između država članica te podjelom odgovornosti i jačanjem suradnje s trećim zemljama.
(8)
Kako bi doprinijele ostvarivanju općeg cilja ovog Fonda, države članice trebale bi osigurati da njihovi nacionalni programi obuhvaćaju djelovanja koja su usmjerena na ostvarivanje posebnih ciljeva ove Uredbe te da raspodjela sredstava prema ciljevima bude takva da osigurava da je ciljeve moguće ostvariti. Ako država članica iznimno želi odstupiti od minimalnih postotaka utvrđenih u ovoj Uredbi, ta država članica trebala bi u okviru svog nacionalnog programa navesti detaljno obrazloženje.
(9)
Kako bi se osigurala ujednačena i visokokvalitetna politika azila i primijenili viši standardi međunarodne zaštite, Fond bi trebao doprinijeti djelotvornom funkcioniranju Zajedničkog europskog sustava azila koji obuhvaća mjere u vezi s politikom, zakonodavstvom i izgradnjom sposobnosti uz djelovanje u suradnji s drugim državama članicama, agencijama Unije i trećim zemljama.
(10)
Primjereno je poduprijeti i poboljšati napore država članica da bi se potpuno i propisno primijenila pravna stečevina Unije u području azila, posebno da bi se osigurali odgovarajući uvjeti za prihvat raseljenih osoba, podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu i korisnika međunarodne zaštite, kako bi se osiguralo ispravno određivanje statusa, u skladu s Direktivom 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća (4), kako bi se primjenjivali pravedni i djelotvorni postupci azila te promicala dobra praksa u području azila u svrhu zaštite prava osoba kojima je potrebna međunarodna zaštita te kako bi se omogućilo da sustavi azila u državama članicama djelotvorno funkcioniraju.
(11)
Fond bi također trebao pružiti odgovarajuću potporu zajedničkim naporima država članica pri utvrđivanju, razmjeni i promicanju najbolje prakse te uspostavi djelotvornih struktura suradnje kako bi se unaprijedila kvaliteta donošenja odluka u okviru Zajedničkog europskog sustava azila.
(12)
Ovaj Fond trebao bi dopuniti i ojačati aktivnosti Europskog potpornog ureda za azil (EASO) uspostavljenog Uredbom (EU) br. 439/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (5) s ciljem koordiniranja praktične suradnje između država članica u području azilom, podržavajući države članice čiji su sustavi azila pod posebnim pritiskom i doprinoseći provedbi Zajedničkog europskog sustava azila. Komisija može iskoristiti mogućnost koju nudi Uredba (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (6) kako bi EASO-u povjerila provedbu posebnih i ad hoc zadaća, poput koordinacije djelovanja država članica u vezi s preseljenjem u skladu s Uredbom o EASO-u (EU) br. 439/2010.
(13)
Fond bi trebao podupirati napore Unije i država članica koji se odnose na jačanje kapaciteta država članica za razvoj, praćenje i provedbu evaluacije politika o azilu s obzirom na njihove obveze prema postojećem pravu Unije.
(14)
Fond bi trebao podupirati nastojanja država članica da se na njihovu državnom području osigura međunarodna zaštita i trajno rješenje za izbjeglice i raseljene osobe koje prema odluci Visokog povjerenika Ujedinjenih naroda za izbjeglice (UNHCR) ostvaruju pravo na preseljenje, kao što su mjere za procjenu potrebe za preseljenjem i premještajem dotičnih osoba na njihova državna područja kako bi im se osigurao siguran pravni status i promicala njihova djelotvorna integracija.
(15)
Fond bi trebao pružati potporu novim konceptima za pristup postupcima azila, na sigurniji način, a posebno usmjeravanjem na glavne tranzitne zemlje, poput programa zaštite određenih skupina ili određenih postupaka provjere zahtjeva za azil.
(16)
Fondom bi se u skladu s njegovom prirodom trebala moći pružiti potpora dobrovoljnim aktivnostima podjele opterećenja o kojima su se države članice usuglasile, a koje obuhvaćaju premještaj korisnika međunarodne zaštite i podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu iz jedne države članice u drugu.
(17)
Partnerstva i suradnja s trećim zemljama za osiguravanje prikladnog upravljanja priljevom osoba koje podnose zahtjev za azil ili drugi oblik međunarodne zaštite ključan su dio politike azila Unije. S ciljem omogućavanja pristupa međunarodnoj zaštiti i trajnim rješenjima u najranijoj mogućoj fazi, uključujući i u okviru regionalnih programa zaštite, Fond bi trebao obuhvaćati snažnu komponentu programa Unije za preseljenje.
(18)
Kako bi se u europskim društvima poboljšao i ojačao proces integracije, Fond bi trebao olakšati zakonite migracije u Uniju u skladu s gospodarskim i socijalnim potrebama država članica te već u zemlji porijekla državljana trećih zemalja koji dolaze u Uniju predvidjeti pripremu procesa integracije.
(19)
Kako bi bio učinkovit i ostvario najveću dodanu vrijednost, Fond bi trebao primjenjivati usmjereniji pristup kojim se podržavaju dosljedne strategije posebno osmišljene za promicanje integracije državljana trećih zemalja na nacionalnoj, lokalnoj i/ili regionalnoj razini, ovisno o slučaju. Te strategije trebala bi u prvom redu provesti lokalna ili regionalna tijela i nedržavni akteri, ne isključujući nacionalna tijela, posebno ako bi određena administrativna organizacija države članice to zahtijevala ili ako se u određenoj državi članici djelovanja u području integracije nalaze u zajedničkoj nadležnosti države i decentralizirane uprave. Provedbene organizacije trebale bi iz niza dostupnih mjera odabrati one koje su najprimjerenije njihovoj specifičnoj situaciji.
(20)
Provedba Fonda trebala bi biti u skladu sa zajedničkim temeljnim načelima Unije za integraciju, kako je određeno u Zajedničkom programu za integraciju.
(21)
Mjere integracije trebale bi također uključivati korisnike međunarodne zaštite kako bi se osigurao sveobuhvatan pristup integraciji, uzimajući u obzir posebnosti tih ciljnih skupina. Ako su mjere integracije povezane s mjerama prihvata, djelovanja bi, prema potrebi, trebala dopustiti uključivanje podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu.
(22)
Kako bi se osigurala dosljednost Unije na integraciju državljana trećih zemalja, djelovanja koja se financiraju u okviru ovog Fonda trebala bi biti specifična i dopunjavati djelovanja koja se financiraju iz Europskog socijalnog fonda. U tom smislu, od tijela država članica odgovornih za provedbu ovog Fonda trebalo bi tražiti da uspostave mehanizme suradnje i koordinacije s tijelima koja su države članice odredile za upravljanje intervencijama iz Europskog socijalnog fonda.
(23)
Iz praktičnih razloga neka djelovanja mogu se odnositi na skupinu osoba čije se pitanje može učinkovitije rješavati ako im se pristupi kao cjelini, ne razlikujući među članovima skupine. Stoga bi za države članice koje bi tako željele bilo potrebno predvidjeti mogućnost da u svojim nacionalnim programima predvide da u djelovanja u vezi s integracijom mogu biti uključeni najbliži srodnici državljana trećih zemalja u mjeri u kojoj je to potrebno za djelotvornu provedbu takvih djelovanja. Izraz „najbliži srodnik” podrazumijevao bi supružnike, partnere i bilo koju osobu koja ima izravne obiteljske veze, bez obzira radi li se o potomcima ili precima, s državljaninom treće zemlje na kojeg su usmjerena djelovanja u vezi s integracijom, a koja u protivnom ne bi bile obuhvaćena Fondom.
(24)
Fond bi trebao podupirati države članice u uspostavi strategija kojima se organiziraju zakonite migracije, ojačavajući njihove mogućnosti za razvoj, provedbu, praćenje i evaluaciju svih integracijskih strategija i strategija useljavanja, politika i mjera za državljane trećih zemalja, uključujući pravne instrumente Unije. Fond bi trebao podupirati i razmjenu informacija, najbolje prakse i suradnju između različitih službi svojih uprava, kao i s drugim državama članicama.
(25)
Unija bi trebala nastaviti i proširiti korištenje partnerstava za mobilnost kao osnovnog strateškog, sveobuhvatnog i dugoročnog okvira suradnje za upravljanje migracijama s trećim zemljama. Fond bi trebao podupirati djelovanja u okviru partnerstava za mobilnost koja se odvijaju u Uniji ili u trećim zemljama i koja ciljaju na ostvarivanje potreba i prioriteta Unije, posebno djelovanja kojima se osigurava kontinuitet financiranja i Unije i trećih zemalja.
(26)
Primjereno je da države članice nastave podržavati i poticati poboljšanje upravljanja povratkom državljana trećih zemalja u svim njegovim aspektima, s ciljem neprestane, pravedne i djelotvorne provedbe zajedničkih standarda o povratku, posebno kako je određeno u Direktivi 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (7). Fondom bi se trebao promicati razvoj strategija povratka na nacionalnoj razini u okviru koncepta upravljanja integriranim povratkom te mjera kojima se podupire njihova djelotvorna provedba u trećim zemljama.
(27)
Što se tiče dobrovoljnog povratka osoba, uključujući osobe koje se žele vratiti iako nisu obvezne napustiti državno područje, za takve povratnike bi trebalo predvidjeti poticaje poput povlaštenog tretmana u obliku povećane pomoći za povratak. Ta je vrsta dobrovoljnog povratka u interesu kako povratnika tako i tijela vlasti u smislu njezine troškovne djelotvornosti. Države članice trebalo bi poticati da daju prednost dobrovoljnom povratku.
(28)
Međutim, sa stajališta politike, dobrovoljan i prisilan povratak usko su povezani i proizvode učinke koji se uzajamno pojačavaju te bi države članice stoga trebalo poticati da u svom upravljanju povratkom jačaju komplementarnost tih dvaju oblika. Postoji potreba za provođenjem postupka udaljavanja kako bi se zaštitio integritet imigracijske politike i politike azila Unije te sustavi useljavanja i azila država članica. Stoga je mogućnost udaljavanja preduvjet za sprječavanje narušavanja te politike i provedbu vladavine prava, što je samo po sebi bitno za stvaranje područja slobode, sigurnosti i pravde. Fondom bi se stoga trebala podupirati djelovanja država članica kako bi se olakšala udaljavanja u skladu s normama utvrđenima u pravu Unije, kada je to primjenjivo, i uz puno poštovanje temeljnih prava i dostojanstva povratnika.
(29)
Od ključne je važnosti da se Fondom podupiru posebne mjere za povratnike u zemlji povratka da bi se osiguralo njihovo djelotvorno vraćanje u njihov grad ili regiju porijekla u dobrim uvjetima te da bi se povećala njihova trajna ponovna integracija u njihovu zajednicu.
(30)
Sporazumi Unije o ponovnom prihvatu sastavni su element Unijine politike povratka i glavno sredstvo za učinkovito upravljanje migracijskim tokovima jer olakšavaju brzi povratak nezakonitih migranata. Ti sporazumi su važan element u okviru dijaloga i suradnje s trećim zemljama porijekla i tranzitom nezakonitih migranata te je potrebno poduprijeti njihovu provedbu u trećim zemljama u interesu djelotvornih strategija povratka na nacionalnoj razini i na razini Unije.
(31)
Fond bi trebao nadopunjavati i ojačavati aktivnosti Europske agencije za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama država članica Europske unije uspostavljene Uredbom Vijeća (EZ) br. 2007/2004 (8), čiji je jedan dio zadaća pružiti državama članicama potrebnu potporu pri organiziranju zajedničkih operacija povratka te utvrditi najbolju praksu za pribavljanje putnih isprava te za udaljavanje državljana trećih zemalja koji nezakonito borave na državnom području država članica, te pomoći državama članicama u okolnostima koje zahtijevaju povećanu tehničku i operativnu pomoć na vanjskim granicama, uzimajući u obzir da neke situacije mogu zahtijevati pružanje hitne humanitarne pomoći i spašavanje na moru.
(32)
Uz pružanje potpore povratku osoba kako je predviđeno u ovoj Uredbi, Fondom bi se također trebale podržati druge mjere za suzbijanje nezakonitog useljavanja ili zaobilaženja postojećih pravila o zakonitoj migraciji, na taj način štiteći integritet imigracijskih sustava država članica.
(33)
Fond bi trebao biti proveden uz puno poštovanje prava i načela sadržanih u Povelji o temeljnim pravima Europske unije te temeljnih načela utvrđenih u relevantnim međunarodnim instrumentima, uključujući odgovarajuću sudsku praksu Europskog suda za ljudska prava. Prihvatljivim djelovanjima trebao bi se uzeti u obzir pristup koji se temelji na ljudskim pravima pri zaštiti migranata, izbjeglica i tražitelja azila te bi se osobito trebalo osigurati da se posebna pažnja pridaje te da se predvide posebne mjere za specifičnu situaciju ranjivih osoba, posebno žena, maloljetnika bez pratnje i drugih ugroženih maloljetnika.
(34)
Pojmovi „ranjive osobe” i „članovi obitelji” različito su definirani u različitim aktima koji su mjerodavni za ovu Uredbu. Stoga bi ih trebalo tumačiti u smislu odgovarajućeg akta, uzimajući u obzir kontekst u kojem se koriste. U kontekstu preseljenja, države članice koje obavljaju preseljenje trebale bi se pri provođenju svojih praksi preseljenja i stvarnih postupaka preseljenja savjetovati s UNHCR-om u vezi s pojmom „članovi obitelji”.
(35)
Mjere u trećim zemljama i u vezi s trećim zemljama koje se podupiru putem Fonda trebalo bi donositi u sinergiji i u sukladnosti s drugim djelovanjima izvan Unije koje se podupiru putem instrumenata vanjske pomoći Unije, geografskih i tematskih. U provođenju tih djelovanja osobito bi trebalo težiti potpunoj usklađenosti s načelima i općim ciljevima vanjskog djelovanja i vanjske politike Unije u vezi s dotičnom zemljom ili regijom. Te mjere ne bi trebale biti potpora djelovanjima koja su neposredno usmjerena prema razvoju i, kada je to prikladno, trebala bi nadopunjavati financijsku pomoć koja se pruža putem instrumenata vanjske pomoći. Trebalo bi poštovati načelo usklađenosti politike za razvoj kako je određeno u stavku 35. Europskog konsenzusa o razvoju. Također je važno osigurati dosljednu provedbu hitne pomoći, i ako je to mjerodavno, njenu komplementarnost humanitarnoj politici Unije te poštovanje humanitarnih načela kako su određena Europskim konsenzusom o humanitarnoj pomoći.
(36)
Velik dio dostupnih sredstava u okviru Fonda trebao bi se dodijeliti razmjerno odgovornosti koju ima svaka država članica u svojim naporima koje ulaže u upravljanje migracijskim tokovima na temelju objektivnih kriterija. U tu bi svrhu trebalo koristiti najnovije dostupne statističke podatke koje prikuplja Eurostat prema Uredbi (EZ) br. 862/2007 Europskog parlamenta i Vijeća (9) u vezi s migracijskim tokovima, poput broja prvih zahtjeva za azil, broja pozitivnih odluka kojima se odobrava status izbjeglice ili supsidijarna zaštita, broja preseljenih izbjeglica, broja državljana trećih zemalja koji zakonito borave u državama članicama, broja državljana trećih zemalja kojima je država članica izdala dozvolu za boravak, broja odluka o povratku koje su izdala nacionalna tijela te broja izvršenih povrataka.
(37)
Ovom Uredbom utvrđena je dodjela osnovnih iznosa državama članicama. Osnovni iznos sastoji se od minimalnog iznosa i iznosa izračunatog na temelju prosjeka dodijeljenih sredstava za svaku državu članicu u okviru Europskog fonda za izbjeglice uspostavljenog Odlukom br. 573/2007/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (10), Europskog fonda za integraciju državljana trećih zemalja uspostavljenog Odlukom Vijeća 2007/435/EZ (11) i Europskog fonda za povratak uspostavljenog Odlukom Vijeća br. 575/2007/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (12). u 2011., 2012. i 2013. Izračuni dodijeljenih sredstava izrađeni su u skladu s mjerilima za raspodjelu utvrđenima u Odluci br. 573/2007/EZ, Odluci 2007/435/EZ i Odluci br. 575/2007/EZ. S obzirom na zaključke Europskog vijeća od 7. veljače 2013. i 8. veljače 2013., u kojima je naglašeno da bi „osobitu pozornost trebalo pridati otočnim društvima koja su suočena s nerazmjerno velikim izazovima migracija”, prikladno je povećati minimalne iznose za Cipar i Maltu.
(38)
Iako je primjereno svakoj državi članici dodijeliti određeni iznos na temelju najnovijih dostupnih statističkih podataka, dio raspoloživih sredstava u okviru Fonda trebao bi se raspodijeliti i za provedbu posebnih djelovanja koja zahtijevaju suradnju između država članica i stvaraju značajnu dodanu vrijednost za Uniju kao i za provedbu Programa Unije za preseljenje i premještanje korisnika međunarodne zaštite iz jedne države članice u drugu.
(39)
U tu svrhu ovom bi Uredbom trebao uspostaviti popis posebnih djelovanja prihvatljivih za dodjelu sredstava iz Fonda. Dodatni iznosi trebali bi se dodijeliti onim državama članicama koje se obvežu da će provesti takva djelovanja.
(40)
S obzirom na postupnu uspostavu Programa Unije za preseljenje, Fond bi trebao pružiti ciljanu pomoć u obliku financijskih poticaja (paušalnih iznosa) za svaku preseljenu osobu. Komisija bi, u suradnji s EASO-m i u skladu s njihovim nadležnostima, trebala pratiti učinkovitu provedbu aktivnosti preseljenja koje se podupiru u okviru Fonda.
(41)
S namjerom da se pojača utjecaj napora koje Unija ulaže u preseljenje pružanjem zaštite osobama kojima je potrebna međunarodna zaštita i maksimalnim pojačavanjem strateškog utjecaja preseljenja kroz bolju usmjerenost na one osobe kojima je preseljenje najpotrebnije, na razini Unije trebalo bi odrediti zajedničke prioritete u vezi s preseljenjem. Te zajedničke prioritete trebalo bi izmijeniti samo ako postoji jasno opravdanje za njihovu izmjenu ili kako bi se u obzir uzele preporuke UNHCR-a na temelju općih kategorija određenih u ovoj Uredbi.
(42)
S obzirom na njihovu posebnu ranjivost, neke bi kategorije osoba kojima je potrebna međunarodna zaštita uvijek trebale biti uključene u zajedničke prioritete preseljenja Unije.
(43)
Uzimajući u obzir potrebe za preseljenjem utvrđene u zajedničkim prioritetima preseljenja Unije, potrebno je osigurati dodatne financijske poticaje za preseljenje osoba s obzirom na određene zemljopisne regije i nacionalnosti, kao i s obzirom na određene kategorije osoba koje se trebaju preseliti, ako utvrđeno da je preseljenje najprikladniji odgovor na njihove posebne potrebe.
(44)
Da bi se ojačala solidarnost i bolje podijelila odgovornost između država članica, posebno u odnosu na one koje su najviše pogođene tokovima azilanata, trebalo bi uspostaviti sličan mehanizam za premještanje korisnika međunarodne zaštite iz jedne države članice u drugu, koji se temelji na financijskim poticajima. Tim bi se mehanizmom trebao smanjiti pritisak na države članice koje primaju veći broj tražitelja azila i korisnika međunarodne zaštite, u apsolutnom ili proporcionalnom smislu.
(45)
Potpora osigurana iz Fonda bit će učinkovitija i ostvarit će veću dodanu vrijednost ako se u ovoj Uredbi utvrdi ograničen broj obveznih ciljeva koji se trebaju ostvariti u programima koje izrađuje svaka država članica i uzimajući u obzir njezinu specifičnu situaciju i potrebe.
(46)
Za jaču solidarnost važno je da Fond, u suradnji i u sinergiji s humanitarnom pomoći kojom upravlja Komisija, prema potrebi pruži dodatnu potporu rješavanju hitnih situacija nastalih snažnim pritiskom migracija u državama članicama ili trećim zemljama ili u slučaju masovnog priljeva raseljenih osoba na temelju Direktive Vijeća 2001/55/EZ (13), putem hitne pomoći. Hitna pomoć također bi trebala obuhvaćati potporu ad hoc programima humanitarnog prihvata koji su usmjereni na odobravanje privremenog boravka na državnom području države članice u slučaju hitne humanitarne krize u trećim zemljama. Međutim, takvi drugi programi humanitarnog prihvata ne dovode u pitanje i ne bi trebali narušavati Unijin program preseljenja koji je od samog početka izričito usmjeren na pružanje trajnog rješenja osobama kojima je potrebna međunarodna zaštita, a koje su premještene u Uniju iz trećih zemalja. Stoga države članice ne bi trebale imati pravo na primanje dodatnih paušalnih iznosa u vezi s osobama kojima je odobren privremeni boravak na državnom području države članice u okviru takvih drugih programa humanitarnog prihvata.
(47)
Ovom Uredbom trebala bi se osigurati financijska pomoć za aktivnosti Europske migracijske mreže uspostavljene Odlukom Vijeća 2008/381/EZ (14) u skladu s njezinim ciljevima i zadaćama.
(48)
Odluku 2008/381/EZ trebalo bi stoga izmijeniti kako bi se uskladili postupci i olakšalo pružanje odgovarajuće i pravodobne financijske potpore nacionalnim kontaktnim točkama koje su navedene u toj Odluci.
(49)
S obzirom na svrhu financijskih poticaja dodijeljenih državama članicama za preseljenje i/ili premještanje korisnika međunarodne zaštite iz jedne države članice u drugu u obliku paušalnih iznosa i jer predstavljaju samo mali dio stvarnih troškova, ova bi Uredba trebala omogućiti određena odstupanja od pravila o prihvatljivosti rashoda.
(50)
Kako bi se dopunile ili izmijenile odredbe ove Uredbe o paušalnim iznosima za preseljenje i premještanju korisnika međunarodne zaštite iz jedne države članice u drugu i o definiciji posebnih djelovanja i zajedničkih prioriteta preseljenja Unije, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU). Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(51)
Pri primjeni ove Uredbe, uključujući pri pripremi delegiranih akata, Komisija bi se trebala savjetovati sa stručnjacima iz svih država članica.
(52)
Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu ove Uredbe, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (15).
(53)
Financiranje iz proračuna Unije trebalo bi se usredotočiti na aktivnosti kod kojih intervencija Unije može donijeti dodatnu vrijednost umjesto da države članice djeluju same. Budući da je Europska unija u boljem položaju za pružanje okvira za izražavanje solidarnosti Unije u upravljanju migracijskim tokovima nego države članice, financijska pomoć predviđena ovom Uredbom trebala bi osobito doprinijeti jačanju nacionalnih mogućnosti i mogućnosti Unije na ovom području.
(54)
Postoji potreba da se do najveće mjere poveća učinak financiranja Unije mobiliziranjem, udruživanjem i poticanjem javnih i privatnih financijskih sredstava.
(55)
Komisija bi trebala pratiti provedbu Fonda u skladu s Uredbe (EU) br. 514/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (16) uz pomoć zajedničkih pokazatelja za evaluaciju rezultata i učinaka. Ti pokazatelji, uključujući relevantne polazne vrijednosti, trebali bi predstavljati minimalnu osnovu za evaluaciju opsega u kojem su ostvareni ciljevi Fonda.
(56)
Kako bi se izmjerila ostvarenja ovog Fonda, trebalo bi uspostaviti zajedničke pokazatelje u odnosu na svaki njegov poseban cilj. Zajednički pokazatelji ne bi trebali utjecati na neobveznu ili obveznu narav provedbe povezanih djelovanja kako je utvrđeno u ovoj Uredbi.
(57)
Za potrebe upravljanja i provedbe Fonda, on bi trebao biti dio usklađenog okvira koji se sastoji od ove Uredbe i Uredbe (EU) br. 513/2014Europskog parlamenta i Vijeća (17). Za potrebe Fonda, partnerstvo predviđeno Uredbom (EU) br. 514/2014 trebalo bi obuhvaćati mjerodavne međunarodne organizacije, nevladine organizacije i socijalne partnere. Svaka država članica trebala bi biti odgovorna za određivanje sastava partnerstva i praktične modalitete u vezi njegove provedbe.
(58)
S obzirom na to da cilj ove Uredbe, to jest doprinošenje učinkovitom upravljanju migracijskim tokovima te provedbi, jačanju i razvoju zajedničke politike azila, supsidijarne zaštite i privremene zaštite i zajedničke politike useljavanja, ne mogu dostatno ostvariti države članice nego se on na bolji način može ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji (UEU). U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.
(59)
Na temelju članaka 8. i 10. UFEU-a, Fond bi trebao uzeti u obzir ostvarivanje ravnopravnosti žena i muškaraca i načelâ nediskriminacije.
(60)
Odluke br. 573/2007/EZ, br. 572/2007/EZ i 2007/435/EZ trebalo bi staviti izvan snage, podložno prijelaznim odredbama koje su određene u ovoj Uredbi.
(61)
U skladu s člankom 3. Protokola br. 21. o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske u vezi s područjem slobode, sigurnosti i pravde, koji je priložen UEU-u i UFEU-u i ne dovodeći u pitanje članak 4. tog Protokola, te su države članice priopćile svoju želju da sudjeluje u donošenju i primjeni ove Uredbe.
(62)
U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22. o stajalištu Danske, koji je priložen UEU-u i UFEU-u, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Uredbe koja za nju nije obvezujuća niti se u odnosu na nju primjenjuje.
(63)
Razdoblje primjene ove Uredbe potrebno je uskladiti s onim Uredbe Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 (18). Ova bi se Uredba stoga trebala primjenjivati od 1. siječnja 2014.,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Svrha i područje primjene
1. Ovom se Uredbom osniva Fond za azil, migracije i integraciju („Fond”) za razdoblje od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020.
2. Ovom se Uredbom utvrđuju:
(a)
ciljevi financijske potpore i prihvatljiva djelovanja;
(b)
opći okvir za provedbu prihvatljivih djelovanja;
(c)
raspoloživa financijska sredstva i njihova raspodjela;
(d)
načela i mehanizam za uspostavu Unijinih zajedničkih prioriteta preseljenja;
(e)
financijska pomoć za aktivnosti Europske migracijske mreže.
3. Ovom Uredbom predviđa se primjena pravila određenih u Uredbi (EU) br. 514/2014, ne dovodeći u pitanje članak 4. ove Uredbe.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„preseljenje” znači postupak kojim se, na zahtjev visokog povjerenika Ujedinjenih naroda za izbjeglice (UNHCR) do kojeg je došlo zbog potrebe pojedinca za međunarodnom zaštitom, državljani trećih zemalja premještaju iz treće zemlje u državu članicu u kojoj smiju boraviti u jednom od sljedećih statusa:
i.
„statusa izbjeglice” u smislu članka 2. točke (e) Direktive 2011/95/EU;
ii.
„supsidijarnog statusa zaštite” u smislu članka 2. točke (g) Direktive 2011/95/EU; ili
iii.
bilo kojeg drugog statusa kojim se prema nacionalnom pravu i pravu Unije pružaju slična prava i pogodnosti kao i onima iz točaka i. i ii.;
(b)
„drugi programi humanitarnog prihvata” znači ad hoc postupak kojim država članica prima određeni broj državljana trećih zemalja da privremeno borave na njezinom državnom području kako bi ih zaštitila u slučaju hitnih humanitarnih kriza zbog događaja poput političkih događanja ili sukoba;
(c)
„međunarodna zaštita” znači status izbjeglice i supsidijarni status zaštite u smislu Direktive 2011/95/EU;
(d)
„povratak” znači postupak povratka državljana treće zemlje - bilo uz dobrovoljno ili prisilno ispunjavanje obveze povratka - kako je definirano u članku 3. Direktive 2008/115/EZ;
(e)
„državljanin treće zemlje” znači svaka osoba koja nije građanin Unije u smislu članka 20. stavka 1. UFEU-a. Upućivanje na državljane trećih zemalja uključuje osobe bez državljanstva i osobe neutvrđene nacionalnosti;
(f)
„udaljavanje” znači izvršenje obveze povratka, a točnije fizički prijevoz iz države članice - kako je definirano u članku 3. Direktive 2008/115/EZ;
(g)
„dobrovoljni odlazak” znači ispunjavanje obveze vraćanja u roku koji je u tu svrhu određen u odluci o povratku - kako je definirano u članku 3. Direktive 2008/115/EZ;
(h)
„maloljetnik bez pratnje” znači državljanin treće zemlje mlađi od 18 godina koji je ušao u državno područje država članica bez pratnje odrasle osobe koja je za njega/nju odgovorna na temelju zakona ili običaja države članice o kojoj je riječ te tako dugo dok takva osoba ne počne doista skrbiti o njemu/njoj; taj pojam uključuje maloljetnika koji je ostao bez pratnje nakon što je ušao/ušla u državno područje država članica;
(i)
„ranjiva osoba” znači državljanin treće zemlje koji ispunjava definiciju prema pravu Unije koje je mjerodavno za područje politike koje se podupire u okviru Fonda;
(j)
„član obitelji” znači državljanin treće zemlje koji ispunjava definiciju prema pravu Unije mjerodavnom za područje politike koje se podupire u okviru Fonda;
(k)
„hitna situacija” je situacija koja je nastala zbog:
i.
snažnog pritiska migracija u jednoj ili više država članica koju odlikuje velik i nerazmjeran priljev državljana trećih zemalja što postavlja znatne i hitne izazove za njihove kapacitete prihvata, zadržavanja, sustav azila i postupke;
ii.
provedbe mehanizama privremene zaštite u smislu Direktive 2001/55/EZ; ili
iii.
snažnog pritiska migracija u trećim zemljama u kojima su izbjeglice ostale zbog političkih razvoja događanja ili sukoba.
Članak 3.
Ciljevi
1. Opći cilj Fonda jest doprinijeti učinkovitom upravljanju migracijskim tokovima te provedbi, jačanju i razvoju zajedničke politike o azilu, supsidijarnoj zaštiti i privremenoj zaštiti te zajedničkoj imigracijskoj politici, istodobno poštujući prava i načela zapisana u Povelji Europske unije o temeljnim pravima.
2. Unutar svog općeg cilja, Fond doprinosi sljedećim zajedničkim posebnim ciljevima:
(a)
jačanju i razvoju svih aspekata Zajedničkog europskog sustava azila, uključujući njegove vanjske dimenzije;
(b)
podupiranju zakonite migracije u države članice u skladu s njihovim gospodarskim i socijalnim potrebama, poput potreba tržišta rada, uz zaštitu integriteta imigracijskih sustava država članica i promicanju djelotvorne integracije državljana trećih zemalja;
(c)
jačanju pravednih i djelotvornih strategija povratka u državama članicama koje doprinose suzbijanju nezakonitog useljavanja, s naglaskom na održivosti povratka i djelotvorni ponovni primitak u zemlje porijekla i tranzita;
(d)
jačanju solidarnosti i dijeljenja odgovornosti između država članica, posebno u odnosu na one koje su najviše pogođene tokovima migracija i azilanata, uključujući putem praktične suradnje.
Ostvarivanje posebnih ciljeva ovog Fonda evaluira se u skladu s člankom 55. stavkom 2. Uredbe(EU) br. 514/2014 korištenjem zajedničkih pokazatelja kako je određeno u Prilogu IV. ovoj Uredbi i pokazatelja specifičnih za pojedini program koji su uključeni u nacionalne programe.
3. Mjere poduzete u svrhu ostvarivanja ciljeva iz stavaka 1. i 2. u potpunosti su usklađene s mjerama koje se podupiru putem instrumenata vanjskog financiranja Unije te s načelima i općim ciljevima vanjskog djelovanja Unije.
4. Ciljevi iz stavaka 1. i 2. ovog članka ostvaruju se uzimajući u obzir načela i ciljeve humanitarne politike Unije. Usklađenost s mjerama koje se financiraju putem vanjskih instrumenata financiranja Unije jamči se u skladu s člankom 24.
Članak 4.
Partnerstvo
Za potrebe Fonda, partnerstvo iz članka 12. Uredbe (EU) br. 514/2014 obuhvaća relevantne međunarodne organizacije, nevladine organizacije i socijalne partnere.
POGLAVLJE II.
ZAJEDNIČKI EUROPSKI SUSTAV AZILA
Članak 5.
Sustavi prihvaćanja i azila
1. U okviru posebnog cilja utvrđenog u članku 3. stavku 2. prvom podstavku točki (a) ove Uredbe, s obzirom na ishod dijaloga o politikama kako je predviđeno u članku 13. Uredbe (EU) br. 514/2014, te u skladu s ciljevima nacionalnih programa utvrđenima u članku 19. ove Uredbe, Fondom se podupiru djelovanja usmjerena na jednu ili više sljedećih kategorija državljana trećih zemalja:
(a)
one koji imaju status izbjeglice ili supsidijarni status zaštite u smislu Direktive 2011/95/EU;
(b)
one koji su podnijeli zahtjev za jedan od oblika međunarodne zaštite iz točke (a) te još nisu primili konačnu odluku;
(c)
one koji uživaju privremenu zaštitu u smislu Direktive 2001/55/EZ;
(d)
one koji su u postupku preseljenja ili premještanja ili koji su preseljeni ili premješteni iz države članice.
Što se tiče uvjeta prihvata i postupaka azila, Fondom se posebno podupiru sljedeća djelovanja usmjerena na kategorije osoba iz prvog podstavka ovog stavka:
(a)
pružanje materijalne pomoći, uključujući pomoći na granicama,obrazovanja, osposobljavanja, usluga podrške, zdravstvene i psihološke skrbi;
(b)
pružanje usluga podrške poput prijevoda i usmenog prevođenja, obrazovanja, osposobljavanja, uključujući učenja jezika i druge inicijative koje su usklađene sa statusom osobe o kojoj je riječ;
(c)
uspostavljanje i poboljšavanje upravnih struktura, sustava i osposobljavanja za osoblje i relevantna tijela kako bi se osigurao učinkovit i jednostavan pristup postupcima azila tražiteljima azila te djelotvorni i visokokvalitetni postupci azila, posebno, prema potrebi, kako bi se podržao razvoj pravne stečevine Unije;
(d)
pružanje socijalne pomoći, informacija ili pomoći kod upravnih i/ili sudskih formalnosti i osiguravanje informacija ili savjetovanje o mogućim ishodima postupka azila, uključujući aspekte kao što su postupci povratka;
(e)
pružanje pravne pomoći i zastupanja;
(f)
utvrđivanje ranjivih skupina i posebna pomoć za ranjive osobe, posebno u skladu s točkama od (a) do (e);
(g)
uspostavljanje, razvijanje i poboljšavanje alternativnih mjera zadržavanja.
Ako je to prikladno i predviđeno nacionalnim programom države članice, Fondom se također mogu podupirati mjere u vezi s integracijom, poput onih iz članka 9. stavka 1. u vezi s prihvatom osoba iz prvog podstavka ovog stavka.
2. U okviru posebnog cilja određenog u članku 3. stavku 2. prvom podstavku točki (a) i u skladu s ciljevima nacionalnih programa određenima u članku 19., Fondom se, s obzirom na smještajnu infrastrukturu i sustave prihvata, osobito podupiru sljedeća djelovanja:
(a)
poboljšavanje i održavanje postojeće smještajne infrastrukture i usluga smještaja;
(b)
jačanje i poboljšavanje upravnih struktura i sustava;
(c)
informiranje lokalnih zajednica;
(d)
osposobljavanje osoblja tijela, uključujući lokalna tijela, koja će komunicirati s osobama iz stavka 1. u kontekstu njihova prihvata;
(e)
uspostavljanje, funkcioniranje i razvoj nove smještajne infrastrukture i usluga smještaja, kao i upravnih struktura i sustava, a posebno da bi se, prema potrebi, pristupilo rješavanju strukturnih potreba država članica.
3. U okviru posebnih ciljeva utvrđenih u članku 3. stavku 2. prvom podstavku točkama (a) i (d) te u skladu s ciljevima nacionalnih programa određenih u članku 19., Fondom se također podupiru djelovanja koja su slična djelovanjima navedenim u stavku 1. ovog članka ako su takva djelovanja povezana s osobama koje privremeno borave:
-
u centrima za tranzit i obradu podataka za izbjeglice, posebno u svrhu potpore aktivnostima preseljenja u suradnji s UNHCR-om, ili
-
na državnom području države članice u kontekstu drugih programa humanitarnog prihvata.
Članak 6.
Kapacitet država članica za razvoj, praćenje i provedbu evaluacije njihovih politika i postupaka azila
U okviru posebnog cilja utvrđenog u članku 3. stavku 2. prvom podstavku točki (a) ove Uredbe, s obzirom na ishod dijaloga o politikama kako je predviđeno u članku 13. Uredbe (EU) br. 514/2014 te u skladu s ciljevima nacionalnih programa određenima u članku 19. ove Uredbe, a s obzirom na djelovanja koja se odnose na poboljšanje kapaciteta država članica za razvoj, praćenje i provedbu evaluacije njihovih politika i postupaka azila, Fondom se također posebno podupiru sljedeća djelovanja:
(a)
djelovanja kojima se jača kapacitet država članica - uključujući u vezi s mehanizmom za rano upozoravanje, pripravnost i upravljanje kriznim situacijama uspostavljenim u Uredbi (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (19) - u svrhu prikupljanja, analiziranja i širenja kvalitativnih i kvantitativnih podataka i statističkih podataka o postupcima azila, kapacitetima prihvata, preseljenju i premještanju podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu i/ili korisnika međunarodne zaštite iz jedne države članice u drugu;
(b)
djelovanja kojima se jača kapacitet država članica za prikupljanje, analiziranje i širenje informacija o zemlji porijekla;
(c)
djelovanja koja izravno doprinose provedbi evaluacije politika azila, kao što su nacionalne procjene utjecaja, ispitivanja među ciljnim skupinama i drugim relevantnim zainteresiranim stranama i razvoju pokazatelja i utvrđivanju mjerila.
Članak 7.
Preseljenje, premještanje podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu i korisnika međunarodne zaštite i drugi oblici ad hoc humanitarnog prihvata
1. U okviru posebnog cilja utvrđenog u članku 3. stavku 2. prvom podstavku točkama (a) i (d) ove Uredbe,s obzirom na ishod dijaloga o politikama kako je predviđeno u članku 13. Uredbe (EU) br. 514/2014 te u skladu s ciljevima nacionalnih programa određenih u članku 19. ove Uredbe, Fondom se posebno podupiru sljedeća djelovanja povezana s preseljenjem državljana trećih zemalja koji su u postupku preseljenja ili su preseljeni u državu članicu i drugim programima humanitarnog prihvata:
(a)
uspostavljanje i razvoj nacionalnih programa preseljenja i strategije te drugih programa humanitarnog prihvata, uključujući analizu potreba, poboljšanje pokazatelja i evaluacije;
(b)
uspostavljanje odgovarajuće infrastrukture i usluga kako bi se osigurala nesmetana i djelotvorna provedba aktivnosti preseljenja i djelovanja u vezi s drugim programima humanitarnog prihvata, uključujući jezičnu pomoć;
(c)
uspostavljanje struktura, sustava i osposobljavanja osoblja za vođenje misija u treće zemlje i/ili druge države članice, za obavljanje razgovora te provođenje zdravstvenih i sigurnosnih provjerava;
(d)
procjena mogućih slučajeva preseljenja i/ili slučajeva drugih oblika humanitarnog prihvata od strane nadležnih tijela država članica, kao što su provođenje misija u trećim zemljama, obavljanje razgovora te provođenje zdravstvenih i sigurnosnih provjerava;
(e)
procjena zdravstvenog stanja prije odlaska i liječenje, pribavljanje materijala prije odlaska, mjere osiguravanja informacija prije odlaska i mjere integracije te organizacija putovanja, uključujući osiguravanje usluga liječničke pratnje;
(f)
informacije i pomoć pri dolasku i neposredno nakon dolaska, uključujući usluge prevođenja;
(g)
djelovanja u svrhu okupljanja obitelji za osobe koje su preseljene u državi članici;
(h)
jačanje infrastrukture i usluga relevantnih za migracije i azil u zemljama određenima za provedbu regionalnih programa zaštite;
(i)
stvaranje uvjeta koji pogoduju dugoročnoj integraciji, autonomnosti i samostalnosti preseljenih izbjeglica.
2. U okviru posebnog cilja utvrđenog u članku 3. stavku 2. prvom podstavku točki (d) ove Uredbe, s obzirom na ishod dijaloga o politikama kako je predviđeno u članku 13. Uredbe (EU) br. 514/2014 te u skladu s ciljevima nacionalnih programa određenima u članku 19. ove Uredbe, Fondom se također podupiru djelovanja slična onima navedenima u stavku 1. ovog članka ako je to potrebno s obzirom na razvoj politika u razdoblju provedbe Fonda ili ako je to predviđeno nacionalnim programima države članice, u vezi s premještanjem podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu i/ili korisnika međunarodne zaštite. Takve operacije provode se uz suglasnost države članice koja im je dodijelila međunarodnu zaštitu ili je odgovorna za provjeru njihovog zahtjeva drugoj zainteresiranoj državi članici u kojoj će im biti dodijeljena istovjetna zaštita ili u kojoj će biti provjeren njihov zahtjev za međunarodnu zaštitu.
POGLAVLJE III.
INTEGRACIJA DRŽAVLJANA TREĆIH ZEMALJA I ZAKONITA MIGRACIJA
Članak 8.
Useljavanje i mjere prije odlaska
U okviru posebnog cilja utvrđenog u članku 3. stavku 2. prvom podstavku točki (b) ove Uredbe, s obzirom na ishod dijaloga o politikama kako je predviđeno u članku 13. Uredbe (EU) br. 514/2014 te u skladu s ciljevima nacionalnih programa određenih u članku 19. ove Uredbe, Fondom se podupiru djelovanja koja se provode u trećim zemljama, a koja su usmjerena na državljane trećih zemalja koji ispunjavaju posebne mjere i/ili uvjete prije odlaska određene u nacionalnom pravu te u skladu s pravom Unije, kada je to primjenjivo, uključujući one u vezi s mogućnošću integracije u društvo države članice. U tom kontekstu Fondom se posebno podupiru sljedeća djelovanja:
(a)
brošure s informacijama i kampanje za jačanje svijesti i promicanje međukulturnog dijaloga, uključujući putem komunikacijske i informacijske tehnologije i internetskih mjesta koji su najprihvatljiviji za korisnike;
(b)
procjena vještina i kvalifikacija kao i poboljšanje transparentnosti i usklađenosti vještina i kvalifikacija u trećoj zemlji s onima u državi članici;
(c)
osposobljavanje čija je svrha poboljšanje zapošljivosti u državi članici;
(d)
sveobuhvatni tečajevi za građansku orijentaciju i učenje jezika;
(e)
pomoć u kontekstu zahtjeva za okupljanje obitelji u smislu Direktive Vijeća 2003/86/EZ (20).
Članak 9.
Mjere integracije
1. U okviru posebnog cilja utvrđenog u članku 3. stavku 2. prvom podstavku točki (b) ove Uredbe, s obzirom na ishod dijaloga o politikama kako je predviđeno u članku 13. Uredbe (EU) br. 514/2014 te u skladu s ciljevima nacionalnih programa određenih u članku 19. ove Uredbe, Fondom se podupiru djelovanja koja se provode u okviru usklađenih strategija, uzimajući u obzir potrebe za integracijom državljana trećih zemalja na lokalnoj i/ili regionalnoj razini. U tom kontekstu Fondom se posebno podupiru sljedeća djelovanja usmjerena na državljane trećih zemalja koji zakonito borave u državi članici ili, prema potrebi, koji su postupku ishođenja zakonitog boravka u državi članici:
(a)
uspostavljanje i razvoj takvih strategija za integraciju uz sudjelovanje lokalnih ili regionalnih aktera, prema potrebi, uključujući analizu potreba, poboljšanje pokazatelja integracije te evaluacije, uključujući procjene sudjelovanja, u svrhu utvrđivanja najbolje prakse;
(b)
pružanje savjeta i pomoći u područjima kao što su stanovanje, osiguravanje osnovnih sredstava za život, administrativne i pravne smjernice, zdravstvena, psihološka i socijalna pomoć, skrb o djeci i okupljanje obitelji;
(c)
djelovanja kojima se državljani trećih zemalja uvode u društvo koje ih prima i djelovanja koja tim osobama omogućuju da se prilagode tom društvu, da se informiraju o svojim pravima i obvezama, da sudjeluju u civilnom i kulturnom životu i da dijele vrijednosti sadržane u Povelji o temeljnim pravima Europske unije;
(d)
djelovanja usmjerena na obrazovanje i osposobljavanje, uključujući učenje jezika i pripremna djelovanja za olakšavanje pristupa tržištu rada;
(e)
djelovanja namijenjena promicanju samostalnosti i omogućavanju državljanima trećih zemalja da se skrbe sami za sebe;
(f)
djelovanja kojima se promiče smislen kontakt i konstruktivan dijalog između državljana trećih zemalja i društva koje ih prima te djelovanja kojima se promiče prihvaćanje u društvo koje ih prima, uključujući putem uključivanja medija;
(g)
djelovanja kojima se promiče ravnopravnost u pristupu i ravnopravnost u rezultatima u odnosu na poslove državljana trećih zemalja kada je riječ o javnim i privatnim uslugama, uključujući prilagođavanje tih usluga obavljanju poslova s državljanima trećih zemalja;
(h)
izgradnja kapaciteta korisnika, kako je definirano u članku 2. točki (g) Uredbe (EU) br. 514/2014 uključujući putem razmjene iskustva i najbolje prakse te umrežavanjem.
2. Djelovanja iz stavka 1. kad god je to potrebno uzimaju u obzir posebne potrebe različitih kategorija državljana trećih zemalja, uključujući korisnika međunarodne zaštite, preseljenih ili premještenih osoba te posebno ranjivih osoba.
3. U nacionalnim programima može biti predviđeno da se u djelovanja iz stavka 1. uključe najbliži srodnici osoba koje spadaju u ciljnu skupinu iz tog stavka u mjeri u kojoj je to potrebno za djelotvornu provedbu takvih djelovanja.
4. Za potrebe programiranja i provedbe djelovanja iz stavka 1. ovog članka, partnerstvo iz članka 12. Uredbe (EU) br. 514/2014 uključuje tijela koja su zemlje članice imenovale za upravljanje intervencijama Europskog socijalnog fonda.
Članak 10.
Mjere za praktičnu suradnju i izgradnju kapaciteta
U okviru posebnog cilja utvrđenog u članku 3. stavku 2. prvom podstavku točki (b) ove Uredbe, s obzirom na ishod dijaloga o politikama kako je predviđeno u članku 13. Uredbe (EU) br. 514/2014 te u skladu s ciljevima nacionalnih programa određenih u članku 19. ove Uredbe, Fondom se podupiru djelovanja usmjerena na jedno ili više od onog što je navedenog u nastavku:
(a)
uspostavljanje strategija kojima se promiče zakonita migracija s ciljem olakšavanja razvoja i provedbe fleksibilnih postupaka prihvata;
(b)
podupiranje suradnje između trećih zemalja i agencija za zapošljavanje, službi za zapošljavanje i službi za useljavanje u državama članicama, kao i podupiranje država članica u provedbi prava Unije u području migracija, postupcima savjetovanja s relevantnim zainteresiranim stranama i savjeti stručnjaka ili razmjenom informacija o pristupima usmjerenima na određena državljanstva ili kategorije državljana trećih zemalja s obzirom na potrebe tržišta rada;
(c)
jačanje kapaciteta država članica za razvoj, provedbu, praćenje i provedbu evaluacije njihovih imigracijskih strategija, politika i mjera na različitim razinama i u različitim ustrojstvenim jedinicama uprave, posebno jačanje njihovog kapaciteta za prikupljanje, analizu i širenje detaljnih i sustavnih podataka i statistika o migracijskim postupcima i tokovima te boravišnim dozvolama i razvoj alata za praćenje, programe evaluacije, pokazatelje i utvrđivanje mjerila za mjerenje ostvarenje tih strategija;
(d)
osposobljavanje korisnika kako je definirano u članku 2. točki (g) Uredbe (EU) br. 514/2014 i osoblja koje pruža javne i privatne usluge, uključujući obrazovne ustanove, promicanje razmjene iskustava i najbolje prakse, suradnje, umrežavanja i međukulturnih kapaciteta, kao i poboljšanje kvalitete pruženih usluga;
(e)
izgradnju održive organizacijske strukture za upravljanje integracijom i raznolikošću, posebno kroz suradnju između različitih zainteresiranih strana što omogućuje službenicima na različitim razinama nacionalnih administracija brzo pribavljanje informacija o iskustvima i najboljoj praksi drugdje i, kada je to moguće, ujedinjavanje resursa između odgovarajućih tijela, kao i između vladinih i nevladinih tijela kako bi usluge državljanima trećih zemalja pružile djelotvornije, između ostalog, putem mjesta sa svim uslugama na jednom mjestu (to jest, centara za potporu koordiniranoj integraciji);
(f)
doprinos dinamičnom dvosmjernom procesu uzajamne interakcije, na kojem se temelje integracijske strategije na lokalnoj i regionalnoj razini, razvijanjem platformi za savjetovanje s državljanima trećih zemalja, razmjenom informacija među zainteresiranim stranama te platformama međukulturnih i religijskih dijaloga između zajednica državljana trećih zemalja i/ili između tih zajednica i društva koje ih prima i/ili između tih zajednica i tijela nadležnih za donošenje odluka;
(g)
djelovanja kojima se promiče i jača praktična suradnja između odgovarajućih tijela država članica, s naglaskom, između ostalog, na razmjeni informacija, najbolje prakse i strategija te na razvoju i provedbi zajedničkih djelovanja, uključujući s ciljem očuvanja integriteta imigracijskih sustava država članica.
POGLAVLJE IV.
POVRATAK
Članak 11.
Mjere koje prate postupke povratka
U okviru posebnog cilja utvrđenog u članku 3. stavku 2. prvom podstavku točki (c) ove Uredbe, s obzirom na ishod dijaloga o politikama kako je predviđeno u članku 13. Uredbe (EU) br. 514/2014 te u skladu s ciljevima nacionalnih programa određenih u članku 19. ove Uredbe, u pogledu mjera koje prate postupke povratka, Fond se usmjerava na jednu ili više sljedećih kategorija državljana trećih zemalja:
(a)
državljane trećih zemalja koji još koji još nisu primili konačnu negativnu odluku u vezi s njihovim zahtjevom za boravak, zakoniti boravak i/ili međunarodnu zaštitu u državi članici i koji se mogu odlučiti za mogućnost dobrovoljnog povratka;
(b)
državljane trećih zemalja koji uživaju pravo boravka, zakonitog boravka i/ili pravo na međunarodnu zaštitu u smislu Direktive 2011/95/EU ili privremenu zaštitu u smislu Direktive 2001/55/EZ u državi članici i koji su se odlučili za mogućnost dobrovoljnog povratka;
(c)
državljane trećih zemalja koji su prisutni u državi članici i ne ispunjavaju ili više ne ispunjavaju uvjete za ulazak i/ili boravak u državi članici, uključujući one državljane trećih zemalja čije je udaljenje odgođeno u skladu s člankom 9. i člankom 14. stavkom 1. Direktive 2008/115/EZ.
U tom kontekstu, Fondom se posebno podupiru sljedeća djelovanja usmjerena na kategorije osoba iz prvog podstavka:
(a)
uvođenje, razvoj i poboljšanje alternativnih mjera zadržavanja;
(b)
pružanje socijalne pomoći, informacija ili pomoći kod upravnih i/ili sudskih formalnosti te osiguravanje informacija ili savjetovanje;
(c)
pružanje pravne i jezične pomoći;
(d)
pružanje posebne pomoći ranjivim osobama;
(e)
uvođenje i poboljšanje neovisnih i učinkovitih sustava za praćenje prisilnog vraćanja, kako je utvrđeno u članku 8. stavku 6. Direktive 2008/115/EZ;
(f)
uspostavljanje, održavanje i unapređenje infrastrukture, usluga i uvjeta za smještaj, prihvat ili zadržavanje;
(g)
uspostavljanje administrativnih struktura i sustava, uključujući IT alate;
(h)
osposobljavanje osoblja kako bi se osigurali neometani i učinkoviti postupci povratka, uključujući upravljanje tim postupcima i njihovu provedbu.
Članak 12.
Mjere povratka
U okviru posebnog cilja utvrđenog u članku 3. stavku 2. prvom podstavku točki (c) ove Uredbe, s obzirom na ishod dijaloga o politikama kako je predviđeno u članku 13. Uredbe (EU) br. 514/2014 te u skladu s ciljevima nacionalnih programa određenih u članku 19. ove Uredbe u pogledu mjera povratka Fond podupire djelovanja koja su usmjerena na osobe iz članka 11. ove Uredbe. U tom kontekstu, Fondom se posebno podupiru sljedeća djelovanja:
(a)
mjere potrebne za pripremu operacija povratka, kao što su one koje dovode do identifikacije državljana trećih zemalja, izdavanja putnih dokumenata i traženja obitelji;
(b)
suradnja s konzularnim tijelima i službama useljavanja trećih zemalja radi pribavljanja putnih isprava, olakšavanja vraćanja državljana trećih zemalja i osiguravanja ponovnog prihvata;
(c)
mjere za potpomognuti dobrovoljni povratak, uključujući liječničke preglede i pomoć, organizaciju putovanja, financijske doprinose te savjetovanje i pomoć prije i nakon povratka;
(d)
operacije udaljavanja, uključujući povezane mjere, u skladu s normama utvrđenima u pravu Unije, osim sredstava za prisilu;
(e)
mjere za pokretanje napretka reintegracije za osobni razvoj povratnika, poput novčanih poticaja, osposobljavanja, pomoći pri smještaju i zapošljavanju i podršci pri pokretanju ekonomskih aktivnosti;
(f)
objekti i usluge u trećim zemljama za osiguravanje primjerenog privremenog smještaja i prihvata nakon dolaska;
(g)
posebna pomoć ranjivim osobama.
Članak 13.
Mjere za praktičnu suradnju i izgradnju kapaciteta
U okviru posebnog cilja određenog u članku 3. stavku 2. prvom podstavku točki (c) ove Uredbe, s obzirom na ishod dijaloga o politikama kako je predviđeno u članku 13. Uredbe (EU) br. 514/2014 te u skladu s ciljevima nacionalnih programa određenih u članku 19. ove Uredbe, u pogledu mjera za praktičnu suradnju i izgradnju kapaciteta Fond podupire posebno sljedeća djelovanja:
(a)
djelovanja za promicanje, razvoj i jačanje operativne suradnje i razmjene informacija između službi za vraćanje i drugih tijela država članica uključenih u povratak, uključujući ona koje se tiču suradnje s konzularnim tijelima i službama useljavanja trećih zemalja te zajedničke operacije povratka;
(b)
djelovanja kojima se podupire suradnja između trećih zemalja i službi za vraćanje država članica, uključujući mjere usmjerene na jačanje kapaciteta trećih zemalja za obavljanje aktivnosti ponovnog prihvata i ponovne integracije, posebno u okviru sporazumâ o ponovnom primitku;
(c)
djelovanja koja jačaju kapacitete za razvoj djelotvornih i održivih politika povratka, posebno razmjenom informacija o situacijama u zemljama povratka, najbolje prakse, dijeljenjem iskustva i ujedinjavanjem resursa između država članica;
(d)
djelovanja za povećanje kapaciteta za prikupljanje, analizu i širenje detaljnih i sustavnih podataka i statistika o postupcima i mjerama povratka, kapacitetima za prihvat i zadržavanje, prisilni i dobrovoljni povratak, praćenje i ponovnu integraciju;
(e)
djelovanja koja izravno doprinose evaluaciji politika povratka, kao što su nacionalne procjene utjecaja, ispitivanja među ciljnim skupinama, razvoj pokazatelja i utvrđivanje mjerila;
(f)
mjere informiranja i kampanje u trećim zemljama za povećanje osviještenosti o prikladnim pravnim kanalima za useljavanje i rizicima nezakonitog useljavanja.
POGLAVLJE V.
FINANCIJSKI I PROVEDBENI OKVIR
Članak 14.
Ukupna sredstva i provedba
1. Ukupna sredstva za provedbu ove Uredbe iznose 3 137 milijuna EUR u važećim cijenama.
2. Godišnja odobrena sredstva za Fond odobravaju Europski parlament i Vijeće u granicama višegodišnjeg financijskog okvira.
3. Ukupna sredstva provode se na sljedeći način:
(a)
nacionalnim programima, u skladu s člankom 19.;
(b)
djelovanjima Unije, u skladu s člankom 20.;
(c)
hitna pomoć, u skladu s člankom 21.;
(d)
Europskom migracijskom mrežom, u skladu s člankom 22.;
(e)
tehničkom pomoći, u skladu s člankom 23.
4. Proračun dodijeljen u okviru ove Uredbe djelovanjima Unije iz članka 20. ove Uredbe, hitnoj pomoći iz članka 21. ove Uredbe, Europskoj migracijskoj mreži iz članka 22. ove Uredbe i tehničkoj pomoći iz članka 23. ove Uredbe provodi se u okviru izravnog upravljanja u skladu s člankom 58. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 i, prema potrebi, u okviru neizravnog upravljanja u skladu s člankom 58. stavkom 1. točkom (c) Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012. Proračun dodijeljen nacionalnim programima iz članka 19. ove Uredbe provodi se u okviru zajedničkog upravljanja u skladu s člankom 58. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012.
5. Komisija ostaje odgovorna za provedbu proračuna Unije u skladu s člankom 317. UFEU-a i izvješćuje Europski parlament i Vijeće o operacijama koje provode subjekti koji nisu države članice.
6. Ne dovodeći u pitanje ovlasti Europskog parlamenta i Vijeća, primarna referentna financijska omotnica okvirno se koristi kako slijedi:
(a)
2 752 milijuna EUR za nacionalne programe država članica;
(b)
385 milijuna EUR za djelovanja Unije, hitnu pomoć, Europsku migracijsku mrežu i tehničku pomoć Komisije, od čega se najmanje 30 % koristi za djelovanja Unije i Europsku migracijsku mrežu.
Članak 15.
Sredstva za prihvatljiva djelovanja u državama članicama
1. Iznos od 2 752 milijuna EUR okvirno se dodjeljuje državama članicama na sljedeći način:
(a)
2 392 milijuna EUR dodjeljuje se kako je navedeno u Prilogu I. Države članice najmanje 20 % tih sredstava dodjeljuju posebnom cilju iz članka 3. stavka 2. prvog podstavka točke (a) i najmanje 20 % posebnom cilju iz članka 3. stavka 2. prvog podstavka točke (b). Države članice mogu odstupiti od tih minimalnih postotaka samo kada nacionalni program sadrži detaljno objašnjenje zašto dodjela sredstava ispod te razine ne ugrožava ostvarivanje cilja. U odnosu na posebni cilj iz članka 3. stavka 2. prvog podstavka točke (a), države članice suočene sa strukturnim nedostacima u području smještaja, infrastrukture i usluga ne padaju ispod minimalnog postotka utvrđenog u ovoj Uredbi;
(b)
360 milijuna EUR dodjeljuje se na temelju mehanizma raspodjele za posebna djelovanja kako je navedeno u članku 16., za Program Unije za preseljenje kako je navedeno u članku 17. i za premještanje korisnika s međunarodnom zaštitom iz jedne države članice u drugu kako je navedeno u članku 18.
2. Iznosom iz stavka 1. točke (b) podupiru se:
(a)
posebna djelovanja navedena u Prilogu II.;
(b)
Program Unije za preseljenje u skladu s člankom 17. i/ili premještaji korisnika međunarodne zaštite iz jedne države članice u drugu u skladu s člankom 18.
3. U slučaju da određeni iznos i dalje ostaje na raspolaganju u skladu sa stavkom 1. točkom (b) ovog članka ili da je taj drugi iznos na raspolaganju, dodijelit će se u okviru preispitivanja u sredini razdoblja utvrđenog u članku 15. Uredbe(EU) br. 514/2014 na proporcionalnoj osnovi u odnosu na osnovne iznose za nacionalne programe utvrđene u Prilogu I. ovoj Uredbi.
Članak 16.
Sredstva za posebna djelovanja
1. Dodatni iznos kao što je navedeno u članku 15. stavku 2. točki (a) može se dodijeliti državama članicama pod uvjetom da je u programu određen kao takav i da se koristi za provedbu posebnih djelovanja navedenih u Prilogu II.
2. Kako bi se uzeo u obzir novi razvoj politike, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 26. ove Uredbe u svrhu revidiranja Priloga II. u kontekstu preispitivanja u sredini razdoblja iz članka 15. Uredbe (EU) br. 514/2014. Na temelju revidiranog popisa posebnih djelovanja države članice mogu primiti dodatan iznos kako je utvrđeno u stavku 1. ovog članka, ovisno o dostupnim sredstvima.
3. Dodatni iznosi iz stavaka 1. i 2. ovog članka dodjeljuju se državama članicama na temelju pojedinačnih odluka o financiranju kojima se odobravaju ili revidiraju njihovi nacionalni programi u kontekstu preispitivanja u sredini razdoblja u skladu s postupkom utvrđenim u člancima 14. i 15. Uredbe (EU) br. /2014. Ti se iznosi koriste samo za provedbu posebnih djelovanja navedenih u Prilogu II. ovoj Uredbi.
Članak 17.
Sredstva za Program Unije za preseljenje
1. Države članice uz njima dodijeljeni iznos izračunan skladu s člankom 15. stavkom 1. točkom (a) svake dvije godine primaju dodatni iznos kako je određeno u članku 15. stavku 2. točki (b) koji se temelji na paušalnom iznosu od 6 000 EUR za svaku preseljenu osobu.
2. Paušalni iznos naveden u stavku 1. povećava se na 10 000 EUR za svaku preseljenu osobu u skladu sa zajedničkim prioritetima preseljenja Unije utvrđenima u skladu sa stavkom 3. i navedenima u Prilogu III. te za svaku ranjivu osobu kako je utvrđeno u stavku 5.
3. Zajednički prioriteti preseljenja Unije temelje se na sljedećim općim kategorijama osoba:
(a)
osobe iz zemlje ili regije koja je određena za provedba Regionalnog programa zaštite;
(b)
osobe iz zemlje ili regije koja je navedena u UNHCR-ovim predviđanjima u vezi s preseljenjem i gdje bi zajednička djelovanja Unije imala značajan utjecaj na rješavanje potreba za zaštitom;
(c)
osobe koje pripadaju određenoj kategoriji obuhvaćenoj UNHCR-ovim kriterijima za preseljenje.
4. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 26. radi izmjene Priloga III., na temelju općih kategorija određenih u stavku 3. ovog članka, ako postoji jasno opravdanje da se tako postupi ili s obzirom na bilo kakve preporuke UNHCR-a.
5. Sljedeće ranjive skupine osoba također imaju pravo na paušalni iznos iz stavka 2.:
(a)
ugrožene žene i djeca;
(b)
maloljetne osobe bez pratnje;
(c)
osobe sa zdravstvenim potrebama za čije je zadovoljavanje nužno preseljenje;
(d)
osobe kojima je potrebno hitno preseljenje ili hitno preseljenje zbog potrebe pravne ili fizičke zaštite, uključujući žrtve nasilja i mučenja.
6. Ako država članica preseli osobu koja pripada u više od jedne od kategorija iz stavaka 1. i 2., za nju samo jedanput prima paušalni iznos.
7. Ovisno o slučaju, države članice također mogu ispunjavati uvjete za paušalni iznos za članove obitelji osoba iz stavaka 1., 3. i 5., pod uvjetom da su ti članovi obitelji bili preseljeni u skladu s ovom Uredbom.
8. Komisija putem provedbenih akata utvrđuje raspored i druge uvjete provedbe vezane uz mehanizam dodjele sredstava za Program Unije za preseljenje. Ti se provedbeni akti donose u skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 27. stavka 2.
9. Dodatni iznosi iz stavaka 1. i 2. ovog članka dodjeljuju se državama članicama svake dvije godine, prvi put pojedinačnim odlukama o financiranju kojima se odobrava njihov nacionalni program u skladu s postupkom utvrđenim u članku 14. Uredbe (EU) br. 514/2014, a kasnije na temelju odluke o financiranju koja se treba priložiti odlukama o odobravanju njihovog nacionalnog programa. Ti se iznosi ne prenose na druga djelovanja u okviru nacionalnog programa.
10. Da bi se djelotvorno proveli ciljevi Programa Unije za preseljenje i unutar granica raspoloživih sredstava, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 26. radi prilagođavanja, ako se to smatra prikladnim, paušalnih iznosa iz stavaka 1. i 2. ovog članka, posebno uzimajući u obzir trenutačne stope inflacije, odgovarajuća kretanja u području preseljenja, kao i čimbenike koji mogu optimizirati upotrebu financijskog poticaja u obliku paušalnog iznosa.
Članak 18.
Sredstva za premještanje korisnika s međunarodnom zaštitom
1. S ciljem provedbe načela solidarnosti i pravedne podjele odgovornosti i s obzirom na razvoj politike Unije unutar provedbenog razdoblja Fonda, države članice uz dodijeljeni iznos izračunan u skladu s člankom 15. stavkom 1. točkom (a) primaju dodatni iznos kako je određeno u članku 15. stavku 2. točki (b) koji se temelji na paušalnom iznosu od 6 000 EUR za svakog korisnika međunarodne zaštite preseljenog iz druge države članice.
2. Države članice također mogu ispunjavati uvjete za paušalni iznos za članove obitelji osoba iz stavka 1., prema potrebi, pod uvjetom da su ti članovi obitelji bili preseljeni u skladu s ovom Uredbom.
3. Dodatni iznosi iz stavka 1. ovog članka dodjeljuju se državama članicama prvi put na temelju pojedinačnih odluka o financiranju kojima se odobrava njihov nacionalni program u skladu s postupkom utvrđenim u članku 14. Uredbe (EU) br. 514/2014, a kasnije na temelju odluke o financiranju koja se prilaže odluci o odobravanju njihovog nacionalnog programa. Ti se iznosi ne prenose na druga djelovanja u okviru nacionalnog programa.
4. Da bi se djelotvorno proveli ciljevi solidarnosti i podjele odgovornosti između država članica iz članka 80. UFEU-a i unutar granica raspoloživih sredstava, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 26. ove Uredbe radi prilagođavanja paušalnog iznosa iz stavka 1. ovog članka, posebno uzimajući u obzir trenutačne stope inflacije, relevantna kretanja u području transfera korisnika pod međunarodnom zaštitom iz jedne države članice u drugu kao i čimbenike koji mogu optimizirati upotrebu financijskog poticaja u obliku paušalnog iznosa.
Članak 19.
Nacionalni programi
1. U okviru nacionalnih programa koje treba ispitati i odobriti u skladu s člankom 14. Uredbe (EU) br. 514/2014 države članice u okviru ciljeva utvrđenih u članku 3. te Uredbe i uzimajući u obzir ishod dijaloga o politikama iz članka 13. Uredbe (EU) br. 514/2014 posebno nastoje ostvariti sljedeće ciljeve:
(a)
jačanje uspostave Zajedničkog europskog sustava azila osiguravanjem učinkovite i jednoobrazne primjene pravne stečevine Unije u području azila i pravilnog funkcioniranja Uredbe (EU) br. 604/2013. Takva djelovanja također mogu uključivati uspostavu i razvoj Programa Unije za preseljenje;
(b)
utvrđivanje i razvoj integracijskih strategija koje obuhvaćaju različite aspekte dvostranog dinamičkog postupka, koje se, prema potrebi, provode na nacionalnoj/lokalnoj/regionalnoj razini, uzimajući u obzir potrebe za integracijom državljana trećih zemalja na lokalnoj/regionalnoj razini, ispunjavajući posebne potrebe različitih kategorija migranata i razvijajući djelotvorno partnerstvo između odgovarajućih zainteresiranih strana;
(c)
razvoj programa za povratak, koji obuhvaća komponentu za potpomognuti dobrovoljni povratak te, prema potrebi, za ponovnu integraciju.
2. Države članice osiguravaju da se sva djelovanja koja Fond podupire u potpunosti provode u skladu s temeljnim pravima i poštovanjem ljudskog dostojanstva. Posebno ta djelovanja u potpunosti poštuju prava i načela sadržana u Povelji Europske unije o temeljnim pravima.
3. Podložno zahtjevima za ispunjavanje gore navedenih ciljeva i uzimajući u obzir njihove pojedinačne okolnosti, države članice nastoje ostvariti pravednu i transparentnu raspodjelu sredstava između posebnih ciljeva određenih u članku 3. stavku 2.
Članak 20.
Djelovanja Unije
1. Na inicijativu Komisije Fond se može koristiti za financiranje transnacionalnih djelovanja ili djelovanja od posebnog interesa za Uniju („djelovanja Unije”) u vezi s općim i posebnim ciljevima iz članka 3.
2. Da bi bila prihvatljiva za financiranje, djelovanja Unije posebno podupiru:
(a)
poboljšanje suradnje u Uniji u provedbi prava Unije i širenju najbolje prakse u području azila, posebno preseljenja i premještanja podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu i/ili korisnika te zaštite iz jedne države članice u drugu uključujući preko umrežavanja i razmjene informacija, zakonite migracije, integracije državljana trećih zemalja, uključujući potporu pri dolasku i koordinacijske aktivnosti za promicanje preseljenja s lokalnim zajednicama koje će dočekati preseljene izbjeglice, i povratka;
(b)
uspostavljanje transnacionalnih mreža suradnje i pilot-projekata, uključujući i inovativne projekte, koji su utemeljeni na transnacionalnim partnerstvima između tijela smještenih u dvije države članice ili u više država članica, a koja su osmišljena kako bi poticala inovacije i olakšavala razmjenu iskustava i najbolje prakse;
(c)
studije i istraživanja o mogućim novim oblicima suradnje u Uniji u području azila, useljavanja, integracije i povratka te relevantnog prava Unije, širenju i razmjeni informacija o najboljoj praksi i o svim drugim aspektima politika azila, useljavanja, integracije i povratka, uključujući i korporativnu komunikaciju o političkim prioritetima Unije;
(d)
razvoj i primjenu, od strane država članica, zajedničkih statističkih alata, metoda i pokazatelja za mjerenje razvoja u području politike azila, zakonitih migracija, integracije i povratka;
(e)
podršku za pripreme i praćenje, administrativnu i tehničku podršku te razvoj mehanizma evaluacije koji je potreban za provedbu politika o azilu i useljavanju;
(f)
suradnju s trećim zemljama na temelju globalnog pristupa Unije migracijama i mobilnosti, posebno u okviru provedbe sporazumâ o ponovnom prihvatu, partnerstava za mobilnost i regionalnih programa zaštite;
(g)
mjere informiranja i kampanje u trećim zemljama za povećanje osviještenosti o prikladnim pravnim kanalima za useljavanje i rizicima nezakonitog useljavanja.
3. Djelovanja Unije se provode u skladu s člankom 6. Uredbe (EU) br. 514/2014.
4. Komisija osigurava pravednu i transparentnu raspodjelu sredstava između posebnih ciljeva iz članka 3. stavka 2.
Članak 21.
Hitna pomoć
1. Fond pruža financijsku pomoć za rješavanje hitnih i posebnih potreba u slučaju hitne situacije kako je definirana u članku 2. točki (k). Mjere koje se provode u trećim zemljama u skladu s ovim člankom trebaju biti dosljedne, i ako je to mjerodavno, komplementarne humanitarnoj politici Unije te poštovati humanitarna načela kako su određena Konsenzusom o humanitarnoj pomoći.
2. Hitna pomoć provodi se u skladu s člancima 6. i 7. Uredbe (EU) br. 514/2014.
Članak 22.
Europska migracijska mreža
1. Fond podupire Europsku migracijsku mrežu i osigurava financijsku pomoć potrebnu za njezine aktivnosti i budući razvoj.
2. Iznos koji se stavlja na raspolaganje Europskoj migracijskoj mreži u okviru godišnjih odobrenih sredstava Fonda i program rada kojim se utvrđuju prioriteti njezinih aktivnosti donosi Komisija nakon odobrenja od strane Odbora za usmjeravanje, u skladu s postupkom iz članka 4. stavka 5. točke (a) Odluke 2008/381/EZ. Odluka Komisije predstavlja odluku o financiranju na temelju članka 84. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012.
3. Financijska pomoć predviđena za aktivnosti Europske migracijske mreže ima oblik bespovratnih sredstava za nacionalne kontaktne točke iz članka 3. Odluke 2008/381/EZ i ugovore o javnoj nabavi prema potrebi, ovisno o slučaju, u skladu s Uredbom (EU, Euratom) br. 966/2012. Kroz pomoć se osigurava odgovarajuća i pravovremena financijska potpora nacionalnim kontaktnim točkama. Troškovi koji su nastali provedbom djelovanja nacionalnih kontaktnih točaka kojima se pruža potpora bespovratnim sredstvima dodijeljenima u 2014. mogu biti prihvatljivi nakon 1. siječnja 2014.
4. Odluka 2008/381/EZ mijenja se kako slijedi:
(a)
članak 4. stavak 5. točka (a) zamjenjuje se sljedećim:
„(a)
priprema i odobrava nacrt radnog programa aktivnosti, posebno u vezi s ciljevima, tematskim prioritetima i indikativnim iznosima proračuna za svaku nacionalnu kontaktnu točku kako bi se osiguralo ispravno funkcioniranje EMN-a na temelju nacrta koji podnosi predsjedatelj.”;
(b)
članak 6. mijenja se kako slijedi:
i.
stavak 4. zamjenjuje se sljedećim:
„4. Komisija nadzire provođenje radnog programa aktivnosti i redovito izvješćuje Odbor za usmjeravanje o njegovom izvršenju i razvoju EMM-a.”;
ii.
brišu se stavci od 5. do 8.;
(c)
briše se članak 11.;
(d)
briše se članak 12.
Članak 23.
Tehnička pomoć
1. Na inicijativu i/ili u ime Komisije, godišnje se do 2,5 milijuna EUR iz Fonda koristi za tehničku pomoć u skladu s člankom 9. Uredbe (EU) br. 514/2014.
2. Na inicijativu države članice, Fond može financirati aktivnosti tehničke pomoći u skladu s člankom 20. Uredbe (EU) br. 514/2014. Iznos izdvojen za tehničku pomoć za razdoblje 2014.-2020. ne smije biti veći od 5,5 % ukupnog iznosa dodijeljenog državi članici plus 1 000 000 EUR.
Članak 24.
Koordinacija
Komisija i države članice, prema potrebi zajedno s Europskom službom za vanjsko djelovanje, osiguravaju da se djelovanja u trećim zemljama i u odnosu na treće zemlje poduzimaju u sinergiji i usklađeno s drugim djelovanjima izvan Unije koja se podupiru kroz instrumente Unije. Posebno osiguravaju da su ta djelovanja:
(a)
usklađena s vanjskom politikom Unije, poštuju načelo usklađenosti politike za razvoj i dosljedna strateškim programskim dokumentima za dotičnu regiju ili zemlju;
(b)
usmjerena na mjere koje nisu usmjerene na razvoj;
(c)
služe interesima unutarnjih politika Unije i dosljedna su aktivnostima koje se poduzimaju unutar Unije.
POGLAVLJE VI.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 25.
Posebne odredbe o paušalnim iznosima za preseljenje i premještanje korisnika s međunarodnom zaštitom iz jedne države članice u drugu
Odstupanjem od pravila o prihvatljivosti rashoda iz članka 18. Uredbe (EU) br. 514/2014, posebno u pogledu paušalnih iznosa i jednokratnih iznosa, paušalni iznosi dodijeljeni državama članicama za preseljenje i/ili premještanje korisnika s međunarodnom zaštitom iz jedne države članice u drugu su na temelju ove Uredbe:
(a)
izuzeti od obveze da se moraju temeljiti na statističkim podacima ili podacima za prethodna razdoblja; i
(b)
dodijeljeni pod uvjetom da je osoba za koju se dodjeljuje paušalni iznos stvarno preseljena i/ili premještena u skladu s ovom Uredbom.
Članak 26.
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuju se Komisiji podložno uvjetima utvrđenim u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 16. stavka 2., članka 17. stavaka 4. i 10. te članka 18. stavka 4. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od sedam godina počevši od 21. svibnja 2014. Komisija izrađuje izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije devet mjeseci prije kraja sedmogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti automatski se produljuje za razdoblje od tri godine, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tom produljenju usprotive najkasnije tri mjeseca prije kraja sedmogodišnjeg razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće mogu u svakom trenutku opozvati delegiranje ovlasti iz članka 16. stavka 2., članka 17. stavaka 4. i 10. te članka 18. stavka 4.. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 16. stavka 2., članka 17. stavaka 4. i 10. te članka 18. stavka 4. ove Uredbe stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog razdoblja i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 27.
Postupak odbora
1. Komisiji pomaže Odbor za Fond za azil, migracije i integraciju te unutarnju sigurnost koji je osnovan člankom 59. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 514/2014.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 4. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 28.
Preispitivanje
Europski parlament i Vijeće, na temelju prijedloga Komisije, preispituju ovu Uredbu do 30. lipnja 2020.
Članak 29.
Primjenjivost Uredbe (EU) br. 514/2014
Odredbe Uredbe (EU) br. 514/2014 primjenjuju se na Fond ne dovodeći u pitanje članak 4. ove Uredbe.
Članak 30.
Stavljanje izvan snage
Odluke br. 573/2007/EZ, br. 575/2007/EZ i 2007/435/EZ stavljaju se izvan snage s učinkom od 1. siječnja 2014.
Članak 31.
Prijelazne odredbe
1. Ova Uredba ne utječe na nastavak ili izmjenu, uključujući potpuno ili djelomično ukidanje, projekata i godišnjih programa o kojima je riječ sve do njihova zaključenja ili financijskoj pomoći koju je odobrila Komisija na temelju Odluka br. 573/2007/EZ, br. 575/2007/EZ i 2007/435/EZ ili bilo kojeg drugog propisa koji se primjenjuje na tu pomoć na dan 31. prosinca 2013. Ova Uredba ne utječe na nastavak ili izmjenu financijske potpore, uključujući njezino cjelokupno ili djelomično ukidanje, koju je odobrila Komisija na temelju Odluke 2008/381/EZ ili bilo kojeg drugog propisa koji se primjenjuje na tu pomoć na dan 31. prosinca 2013.
2. Pri donošenju odluka o sufinanciranju u okviru ove Uredbe, Komisija uzima u obzir mjere donesene na temelju odluka br. 573/2007/EZ, br. 575/2007/EZ, 2007/435/EZ i 2008/381/EZ prije 20. svibnja 2014. koje imaju financijske posljedice tijekom razdoblja obuhvaćenog navedenim sufinanciranjem.
3. Iznose namijenjene za sufinanciranje koje je u razdoblju od 1. siječnja 2011. do 31. prosinca 2014. odobrila Komisija, a za koje traženi dokumenti za zaključenje djelovanja nisu poslani Komisiji u roku za podnošenje završnog izvješća, Komisija automatski oslobađa do 31. prosinca 2017. što dovodi do povrata neopravdano isplaćenih iznosa.
4. Iznosi koji se odnose na djelovanja koja su bila suspendirana zbog sudskih postupaka ili upravnih postupaka po žalbi koji imaju suspenzivnim učinak ne uzimaju se u obzir pri izračunavanju iznosa koji se automatski vraćaju.
5. Do 30. lipnja 2015. države članice Komisiji podnose izvješće o evaluaciji rezultata i učinaka djelovanja koja se sufinanciraju prema odlukama br. 573/2007/EZ, br. 575/2007/EZ i 2007/435/EZ za razdoblje 2011.-2013.
6. Do 31. prosinca 2015. Komisija Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija podnosi izvješća o ex post evaluaciji prema odlukama br. 573/2007/EZ, br. 575/2007/EZ i 2007/435/EZ za razdoblje 2011.-2013.
Članak 32.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Strasbourgu 16. travnja 2014.