EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 167/2013
af 5. februar 2013
om godkendelse og markedsovervågning af landbrugs- og skovbrugstraktorer
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
For at fremme det indre marked blev der ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/37/EF af 26. maj 2003 om typegodkendelse af landbrugs- eller skovbrugstraktorer og af deres påhængskøretøjer og udskifteligt trukket materiel samt af systemer, komponenter og tekniske enheder til disse køretøjer (3) indført et omfattende EU-system for typegodkendelse af traktorer, deres påhængskøretøjer og udskifteligt trukket udstyr.
(2)
Med henblik på udviklingen og anvendelsen af Unionens indre marked er det hensigtsmæssigt at erstatte medlemsstaternes godkendelsessystemer med en EU-typegodkendelses-procedure, der er baseret på princippet om total harmonisering, samtidig med at der tages hensyn til cost-benefit-betragtninger med særlig vægt på små og mellemstore virksomheder.
(3)
På anmodning af Europa-Parlamentet og med henblik på at forenkle og fremskynde proceduren til vedtagelse af lovgivning om typegodkendelse er der blevet indført en ny procedure i EU-lovgivningen om typegodkendelse af køretøjer, i overensstemmelse med hvilken lovgiveren i den almindelige lovgivningsprocedure kun fastlægger de grundlæggende regler og principper, og tillægger Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter vedrørende yderligere tekniske detaljer. For så vidt angår materielle krav bør denne forordning derfor kun fastlægge grundlæggende bestemmelser om funktionel sikkerhed, arbejdssikkerhed og miljøegenskaber, mens den delegerer beføjelsen til at fastlægge de tekniske specifikationer i delegerede retsakter.
(4)
Kravene i denne forordning er i overensstemmelse med principperne i Kommissionens meddelelse af 5. juni 2002»Bedre og enklere lovgivningsmæssige rammer«.
(5)
Det er særlig vigtigt, at fremtidige foranstaltninger foreslået på grundlag af denne forordning eller procedurer, der skal gennemføres i medfør af den, følger disse principper, som blev fastholdt i rapporten offentliggjort af Kommissionen i 2006 med titlen »CARS 21: En konkurrencevenlig lovramme for automobiler i det 21. århundrede«, (CARS 21). Som led i målsætningen om bedre lovgivning og forenkling og for at undgå konstant opdatering af eksisterende EU-lovgivning vedrørende tekniske specifikationer bør denne forordning henvise til eksisterende internationale standarder og forskrifter, som er tilgængelige for offentligheden, uden at gengive dem i EU-regelværket.
(6)
Eftersom hverken Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/68/EF af 16. december 1997 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra forbrændingsmotorer til montering i mobile ikke-vejgående maskiner (4) eller Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/42/EF af 17. maj 2006 om maskiner (5) eller denne forordning indeholder bestemmelser om konstruktions- og fremstillingskrav til at sikre færdselssikkerheden for selvkørende mobile ikke-vejgående køretøjer, der er særligt beregnet til brug i land- og skovbrugsarbejde, bør Kommissionen vurdere behovet for harmonisering af medlemsstaternes nationale ret på dette område og overveje en eventuel fremlæggelse af forslag om en lovgivningsmæssig foranstaltning for at sikre et højt sikkerhedsniveau, under hensyntagen til allerede gældende EU-lovgivning.
(7)
Denne forordning bør ikke tilsidesætte foranstaltninger gældende på nationalt plan eller EU-plan vedrørende brugen af landbrugs- og skovbrugskøretøjer på vejene, som f.eks. særlige krav til kørekort, begrænsning af højeste hastighed og foranstaltninger vedrørende adgang til bestemte veje.
(8)
Med direktiv 2003/37/EF blev den obligatoriske anvendelse af EF-typegodkendelsesproceduren for hele køretøjer i første omgang begrænset til køretøjer i klasse T1, T2 og T3, og det indeholdt ikke alle de nødvendige krav for ansøgning om EF-typegodkendelse af hele køretøjer for andre klasser på frivilligt grundlag. For yderligere at udbygge det indre marked og sikre, at det fungerer efter hensigten, bør denne forordning tillade fabrikanterne at ansøge om EU-godkendelse af hele køretøjer for alle klasser, der er omfattet af denne forordning på frivilligt grundlag, for derved at gøre det muligt for dem at udnytte fordelene ved det indre marked gennem en EU-typegodkendelse.
(9)
Direktiv 2003/37/EF fastsætter, at alle terrængående køretøjer og UTV-køretøjer i medfør af EF-typegodkendelsen godkendes som traktorer. Disse typer køretøjer bør derfor også være omfattet af denne forordning, forudsat at de berørte køretøjstyper kan henføres til en køretøjsklasse som omhandlet i denne forordning og opfylder alle kravene i denne forordning.
(10)
De nationale myndigheders forpligtelser, som fastsat i markedsovervågningsbestemmelserne i denne forordning, er mere specifikke end de tilsvarende bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 765/2008 af 9. juli 2008 om kravene til akkreditering og markedsovervågning i forbindelse med markedsføring af produkter (6).
(11)
For at sikre et højt niveau af funktionel sikkerhed, arbejdssikkerhed og miljøbeskyttelse bør de tekniske krav og de miljøstandarder, der gælder for køretøjer, komponenter og separate tekniske enheder med hensyn til typegodkendelse, harmoniseres.
(12)
Det er hensigtsmæssigt at fastsætte det princip, at køretøjer skal konstrueres, fremstilles og samles på en sådan måde, at risikoen, for at personer i køretøjet eller andre trafikanter kan komme til skade, er mindst mulig. Med henblik herpå er det nødvendigt, at fabrikanterne sikrer, at køretøjer opfylder de relevante krav i denne forordning. Disse bestemmelser bør, uden at være begrænset hertil, omfatte krav vedrørende strukturel integritet, systemer til forbedring af førerens kontrol over bilen, systemer, der skal give føreren udsyn til og oplysninger om køretøjets tilstand og de umiddelbare omgivelser, køretøjets lyssystemer, systemer til beskyttelse af fører og passagerer, køretøjets ydre og tilbehør til køretøjet, køretøjsmasse og -dimensioner samt køretøjets dæk.
(13)
For at sikre, at proceduren for overvågning af produktionens overensstemmelse, som er en af hjørnestenene i EU-typegodkendelsessystemet, er blevet gennemført korrekt og fungerer, som den skal, bør fabrikanterne kontrolleres regelmæssigt af en kompetent myndighed eller en dertil udpeget teknisk tjeneste, som er i besiddelse af de krævede kvalifikationer på dette område.
(14)
I visse begrænsede tilfælde er det hensigtsmæssigt at tillade national typegodkendelse af små serier. Dette bør dog begrænses til et lille antal køretøjer. Det er derfor nødvendigt nøjagtigt at definere begrebet små serier med hensyn til antallet af køretøjer, der produceres.
(15)
Hovedformålet med Unionens lovgivning om godkendelse af køretøjer er, at der i forbindelse med markedsføring af nye køretøjer, komponenter og separate tekniske enheder sikres et højt sikkerheds- og miljøbeskyttelsesniveau. Dette formål bør ikke anfægtes af montering af visse dele eller udstyr, efter at køretøjer er blevet markedsført eller taget i brug. Der bør således træffes passende foranstaltninger for at sikre, at dele eller udstyr, der kan monteres på køretøjer, og som i betydeligt omfang kan nedsætte funktionen af systemer, der er vigtige med hensyn til sikkerhed og miljøbeskyttelse, underkastes en forudgående kontrol af en godkendende myndighed, inden de markedsføres. Disse foranstaltninger bør bestå i tekniske bestemmelser om de krav, som disse dele eller udstyr skal opfylde.
(16)
Sådanne foranstaltninger bør kun gælde for et begrænset antal dele og udstyr, som Kommissionen bør opstille en liste over i en gennemførelsesretsakt, efter at den har gennemført en høring af de berørte parter. Foranstaltningerne bør sikre, at de pågældende dele eller udstyr ikke nedsætter køretøjets sikkerhed eller miljøpræstationer, og så vidt muligt samtidig opretholde konkurrencen på eftermarkedet.
(17)
Unionen er kontraherende part i overenskomsten under FN's Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE) om indførelse af ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer samt udstyr og dele, som kan monteres og/eller benyttes på hjulkøretøjer, samt vilkårene for gensidig anerkendelse af godkendelser, der er meddelt på grundlag af sådanne forskrifter (Overenskomst af 1958, som revideret) (7). For at forenkle typegodkendelsen i tråd med anbefalingerne i CARS 21 vil det være hensigtsmæssigt at ophæve alle særdirektiverne uden at reducere beskyttelsesniveauet. Kravene i de pågældende direktiver bør overføres til denne forordning eller delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning og bør, hvor det er relevant, erstattes af henvisninger til de tilsvarende regulativer fra FN's Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE), som Unionen har stemt for eller har tiltrådt, og som er tilføjet som bilag til overenskomsten af 1958, som revideret. For at lette den administrative byrde i forbindelse med typegodkendelsesprocessen bør køretøjsfabrikanterne have mulighed for, når det er relevant, at ansøge om typegodkendelse i henhold til denne forordning ved direkte at opnå godkendelse efter de relevante FN/ECE-regulativer som opført i bilag I eller i de delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning.
(18)
FN/ECE-regulativerne og ændringerne hertil, som Unionen har stemt for under anvendelse af afgørelse 97/836/EF, bør derfor indarbejdes i EU-lovgivningen om typegodkendelse. Som følge heraf bør Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de nødvendige tilpasninger af bilag I til denne forordning eller af de delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning.
(19)
Som et alternativ kan der i de delegerede retsakter henvises til regulativer fastsat af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) eller til CEN/Cenelec- eller ISO-standarder, som offentligheden har direkte adgang til, og som der henvises til deri.
(20)
Det er vigtigt, at fabrikanterne leverer relevante oplysninger til bilejerne for at forhindre forkert brug af sikkerhedsanordninger.
(21)
For at gøre det muligt for fabrikanter af komponenter eller separate tekniske enheder at ansøge om typegodkendelse for komponenter eller separate tekniske enheder eller om tilladelse for dele eller udstyr, er det også vigtigt for disse fabrikanter at have adgang til visse oplysninger, der kun kan indhentes fra fabrikanten, som f.eks. de tekniske oplysninger, inkl. tegninger, der er nødvendige for udvikling af dele til eftermarkedet.
(22)
Det er nødvendigt, at der er ligeberettiget adgang til reparationsinformationer om køretøjer via et standardiseret format, der kan anvendes til at finde tekniske informationer, samt at der er effektiv konkurrence på markedet for informationstjenester vedrørende vedligeholdelse og reparation af køretøjer for at forbedre det indre markeds funktion, navnlig hvad angår den frie bevægelighed for varer, etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser. En stor del af disse informationer vedrører egendiagnosesystemer og deres interaktion med andre systemer i køretøjet. Det er hensigtsmæssigt, at der fastsættes tekniske specifikationer, som fabrikanternes websteder bør opfylde, sideløbende med målrettede foranstaltninger for at sikre små og mellemstore virksomheder (SMV'er) adgang på rimelige vilkår.
(23)
Køretøjsfabrikanterne bør også kunne opfylde deres forpligtelser til at give adgang til reparations- og vedligeholdelsesoplysninger om kommunikationsprotokoller mellem traktorer og påhængs- eller monteringsudstyr, som defineret i ISO 11783, ved på fabrikantens websted at indsætte et link til et websted, der er etableret af flere fabrikanter i fællesskab eller af et konsortium af fabrikanter.
(24)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (8).
(25)
For at supplere denne forordning med yderligere tekniske detaljer bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår funktionel sikkerhed, konstruktionskrav, miljøegenskaber og fremdriftsevne, adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer og udpegelse af tekniske tjenesters særlige autoriserede arbejdsområder. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(26)
Medlemsstaterne bør fastsætte de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af denne forordning og af delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, og sikre, at de gennemføres. Disse sanktioner bør være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.
(27)
Selv om intet i denne forordning forhindrer medlemsstaterne i fortsat at anvende deres respektive, individuelle godkendelsesordninger, bør Kommissionen aflægge rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om, hvorledes disse nationale ordninger fungerer, på grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne med henblik på at genoverveje spørgsmålet om, hvorvidt der bør fremlægges et lovgivningsmæssigt forslag om harmonisering af den individuelle godkendelsesordning på EU-plan.
(28)
Som følge af anvendelsen af det nye system til fastlæggelse af bestemmelser, som etableres med denne forordning, bør følgende direktiver ophæves:
-
Direktiv 2003/37/EF
-
Rådets direktiv 74/347/EØF af 25. juni 1974 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende synsfelt og forrudeviskere for landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (9)
-
Rådets direktiv 76/432/EØF af 6. april 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om landbrugs- og skovbrugshjultraktorers bremsning (10)
-
Rådets direktiv 76/763/EØF af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om passagersæder for landbrugs- eller skovbrugshjultraktorer (11)
-
Rådets direktiv 77/537/EØF af 28. juni 1977 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emission af forurenende stoffer fra dieselmotorer til fremdrift af landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (12)
-
Rådets direktiv 78/764/EØF af 25. juli 1978 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om førersæde til landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (13)
-
Rådets direktiv 80/720/EØF af 24. juni 1980 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om betjeningsplads og adgangsforhold til førerplads samt om døre og vinduer i førerhuse på landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (14)
-
Rådets direktiv 86/297/EØF af 26. maj 1986 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kraftudtag på landbrugs- og skovbrugshjultraktorer og skærme dertil (15)
-
Rådets direktiv 86/298/EØF af 26. maj 1986 om bagtil monterede styrtsikre førerværn på smalsporede landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (16)
-
Rådets direktiv 86/415/EØF af 24. juli 1986 om montering, placering, virkemåde og identifikation af betjeningsanordninger for landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (17)
-
Rådets direktiv 87/402/EØF af 25. juni 1987 om styrtsikre frontmonterede førerværn på smalsporede landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (18)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/25/EF af 22. maj 2000 om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra forbrændingsmotorer til fremdrift af landbrugs- og skovbrugstraktorer (19)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/57/EF af 13. juli 2009 om førerværn på landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (20)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/58/EF af 13. juli 2009 om slæbeanordninger og bakgear på landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (21)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/59/EF af 13. juli 2009 om førerspejle til landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (22)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/60/EF af 13. juli 2009 om konstruktivt bestemt maksimalhastighed for landbrugs- og skovbrugstraktorer samt om lad til sådanne traktorer (23)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/61/EF af 13. juli 2009 om montering af lygter og lyssignaler på landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (24)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/63/EF af 13. juli 2009 om visse dele og specifikationer for landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (25)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/64/EF af 13. juli 2009 om radiostøjdæmpning af landbrugs- og skovbrugstraktorer (elektromagnetisk kompatibilitet) (26)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/66/EF af 13. juli 2009 om styreapparater for landbrugs- eller skovbrugshjultraktorer (27)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/68/EF af 13. juli 2009 om komponenttypegodkendelse af lygter og lyssignaler til landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (28)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/75/EF af 13. juli 2009 om førerværn på landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (statisk afprøvning) (29)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/76/EF af 13. juli 2009 om støjniveauet i ørehøjde for førere af landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (30)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/144/EF af 30. november 2009 om visse dele af og specifikationer for landbrugs- og skovbrugstraktorer (31).
(29)
Det er vigtigt for alle interesserede parter at etablere en klar forståelse af forholdet mellem denne forordning og direktiv 2006/42/EF for at undgå overlapning og klart at fastlægge, hvilke krav et bestemt produkt skal opfylde.
(30)
Målene for denne forordning, nemlig at fastsætte harmoniserede regler for de administrative og tekniske krav til godkendelse og markedsovervågning af landbrugs- og skovbrugstraktorer, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og derfor på grund af omfanget og virkningerne heraf bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre end, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
EMNE, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER
Artikel 1
Genstand
1. Denne forordning fastlægger de administrative og tekniske krav til typegodkendelse af alle nye køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder omhandlet i artikel 2, stk. 1.
Denne forordning finder ikke anvendelse på godkendelse af individuelle køretøjer. Dog skal medlemsstater, der udsteder sådanne individuelle godkendelser, acceptere enhver typegodkendelse af køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder udstedt i henhold til denne forordning i stedet for de relevante nationale bestemmelser.
2. Denne forordning fastlægger kravene i forbindelse med markedsovervågning af køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder, der skal godkendes i henhold til denne forordning. Denne forordning fastsætter endvidere kravene til markedsovervågning af dele af og udstyr til sådanne køretøjer.
3. Denne forordning berører ikke anvendelsen af lovgivning om færdselssikkerhed.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Denne forordning gælder for landbrugs- og skovbrugskøretøjer, som beskrevet i artikel 4, som er konstrueret og fremstillet i en eller flere etaper, og for systemer, komponenter og separate tekniske enheder såvel som dele og udstyr konstrueret og fremstillet til sådanne køretøjer.
Specifikt finder denne forordning anvendelse på følgende køretøjer:
a)
traktorer (klasse T og C)
b)
påhængskøretøjer (klasse R), og
c)
udskifteligt trukket udstyr (klasse S).
2. Denne forordning finder ikke anvendelse på udskifteligt materiel, som ved kørsel på vej løftes fuldstændigt eller ikke kan dreje omkring en lodret akse.
3. For følgende køretøjer kan fabrikanten vælge, om han vil ansøge om godkendelse efter denne forordning, eller om han vil overholde de relevante nationale krav:
a)
påhængskøretøjer (klasse R) og udskifteligt trukket udstyr (klasse S)
b)
bæltetraktorer (klasse C)
c)
hjultraktorer til særlige formål (klasse T4.1 og T4.2).
Artikel 3
Definitioner
I denne forordning og i de i bilag I opførte retsakter finder, medmindre andet er bestemt heri, følgende definitioner anvendelse:
1) »typegodkendelse«: den procedure, hvorved en godkendende myndighed attesterer, at en type køretøj, et system, en komponent eller separat teknisk enhed opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav
2) »typegodkendelse af et helt køretøj«: en typegodkendelse, hvor en godkendende myndighed attesterer, at en type af delvist opbygget, færdigopbygget eller etapevis færdigopbygget køretøj opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav
3) »typegodkendelse af et system«: en typegodkendelse, hvor en godkendende myndighed attesterer, at et system, der er indbygget i en bestemt køretøjstype, opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav
4) »typegodkendelse af en komponent«: en typegodkendelse, hvor en godkendende myndighed attesterer, at en komponent uafhængigt af et køretøj opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav
5) »typegodkendelse af separat teknisk enhed«: en typegodkendelse, hvor en godkendende myndighed attesterer, at en separat teknisk enhed opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav, for så vidt angår en eller flere nærmere bestemte køretøjstyper
6) »national typegodkendelse«: en typegodkendelsesprocedure fastlagt i en medlemsstats nationale lovgivning, idet gyldigheden af en sådan godkendelse er begrænset til den pågældende medlemsstats område
7) »EU-typegodkendelse«: den procedure, hvorved en godkendende myndighed attesterer, at en type køretøj, et system, en komponent eller separat teknisk enhed opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav i denne forordning
8) »traktor«: ethvert motordrevet landbrugs- eller skovbrugskøretøj med hjul eller bælter, som har mindst to aksler og en konstruktivt bestemt maksimalhastighed på mindst 6 km/t, hvis funktion i det væsentlige ligger i dens trækkraft, og som er særlig konstrueret til at trække, skubbe, bære eller drive forskellige former for udskifteligt landbrugs- eller skovbrugsudstyr, eller trække landbrugs- eller skovbrugspåhængskøretøjer eller udstyr; køretøjet kan indrettes med henblik på at transportere en ladning i forbindelse med en anvendelse inden for landbrug eller skovbrug, og/eller den kan udstyres med et eller flere passagersæder
9) »påhængskøretøj«: ethvert landbrugs- eller skovbrugskøretøj, der hovedsagelig er beregnet til at blive trukket af en traktor og hovedsageligt til at transportere ladninger eller til forarbejdning af materialer, og hvor forholdet mellem køretøjets tekniske tilladte maksimale totalmasse og dets egenmasse er lig med eller større end 3,0
10) »udskifteligt trukket udstyr«: ethvert køretøj, som anvendes inden for landbrug eller skovbrug, og som er konstrueret til at blive trukket af en traktor, og som ændrer traktorens funktion eller tilfører en ny funktion, har et fastmonteret redskab eller er konstrueret til forarbejdning af materialer, og som kan omfatte et lad, der er konstrueret og udformet til anbringelse af de værktøjer og anordninger, som er nødvendige for at udføre arbejdet, og til midlertidig opbevaring af de materialer, som fremstilles, eller som er nødvendige under arbejdet, og hvor forholdet mellem køretøjets teknisk tilladte maksimale totalmasse og dets egenvægt er under 3,0
11) »køretøj«: enhver traktor, ethvert påhængskøretøj eller enhver form for udskifteligt trukket udstyr som defineret i nr. 8, 9 og 10
12) »basiskøretøj«: ethvert køretøj, som anvendes på den indledende etape i en etapevis typegodkendelsesprocedure
13) »delvis opbygget køretøj«: et køretøj, som skal gennem mindst én yderligere etape i opbygningen for at opfylde de relevante tekniske krav i denne forordning
14) »etapevis færdigopbygget køretøj«: et køretøj, som har gennemgået hele processen for etapevis typegodkendelse og opfylder de relevante tekniske krav i denne forordning
15) »færdigopbygget køretøj«: ethvert køretøj, som ikke skal opbygges yderligere for at opfylde de relevante tekniske krav i denne forordning
16) »restkøretøj«: ethvert køretøj, som indgår i en lagerbeholdning, der ikke kan markedsføres eller ikke længere kan stilles til rådighed på markedet, registreres eller tages i brug på grund af ikrafttrædelse af nye tekniske krav, som det ikke er godkendt til
17) »system«: en samling af anordninger, der i kombination udfører en eller flere specifikke funktioner i et køretøj, og som er omfattet af kravene i denne forordning eller delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning
18) »komponent«: en anordning omfattet af kravene i denne forordning eller delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning og bestemt til at være en del af et køretøj, og som kan typegodkendes uafhængigt af et køretøj i overensstemmelse med denne forordning og delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, hvis der i disse retsakter udtrykkelig gives mulighed herfor
19) »separat teknisk enhed«: en anordning omfattet af kravene i denne forordning eller delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning og bestemt til at være en del af et køretøj, som kan typegodkendes separat, men kun i forbindelse med en eller flere nærmere bestemte køretøjstyper, hvis der i disse retsakter gives udtrykkelig mulighed herfor
20) »dele«: produkter, der anvendes til samlingen af et køretøj, såvel som reservedele
21) »udstyr«: øvrige produkter ud over dele, der kan tilføjes eller monteres på et køretøj
22) »originale dele eller udstyr«: dele eller udstyr, der er fremstillet i overensstemmelse med de specifikationer og produktionsstandarder, som køretøjsfabrikanten har fastlagt for fremstillingen af dele eller udstyr til samlingen af det pågældende køretøj; dette omfatter dele eller udstyr, der er fremstillet på samme produktionslinje som disse eller dette udstyr; det lægges til grund, hvis ikke det modsatte bevises„ at dele eller udstyr er originale dele eller udstyr, hvis fabrikanten attesterer, at delene eller udstyret er af samme kvalitet som de komponenter, der anvendes til samlingen af det pågældende køretøj og er fremstillet i overensstemmelse med køretøjsfabrikantens specifikationer og produktionsstandarder
23) »reservedele«: produkter, der monteres i eller på et køretøj for at erstatte dette køretøjs originale dele, herunder produkter som f.eks. smøremidler, der er nødvendige for anvendelsen af et køretøj, dog med undtagelse af brændstof
24) »funktionel sikkerhed«: fravær af en uacceptabel risiko for fysisk skade eller sundhedsskade på personer eller skade på ejendom som følge af fejlfunktion af mekaniske, hydrauliske, pneumatiske, elektriske eller elektroniske systemer, komponenter eller separate tekniske enheder
25) »fabrikant«: den fysiske eller juridiske person, der overfor den godkendende myndighed er ansvarlig for alle aspekter af typegodkendelsesprocessen eller tilladelsesprocessen, for at sikre produktionens overensstemmelse, og som også er ansvarlig for markedsovervågningsspørgsmål for så vidt angår fremstillede køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder, uanset om den pågældende fysiske eller juridiske person er direkte involveret i alle etaper i udformningen og fremstillingen af det køretøj, det system, den komponent eller den separate tekniske enhed, som godkendelsesprocessen vedrører
26) »fabrikantens repræsentant«: enhver fysisk eller juridisk person, der er etableret i Unionen og behørigt udnævnt af fabrikanten til at repræsentere denne overfor den godkendende myndighed eller markedsovervågningsmyndigheden og handle på fabrikantens vegne, inden for de områder, der er omfattet af denne forordning
27) »godkendende myndighed«: den myndighed i en medlemsstat, der er oprettet eller udpeget af medlemsstaten, og som Kommissionen er blevet underrettet om, og som er kompetent med hensyn til alle aspekter vedrørende godkendelse af en type køretøj, system, komponent og separat teknisk enhed, med hensyn til tilladelsesprocessen, med hensyn til udstedelse og eventuel inddragelse eller afslag på udstedelse af godkendelsesattester, med hensyn til at fungere som forbindelsesled til andre medlemsstaters godkendende myndigheder, med hensyn til udpegning af de tekniske tjenester og med hensyn til kontrol af, at fabrikanten opfylder sine forpligtelser for så vidt angår produktionens overensstemmelse
28) »teknisk tjeneste«: en organisation eller et organ, der af en medlemsstats godkendende myndighed er udpeget til at fungere som prøvningslaboratorium, der skal udføre prøvninger, eller som et overensstemmelsesvurderingsorgan, der skal udføre den indledende vurdering og andre prøvninger eller foretage inspektioner på den godkendende myndigheds vegne; den godkendende myndighed kan også selv udøve denne funktion
29) »prøvning i fabrikantregi«: udførelse af prøvninger i fabrikantens egne anlæg, registrering af prøvningsresultaterne og indsendelse af en rapport, inklusive konklusioner, til den godkendende myndighed, foretaget af en fabrikant, som er blevet udpeget som teknisk tjeneste med henblik på vurdering af overensstemmelsen med bestemte krav
30) »virtuel prøvningsmetode«: computersimulationer, herunder beregninger, der viser, om et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed opfylder de tekniske krav i en delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 27, stk. 6, uden at det er nødvendigt at anvende et fysisk køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed
31) »typegodkendelsesattest«: det dokument, hvorved den godkendende myndighed officielt attesterer, at en type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed er godkendt
32) »EU-typegodkendelsesattest«: den attest, der er baseret på den model, der er fastsat i den gennemførelsesretsakt, der er vedtaget i henhold til denne forordning, eller den meddelelsesformular, der findes i de relevante FN/ECE-regulativer, der er omhandlet i denne forordning eller i de delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning
33) »typeattest«: det dokument, der er udstedt af fabrikanten, og som attesterer, at et fremstillet køretøj er i overensstemmelse med den godkendte køretøjstype
34) »egendiagnosesystem« eller »OBD-system«: et emissionsbegrænsningssystem, som er i stand til at opdage en fejl og finde det sandsynlige fejlsted ved hjælp af fejlkoder i en computerhukommelse
35) »reparations- og vedligeholdelsesinformationer«: alle de oplysninger, der er nødvendige til diagnosticering, service, syn, periodisk overvågning, reparation, omprogrammering eller re-initialisering af køretøjet, og som fabrikanterne stiller til rådighed for deres autoriserede forhandlere og reparatører, herunder alle efterfølgende ændringer og supplementer til sådanne oplysninger; disse informationer omfatter al information, der er nødvendig til montering af dele og udstyr på køretøjer
36) »uafhængig aktør«: virksomheder, ud over de autoriserede forhandlere og reparatører, der er direkte eller indirekte involveret i reparation og vedligeholdelse af motorkøretøjer, især reparatører, fabrikanter eller distributører af reparationsudstyr, værktøj eller reservedele, tekniske forlag, automobilklubber, vejservicevirksomheder, virksomheder, der tilbyder inspektion og afprøvning, og virksomheder, der tilbyder undervisning af installatører, fabrikanter og reparatører af udstyr til køretøjer, som anvender alternative brændstoffer
37) »nyt køretøj«: et køretøj som ikke tidligere har været registreret eller taget i brug
38) »registrering«: administrativ tilladelse til ibrugtagning af et køretøj, herunder i vejtrafik, hvorved køretøjet identificeres og tildeles et serienummer, der udgør dets registreringsnummer, som kan gælde permanent, midlertidigt eller for en kort periode
39) »markedsføring«: første tilgængeliggørelse af et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, en del eller udstyr i Unionen
40) »ibrugtagning«: første anvendelse i Unionen til de beregnede formål af et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr
41) »importør«: enhver fysisk eller juridisk person, der er etableret i Unionen, og som markedsfører et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr fra et tredjeland
42) »distributør«: enhver fysisk eller juridisk person i forsyningskæden, med undtagelse af fabrikanten eller importøren, der tilgængeliggør et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr på markedet
43) »erhvervsdrivende«: fabrikanten, fabrikantens repræsentant, importøren eller distributøren
44) »markedsovervågning«: aktiviteter, der gennemføres, og foranstaltninger, der træffes af nationale myndigheder for at sikre, at køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der stilles til rådighed på markedet, overholder kravene i den relevante EU-harmoniseringslovgivning og ikke udgør nogen risiko for sundheden, sikkerheden eller noget andet aspekt af beskyttelsen af almene samfundshensyn
45) »markedsovervågningsmyndighed«: en myndighed i en medlemsstat, der er ansvarlig for at udføre markedsovervågningen på dens område
46) »national myndighed«: en godkendelsesmyndighed eller enhver anden myndighed, der beskæftiger sig med og er ansvarlig for markedsovervågning, grænsekontrol eller registrering af køretøjer, systemer, komponenter, separate tekniske enheder, dele eller udstyr i en medlemsstat
47) »gøre tilgængelig på markedet«: enhver levering af et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr med henblik på distribution eller anvendelse på markedet som led i erhvervsvirksomhed, mod eller uden vederlag
48) »køretøjstype«: en gruppe af køretøjer, herunder varianter og versioner, der er af samme klasse og ikke adskiller sig fra hinanden med hensyn til mindst følgende væsentlige forhold:
-
klasse
-
fabrikant
-
den af fabrikanten angivne typebetegnelse
-
væsentlige konstruktionsaspekter
-
centralrørschassis/længdevangechassis/leddelt chassis (klare og grundlæggende forskelle)
-
for klasse T: aksler (antal) eller, for klasse C: aksler/bælter (antal)
-
for etapevis opbyggede køretøjer: fabrikanten og typen af køretøjet på den forudgående etape.
49) »variant«: køretøjer, der er af samme type og ikke adskiller sig fra hinanden i det mindste på følgende forhold:
a)
for traktorer:
-
karrosseriets strukturelle helhed eller type af karrosseri
-
færdiggørelsesetape
-
motor (forbrændingsmotor/hybrid/elektrisk/hybrid-elektrisk)
-
funktionsprincip
-
cylinderantal og -arrangement
-
forskelle i effekt på højst 30 % (den største effekt må højst være 1,3 gange den mindste)
-
forskelle i slagvolumen på højst 20 % (den største værdi må højst være 1,2 gange den mindste)
-
drivaksler (antal, placering, indbyrdes forbindelse)
-
styrende aksler (antal og placering)
-
forskel i tilladt totalmasse må højst være 10 %
-
transmission (art)
-
ROPS-førerværn
-
bremsede aksler (antal)
b)
for påhængskøretøjer eller udskifteligt, trukket udstyr:
-
styrende aksler (antal, placering, indbyrdes forbindelse)
-
forskel i tilladt totalmasse må højst være 10 %
-
bremsede aksler (antal)
50) »hybridkøretøj«: et motordrevet køretøj, der til fremdrift er forsynet med mindst to forskellige energiomdannere og to forskellige systemer til lagring af energi (på køretøjet)
51) »hybrid-elektrisk køretøj«: et køretøj, der til den mekaniske fremdrift bruger energi fra begge af følgende kilder af lagret energi/kraft på køretøjet:
a)
brændstof
b)
et batteri, en kondensator, et svinghjul/en generator eller andre elektriske energi- eller kraftlagringsenheder.
Denne definition omfatter køretøjer, som trækker energi fra et brændstof, der forbruges udelukkende med henblik på genopladning af den elektriske energi-/kraftlagringsenhed
52) »rent elektrisk køretøj«: et køretøj, som drives af et system bestående af en eller flere anordninger til oplagring af elektrisk energi, en eller flere elektriske anordninger til kraftkonditionering og en eller flere elektriske maskiner, som omdanner oplagret elektrisk energi til mekanisk energi, der overføres til hjulene til fremdrift af køretøjet
53) »versioner af en variant«: køretøjer, som består af en kombination af de forskellige punkter, der fremgår af informationspakken, der er omhandlet i artikel 24, stk. 10.
Henvisninger i denne forordning til krav, procedurer eller ordninger fastsat i denne forordning skal forstås som henvisninger til sådanne krav, procedurer eller ordninger, som er fastsat i denne forordning og i delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
Artikel 4
Køretøjsklasser
I denne forordning anvendes følgende køretøjsklasser:
1)
»klasse T« omfatter alle hjultraktorer; hver hjultraktorklasse angivet i punkt 2 til 8 er forsynet med et efterstillet bogstav »a« eller »b«, der henviser til den hastighed, som hjultraktoren er konstrueret til:
a)
»a« for hjultraktorer, der er konstrueret til en hastighed på højst 40 km/t
b)
»b« for hjultraktorer, der er konstrueret til en hastighed på over 40 km/t
2)
»klasse T1« omfatter hjultraktorer med mindste sporvidde for den aksel, der er nærmest føreren, på 1 150 mm eller derover, egenmasse i køreklar stand over 600 kg og frihøjde 1 000 mm eller derunder
3)
»klasse T2« omfatter hjultraktorer med mindste sporvidde under 1 150 mm, egenmasse i køreklar stand over 600 kg, frihøjde 600 mm eller derunder; hvis højden af traktorens tyngdepunkt (målt i forhold til jorden) divideret med den gennemsnitlige minimumsporvidde af hver aksel er over 0,90, skal den konstruktivt bestemte maksimalhastighed være begrænset til 30 km/t
4)
»klasse T3« omfatter hjultraktorer med en egenmasse i køreklar stand på 600 kg eller derunder
5)
»klasse T4« omfatter hjultraktorer til særlige formål
6)
»klasse T4.1« (traktorer med stor frihøjde) omfatter traktorer, der er konstrueret til arbejde i høje kulturer i rækker, f.eks. vinmarker. De er karakteriseret ved, at hele eller en del af chassiset er særlig højt, således at de kan køre parallelt med planterækkerne med højre og venstre hjul på hver sin side af en eller flere rækker. Disse traktorer er konstrueret til at køre med eller drive redskaber, der kan være monteret fortil, mellem akslerne, bagtil eller på et lad. Traktoren har i arbejdsstillingen en frihøjde på over 1 000 mm målt i planterækkernes lodrette plan. Når højden af traktorens tyngdepunkt (målt i forhold til jorden, med dæk af normale dimensioner) divideret med gennemsnittet af akslernes minimumsporvidde er over 0,90, er den konstruktivt bestemte maksimalhastighed begrænset til 30 km/t.
7)
»klasse T4.2« (ekstra brede traktorer) omfatter traktorer, der er karakteriseret ved deres store dimensioner, og som især anvendes til bearbejdning af store landbrugsarealer
8)
»klasse T4.3« (traktorer med lav frihøjde) omfatter traktorer med fire drivende hjul, hvis udskiftelige udstyr er beregnet til anvendelse inden for landbrug eller skovbrug, som er karakteriseret ved et bærende chassis, der er udstyret med et eller flere kraftudtag, og har en teknisk tilladt totalmasse på højst 10 tons, hvor forholdet mellem den teknisk tilladte totalmasse og den maksimale egenmasse i køreklar stand er under 2,5, og hvor tyngdepunktet målt i forhold til jorden med dæk af normale dimensioner er under 850 mm
9)
»klasse C« omfatter bæltetraktorer, som fremdrives ved hjælp af bælter eller en kombination af hjul og bælter, og som inddeles i underklasser analogt med klasse T
10)
»klasse R« omfatter påhængskøretøjer; hver påhængskøretøjsklasse angivet i punkt 11 til 14 er forsynet med et efterstillet bogstav »a« eller »b«, der henviser til den hastighed, som påhængskøretøjet er konstrueret til:
a)
»a« for påhængskøretøjer, der er konstrueret til en hastighed på højst 40 km/t
b)
»b« for påhængskøretøjer, der er konstrueret til en hastighed over 40 km/t
11)
»klasse R1« omfatter påhængskøretøjer, for hvilke summen af de enkelte akslers teknisk tilladte akseltryk er højst 1 500 kg
12)
»klasse R2« omfatter påhængskøretøjer, for hvilke summen af de enkelte akslers teknisk tilladte akseltryk er over 1 500 kg, men ikke over 3 500 kg
13)
»klasse R3« omfatter påhængskøretøjer, for hvilke summen af de enkelte akslers teknisk tilladte akseltryk er over 3 500 kg men ikke over 21 000 kg
14)
»klasse R4« omfatter påhængskøretøjer, for hvilke summen af de enkelte akslers teknisk tilladte akseltryk er over 21 000 kg
15)
»klasse S« omfatter udskifteligt trukket udstyr.
Hver klasse af udskifteligt trukket udstyr er forsynet med et efterstillet bogstav »a« eller »b«, der henviser til den hastighed, som udstyret er konstrueret til:
a)
»a« for udskifteligt trukket udstyr, der er konstrueret til en hastighed på højst 40 km/t
b)
»b« for udskifteligt trukket udstyr, der er konstrueret til en hastighed over 40 km/t
16)
»klasse S1« omfatter udskifteligt trukket udstyr, for hvilke summen af de enkelte akslers teknisk tilladte akseltryk er højst 3 500 kg
17)
»klasse S2« omfatter udskifteligt trukket udstyr, for hvilke summen af de enkelte akslers teknisk tilladte akseltryk er over 3 500 kg.
KAPITEL II
GENERELLE FORPLIGTELSER
Artikel 5
Medlemsstaternes forpligtelser
1. Medlemsstaterne opretter eller udpeger de godkendende myndigheder, der har kompetence i spørgsmål vedrørende godkendelse, og de markedsovervågningsmyndigheder, der har kompetence i spørgsmål vedrørende markedsovervågning i henhold til denne forordning. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om oprettelsen og udpegelsen af sådanne myndigheder.
Underretningen vedrørende de godkendende myndigheder og markedsovervågningsmyndighederne skal bl.a. indeholde oplysning om navn, adresse, herunder e-mailadresse, samt deres ansvarsområde. Kommissionen offentliggør en liste over og oplysninger om de godkendende myndigheder på sit websted.
2. Medlemsstaterne tillader kun markedsføring, registrering eller ibrugtagning af sådanne køretøjer, komponenter og separate tekniske enheder, der opfylder kravene i denne forordning.
3. Medlemsstaterne må ikke forbyde, begrænse eller hindre markedsføring, registrering eller ibrugtagning af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder af grunde, der vedrører aspekter af fremstillingen af dem og deres funktioner, som er omfattet af denne forordning, hvis de opfylder kravene i denne forordning.
4. Medlemsstaterne skal tilrettelægge og udføre markedsovervågning og kontrol af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der indføres på markedet, i overensstemmelse med kapitel III i forordning (EF) nr. 765/2008.
Artikel 6
De godkendende myndigheders forpligtelser
1. De godkendende myndigheder sikrer, at fabrikanter, der ansøger om typegodkendelse, opfylder deres forpligtelser i henhold til denne forordning.
2. De godkendende myndigheder godkender kun køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der opfylder kravene i denne forordning.
Artikel 7
Markedsovervågningsforanstaltninger
1. For så vidt angår typegodkendte køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder, foretager markedsovervågningsmyndighederne i passende omfang behørig dokumentations-kontrol under hensyntagen til de anerkendte principper for risikovurdering, klager og øvrige oplysninger.
Markedsovervågningsmyndighederne kan kræve af de erhvervsdrivende, at de gør sådan dokumentation og information tilgængelig, i det omfang det skønnes nødvendigt for gennemførelsen af myndighedernes aktiviteter.
Såfremt de erhvervsdrivende fremlægger typeattester, tager markedsovervågningsmyndighederne behørigt hensyn til disse attester.
2. Artikel 19, stk. 1, i forordning (EF) nr. 765/2008 finder anvendelse i sin helhed på dele og andet udstyr, som ikke er omfattet af nærværende artikels stk. 1.
Artikel 8
Fabrikanternes forpligtelser
1. Fabrikanterne sikrer, at deres køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, når de markedsføres eller tages i brug, er fremstillet og godkendt i overensstemmelse med kravene i denne forordning såvel som med de delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning.
2. Ved en etapevis typegodkendelse er hver fabrikant ansvarlig for godkendelse og produktionsoverensstemmelse, for så vidt angår de systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er blevet tilføjet af ham på den etape i opbygningen af et køretøj, som fabrikanten forestår. Enhver fabrikant, der ændrer komponenter eller systemer, der allerede er blevet godkendt på tidligere etaper, er ansvarlig for godkendelse og produktionsoverensstemmelse for så vidt angår disse modificerede komponenter og systemer.
3. Fabrikanter, der ændrer et delvis opbygget køretøj på en sådan måde, at det kan godkendes som tilhørende en anden køretøjsklasse, med det resultat, at de lovgivningsmæssige krav, der er blevet vurderet allerede i et tidligere trin af godkendelsesprocessen, har ændret sig, er også ansvarlige for opfyldelsen af de krav, der gælder for den køretøjsklasse, som det ændrede køretøj kan godkendes til.
4. Med henblik på godkendelse af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder omfattet af denne forordning skal fabrikanter, der er etableret uden for Unionen, udpege en enkelt repræsentant, der er etableret i Unionen, til at repræsentere sig over for den godkendende myndighed.
5. Fabrikanter, der er etableret uden for Unionen, udpeger desuden en enkelt repræsentant, der er etableret i Unionen, med henblik på markedsovervågning, og denne kan være den i stk. 4 omhandlede repræsentant eller en yderligere repræsentant.
6. Fabrikanterne er over for den godkendende myndighed ansvarlige for alle aspekter af godkendelsesprocessen og for produktionens overensstemmelse, uanset om de er direkte involveret i alle etaper af fremstillingen af et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed.
7. I henhold til denne forordning og de delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, som er vedtaget i henhold til denne forordning, sikrer fabrikanterne, at der findes procedurer til sikring af produktionsseriers fortsatte overensstemmelse med den godkendte type. Der tages i overensstemmelse med kapitel VI hensyn til ændringer i et køretøjs, et systems, en komponents eller en separat teknisk enheds konstruktion eller karakteristika og ændringer i de krav, som et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed er erklæret at være i overensstemmelse med.
8. Ud over den lovpligtige mærkning og typegodkendelsesmærkerne på deres køretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder i henhold til artikel 34 skal fabrikanterne angive deres navn, registrerede varenavn eller registrerede varemærke og en adresse i Unionen, hvor de kan kontaktes, på deres køretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder, som gøres tilgængelige på markedet, eller, hvis dette ikke er muligt, på emballagen eller i et dokument, som vedlægges komponenten eller den separate tekniske enhed.
9. Fabrikanterne sikrer, at opbevarings- og transportbetingelserne for et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som de har ansvaret for, ikke bringer disse overensstemmelse med kravene i denne forordning i fare.
Artikel 9
Fabrikanternes forpligtelser vedrørende de af deres produkter, der ikke er i overensstemmelse med reglerne, eller som udgør en alvorlig risiko
1. Fabrikanter, der mener eller har grund til at formode, at et køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed, som de har fremstillet og som er blevet markedsført eller taget i brug, ikke er i overensstemmelse med denne forordning eller de delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning, træffer straks de nødvendige foranstaltninger til at bringe køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed i overensstemmelse, at trække den/det tilbage eller tilbagekalde den/den, alt efter hvad der er hensigtsmæssigt.
Fabrikanten underretter øjeblikkeligt den godkendende myndighed, der udstedte godkendelsen, og giver navnlig nærmere oplysninger om den manglende overensstemmelse og om eventuelle afhjælpende foranstaltninger, der er truffet.
2. Hvis køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret udgør en alvorlig risiko, underretter fabrikanten straks de godkendende myndigheder og markedsovervågningsmyndighederne i de medlemsstater, hvor køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret er blevet gjort tilgængelig på markedet eller taget i brug, herom og giver navnlig nærmere oplysninger om den manglende overensstemmelse og om eventuelle afhjælpende foranstaltninger, der er truffet.
3. Fabrikanterne opbevarer informationspakken som omhandlet i artikel 24, stk. 10, og køretøjsfabrikanten opbevarer desuden et eksemplar af typeattesterne som omhandlet i artikel 33, således at de står til rådighed for godkendelsesmyndighederne i en periode på ti år efter markedsføringen af køretøjet og for en periode på fem år efter markedsføringen af et system, en komponent eller en separat teknisk enhed.
4. Fabrikanten giver på grundlag af en national myndigheds begrundede anmodning den pågældende myndighed gennem den godkendende myndighed et eksemplar af EU-typegodkendelsesattesten eller den i artikel 46, stk. 1 og 2, omhandlede tilladelse, som påviser, køretøjets, systemets, komponentens eller den separate tekniske enheds overensstemmelse, på et for den pågældende myndighed letforståeligt sprog. Fabrikanten samarbejder med den nationale myndighed med hensyn til enhver foranstaltning, der træffes i overensstemmelse med artikel 20 i forordning (EF) nr. 765/2008, for at fjerne de risici, der måtte være i forbindelse med de af fabrikantens køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som er blevet markedsført, registreret eller taget i brug.
Artikel 10
Fabrikantens repræsentants forpligtelser vedrørende markedsovervågning
Fabrikantens repræsentant med ansvar for markedsovervågning skal udføre de opgaver, der er fastsat i det mandat, vedkommende har modtaget fra fabrikanten. Mandatet sætter som minimum den bemyndigede repræsentant i stand til:
a)
at have adgang til den informationsmappe, der er omhandlet i artikel 22, og typeattesterne omhandlet i artikel 33, således at disse står til rådighed for godkendelsesmyndighederne i en periode på ti år efter markedsføringen af et køretøj og i en periode på fem år efter markedsføringen af et system, en komponent eller en separat teknisk enhed
b)
på grundlag af en godkendende myndigheds begrundede anmodning, at give den al den information og dokumentation, der er nødvendig for at påvise køretøjets, systemets, komponentens eller den separate tekniske enheds fremstillings overensstemmelse
c)
at samarbejde med de godkendende myndigheder eller markedsovervågningsmyndighederne, efter disses anmodning, om enhver foranstaltning, der træffes for at fjerne de alvorlige risici, som køretøjer, systemer, komponenter, separate tekniske enheder, dele eller udstyr, der er omfattet af repræsentantens mandat, udgør.
Artikel 11
Importørernes forpligtelser
1. Importørerne må kun markedsføre køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der enten er blevet EU-typegodkendt eller som opfylder kravene til national godkendelse, eller dele eller udstyr, der fuldt ud er underlagt kravene i forordning (EF) nr. 765/2008.
2. Inden markedsføringen af et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, der er typegodkendt, sikrer importørerne, at der forefindes en informationspakke, som opfylder artikel 24, stk. 10, og at systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed er forsynet med det påkrævede typegodkendelsesmærke og er i overensstemmelse med artikel 8, stk. 8. For så vidt angår køretøjer, kontrollerer importøren, at køretøjet er ledsages af den påkrævede typeattest.
3. Hvis en importør finder eller har grund til at formode, at et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr ikke er i overensstemmelse med kravene i denne forordning, og særlig at den eller det ikke svarer til typegodkendelsen, må vedkommende ikke markedsføre, tillade ibrugtagning af eller registrere køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed, før den eller det er blevet bragt i overensstemmelse. Hvis vedkommende endvidere finder eller har grund til at formode, at køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret udgør en alvorlig risiko, skal vedkommende desuden underrette fabrikanten og markedsovervågningsmyndighederne herom. For så vidt angår typegodkendte køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder, skal importørerne også underrette den godkendende myndighed, der har givet den pågældende godkendelse.
4. Importørerne skal angive navn, registrerede firmanavn eller registrerede varemærke og kontaktadresse på køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret eller, hvis dette ikke er muligt, på emballagen eller i et dokument der ledsager systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret.
5. Importøren sikrer, at køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed er ledsaget af vejledninger og oplysninger, som er påkrævet i artikel 51, på de pågældende medlemsstaters officielle sprog.
6. Importøren sikrer, at opbevarings- og transportforholdene for et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som vedkommende har ansvaret for, ikke bringer den pågældende genstands overensstemmelse med denne forordnings krav i fare.
7. Hvor det anses for hensigtsmæssigt på grund af de alvorlige risici, et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr udgør, skal importøren af hensyn til beskyttelsen af forbrugernes sundhed og sikkerhed undersøge og om nødvendigt føre register over klager over og tilbagekaldelser af køretøjer, systemer, komponenter, separate tekniske enheder, dele eller udstyr og holde distributørerne underrettet om denne overvågning.
Artikel 12
Importørernes forpligtelser vedrørende de af deres produkter, der ikke er i overensstemmelse, eller som udgør en alvorlig risiko
1. Importører, der finder eller har grund til at formode, at et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som de har markedsført, ikke er i overensstemmelse med denne forordning, skal de straks træffe de nødvendige foranstaltninger for at bringe køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed i overensstemmelse, trække den eller det tilbage eller tilbagekalde den eller det, alt efter hvad der er hensigtsmæssigt.
2. Hvis et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr udgør en alvorlig risiko, underretter importøren straks fabrikanten og de godkendende myndigheder og markedsovervågningsmyndighederne i de medlemsstater, hvor den eller det er blevet markedsført. Importøren underretter dem ligeledes om eventuelle foranstaltninger, der er truffet, og giver nærmere oplysninger, særlig om den alvorlige risiko og om eventuelle afhjælpende foranstaltninger truffet af fabrikanten.
3. Importørerne skal i en periode på ti år efter markedsføringen af et køretøj og i en periode på fem år efter markedsføringen af et system, en komponent eller en separat teknisk enhed opbevare et eksemplar af typeattesten, så den er til rådighed for de godkendende myndigheder og markedsovervågningsmyndighederne, og sikre, at informationspakken omhandlet i artikel 24, stk. 10, kan stilles til rådighed for disse myndigheder efter anmodning.
4. Importørerne skal på begrundet anmodning af en national myndighed give den med al den information og dokumentation, der er nødvendig for at påvise køretøjets, systemets, komponentens eller den separate tekniske enheds overensstemmelse, på et for den pågældende myndighed letforståeligt sprog. Importørerne samarbejder på myndighedens anmodning samarbejde med denne om enhver foranstaltning, der træffes for at fjerne risici, der er i forbindelse med et køretøj, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr, som de har markedsført.
Artikel 13
Distributørernes forpligtelser
1. Distributørerne skal, når de gør et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr tilgængelig på markedet, handle med behørig omhu for så vidt angår kravene i denne forordning.
2. Distributørerne skal, inden de gør et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed tilgængelig på markedet, kontrollere, at køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed er forsynet med den påkrævede foreskrevne mærkning eller det påkrævede foreskrevne typegodkendelsesmærke og er ledsaget af den påkrævede dokumentation, brugsanvisning og sikkerhedsinformation på det eller de officielle sprog i den medlemsstat, hvor køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed skal gøres tilgængelig på markedet, samt at importøren og fabrikanten har opfyldt kravene i artikel 11, stk. 2 og 4, og artikel 34, stk. 1 og 2.
3. Distributørerne sikrer, at opbevarings- og transportforholdene for et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som de har ansvaret for, ikke bringer den pågældende genstands overensstemmelse med kravene i denne forordning i fare.
Artikel 14
Distributørernes forpligtelser vedrørende de af deres produkter, der ikke er i overensstemmelse, eller som udgør en alvorlig risiko
1. Hvis en distributør finder eller har grund til at formode, at et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed ikke er i overensstemmelse med kravene i denne forordning, må vedkommende ikke tilgængeliggøre, registrere eller tillade ibrugtagelsen af køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed, før den eller det er blevet bragt i overensstemmelse.
2. Hvis en distributør finder eller har grund til at formode, at et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som vedkommende har gjort tilgængelig på markedet eller registreret eller hvis ibrugtagning, vedkommende er ansvarlig for, ikke er i overensstemmelse med denne forordning, underretter vedkommende fabrikanten eller dennes repræsentant for at sikre, at der træffes de nødvendige foranstaltninger i henhold til artikel 9, stk. 1, eller artikel 12, stk. 1, for at bringe køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed i overensstemmelse eller tilbagekalde den eller det, alt efter hvad der er hensigtsmæssigt.
3. Hvis køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret udgør en alvorlig risiko, underretter distributører straks fabrikanten, importøren og de godkendende myndigheder og markedsovervågningsmyndighederne i de medlemsstater, hvor de har gjort køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret tilgængelig på markedet, herom. Distributøren underretter dem ligeledes om eventuelt trufne foranstaltninger og giver dem nærmere oplysninger, særlig om den alvorlige risiko og eventuelle afhjælpende foranstaltninger truffet af fabrikanten.
4. Distributørerne skal efter begrundet anmodning fra en national myndighed sikre, at fabrikanten forsyner den nationale myndighed med den information, der er specificeret i artikel 9, stk. 4, eller at importøren forsyner den nationale myndighed med den information, der er specificeret i artikel 12, stk. 3. Distributøren samarbejder med en nationale myndighed på dennes anmodning om enhver foranstaltning, der træffes i overensstemmelse med artikel 20 i forordning (EF) nr. 765/2008 for at fjerne de risici, som udgøres af et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr, som de har gjort tilgængelig på markedet.
Artikel 15
Tilfælde hvor fabrikantens forpligtelser finder anvendelse på importøren og distributøren
En importør eller distributør anses for at være en fabrikant i denne forordnings forstand og er underlagt fabrikantens forpligtelser i artikel 8-10, hvis importøren eller distributøren gør et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed tilgængelig på markedet, registrerer den eller det eller er ansvarlig for ibrugtagningen heraf under eget navn eller varemærke eller ændrer et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed på en sådan måde, at overensstemmelsen med de gældende krav kan påvirkes heraf.
Artikel 16
Oplysninger om de erhvervsdrivende
De erhvervsdrivende skal efter anmodning i en periode på fem år oplyse de godkendende myndigheder og markedsovervågningsmyndighederne om:
a)
enhver erhvervsdrivende, som har leveret et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr til dem
b)
enhver erhvervsdrivende, som de har leveret et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr til.
KAPITEL III
MATERIELLE KRAV
Artikel 17
Krav til køretøjers funktionelle sikkerhed
1. Fabrikanten sikrer, at køretøjer konstrueres, fremstilles og samles på en sådan måde, at risikoen for, at personer i eller opholdende sig omkring køretøjet kan komme til skade, er mindst mulig.
2. Fabrikanten sikrer, at køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder opfylder de relevante krav i denne forordning, herunder krav vedrørende:
a)
køretøjskonstruktionens integritet
b)
systemer, der hjælper føreren med at styre køretøjet, navnlig hvad angår styre- og bremsesystemer, herunder avancerede bremsesystemer, og elektroniske stabilitetskontrolsystemer
c)
systemer, der giver føreren udsyn til og oplysninger om køretøjets tilstand og de umiddelbare omgivelser, herunder ruder, spejle og informationssystemer
d)
køretøjets lyssystemer
e)
beskyttelse af personer i køretøjet, herunder indvendigt udstyr, nakkestøtter, sikkerhedsseler, døre
f)
køretøjets ydre og tilbehør til køretøjet
g)
elektromagnetisk kompatibilitet
h)
akustiske alarmanordninger
i)
varmeanlæg
j)
tyverisikringsanordninger
k)
køretøjets identifikationssystemer
l)
masser og dimensioner
m)
elektrisk sikkerhed, herunder statisk elektricitet
n)
beskyttelse bagtil
o)
beskyttelse til siderne
p)
lad
q)
trækanordninger
r)
dæk
s)
stænkafskærmningssystemer
t)
bakgear
u)
bælter
v)
mekanisk kobling, herunder beskyttelse mod monteringsfejl.
3. Køretøjskomponenter, hvis risici i forbindelse med elektricitet er dækket af delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, er ikke underlagt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/95/EF af 12. december 2006 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektrisk materiel bestemt til anvendelse inden for visse spændingsgrænser (32).
4. De i stk. 1 og 2 omhandlede krav finder anvendelse på køretøjer og på systemer, komponenter og separate tekniske enheder, der er beregnet til sådanne køretøjer, hvis de finder anvendelse i overensstemmelse med bilag I.
5. For at sikre at der opnås et højt niveau af funktionel sikkerhed, tillægges Kommissionen beføjelser til i overensstemmelse med artikel 71 at vedtage delegerede retsakter vedrørende de detaljerede tekniske krav for de områder, der er anført i nærværende artikels stk. 2, herunder prøvningsprocedurer og eventuelle grænseværdier. De første af sådanne delegerede retsakter vedtages inden den 31. december 2014.
Disse detaljerede tekniske krav skal gøre det muligt at øge eller i det mindste opretholde det niveau for den funktionelle sikkerhed, der er omhandlet i artikel 76, stk. 1, og artikel 77, og skal sikre følgende:
a)
at køretøjer med en maksimumshastighed på over 40 km/t opfylder samme niveau af funktionel sikkerhed med hensyn til bremseevne og, i hensigtsmæssigt omfang, blokeringsfri bremsesystemer som motorkøretøjer og disses påhængsvogne
b)
at det maksimale kontakttryk, som hjul eller bælter udøver mod hård vejbelægning, ikke overstiger 0,8 MPa.
Artikel 18
Krav vedrørende arbejdssikkerhed
1. Fabrikanten sikrer, at køretøjer konstrueres, fremstilles og samles på en sådan måde, at risikoen for, at personer, der arbejde på eller med køretøjet, kommer til skade, er mindst mulig.
2. Fabrikanten sikrer, at køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder opfylder de relevante krav i denne forordning, herunder krav vedrørende:
a)
førerværn til beskyttelse ved væltning og/eller stejling (ROPS)
b)
førerværn til beskyttelse mod nedfaldende genstande (FOPS)
c)
passagersæder
d)
støjniveauet for føreren
e)
førersædet
f)
betjeningsplads og adgangsforhold til førerplads, herunder beskyttelse mod at glide, snuble eller falde
g)
kraftudtag
h)
afskærmning af transmissionselementer
i)
sikkerhedsselers forankringer
j)
sikkerhedsseler
k)
beskyttelse af føreren mod indtrængende genstande (OPS-førerværn)
l)
beskyttelse af føreren mod farlige stoffer
m)
beskyttelse mod berøring af dele eller materialer med ekstreme temperaturer
n)
brugsvejledning
o)
betjeningsgreb, herunder sikkerhed og pålidelighed ved betjeningssystemer og anordninger til nødstop og automatisk stop
p)
beskyttelse mod mekaniske farer ud over dem, der er omhandlet i litra a), b), g) og k), herunder beskyttelse mod ujævne overflader, skarpe kanter og vinkler, brud på væskeførende rør og køretøjets ukontrollerede bevægelser
q)
betjening og vedligeholdelse, herunder sikker rengøring af køretøjet
r)
afskærmninger og beskyttelsesudstyr
s)
information, advarsler og mærkninger
t)
materialer og produkter
u)
batterier.
3. De i stk. 1 og 2 omhandlede krav finder anvendelse på køretøjer og på systemer, komponenter og separate tekniske enheder, der er beregnet til sådanne køretøjer, hvis de finder anvendelse i overensstemmelse med bilag I på den relevante køretøjsklasse i medfør af denne forordning.
4. For at sikre at der opnås et højt niveau af arbejdssikkerhed, tillægges Kommissionen beføjelser til i overensstemmelse med artikel 71 at vedtage delegerede retsakter vedrørende de detaljerede tekniske krav for de områder, der er anført i nærværende artikels stk. 2, herunder prøvningsprocedurer og eventuelle grænseværdier. De første af sådanne delegerede retsakter vedtages senest den 31. december 2014.
Disse detaljerede tekniske krav udformes således, at de øger eller i det mindste opretholder det niveau af arbejdssikkerhed, der er fastsat ved de direktiver, der er omhandlet i artikel 76, stk. 1, og artikel 77, under hensyntagen til ergonomi (herunder beskyttelse mod forudsigeligt misbrug, betjeningssystemets anvendelighed, betjeningsgrebenes placering til forebyggelse af utilsigtet aktivering, tilpasning af person-køretøj-kontaktfladen til førerens forudsigelige karakteristika, vibrationer og indgreb fra operatørens side), stabilitet og brandsikkerhed.
Artikel 19
Krav til miljøpræstationer
1. Fabrikanterne sikrer, at køretøjer konstrueres, fremstilles og samles på en sådan måde, at deres miljøpåvirkning mindskes mest muligt.
2. Fabrikanterne sikrer, at køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder opfylder de relevante krav i denne forordning, herunder krav vedrørende:
a)
forurenende emissioner
b)
eksternt støjniveau.
3. De specifikke grænseværdier, prøvningsprocedurer og -krav for forurenende emissioner, der er fastsat for mobile maskiner i direktiv 97/68/EF, finder anvendelse.
4. Grænseværdierne for de specifikke eksterne lydniveauer må ikke overstige følgende tærskler:
a)
89 dB(A) for hjultraktorer med en egenmasse i køreklar stand på over 1 500 kg
b)
85 dB(A) for hjultraktorer med en egenmasse i køreklar stand på højst 1 500 kg.
De måles i overensstemmelse med de prøvningsprocedurer, som er fastsat i de delegerede retsakter, der er omhandlet i stk. 6.
5. De i stk. 1 og 2 omhandlede krav finder anvendelse på køretøjer, og på systemer, komponenter og separate tekniske enheder, der er beregnet til sådanne køretøjer, hvis de finder anvendelse i overensstemmelse med bilag I.
6. Kommissionen tillægges beføjelser til i overensstemmelse med artikel 71 at vedtage delegerede retsakter vedrørende de detaljerede tekniske krav angående eksternt støjniveau, herunder prøvningsprocedurer, og angående montering i et køretøj af motorer, der er godkendt med hensyn til forurenende emissioner, og de relaterede bestemmelser for fleksibilitet for at sikre, at der opnås et højt niveau af miljøpræstationer. De første af sådanne delegerede retsakter vedtages senest den 31. december 2014.
Disse specifikke tekniske krav udformes således, at det gøres muligt at øge eller i det mindste opretholde de miljøpræstationer, der er fastsat i de direktiver, der er omhandlet i artikel 76, stk. 1, og, hvor det er relevant, artikel 77.
KAPITEL IV
EU-TYPEGODKENDELSESPROCEDURER
Artikel 20
Procedurer for EU-typegodkendelse
1. Ved ansøgning om typegodkendelse af et helt køretøj kan fabrikanten vælge én af følgende procedurer:
a)
trinvis typegodkendelse
b)
enkelttrintypegodkendelse
c)
blandet typegodkendelse.
Derudover kan fabrikanten vælge etapevis typegodkendelse.
Ved typegodkendelse af systemer, komponenter eller separate tekniske enheder finder kun proceduren for enkelttrintypegodkendelse anvendelse.
2. Den trinvise typegodkendelse består i en trinvis indsamling af hele sættet af EU-typegodkendelsesattester for systemerne, komponenterne og de separate tekniske enheder, som indgår i køretøjet, og som så på sidste trin fører til typegodkendelse af hele køretøjet.
3. Enkelttrintypegodkendelsen består i en godkendelse af et helt køretøj i en enkelt operation.
4. Blandet typegodkendelse er en trinvis godkendelsesprocedure, hvor en eller flere systemgodkendelser opnås på det sidste trin af godkendelsen af hele køretøjet, og hvor det ikke er nødvendigt at udstede EU-typegodkendelsesattester for disse systemer.
5. I en etapevis typegodkendelsesprocedure attesterer en eller flere godkendende myndigheder, at en type delvis opbygget eller trinvis færdigopbygget køretøj opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav i denne forordning.
En etapevis typegodkendelse meddeles for de typer delvis opbyggede køretøjer og etapevis færdigopbyggede køretøjer, som svarer til specifikationerne i informationsmappen som omhandlet i artikel 22, og som opfylder de tekniske krav, som er fastsat i de relevante retsakter, der er opført i bilag I, under hensyntagen til køretøjernes opbygningsstade.
6. Typegodkendelsen for den sidste etape i færdigopbygningen meddeles først, når den godkendende myndighed har kontrolleret, at det køretøj, der typegodkendes i den sidste etape, på dette tidspunkt opfylder alle gældende tekniske krav. Dette omfatter en dokumentkontrol af alle krav henhørende under en typegodkendelse for et ikke-færdigopbygget køretøj, som er givet i løbet af en etapevis procedure, selv hvis denne er givet for et køretøj fra en anden klasse eller (under)klasse.
7. Valg af godkendelsesprocedure berører ikke de gældende, væsentlige krav, som den godkendte køretøjstype skal opfylde på det tidspunkt, hvor der meddeles typegodkendelse for køretøjet som helhed.
8. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 71 vedrørende de nærmere detaljer i ordningerne for typegodkendelsesprocedurerne. De første af sådanne delegerede retsakter vedtages senest den 31. december 2014.
Artikel 21
Ansøgning om typegodkendelse
1. Fabrikanten indsender ansøgningen om typegodkendelse til den godkendende myndighed.
2. Der må kun indsendes én ansøgning for en bestemt type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed, og den må kun indsendes i én medlemsstat.
3. Der skal indgives særskilt ansøgning for hver type, der ønskes godkendt.
Artikel 22
Informationsmappe
1. Ansøgeren skal levere en informationsmappe til den godkendende myndighed.
2. Informationsmappen skal indeholde følgende:
a)
et oplysningsskema
b)
alle data, tegninger, fotografier og andre oplysninger
c)
for køretøjer en angivelse af, hvilke procedurer der er valgt i overensstemmelse med artikel 20, stk. 1
d)
eventuelle yderligere oplysninger, som den typegodkendende myndighed anmoder om i forbindelse med ansøgningsproceduren.
3. Informationsmappen kan leveres på papir eller i et elektronisk format, som kan godtages af den tekniske tjeneste og den godkendende myndighed.
4. Kommissionen fastlægger modeller for oplysningsskemaet og informationsmappen ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
Artikel 23
Særlige regler for oplysninger, der skal afgives ved ansøgning om typegodkendelse efter forskellige procedurer
1. En ansøgning om trinvis typegodkendelse vedlægges en informationsmappe i overensstemmelse med artikel 22 og et komplet sæt af de typegodkendelsesattester, der kræves i henhold til de gældende retsakter opført i bilag I.
Hvis der er tale om typegodkendelse af et system, en komponent eller en separat teknisk enhed i henhold til de gældende retsakter opført i bilag I, skal den godkendende myndighed have adgang til den dermed forbundne informationsmappe, indtil der udstedes eller nægtes typegodkendelse.
2. En ansøgning om enkelttrintypegodkendelse vedlægges en informationsmappe som omhandlet i artikel 22 indeholdende de relevante informationer i overensstemmelse med gennemførelsesretsakterne vedtaget i henhold til denne forordning for så vidt angår disse gældende retsakter.
3. Hvis der er tale om en blandet typegodkendelsesprocedure, vedlægges informationsmappen en eller flere typegodkendelsesattester, som er påkrævet i henhold til gældende retsakter opført i bilag I, og den skal, hvis der ikke fremlægges en typegodkendelsesattest, omfatte de relevante oplysninger i overensstemmelse med gennemførelsesretsakterne vedtaget i henhold til denne forordning, for så vidt angår disse gældende retsakter.
4. Med forbehold af stk. 1, 2 og 3 skal følgende oplysninger indgives ved en etapevis typegodkendelse:
a)
i første etape: de dele af informationsmappen og EU-typegodkendelsesattesterne, som svarer til basiskøretøjets opbygningsstade
b)
i anden og alle følgende etaper: de dele af informationsmappen og de EU- typegodkendelsesattester, som svarer til den aktuelle fremstillingsetape, samt et eksemplar af den EU-typegodkendelsesattest, der er udstedt for køretøjet på den forudgående fremstillingsetape, samt udtømmende detaljerede oplysninger om enhver ændring af og tilføjelse til køretøjet, som fabrikanten har foretaget.
De i nærværende stykke, første afsnit, litra a) og b) anførte oplysninger kan leveres i overensstemmelse med stk. 3.
5. Den godkendende myndighed kan, hvis det er rimeligt, pålægge fabrikanten at indgive yderligere oplysninger, der måtte være nødvendige for at afgøre, hvilke prøvninger der er påkrævet, eller for at lette udførelsen af de påkrævede prøvninger.
KAPITEL V
GENNEMFØRELSE AF EU-TYPEGODKENDELSESPROCEDURERNE
Artikel 24
Generelle bestemmelser
1. De godkendende myndigheder meddeler først EU-typegodkendelse efter at have kontrolleret de ordninger til sikring af produktionens overensstemmelse, der er omhandlet i artikel 28, og at typen af køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed opfylder de gældende krav.
2. Meddelelse af EU-typegodkendelser finder sted i overensstemmelse med dette kapitel.
3. Hvis en godkendende myndighed konstaterer, at en type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed, selv om den opfylder de krævede bestemmelser, udgør en alvorlig risiko for sikkerheden eller i alvorlig grad kan skade miljøet eller den offentlige sundhed eller udgør en alvorlig risiko for arbejdssikkerheden, kan den afvise at udstede en EU-typegodkendelse. I et sådant tilfælde sender den straks de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater og Kommissionen en detaljeret sagsmappe, hvori den giver en begrundelse for sin beslutning, og dokumenterer de konstateringer, den har gjort.
4. EU-typegodkendelsesattesterne nummereres efter et harmoniseret system, der fastsættes af Kommissionen ved hjælp af en gennemførelsesretsakt. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
5. Den godkendende myndighed sender inden for en frist på en måned efter udstedelsen af EU-typegodkendelsesattesten de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater et eksemplar af EU-køretøjstypegodkendelsesattesten med bilag for hver type køretøj, som den har godkendt, via et fælles, sikkert elektronisk udvekslingssystem. Dette eksemplar kan også have form af en sikker elektronisk fil.
6. Den godkendende myndighed underretter straks de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater om nægtelse eller inddragelse af enhver køretøjsgodkendelse med angivelse af grundene hertil.
7. Den godkendende myndighed sender hver tredje måned de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater en liste over EU-typegodkendelser for systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som den har meddelt, ændret, nægtet eller inddraget i den forudgående periode.
8. Hvis den anmodes herom af en godkendende myndighed i en anden medlemsstat, skal den godkendende myndighed, der har udstedt en EU-typegodkendelse, inden for en frist på en måned efter at have modtaget anmodningen fremsende førstnævnte myndighed et eksemplar af den EU-typegodkendelsesattest, der er anmodet om, med bilag via et fælles, sikkert elektronisk udvekslingssystem. Dette eksemplar kan også have i form af en sikker elektronisk fil.
9. Hvis Kommissionen anmoder herom, fremsender den godkendende myndighed de oplysninger, der er omhandlet i stk. 5-8, også til Kommissionen.
10. Den godkendende myndighed samler en informationspakke, der omfatter informationsmappen plus prøvningsrapporten og alle andre dokumenter, som den tekniske tjeneste eller den godkendende myndighed har vedlagt informationsmappen under udførelsen af sine opgaver. Informationspakken skal indeholde et indeks over dens indhold, idet hver enkelt side er nummereret eller mærket, således at den let kan identificeres, og idet hvert dokument skal være formateret således, at det registrerer de forskellige trin i administrationen af EF-typegodkendelsen, navnlig datoerne for revisioner og opdateringer. Den godkendende myndighed stiller de oplysninger, der indgår i informationspakken, til rådighed i en periode på ti år efter, at gyldigheden af den pågældende godkendelse er ophørt.
Artikel 25
Særlige bestemmelser vedrørende EU-typegodkendelsesattesten
1. EU-typegodkendelsesattesten skal som bilag omfatte:
a)
den informationspakke, der er omhandlet i artikel 24, stk. 10
b)
prøvningsresultaterne
c)
navn, stilling og underskriftsprøver for den eller de personer i virksomheden, som har bemyndigelse til at udstede overensstemmelseserklæring
d)
et udfyldt eksemplar af typegodkendelsesattesten, hvis der er tale om en EU-typegodkendelse af et helt køretøj.
2. EU-typegodkendelsesattesten skal udstedes på grundlag af den model, der er fastlagt af Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
3. For hver enkelt køretøjstype skal den godkendende myndighed:
a)
udfylde alle de relevante afsnit af EU-typegodkendelsesattesten, herunder bilaget med prøvningsresultater
b)
samle indekset til informationspakken
c)
hurtigst muligt udstede den udfyldte attest med bilag til ansøgeren.
Kommissionen fastsætter modellen for bilaget med prøvningsresultater som omhandlet i litra a), ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
4. I tilfælde af en EU-typegodkendelse, på hvilken der i overensstemmelse med artikel 35 er blevet lagt begrænsninger med hensyn til gyldigheden eller givet fritagelser for visse bestemmelser i denne forordning eller i de delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning, skal EU-typegodkendelsesattesten indeholde oplysninger om sådanne begrænsninger eller fritagelser.
5. Hvis fabrikanten vælger den blandede godkendelsesprocedure, skal den godkendende myndighed udfylde informationspakken med henvisninger til de prøvningsrapporter, der er fastsat i gennemførelsesretsakter som omhandlet i artikel 27, stk. 1, for hvilke der ikke findes nogen EU-typegodkendelsesattest.
6. Hvis fabrikanten vælger enkelttrintypegodkendelsesproceduren, opstiller den godkendende myndighed en liste over gældende krav eller retsakter og vedhæfter denne liste til EU-typegodkendelsesattesten. Kommissionen vedtager modellen for en sådan liste ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
Artikel 26
Særlige bestemmelser vedrørende systemer, komponenter eller separate tekniske enheder
1. Der meddeles EU-typegodkendelse af et system, der er i overensstemmelse med angivelserne i informationsmappen, og som opfylder de tekniske krav, der er fastsat i de relevante retsakter opført i bilag I.
2. Der meddeles EU-typegodkendelse for en komponent eller en separat teknisk enhed, der er i overensstemmelse med angivelserne i informationsmappen, og som opfylder de tekniske krav, der er fastsat i de relevante retsakter opført i bilag I.
3. Hvis komponenter eller separate tekniske enheder, uanset om de er beregnet til reparation, service eller vedligeholdelse, også er omfattet af en typegodkendelse af et system med hensyn til et køretøj, kræves der for disse ingen yderligere komponentgodkendelse eller godkendelse af separat teknisk enhed, medmindre dette kræves i de relevante retsakter opført i bilag I.
4. Hvis en komponent eller separat teknisk enhed kun kan fungere efter hensigten eller udvise sine særlige egenskaber i forbindelse med andre af køretøjets dele, og kontrol af opfyldelse af kravene derfor kun kan foretages, når komponenten eller den separate tekniske enhed er koblet sammen med andre af køretøjets dele, skal anvendelsesområdet for EU-typegodkendelsen af komponenten eller den separate tekniske enhed begrænses tilsvarende.
På EU-typegodkendelsesattesten skal der i så fald anføres eventuelle begrænsninger i anvendelsen af komponenten eller den separate tekniske enhed og eventuelle særlige monteringsforskrifter.
Hvis en sådan komponent eller separat teknisk enhed monteres af køretøjets fabrikant, kontrolleres det på tidspunktet for typegodkendelsen af køretøjet, at disse begrænsninger og monteringsforskrifter er overholdt.
Artikel 27
Prøvninger med henblik på EU-typegodkendelse
1. Udpegede tekniske tjenester påviser ved passende prøvninger, at de tekniske krav i denne forordning og i de retsakter, der er opført i bilag I, er overholdt.
De prøvningsprocedurer, der er omhandlet i første afsnit, og særligt udstyr og værktøj foreskrevet til udførelse af prøvningerne, skal være dem, der er fastsat i de relevante retsakter opført i bilag I.
Prøvningsrapportens format skal opfylde de generelle krav, som Kommissionen har fastlagt ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
2. Fabrikanten stiller det antal prøvekøretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder til rådighed for den godkendende myndighed, som i henhold til de relevante retsakter opført i bilag I kræves til udførelsen af de påkrævede prøvninger.
3. De krævede prøvninger udføres på køretøjer, komponenter og separate tekniske enheder, som er repræsentative for den type, der skal godkendes.
Fabrikanten kan dog efter aftale med den godkendende myndighed udvælge et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som, selv om den eller det ikke er repræsentativt for den type, der skal godkendes, kombinerer en række af de mest ugunstige karakteristika med hensyn til det krævede præstationsniveau. Virtuelle prøvningsmetoder kan anvendes til støtte for beslutningstagning under udvælgelsesprocessen.
4. Virtuelle prøvningsmetoder kan efter anmodning fra fabrikanten anvendes som alternativer til de i stk. 1 omhandlede prøvningsprocedurer med forbehold af, at den godkendende myndighed samtykker heri, for så vidt angår de krav, der er fastsat i de delegerede retsakter vedtaget i henhold til stk. 6.
5. Virtuelle prøvningsmetoder skal opfylde de betingelser, der er fastsat i de delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold til stk. 6.
6. For at sikre, at de resultater, der opnås ved virtuel prøvning, er lige så meningsfulde som dem, der er opnået ved fysisk prøvning, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 71 vedrørende de krav, der kan gøres til genstand for virtuel prøvning, og de betingelser, under hvilke sådan virtuel prøvning skal udføres. Ved vedtagelsen af disse delegerede retsakter tager Kommissionen i relevant omfang udgangspunkt i de krav og procedurer, der er fastsat i bilag XVI til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF af 5. september 2007 om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer(»Rammedirektiv«) (33).
Artikel 28
Ordninger til sikring af produktionens overensstemmelse
1. Når en godkendende myndighed meddeler en EU-typegodkendelse, træffer den de fornødne foranstaltninger for, om nødvendigt i samarbejde med de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater, at kontrollere, om der er truffet passende forholdsregler til sikring af, at de køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder, der er under fremstilling, vil være i overensstemmelse med den godkendte type.
2. En godkendende myndighed, der meddeler en typegodkendelse, skal træffe de fornødne foranstaltninger til at kontrollere, at de typeattester, fabrikanten har udstedt, er i overensstemmelse med artikel 33. Til dette formål kontrollerer den godkendende myndighed, at et tilstrækkeligt udsnit af typeattesterne er i overensstemmelse med artikel 33, og at fabrikanten har truffet de fornødne foranstaltninger for at sikre, at oplysningerne i typeattesterne er korrekte.
3. En godkendende myndighed, der har udstedt en EU-typegodkendelse, skal for denne godkendelse træffe de fornødne foranstaltninger for, om nødvendigt i samarbejde med de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater, at kontrollere, at de forholdsregler, der er omhandlet i stk. 1 og 2, stadig er tilstrækkelige til at sikre, at de producerede køretøjer, systemer, komponenter og de separate tekniske enheder i produktion fortsat er i overensstemmelse med den godkendte type, og at typeattesterne fortsat er i overensstemmelse med artikel 33.
4. For at kontrollere, at et køretøj, system, en komponent eller en separat teknisk enhed er i overensstemmelse med den godkendte type, kan den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelsen, udføre enhver kontrol eller prøvning, som er genstand for EU-typegodkendelsen, på prøveeksemplarer udtaget hos fabrikanten, herunder i fabrikantens produktionsanlæg.
5. Når en godkendende myndighed, der har udstedt en EU-typegodkendelse, fastslår, at de forholdsregler, der er nævnt i stk. 1 og 2, ikke anvendes, afviger væsentligt fra de vedtagne forholdsregler og kontrolplaner, ikke længere anvendes eller ikke længere anses for at være egnede, selv om produktionen fortsætter, træffer myndigheden de fornødne foranstaltninger for at sikre, at proceduren for produktionens overensstemmelse er fulgt korrekt, eller inddrager typegodkendelsen.
6. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 71 vedrørende de nærmere ordninger med hensyn til produktionens overensstemmelse med reglerne. De første af sådanne delegerede retsakter vedtages senest den 31. december 2014.
KAPITEL VI
ÆNDRINGER AF EU-TYPEGODKENDELSER
Artikel 29
Generelle bestemmelser
1. Fabrikanten meddeler straks den godkendende myndighed, der har udstedt EU-typegodkendelsen, alle ændringer i de oplysninger, der er registreret i informationspakken.
Denne godkendende myndighed afgør, hvilke af de procedurer, der er fastlagt i artikel 30, der skal anvendes.
Om nødvendigt kan den godkendende myndighed efter høring af fabrikanten beslutte, at der skal udstedes en ny EU-typegodkendelse.
2. Ansøgning om ændring af en EU-typegodkendelse indgives udelukkende til den godkendende myndighed, der har udstedt den oprindelige EU-typegodkendelse.
3. Finder den pågældende godkendende myndighed, at det for at foretage en ændring er nødvendigt at gentage inspektioner eller prøvninger, underretter den fabrikanten herom.
De i artikel 30 omhandlede procedurer finder kun anvendelse, hvis den godkendende myndighed på grundlag af sådanne inspektioner eller prøvninger, konkluderer, at kravene til EU-typegodkendelse stadig er opfyldt.
Artikel 30
Revision og udvidelse af EU-typegodkendelser
1. Er der sket ændringer i nogle af oplysningerne i informationspakken, uden at dette kræver en gentagelse af inspektioner eller prøvninger, betegnes ændringen som en »revision«.
I sådanne tilfælde udsteder den godkendende myndighed det nødvendige rettelsesblad til informationspakken, idet hvert enkelt rettelsesblad mærkes tydeligt med ændringens art og datoen for den nye udstedelse. En samlet, ajourført version af informationspakken ledsaget af en nøjagtig beskrivelse af ændringerne anses for at opfylde dette krav.
2. Ændringen betegnes som en »udvidelse«, hvis oplysningerne i informationspakken er blevet ændret, og et af følgende forhold gør sig gældende:
a)
der kræves yderligere inspektioner eller nye prøvninger
b)
der er foretaget ændringer i EF-typegodkendelsesattesten, bortset fra i bilagene
c)
nye krav i henhold til en af de retsakter, der er opført i bilag I, finder anvendelse på den godkendte køretøjstype, det godkendte system, den godkendte komponent eller den godkendte separate tekniske enhed.
I tilfælde af en udvidelse udsteder den godkendende myndighed en ajourført EU-typegodkendelsesattest, der forsynes med et udvidelsesnummer, der stiger fortløbende i overensstemmelse med antallet af på hinanden følgende udvidelser, der allerede er udstedt. Godkendelsesattesten skal tydeligt angive årsagen til udvidelsen og datoen for den nye udstedelse.
3. Hver gang der udstedes ændrede blade eller udsendes en samlet, ajourført version, rettes også indekset til informationspakken, der er knyttet til typegodkendelsesattesten, således at datoen for den seneste udvidelse eller revision eller datoen for den seneste konsolidering af den ajourførte version fremgår.
4. Der kræves ingen ændring af typegodkendelsen af et køretøj, hvis de nye krav, der er nævnt i stk. 2, litra c), teknisk set ikke er relevante for den pågældende type køretøj eller vedrører andre klasser af køretøjer end den klasse, som det pågældende køretøj hører ind under.
Artikel 31
Udstedelse af og underretning vedrørende ændringer
1. Hvis der foretages en udvidelse, ajourføres alle relevante sektioner i EU-typegodkendelsesattesten, bilagene hertil samt indekset til informationspakken. Den ajourførte attest og bilagene hertil udstedes hurtigst muligt til ansøgeren.
2. Hvis der er tale om en revision, udsteder den godkendende myndighed hurtigst muligt de reviderede dokumenter eller eventuelt den samlede ajourførte version, herunder det reviderede indeks til informationspakken, til ansøgeren.
3. Den godkendende myndighed underretter de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater om enhver ændring af EU-typegodkendelser efter de procedurer, der er omhandlet i artikel 24.
KAPITEL VII
EU-TYPEGODKENDELSERS GYLDIGHED
Artikel 32
Gyldighedens ophør
1. En EU-typegodkendelse meddeles med ubegrænset varighed.
2. En EU-typegodkendelse af et køretøj ophører med at være gyldig i et af følgende tilfælde:
a)
når nye krav, som finder anvendelse på den godkendte køretøjstype, bliver obligatoriske i forbindelse med, at den gøres tilgængelig på markedet, med registrering eller ibrugtagning af køretøjer, og det ikke er muligt at ajourføre typegodkendelsen i overensstemmelse hermed
b)
når produktionen af det godkendte køretøj ophører definitivt og frivilligt
c)
når gyldigheden af godkendelsen udløber som følge af en begrænsning i henhold til artikel 35, stk. 6
d)
når godkendelsen er blevet inddraget i overensstemmelse med artikel 28, stk. 5, artikel 44, stk. 1 eller artikel 47, stk. 4.
3. Hvis det kun er en variant inden for en type eller en version inden for en variant, der bliver ugyldig, mister EU-typegodkendelsen af det pågældende køretøj kun sin gyldighed for så vidt angår den pågældende variant eller version.
4. Når produktionen af en køretøjstype ophører definitivt, underretter fabrikanten den godkendende myndighed, der har udstedt EU-typegodkendelsen for dette køretøj.
Inden for en måned efter modtagelse af den underretning, der er omhandlet i første afsnit, underretter den godkendende myndighed, der meddelte godkendelse for køretøjet, de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater herom.
5. Hvis en EU-typegodkendelse af et køretøj er ved at blive ugyldig, underretter fabrikanten, med forbehold af bestemmelserne i stk. 4, den godkendende myndighed, der har udstedt EU-typegodkendelsen.
Den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelsen, meddeler hurtigst muligt alle relevante oplysninger til de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater, således at artikel 39 kan finde anvendelse, hvis det er hensigtsmæssigt.
Den meddelelse, der er omhandlet i andet afsnit, angiver navnlig produktionsdatoen og identifikationsnummeret på det sidste køretøj, der er produceret.
KAPITEL VIII
TYPEATTEST OG MÆRKNING
Artikel 33
Typeattest
1. I sin egenskab af indehaver af en typegodkendelsesattest for et køretøj leverer fabrikanten en typeattest i papirformat, der skal ledsage ethvert køretøj, uanset om dette er færdigopbygget, delvis opbygget eller trinvis færdigopbygget, som produceres i overensstemmelse med den godkendte køretøjstype.
En sådan attest leveres gratis til køberen sammen med køretøjet. Dens levering må ikke gøres afhængig af en udtrykkelig anmodning eller indsendelse af yderligere oplysninger til fabrikanten.
I en periode på ti år efter køretøjets produktionsdato udsteder fabrikanten, på anmodning af ejeren af køretøjet, en genpart af typeattesten til ejeren af køretøjet mod en betaling, der ikke overstiger omkostningerne ved udstedelsen. Ordet »Genpart« skal være tydeligt og synligt angivet på forsiden af genparten af typeattesten.
2. Fabrikanten anvender den model af typeattesten, der vedtages af Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2. Typeattesten skal udformes på en sådan måde, at falskneri forhindres. Til dette formål fastsættes det i gennemførelsesretsakten, at det papir, der anvendes til trykning af attesten, skal beskyttes ved hjælp af en række tryktekniske sikkerhedsforanstaltninger. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages inden den 31. december 2014.
3. Typeattesten udfærdiges på mindst et af de officielle sprog i Unionen. En medlemsstat kan kræve, at typeattesten oversættes til statens eget eller egne officielle sprog.
4. Den eller de personer, der er bemyndigede til at underskrive typeattester, skal være i fabrikantens organisation og være behørigt bemyndiget af ledelsen til at lade fabrikanten bære det fulde juridiske ansvar med hensyn til et køretøjs udformning og konstruktion eller produktionens overensstemmelse.
5. Hele typeattesten udfyldes, og den må ikke indeholde begrænsninger med hensyn til køretøjets brug, bortset fra de begrænsninger, der er fastsat i denne forordning eller i delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
6. For delvis opbyggede og etapevis færdigopbyggede køretøjer udfylder fabrikanten kun de punkter på typeattesten, som vedrører dele, der er tilføjet eller ændret på det aktuelle godkendelsestrin, og vedføjer i givet fald alle typeattester fra de forudgående trin til typeattesten.
7. Typeattesten for køretøjer, som er godkendt i henhold til artikel 35, stk. 2, skal som overskrift have »For færdigopbyggede/etapevis færdigopbyggede køretøjer typegodkendt i henhold til artikel 26 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 167/2013 af 5. februar 2013 om godkendelse og markedsovervågning af landbrugs- og skovbrugstraktorer (foreløbig godkendelse)«.
8. Typeattesten, som beskrevet i gennemførelsesretsakterne som omhandlet i stk. 2, for køretøjer, som er godkendt i overensstemmelse med artikel 37, skal som overskrift have »For færdigopbyggede/etapevis færdigopbyggede køretøjer typegodkendt i små serier«, og i nærheden heraf anføres produktionsåret efterfulgt af et serienummer mellem 1 og den grænse, der er angivet i tabellen i bilag II, som for hvert produktionsår viser det pågældende køretøjs placering i den produktion, der er tildelt for det pågældende år.
9. Med forbehold af stk. 1 kan fabrikanten fremsende typeattesten elektronisk til enhver medlemsstats registreringsmyndighed.
Artikel 34
Det foreskrevne skilt med den behørige mærkning af køretøjer og typegodkendelsesmærke på komponenter eller separate tekniske enheder
1. Fabrikanten af et køretøj forsyner hvert køretøj fremstillet i overensstemmelse med den godkendte type med det foreskrevne skilt med den behørige mærkning, der kræves i henhold til den relevante gennemførelsesretsakt vedtaget i henhold til stk. 3.
2. Fabrikanten af en komponent eller en separat teknisk enhed, uanset om den indgår i et system, anbringer EU-typegodkendelsesmærket på alle komponenter og separate tekniske enheder, der fremstilles i overensstemmelse med den godkendte type, når dette kræves i den relevante delegerede retsakt eller gennemførelsesretsakt vedtaget i henhold til denne forordning eller det relevante FN/ECE- eller OECD-regulativ.
Såfremt et sådant typegodkendelsesmærke ikke er påkrævet, anbringer fabrikanten mindst sit fabriks- eller firmamærke, typenummer eller et identifikationsnummer.
3. Det foreskrevne skilt og EU-typegodkendelsesmærke skal være i overensstemmelse med den model, der er fastsat af Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
KAPITEL IX
UNDTAGELSER FOR NYE TEKNOLOGIER ELLER NYE PRINCIPPER
Artikel 35
Undtagelser for nye teknologier eller nye principper
1. Fabrikanten kan ansøge om EU-typegodkendelse af en type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed, hvori indgår nye teknologier eller principper, som er uoverensstemmende med en eller flere af de retsakter, der er anført i bilag I.
2. Den godkendende myndighed meddeler den EU-typegodkendelse, der er omhandlet i stk. 1, når alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
ansøgningen indeholder en begrundelse for, hvorfor de pågældende teknologier eller principper forhindrer systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed i at være i overensstemmelse med en eller flere af retsakterne, der er opført i bilag I
b)
ansøgningen beskriver den nye teknologis sikkerhedsmæssige og miljømæssige virkninger og de foranstaltninger, der er truffet for at sikre, at der mindst er opnået samme niveau af sikkerhed og miljøbeskyttelse som det, der opnås med de krav, som der søges om undtagelse fra
c)
der forelægges prøvningsbeskrivelser og -resultater, der påviser, at betingelserne i litra b) er opfyldt.
3. Meddelelse af en sådan EU-typegodkendelse med undtagelse for nye teknologier eller nye principper kræver tilladelse fra Kommissionen. Denne tilladelse gives ved hjælp af en gennemførelsesretsakt. Denne gennemførelsesretsakt vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2.
4. Indtil Kommissionens afgørelse om tilladelse foreligger, kan den godkendende myndighed allerede udstede en EU-typegodkendelse, der dog skal være foreløbig og kun gyldig i den pågældende medlemsstat, for en køretøjstype, der er omfattet af den undtagelse, der ansøges om. Den godkendende myndighed underretter hurtigst muligt Kommissionen og andre medlemsstater herom ved hjælp af en sagsmappe, der indeholder de oplysninger, der er omhandlet i stk. 2.
Det skal fremgå af overskriften på typegodkendelsesattesten og overskriften på typeattesten, at disse er foreløbige og har begrænset territorial gyldighed. Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter med henblik på at fastlægge harmoniserede modeller for typegodkendelsesattesten og typeattesten med henblik på dette stykke. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2.
5. Andre godkendende myndigheder kan beslutte skriftligt at acceptere den foreløbige godkendelse, der er nævnt i stk. 4, inden for deres område.
6. Hvis det er relevant, angives det også i Kommissionens tilladelse som omhandlet i stk. 3, om den er underlagt begrænsninger. I alle tilfælde er typegodkendelsen gyldig i mindst 36 måneder.
7. Hvis Kommissionen beslutter at nægte at give tilladelse, giver den godkendende myndighed omgående indehaveren af den foreløbige typegodkendelse, der er nævnt i stk. 3, meddelelse om, at den foreløbige godkendelse vil blive inddraget seks måneder efter datoen for Kommissionens afslag.
Køretøjer, der er fremstillet i overensstemmelse med den foreløbige godkendelse, inden dens gyldighed ophørte, kan markedsføres, registreres eller ibrugtages i de medlemsstater, der har accepteret den foreløbige godkendelse.
Artikel 36
Efterfølgende tilpasning af delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter
1. Hvis Kommissionen tillader en undtagelse i henhold til artikel 35, træffer den straks de nødvendige foranstaltninger for at tilpasse de berørte delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter til den teknologiske udvikling.
Hvis undtagelsen i henhold til artikel 35 har relation til et FN/ECE-regulativ, foreslår Kommissionen en ændring af det relevante FN/ECE-regulativ efter den procedure, der er fastlagt i Overenskomsten af 1958, som revideret.
2. Så snart de relevante retsakter er blevet ændret, ophæves enhver begrænsning i Kommissionens afgørelse om godkendelse af undtagelsen omgående.
Hvis der ikke er truffet de nødvendige foranstaltninger til at tilpasse de delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter, kan Kommissionen efter anmodning fra den medlemsstat, som meddelte godkendelsen, ved hjælp af en afgørelse i form af en gennemførelsesretsakt vedtaget i efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2, tillade medlemsstaten at forlænge typegodkendelsen.
KAPITEL X
KØRETØJER PRODUCERET I SMÅ SERIER
Artikel 37
National typegodkendelse af små serier
1. Fabrikanten kan ansøge om en national typegodkendelse af små serier af en type køretøj inden for de kvantitative, årlige grænser, der er beskrevet i bilag II. Disse grænser finder anvendelse i forbindelse med, at køretøjer af den godkendte type gøres tilgængelige på markedet, registreres eller tages i brug på markedet i hver enkelt medlemsstat i et givent år.
I forbindelse med den nationale typegodkendelse af små serier kan den godkendende myndighed, hvis den har en rimelig begrundelse herfor, give fritagelse for en eller flere af denne forordnings bestemmelser og for en eller flere bestemmelser i en eller flere af de retsakter, der er opført i bilag I, forudsat at den specificerer alternative krav.
2. De alternative krav, der er omhandlet i stk. 1, skal sikre et niveau af funktionel sikkerhed, miljøbeskyttelse og arbejdssikkerhed, som i højst mulig grad svarer til det niveau, der er truffet bestemmelse om i de relevante retsakter opført i bilag I.
3. Ved national typegodkendelse af køretøjer i henhold til denne artikel skal systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er typegodkendt i overensstemmelse med de retsakter, der er opført i bilag I, accepteres.
4. Typegodkendelsesattesten for køretøjer godkendt efter denne artikel udfærdiges i henhold til den model, der er omhandlet i artikel 25, stk. 2, men den må ikke bære overskriften »EU-køretøjstypegodkendelsesattest« og skal specificere indholdet af de fritagelser, der er meddelt i henhold til stk. 1. Typegodkendelsesattesterne nummereres i henhold til det harmoniserede system, der er omhandlet i artikel 24, stk. 4.
5. Gyldigheden af en national typegodkendelse af små serier skal begrænses til den medlemsstat, hvis godkendende myndighed udstedte den.
6. Hvis fabrikanten anmoder herom, fremsendes et eksemplar af typegodkendelsesattesten og dens bilag dog med anbefalet brev eller elektronisk post til de godkendende myndigheder i de af fabrikanten angivne medlemsstater.
7. Inden for en frist på tre måneder efter modtagelsen af den i stk. 6 omhandlede anmodning beslutter de godkendende myndigheder i de af fabrikanten angivne medlemsstater, om de accepterer typegodkendelsen eller ej. De meddeler formelt deres beslutning til den godkendende myndighed, der har meddelt national typegodkendelse af små serier.
8. Medlemsstaternes godkendende myndigheder skal acceptere en national typegodkendelse, medmindre de har rimelige grunde til at mene, at de nationale tekniske krav, efter hvilke køretøjet er godkendt, ikke svarer til deres egne bestemmelser.
9. Efter anmodning fra en ansøger, der ønsker at markedsføre eller registrere et køretøj med national typegodkendelse af små serier i en anden medlemsstat, leverer den godkendende myndighed, der har meddelt den nationale typegodkendelse af små serier, den nationale myndighed i den anden medlemsstat et eksemplar af typegodkendelsesattesten, herunder informationspakken. Stk. 7 og 8 finder anvendelse.
KAPITEL XI
TILGÆNGELIGGØRELSE PÅ MARKEDET, REGISTRERING ELLER IBRUGTAGNING
Artikel 38
Tilgængeliggørelse på markedet, registrering eller ibrugtagning af køretøjer
1. Med forbehold af artikel 41 og 44 må køretøjer, for hvilke en EU-typegodkendelse af hele køretøjer er obligatorisk, eller for hvilke fabrikanten har opnået sådan typegodkendelse i henhold til denne forordning, kun gøres tilgængelige på markedet, registreres eller ibrugtages, hvis de er ledsaget af en gyldig typeattest udstedt i overensstemmelse med artikel 33.
Såfremt sådanne køretøjer er delvis opbyggede, er tilgængeliggørelse på markedet eller ibrugtagning af sådanne køretøjer tilladt, men de myndigheder, der er ansvarlige for registrering af køretøjer i medlemsstaterne, kan nægte at meddele registrering og ibrugtagning på vej for sådanne køretøjer.
2. Stk. 1 finder hverken anvendelse på køretøjer, der er beregnet på at blive anvendt af de væbnede styrker, civilforsvaret, brandvæsenet eller ordensmagten, eller på køretøjer, der godkendes i henhold til artikel 37.
Artikel 39
Tilgængeliggørelse på markedet, registrering eller ibrugtagning af restkøretøjer
1. Med forbehold af grænserne for restkøretøjer og tidsfristerne angivet i stk. 2 og 4 kan køretøjer, der er i overensstemmelse med en type køretøj, hvis EU-typegodkendelse ikke længere er gyldig i henhold til artikel 32, gøres tilgængelige på markedet, registreres eller ibrugtages.
Første afsnit gælder kun for køretøjer inden for Unionens område, der var omfattet af en gyldig EU-typegodkendelse på fremstillingstidspunktet, men som hverken var blevet gjort tilgængelige på markedet, registreret eller ibrugtaget, før den pågældende EU-typegodkendelse mistede sin gyldighed.
2. Stk. 1 er begrænset til en periode på 24 måneder for færdigopbyggede køretøjer og til 30 måneder for trinvis færdigopbyggede køretøjer, fra den dato, hvor EU-typegodkendelsen blev ugyldig.
3. En fabrikant, der ønsker at anvende stk. 1, indgiver en ansøgning herom til de nationale myndigheder i hver af de medlemsstater, hvor de pågældende køretøjer skal gøres tilgængeligt på markedet, registreres eller ibrugtages. I ansøgningen angives de tekniske eller økonomiske grunde, der er til hinder for, at køretøjerne er i overensstemmelse med de nye typegodkendelseskrav.
Inden for en periode på tre måneder efter modtagelse af en sådan ansøgning afgør den berørte nationale myndighed, hvorvidt og for hvilket antal køretøjer den tillader, at disse køretøjer registreres inden for deres område.
4. Antallet af restkøretøjer må ikke overstige det højeste af 10 % af antallet af køretøjer registreret de to foregående år og 20 køretøjer pr. medlemsstat.
5. Typeattesten for de køretøjer, der ibrugtages efter denne procedure, forsynes med en særlig påtegning, hvori køretøjet angives at være et »restkøretøj«.
6. Medlemsstaterne sikrer, at antallet af køretøjer, der gøres tilgængelige på markedet, registreres eller ibrugtages efter proceduren i denne artikel, overvåges effektivt.
7. Denne artikel finder kun anvendelse på ophør som følge af udløb af typegodkendelsens gyldighed i det tilfælde, der er omhandlet i artikel 32, stk. 2, litra a).
Artikel 40
Tilgængeliggørelse på markedet eller ibrugtagning af komponenter og separate tekniske enheder
1. Komponenter eller separate tekniske enheder må kun gøres tilgængelige på markedet eller ibrugtages, hvis de er i overensstemmelse med kravene i de relevante retsakter opført i bilag I og er behørigt mærket i overensstemmelse med artikel 34.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse i forbindelse med komponenter eller separate tekniske enheder, som er fremstillet eller specielt konstrueret til nye køretøjer, som ikke er omfattet af denne forordning.
3. Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne tillade tilgængeliggørelse på markedet eller ibrugtagning af komponenter eller separate tekniske enheder, der er undtaget fra en eller flere bestemmelser i denne forordning i henhold til artikel 35 eller er beregnet til montering på køretøjer, der er omfattet af godkendelser i henhold til artikel 37 for så vidt angår den pågældende komponent eller separate tekniske enhed.
4. Uanset stk. 1 og medmindre andet er fastsat i denne forordning eller delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning, kan medlemsstaterne tillade tilgængeliggørelse på markedet eller ibrugtagning af komponenter eller separate tekniske enheder, som er beregnet til montering på køretøjer, der på tidspunktet for deres tilgængeliggørelse på markedet eller ibrugtagning ikke skulle typegodkendes i henhold til denne forordning eller direktiv 2003/37/EF.
KAPITEL XII
BESKYTTELSESKLAUSULER
Artikel 41
Procedure vedrørende køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der udgør en alvorlig risiko på nationalt plan
1. Hvis markedsovervågningsmyndighederne i en af medlemsstaterne har truffet foranstaltninger i henhold til artikel 20 i forordning (EF) nr. 765/2008, eller hvis de har tilstrækkelig grund til at formode, at et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, der er omfattet af denne forordning, udgør en alvorlig risiko for menneskers sundhed eller sikkerhed eller for varetagelsen af almene samfundshensyn, der er omfattet af denne forordning, skal den godkendende myndighed, der har meddelt godkendelsen, foretage en evaluering af den eller det pågældende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed omfattende alle de krav, der er fastsat i denne forordning. De relevante erhvervsdrivende skal samarbejde fuldt ud med de godkendende myndigheder og/eller markedsovervågningsmyndighederne.
Hvis den godkendende myndighed, der har meddelt godkendelsen, i forbindelse med denne vurdering finder, at køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed ikke opfylder kravene i denne forordning, pålægger den straks den pågældende erhvervsdrivende at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at bringe køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed i overensstemmelse med disse krav eller for at trække køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed tilbage fra markedet eller tilbagekalde den eller det inden for en rimelig tidsfrist i forhold til risikoens art.
Artikel 21 i forordning (EF) nr. 765/2008 finder anvendelse på de i nærværende stykkes andet afsnit omhandlede foranstaltninger.
2. Hvis de godkendende myndigheder konstaterer, at den manglende overensstemmelse med reglerne ikke er begrænset til medlemsstatens område, skal de underrette Kommissionen og de øvrige medlemsstater om resultaterne af evalueringen og om de foranstaltninger, de har pålagt den erhvervsdrivende at træffe.
3. Den erhvervsdrivende skal sikre, at der med hensyn til alle ikke-overensstemmende køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som vedkommende har markedsført, registreret eller er ansvarlig for ibrugtagningen af i Unionen, træffes egnede afhjælpende foranstaltninger.
4. Hvis den pågældende erhvervsdrivende inden for den frist, der er omhandlet i stk. 1, andet afsnit, ikke træffer de fornødne foranstaltninger, skal de nationale myndigheder træffe de nødvendige foranstaltninger for at forbyde eller begrænse tilgængeliggørelse på markedet, registrering eller ibrugtagning af den eller det ikke-overensstemmende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed på det nationale marked eller for at trække den eller det tilbage fra markedet eller tilbagekalde den eller det.
5. De nationale myndigheder underretter straks Kommissionen og de øvrige medlemsstater om de i stk. 4 omhandlede foranstaltninger.
De oplysninger, der gives, skal omfatte alle tilgængelige detaljer, særlig hvad angår de nødvendige data til identifikation af den eller det ikke-overensstemmende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed, dens eller dets oprindelse, arten af den påståede manglende overensstemmelse og af den pågældende risiko, arten og varigheden af de trufne nationale foranstaltninger samt de argumenter, som den relevante erhvervsdrivende har fremsat. De godkendende myndigheder skal navnlig oplyse, om den manglende overensstemmelse med kravene skyldes:
a)
at køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed ikke opfylder kravene vedrørende menneskers sundhed eller sikkerhed, beskyttelse af miljøet eller andre aspekter af varetagelsen af almene samfundshensyn omfattet af denne forordning, eller
b)
mangler ved de relevante retsakter opført i bilag I.
6. Medlemsstaterne skal inden for en måned underrette Kommissionen og de øvrige medlemsstater om eventuelle trufne foranstaltninger og om yderligere oplysninger, som de måtte råde over, om den eller det pågældende køretøjs, systems, komponents eller separate tekniske enheds manglende overensstemmelse, samt om deres indsigelser, hvis de ikke er indforstået med den meddelte nationale foranstaltning.
7. Hvis der ikke inden for en måned efter modtagelsen af de i nærværende artikels stk. 6 omhandlede oplysninger er blevet gjort indsigelse mod en foranstaltning truffet af en medlemsstat, enten af en anden medlemsstat eller af Kommissionen, evaluerer Kommissionen foranstaltningen i overensstemmelse med artikel 42.
8. Medlemsstaterne sikrer, at der hurtigst muligt træffes de fornødne begrænsende foranstaltninger med hensyn til den eller det pågældende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed, f.eks. tilbagetrækning af køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed fra deres marked.
Artikel 42
EU-beskyttelsesprocedure
1. Hvis der under proceduren i artikel 41, stk. 3 og 4, gøres indsigelse mod en medlemsstats foranstaltning, eller hvis Kommissionen finder, at en national foranstaltning er i modstrid med EU-lovgivningen, skal Kommissionen hurtigst muligt vurdere den nationale foranstaltning efter høring af medlemsstaterne og den eller de relevante erhvervsdrivende. På grundlag af resultaterne af denne vurdering træffer Kommissionen efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2, afgørelse om, hvorvidt den nationale foranstaltning er berettiget eller ej.
Kommissionen meddeler sin afgørelse til medlemsstaterne og den eller de relevante erhvervsdrivende.
2. Hvis Kommissionen anser den nationale foranstaltning for at være berettiget, skal samtlige medlemsstater træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den eller det ikke-overensstemmende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed trækkes tilbage fra deres marked, og underrette Kommissionen herom. Hvis den nationale foranstaltning anses for uberettiget, ophæver den pågældende medlemsstat foranstaltningen eller tilpasser den i overensstemmelse med den i stk. 1 omhandlede afgørelse.
3. Hvis den nationale foranstaltning anses for berettiget og tilskrives mangler i denne forordning eller i delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, foreslår Kommissionen egnede foranstaltninger som følger:
a)
hvis det drejer sig om delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, foreslår Kommissionen de nødvendige ændringer af den pågældende retsakt
b)
hvis der er tale om FN/ECE-regulativer, foreslår Kommission de nødvendige udkast til ændringer af de relevante FN/ECE-regulativer efter den procedure, der finder anvendelse i henhold til Overenskomsten af 1958, som revideret.
Artikel 43
Overensstemmende køretøjer, systemer eller separate tekniske enheder, som udgør en alvorlig risiko
1. Hvis en medlemsstat efter at have foretaget en vurdering i henhold til artikel 41, stk. 1, finder, at en eller et køretøj, system, komponent eller separat tekniske enhed, selv om den eller det opfylder de gældende krav og er behørigt mærket, udgør en alvorlig sikkerhedsrisiko eller i alvorlig grad kan skade miljøet eller den offentlige sundhed, pålægger den den erhvervsdrivende at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den eller det pågældende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed, når den eller det markedsføres, registreres eller efter dens eller dets ibrugtagning ikke længere udgør en risiko, eller for at trække køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed tilbage fra markedet eller tilbagekalde den eller det inden for en rimelig tidsfrist i forhold til risikoens art. Medlemsstaten kan nægte at registrere sådanne køretøjer, så længe køretøjsfabrikanten ikke har truffet alle disse passende foranstaltninger.
2. For så vidt angår et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed som omhandlet i stk. 1, sikrer den erhvervsdrivende, at der træffes afhjælpende foranstaltninger med hensyn til alle sådanne køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der markedsføres, registreres eller ibrugtages i Unionen.
3. Den i stk. 1 omhandlede medlemsstat underretter inden for en måned Kommissionen og de øvrige medlemsstater om alle foreliggende detaljer, især de data, der er nødvendige for identifikation af den eller det pågældende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed, køretøjets, systemets, komponentens eller den separate tekniske enheds oprindelse og forsyningskæde, risikoens art samt arten og varigheden af de trufne nationale foranstaltninger.
4. Kommissionen skal hurtigst muligt høre medlemsstaterne og den eller de pågældende erhvervsdrivende og især den godkendende myndighed, der har meddelt typegodkendelse, og vurdere de trufne nationale foranstaltninger. På grundlag af denne vurdering træffer Kommissionen afgørelse om, hvorvidt de nationale foranstaltninger, der henvises til i stk. 1, anses for berettiget eller ej, og foreslår om nødvendigt passende foranstaltninger.
5. Kommissionen retter sin afgørelse til alle medlemsstaterne og meddeler den straks til den eller de relevante erhvervsdrivende.
Artikel 44
Køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der ikke er i overensstemmelse med den godkendte type
1. Den godkendende myndighed, som har meddelt en EU-typegodkendelse, træffer i tilfælde, hvor nye køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som er ledsaget af en typeattest eller er forsynet med et godkendelsesmærke, ikke er i overensstemmelse med den godkendte type, de nødvendige foranstaltninger, herunder inddragelse af typegodkendelsen, for at sikre, at køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er under fremstilling, bringes i overensstemmelse med den godkendte type.
2. Med henblik på stk. 1 anses afvigelser fra oplysningerne i EU-typegodkendelsesattesten eller informationspakken for at udgøre en manglende overensstemmelse med den godkendte type.
3. Godtgør en godkendende myndighed, at nye køretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder, som er ledsaget af en typeattest eller forsynet med et godkendelsesmærke udstedt af en anden medlemsstat, ikke er i overensstemmelse med den godkendte type, kan den anmode den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelsen, om at kontrollere, om de køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er under fremstilling, fortsat er i overensstemmelse med den godkendte type. Efter modtagelse af en sådan anmodning træffer den godkendende myndighed, som har meddelt EU-typegodkendelse, snarest muligt og under alle omstændigheder senest tre måneder efter, at anmodningen er fremsat, de fornødne foranstaltninger.
4. Den godkendende myndighed skal i nedenstående tilfælde anmode den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelse for et system, en komponent, en separat teknisk enhed eller et delvist opbygget køretøj, om at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de køretøjer, der er under fremstilling, på ny bringes i overensstemmelse med den godkendte type:
a)
såfremt et køretøjs manglende overensstemmelse i forbindelse med EU-typegodkendelse af en køretøjstype udelukkende skyldes et systems, en komponents eller en separat teknisk enheds manglende overensstemmelse, eller
b)
såfremt et trinvis færdigopbygget køretøjs manglende overensstemmelse i forbindelse med etapevis typegodkendelse udelukkende skyldes manglende overensstemmelse for et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, der er en del af det delvis opbyggede køretøj, eller skyldes selve det delvis opbyggede køretøjs uoverensstemmelse.
5. Efter modtagelse af en sådan anmodning træffer den pågældende godkendende myndighed de fornødne foranstaltninger, om nødvendigt i samarbejde med den godkendende myndighed, der har fremsat anmodningen, snarest muligt og under alle omstændigheder senest tre måneder efter, at anmodningen er fremsat.
6. Såfremt det fastslås, at der er manglende overensstemmelse med reglerne, skal den godkendende myndighed i den medlemsstat, der har meddelt EU-typegodkendelse for systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed, eller for det delvis opbyggede køretøj, træffe de i stk. 1 omhandlede foranstaltninger.
De godkendende myndigheder underretter inden for en frist på en måned hinanden om enhver inddragelse af en EU-typegodkendelse og grundene hertil.
7. Bestrider den godkendende myndighed, der har udstedt EU-typegodkendelsen, den manglende overensstemmelse, som den er blevet underrettet om, bestræber de berørte medlemsstater sig på at forlige tvisten. Kommissionen holdes underrettet og foretager om nødvendigt høringer for at nå frem til en løsning.
Artikel 45
Markedsføring og ibrugtagning af dele eller udstyr, der kan udgøre en alvorlig risiko for væsentlige systemers korrekte funktion
1. Dele eller udstyr, der kan udgøre en alvorlig risiko for den korrekte funktion af systemer, der er væsentlige for køretøjets sikkerhed eller miljømæssige præstationer, må ikke markedsføres, registreres eller ibrugtages, medmindre der er givet tilladelse hertil af en godkendende myndighed i overensstemmelse med artikel 46, stk. 1, 2 og 4.
2. Med henblik på at sikre en ensartet gennemførelse af stk. 1 kan Kommissionen vedtage gennemførelsesretsakter, der opstiller en liste over sådanne dele eller sådant udstyr på grundlag af de foreliggende oplysninger, og særlig oplysninger fremsendt af medlemsstaterne vedrørende:
a)
alvorligheden af risikoen for køretøjernes sikkerhed eller miljøpræstationer, når de er monteret med de dele eller det udstyr, der er tale om
b)
de eventuelle virkninger for forbrugerne og fabrikanterne på eftermarkedet, hvis der stilles krav om en eventuel tilladelse til dele eller udstyr som omhandlet i denne artikel.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2.
3. Stk. 1 gælder ikke for originale dele eller originalt udstyr og for dele eller udstyr, der er typegodkendt efter en af de retsakter, der er nævnt i bilag I, medmindre godkendelsen vedrører andre aspekter end dem, der er omfattet af stk. 1.
4. Kommissionen tillægges beføjelser til i overensstemmelse med artikel 71 at vedtage delegerede retsakter vedrørende de krav, som dele eller udstyr omhandlet i nærværende artikels stk. 1 skal opfylde.
5. Disse krav kan baseres på de retsakter, der er opført i bilag I, eller kan bestå i, at der foretages en sammenligning mellem delene eller udstyret og det originale køretøjs miljø- eller sikkerhedsmæssige præstation eller, hvis det er hensigtsmæssigt, en hvilken som helst af dets deles præstationer. I begge tilfælde skal kravene sikre, at delene eller udstyret ikke hæmmer funktionen af de systemer, der er væsentlige for køretøjets sikkerhed eller miljøpræstationer.
Artikel 46
Dele eller udstyr, der kan udgøre en alvorlig risiko for væsentlige systemers korrekte funktion - relaterede krav
1. For så vidt angår artikel 45, stk. 1, forelægger fabrikanten af delene eller udstyret den godkendende myndighed en ansøgning ledsaget af en prøvningsrapport, der er udarbejdet af en udpeget teknisk tjeneste, der attesterer, at de dele eller det udstyr, som der søges om tilladelse til, opfylder kravene i artikel 45, stk. 4. Fabrikanten kan kun indsende én ansøgning pr. deltype og kun til én godkendende myndighed.
Hvis den anmodes herom af en kompetente myndighed i en anden medlemsstat, skal den godkendende myndighed, der har meddelt tilladelsen, inden for en måned efter at have modtaget anmodningen til den kompetente myndighed fremsende et eksemplar af den tilladelsesattest, der er anmodet om, med bilag via et fælles, sikkert elektronisk udvekslingssystem. Dette eksemplar kan også have form af en sikker elektronisk fil.
2. Ansøgningen skal indeholde oplysninger om fabrikanten af delene eller udstyret, delenes eller udstyrets type, identifikation og numre, køretøjsfabrikantens navn, køretøjstype og, hvis det er hensigtsmæssigt, fremstillingsår eller alle andre oplysninger, der gør det muligt at identificere det køretøj, som delene eller udstyret skal monteres på.
Når den godkendende myndighed på grundlag af prøvningsrapporten og anden dokumentation har konstateret, at de pågældende dele eller det pågældende udstyr overholder kravene i artikel 45, stk. 4, tillader den, at delene eller udstyret markedsføres på markedet og ibrugtages, jf. dog nærværende artikels stk. 4, andet afsnit.
Den godkendende myndighed udsteder øjeblikkeligt en attest til fabrikanten.
3. Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter med henblik på at opstille en model og et nummereringssystem for den attest, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 2, tredje afsnit. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelses-proceduren i artikel 69, stk. 2.
4. Fabrikanten underretter straks den godkendende myndighed, der har udstedt tilladelsen, om enhver ændring, der berører de betingelser, hvorunder den blev udstedt. Den godkendende myndighed tager stilling til, om tilladelsen skal revideres eller genudstedes, og om der er brug for yderligere prøvninger.
Fabrikanten har ansvaret for at sikre, at dele og udstyr fremstilles og fortsætter med at blive fremstillet under de betingelser, hvorunder tilladelsen blev udstedt.
5. Før den godkendende myndighed giver en tilladelse, efterprøver den, at der findes tilfredsstillende ordninger og procedurer til sikring af effektiv kontrol med fremstillingens overensstemmelse.
Hvis den godkendende myndighed finder, at betingelserne for udstedelsen af tilladelsen ikke længere er opfyldt, anmoder den fabrikanten om at træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at delene eller udstyret på ny bringes i overensstemmelse. Den trækker om nødvendigt tilladelsen tilbage.
6. Godkendende myndigheder fra forskellige medlemsstater underretter Kommissionen om enhver uenighed angående de tilladelser, der er nævnt i stk. 2, andet afsnit. Kommissionen træffer passende foranstaltninger for at løse uenigheden og kan om nødvendigt bl.a. kræve tilbagetrækning af tilladelser efter høring af de godkendende myndigheder.
7. Indtil den liste, der er omhandlet i artikel 45, stk. 2, er fastsat, kan medlemsstaterne opretholde nationale bestemmelser med hensyn til de dele eller det udstyr, der kan påvirke den korrekte funktion af systemer, der er væsentlige for køretøjets sikkerhed eller miljømæssige præstationer.
Artikel 47
Tilbagekaldelse af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder
1. Hvis en fabrikant, der har fået udstedt en EU-typegodkendelse for en køretøjstype, er forpligtet til i henhold til forordning (EF) nr. 765/2008 at tilbagekalde køretøjer, som vedkommende har markedsført, registreret eller for hvilke, fabrikanten var ansvarlig for ibrugtagningen, fordi et system, en komponent eller en separat teknisk enhed monteret på køretøjet udgør en alvorlig risiko mod sikkerheden, den offentlige sundhed eller miljøet, uanset om den eller det er behørigt godkendt i henhold til denne forordning, eller fordi en del, som ikke er underlagt specifikke krav i henhold til typegodkendelseslovgivning, udgør en alvorlig risiko for sikkerheden, den offentlige sundhed eller miljøet, skal fabrikanten straks underrette den godkendende myndighed, der har meddelt køretøjsgodkendelsen, herom.
2. Når en fabrikant af systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som er blevet EU-typegodkendt, i henhold til forordning (EF) nr. 765/2008 er forpligtet til at tilbagekalde systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er blevet markedsført, eller for hvilke fabrikanten var ansvarlig for ibrugtagningen, fordi de udgør en alvorlig risiko for sikkerheden, arbejdssikkerheden, den offentlige sundhed eller miljøet, uanset om de er behørigt godkendt i henhold til denne forordning, skal fabrikanten straks underrette den godkendende myndighed, der har meddelt godkendelse, herom.
3. Fabrikanten foreslår over for den godkendende myndighed et sæt passende afhjælpningsforanstaltninger til fjernelse af den i stk. 1 og 2 omhandlede alvorlige risiko. Den godkendende myndighed underretter hurtigst muligt de øvrige medlemsstaters godkendende myndigheder om de foreslåede afhjælpningsforanstaltninger.
De godkendende myndigheder skal sikre, at afhjælpningsforanstaltningerne rent faktisk gennemføres i deres respektive medlemsstater.
4. Hvis de berørte godkendende myndigheder vurderer, at afhjælpningsforanstaltningerne er utilstrækkelige eller ikke gennemføres hurtigt nok, underretter de hurtigst muligt den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelsen.
Den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelse, underretter herefter fabrikanten. Hvis fabrikanten ikke foreslår og gennemfører effektive afhjælpende foranstaltninger, træffer den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelse, alle de nødvendige beskyttelsesforanstaltninger og kan bl.a. trække EF-typegodkendelsen tilbage. I tilfælde af tilbagetrækning af EU-typegodkendelsen underretter den godkendende myndighed ved anbefalet brev eller tilsvarende elektronisk inden for en måned efter en sådan tilbagetrækning fabrikanten, de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater og Kommissionen herom.
Artikel 48
Underretning om beslutninger og tilgængelige retsmidler
1. Der skal gives en udførlig begrundelse for alle beslutninger, som træffes i medfør af denne forordning, og for alle beslutninger om at nægte eller inddrage EU-typegodkendelse, eller nægte registrering, forbyde eller begrænse markedsføring, registrering eller ibrugtagning af et køretøj, eller som kræver tilbagetrækning af et køretøj fra markedet.
2. Den berørte part underrettes om en sådan beslutning med angivelse af, hvilke retsmidler, der er tilgængelige for vedkommende i medfør af gældende ret i den pågældende medlemsstat, og hvilke tidsfrister der gælder for anvendelse af disse retsmidler.
KAPITEL XIII
INTERNATIONALE REGULATIVER
Artikel 49
FN/ECE-regulativer, der er påkrævede ved EU-typegodkendelse
1. FN/ECE-regulativer eller ændringer hertil, som Unionen har stemt for eller tiltrådt, og som er opført i bilag I til denne forordning eller i de delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning, indgår i kravene til EU-typegodkendelsen af et køretøj.
2. Medlemsstaternes godkendende myndigheder accepterer godkendelser udstedt i overensstemmelse med de i stk. 1 omhandlede FN/ECE-regulativer og, hvor dette er relevant, de dertil hørende godkendelsesmærkninger i stedet for de tilsvarende godkendelser og godkendelsesmærkninger meddelt i overensstemmelse med denne forordning og de delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
3. Hvis Unionen har stemt for et FN/ECE-regulativ eller ændringer til et sådant i forbindelse med EU-typegodkendelse af et køretøj, vedtager Kommissionen om nødvendigt i overensstemmelse med artikel 71 en delegeret retsakt med henblik på at gøre FN/ECE-regulativet eller ændringer hertil obligatoriske og på at ændre bilag I til denne forordning eller ændre delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning, hvor det er relevant.
Denne delegerede retsakt fastsætter datoerne for obligatorisk anvendelse af FN/ECE-regulativet eller af ændringerne hertil og omfatter i fornødent omfang overgangsbestemmelser.
Kommissionen vedtager separate, delegerede retsakter, der anfører den obligatoriske anvendelse af FN/ECE-regulativerne.
Artikel 50
Anerkendelse af OECD-prøvningsrapporten med henblik på EU-typegodkendelse
1. Hvor der i denne forordning henvises til OECD-regulativer, kan EU-typegodkendelse, uden at dette tilsidesætter andre krav fastsat i denne forordning, baseres på den samlede prøvningsrapport, der er udstedt på grundlag af de standardiserede OECD-regulativer, som et alternativ til de prøvningsrapporter, der udfærdiges i henhold til denne forordning eller delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
2. For at være antagelig i forbindelse med en EU-typegodkendelse, skal OECD-prøvningsrapporten omhandlet i stk. 1 være godkendt i overensstemmelse med bilag 1 til OECD-Rådets afgørelse fra februar 2012 om ændring af de standardiserede OECD-regulativer om officiel prøvning af landbrugs- og skovbrugstraktorer, som ændret.
KAPITEL XIV
LEVERING AF TEKNISKE OPLYSNINGER
Artikel 51
Oplysninger beregnet for brugerne
1. Fabrikanten må ikke levere teknisk information vedrørende de forhold, der er truffet bestemmelse om i denne forordning eller i delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, der afviger fra de oplysninger, der er godkendt af den godkendende myndighed.
2. Hvis en delegeret retsakt eller gennemførelsesretsakt vedtaget i henhold til denne forordning indeholder bestemmelser herom, skal fabrikanten stille de relevante oplysninger og nødvendige vejledninger til rådighed for brugerne, og disse skal beskrive særlige betingelser for eller begrænsninger med hensyn til brugen af et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed.
3. De i stk. 2 omhandlede oplysninger skal gives på det eller de officielle sprog i den medlemsstat, hvor køretøjet skal markedsføres, registreres eller ibrugtages. De skal, efter den godkendende myndigheds godkendelse, gives i køretøjets instruktionsbog.
Artikel 52
Oplysninger beregnet for fabrikanter af komponenter eller separate tekniske enheder
1. Køretøjsfabrikanten stiller alle oplysninger, som er nødvendige for EU-typegodkendelse af komponenter eller separate tekniske enheder, eller for at opnå tilladelse i henhold til artikel 45, herunder, når dette er relevant, tegninger omhandlet i delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, til rådighed for fabrikanter af komponenter eller separate tekniske enheder.
Køretøjets fabrikant kan pålægge de fabrikanter, der fremstiller komponenter eller separate tekniske enheder, en bindende aftale om fortrolig behandling af oplysninger, der ikke er offentligt tilgængelige, bl.a. oplysninger vedrørende intellektuelle ejendomsrettigheder.
2. En fabrikant af komponenter eller separate tekniske enheder skal, i sin egenskab af indehaver af en EU-typegodkendelsesattest, som i overensstemmelse med artikel 26, stk. 4, indeholder begrænsninger vedrørende brugen, eller særlige monteringsbetingelser eller begge dele, give køretøjsfabrikanten alle de detaljerede oplysninger herom.
Hvis en af de delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning indeholder bestemmelser herom, skal fabrikanten af komponenter eller separate tekniske enheder sammen med de fremstillede komponenter eller separate tekniske enheder levere instruktioner med hensyn til begrænsning af brugen eller særlige monteringsbetingelser.
KAPITEL XV
ADGANG TIL REPARATIONS- OG VEDLIGEHOLDELSESINFORMATIONER
Artikel 53
Fabrikantens forpligtelser
1. Fabrikanten skal sikre, at autoriserede forhandlere, reparatører og uafhængige aktører har adgang på ikke-diskriminerende vilkår til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer gennem umiddelbart tilgængelige websteder, der anvender et standardiseret format. Dette krav finder ikke anvendelse på køretøjer, der er blevet godkendt som et køretøj i en lille serie.
Software af afgørende betydning for sikkerheds- og miljøkontrolsystemers funktion kan beskyttes mod uautoriserede indgreb. Ethvert indgreb i disse systemer, som er nødvendigt med henblik på reparation og vedligeholdelse, eller som kan foretages af autoriserede forhandlere eller reparatører, skal dog også kunne foretages af uafhængige aktører på ikke-diskriminerende vis.
2. Indtil Kommissionen har indført et standardiseret format for fremlæggelsen af de i stk. 1 omhandlede informationer, skal disse informationer være tilgængelige på en ensartet måde, og uafhængige aktørers bearbejdning heraf skal kunne ske ved en rimelig indsats.
Fabrikanterne skal på ikke-diskriminerende vis stille undervisningsmateriale og relevante arbejdsredskaber til rådighed for autoriserede forhandlere, reparatører og uafhængige aktører. En sådan tilrådighedsstillelse omfatter, hvor det er relevant, adgang til tilstrækkelig oplæring i downloading af software, forvaltning af diagnosefejlkoder og anvendelse af arbejdsredskaber.
3. De oplysninger, der er nævnt i stk. 1, skal med forbehold af bestemmelserne i samme stykke omfatte:
a)
traktortype og -model
b)
et utvetydigt køretøjsidentifikationsnummer (VIN)
c)
servicehåndbøger, herunder reparations- og vedligeholdelsesoptegnelser samt serviceplaner
d)
tekniske manualer og teknisk serviceinformation
e)
komponent- og diagnoseinformationer (f.eks. teoretiske min./maks.-værdier for målinger)
f)
ledningsdiagrammer
g)
diagnosefejlkoder (herunder fabrikantspecifikke koder)
h)
samtlige informationer påkrævet til installation af ny eller opdateret software i et nyt køretøj eller køretøjstype (f.eks. software-delnummer)
i)
oplysninger, som vedrører og leveres ved hjælp af proprietære værktøjer og udstyr
j)
dataregistreringsinformation, prøvningsdata og alle øvrige tekniske oplysninger (f.eks. bidirektionelle overvågningsdata, hvis relevant i forbindelse med den anvendte teknologi)
k)
standardiserede arbejdsenheder eller tidsrum for reparations- og vedligeholdelsesopgaver, hvis de stilles til rådighed, enten direkte eller via tredjepart, for fabrikanternes autoriserede forhandlere og reparatører.
4. En autoriseret forhandler eller reparatør inden for en given leverandørs distributionssystem anses for at være en uafhængig aktør i denne forordnings forstand, i det omfang vedkommende leverer reparations- og vedligeholdelsesydelser i forbindelse med køretøjer, der er omfattet af en anden leverandørs distributionssystem, som vedkommende ikke deltager i.
5. Reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer skal altid være tilgængelige, når der bortses fra den nødvendige vedligeholdelse af informationssystemet.
6. Med henblik på fremstilling og vedligeholdelse af OBD-kompatible udskiftnings- eller servicekomponenter samt diagnoseværktøj og prøveudstyr skal fabrikanten uden forskelsbehandling stille de relevante OBD-informationer, reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjet til rådighed for enhver interesseret fabrikant eller reparatør af komponenter, diagnoseværktøj eller prøveudstyr.
7. Med henblik på konstruktion og produktion af udstyr til køretøjer, der anvender alternative brændstoffer, skal fabrikanten uden forskelsbehandling stille de relevante OBD-informationer, reparations- og vedligeholdelsesinformationer til rådighed for enhver interesseret fabrikant, installatør eller reparatør af udstyr til køretøjer, som anvender alternative brændstoffer.
8. Ved ansøgning om EU-typegodkendelse eller national typegodkendelse skal fabrikanten over for den godkendende myndighed påvise overensstemmelse med denne forordning for så vidt angår de oplysninger, der er påkrævet i henhold til denne artikel.
Hvis sådanne informationer ikke foreligger eller ikke er i overensstemmelse med denne forordning og de delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, som er vedtaget i henhold til denne forordning og finder anvendelse, på det tidspunkt, hvor der ansøges om en EU-typegodkendelse eller en national typegodkendelse, skal fabrikanten afgive dem senest seks måneder efter godkendelsesdatoen.
Kommissionen kan vedtage en gennemførelsesretsakt med henblik på at opstille en model for en attest for adgang til køretøjers OBD- og reparations- og vedligeholdelsesinformationer, der beviser overensstemmelse over for godkendelsesmyndigheden. Denne gennemførelsesretsakt vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2.
9. Hvis dette bevis ikke foreligger inden for den i stk. 8, andet afsnit, omhandlede periode, skal den godkendende myndighed træffe passende foranstaltninger til sikring af overensstemmelse.
10. Fabrikanten skal stille efterfølgende ændringer af eller supplementer til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer til rådighed på sit websted, så snart de stilles til rådighed for autoriserede reparatører.
11. Hvis reparations- og vedligeholdelsesoptegnelser for et køretøj opbevares i en central database, som tilhører køretøjsfabrikanten eller forvaltes på vegne af denne, skal uafhængige reparatører have gratis adgang til sådanne oplysninger, og det skal være muligt for dem at indføre oplysninger om reparation og vedligeholdelse, som de har udført.
12. Kommissionen tillægges beføjelser til i overensstemmelse med artikel 71 at vedtage delegerede retsakter, der fastlægger detaljerede tekniske krav med hensyn til adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer, navnlig tekniske oplysninger, der vedrører den måde, som reparations- og vedligeholdelsesinformationer skal gives på.
13. Kommissionen foretager ved hjælp af de i stk. 12 omhandlede delegerede retsakter en forholdsmæssig afpasning af de informationskrav, der er fastsat i denne artikel, herunder de tekniske specifikationer vedrørende den måde, hvorpå informationerne skal fremlægges, idet der tages særligt hensyn til de specifikke tilfælde, hvor fabrikantens produktionsvolumen for den pågældende køretøjstype er relativt lille, under hensyntagen til de grænser for små serie-køretøjer, der er fastsat i bilag II. I behørigt begrundede tilfælde kan sådanne tilpasninger medføre fritagelse fra kravet om at fremlægge informationerne i et standardiseret format. En eventuel tilpasning eller fritagelse skal under alle omstændigheder sikre, at denne artikels målsætninger kan opfyldes.
Artikel 54
Forpligtelser, hvis der er flere indehavere af en typegodkendelse
Ved trinvis godkendelse, blandet godkendelse og etapevis typegodkendelse, er den fabrikant, der er ansvarlig for den respektive typegodkendelse, også ansvarlig for at meddele reparationsinformationer vedrørende den eller det pågældende system, komponent eller separate tekniske enhed eller vedrørende den pågældende etape til både den endelige fabrikant og uafhængige aktører.
Slutfabrikanten er ansvarlig for at stille informationer om hele køretøjet til rådighed for uafhængige aktører.
Artikel 55
Gebyrer for adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer
1. Fabrikanter kan opkræve rimelige gebyrer for adgangen til reparations- og vedligeholdelsesinformationer, arbejdsredskaber og oplæringskurser om traktorer, som er omfattet af denne forordning. Et gebyr anses ikke for rimeligt eller forholdsmæssigt, hvis det afholder den uafhængige aktør fra at søge adgang, fordi gebyrets størrelse ikke modsvarer den pågældendes anvendelsesbehov.
2. Fabrikanten skal stille reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer til rådighed på dags-, måneds- og årsbasis, og gebyrerne for adgang til disse informationer skal stå i forhold til adgangsperiodens længde.
Artikel 56
Forum om adgang til køretøjsinformationer
Anvendelsesområdet for de aktiviteter, der udføres af det forum om adgang til køretøjsinformationer, der er oprettet ved artikel 13, stk. 9, i Kommissionens forordning (EF) nr. 692/2008 af 18. juli 2008 om gennemførelse og ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 715/2007 om typegodkendelse af motorkøretøjer med hensyn til emissioner fra lette personbiler og lette erhvervskøretøjer (Euro 5 og Euro 6) og om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer (34), udvides til at omfatte køretøjer, der er omfattet af denne forordning.
På grundlag af beviser for forsætlig eller utilsigtet misbrug af OBD-informationer samt reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer, rådgiver det i stk. 1 omhandlede forum Kommissionen om foranstaltninger for at forebygge sådant misbrug af informationer.
KAPITEL XVI
UDPEGELSE AF OG UNDERRETNING OM TEKNISKE TJENESTER
Artikel 57
Krav med hensyn til tekniske tjenester
1. Udpegende godkendende myndigheder sikrer, inden de udpeger en teknisk tjeneste i henhold til artikel 59, at den pågældende tjeneste opfylder kravene i nærværende artikels stk. 2 til 9.
2. Med forbehold af artikel 60, stk. 1, skal en teknisk tjeneste oprettes i henhold til en medlemsstats nationale ret og være en juridisk person.
3. En teknisk tjeneste skal være et tredjepartsorgan, der er uafhængigt af processen vedrørende konstruktion, fremstilling, levering eller vedligeholdelse af det køretøj, det system, den komponent eller den separate tekniske enhed, som det vurderer.
Et organ, der tilhører en erhvervsorganisation og/eller brancheforening, som repræsenterer virksomheder, der er involveret i konstruktion, fremstilling, tilvejebringelse, sammensætning, brug eller vedligeholdelse af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som det vurderer, kan, forudsat at det er påvist, at det er uafhængigt, og at der ikke er nogen interessekonflikt, anses for at opfylde kravene i første afsnit.
4. En teknisk tjeneste, dens øverste ledelse og det personale, der er ansvarlig for at foretage de kategorier af aktiviteter, som de er udpeget til i henhold til artikel 59, stk. 1, må ikke være konstruktør, fabrikant, leverandør eller reparatør af de køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som den vurderer, eller repræsentere parter, der deltager i disse aktiviteter. Dette udelukker ikke anvendelsen af de vurderede køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder som omhandlet i nærværende artikels stk. 3, der er nødvendige for driften af den tekniske tjeneste eller anvendelsen af sådanne køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, til personlige formål.
En teknisk tjeneste skal sikre, at dets dattervirksomheder eller underentreprenører ikke påvirker den fortrolighed, objektivitet eller uvildighed, der er forbundet med de kategorier af aktiviteter, som den er blevet udpeget til.
5. En teknisk tjeneste og dens personale skal udføre kategorier af aktiviteter, de er udpeget til, med den størst mulige faglige integritet og den nødvendige tekniske kompetence på det specifikke område og må ikke påvirkes af nogen form for pression eller incitament, navnlig ikke af økonomisk art, som kan have indflydelse på dens afgørelser eller resultaterne af dens vurderingsaktiviteter, især ikke pression og incitamenter fra personer eller grupper af personer, som har en interesse i resultaterne af disse aktiviteter.
6. En teknisk tjeneste skal være i stand til at udføre samtlige de kategorier af aktiviteter, som den er udpeget til i overensstemmelse med artikel 59, stk. 1, ved i et omfang, der godtages af den udpegende godkendende myndighed, at påvise, at den har:
a)
personale med tilstrækkelig kompetence, specifik teknisk viden og faglig uddannelse samt tilstrækkelig og relevant erfaring til udførelse af opgaverne
b)
beskrivelser af de relevante procedurer for de kategorier af aktiviteter, som den søger om at blive udpeget til at udføre, så disse procedurers gennemsigtighed og reproducerbarhed sikres
c)
procedurer, der sætter den i stand til at udføre de kategorier af aktiviteter, som den søger om at blive udpeget til at udføre, under behørig hensyntagen til kompleksiteten af de pågældende køretøjers, systemers, komponenters eller separate tekniske enheders teknologi, og til produktionsprocessens karakter af masse- eller serieproduktion, og
d)
de nødvendige midler til på passende vis at udføre de opgaver, der er forbundet med de kategorier af aktiviteter, som den søger om at blive udpeget til, og adgang til alt nødvendigt udstyr eller nødvendige faciliteter.
Herudover skal den over for den udpegende godkendende myndighed påvise sin overensstemmelse med standarderne i de delegerede retsakter vedtaget i henhold til artikel 61, som er relevante for de aktiviteter, som den er udpeget til at udføre.
7. Det skal sikres, at den tekniske tjeneste, dens øverste ledelse og vurderingspersonalet arbejder uvildigt. De må ikke deltage i aktiviteter, som kan være i strid med deres objektivitet og integritet i forbindelse med de kategorier af aktiviteter, de er udpeget til at udføre.
8. Tekniske tjenester skal tegne en ansvarsforsikring med tilknytning til deres aktiviteter, medmindre medlemsstaten kan holdes ansvarlig i henhold til national ret, eller medlemsstaten selv er direkte ansvarlig for overensstemmelsesvurderingen.
9. Tekniske tjenesters personale har tavshedspligt med hensyn til alle oplysninger, det kommer i besiddelse af ved udførelsen af dets opgaver i henhold til denne forordning eller enhver bestemmelse i national ret, som gennemfører den, undtagen over for den udpegende godkendende myndighed, eller såfremt andet gælder i henhold til EU-retten eller national ret. Ejendomsrettigheder beskyttes.
Artikel 58
Dattervirksomheder og underentreprise i tilknytning til tekniske tjenester
1. Tekniske tjenester kan give visse af de aktiviteter, som de er udpeget til at udføre i henhold til artikel 59, stk. 1, i underentreprise eller lade disse udføre af en dattervirksomhed, hvis deres udpegende godkendende myndighed samtykker heri.
2. Hvis en teknisk tjeneste giver bestemte opgaver i forbindelse med de kategorier af aktiviteter, som den er udpeget til at udføre, i underentreprise eller anvender en dattervirksomhed, skal den sikre, at underentreprenøren eller dattervirksomheden opfylder kravene i artikel 57 og skal underrette den udpegende godkendende myndighed herom.
3. Tekniske tjenester har det fulde ansvar for de opgaver, der udføres af deres underentreprenører eller dattervirksomheder, uanset hvor disse er etablerede.
4. Tekniske tjenester skal kunne stille de relevante dokumenter vedrørende vurderingen af underentreprenørens eller dattervirksomhedens kvalifikationer og det arbejde, som disse har udført, til rådighed for den udpegende godkendende myndighed.
Artikel 59
Udpegelse af tekniske tjenester
1. Tekniske tjenester udpeges til en eller flere af følgende aktivitetskategorier afhængigt af deres kompetenceområde:
a)
kategori A: tekniske tjenester, der i deres egne anlæg udfører de prøvninger, der er nævnt i denne forordning og i de retsakter, der er opført i bilag I
b)
kategori B: tekniske tjenester, der fører tilsyn med de prøvninger, der er nævnt i denne forordning og i de retsakter, der er opført i bilag I, hvor sådanne prøvninger udføres i fabrikantens eller tredjemands anlæg
c)
kategori C: tekniske tjenester, der foretager en regelmæssig vurdering og overvågning af fabrikantens procedurer til kontrol af produktionens overensstemmelse
d)
kategori D: tekniske tjenester, der fører tilsyn med eller udfører prøvninger eller inspektioner som led i overvågningen af produktionens overensstemmelse.
2. En godkendende myndighed kan udpeges til teknisk tjeneste i forbindelse med en eller flere af de aktiviteter, der er nævnt i stk. 1.
3. Tekniske tjenester i tredjelande ud over dem, der er udpeget i overensstemmelse med artikel 60, kan underrettes i henhold til artikel 63, men kun hvis en sådan accept af de tekniske tjenester er fastsat i en bilateral aftale mellem Unionen og det berørte tredjeland. Dette hindrer ikke en teknisk tjeneste etableret i henhold til en medlemsstats nationale ret i overensstemmelse med artikel 57, stk. 2, i at etablere underafdelinger i tredjelande, forudsat at disse underafdelinger ledes og kontrolleres direkte af den udpegede tekniske tjeneste.
Artikel 60
Fabrikantens akkrediterede interne tekniske tjenester
1. En fabrikants akkrediterede interne tekniske tjeneste kan kun udpeges til kategori A-aktiviteter, for så vidt angår de tekniske krav, for hvilke prøvning i fabrikantregi er tilladt ved en delegeret retsakt vedtaget i henhold til denne forordning. Denne tekniske tjeneste skal udgøre en separat, særskilt del af foretagendet og må ikke være involveret i konstruktion, fremstilling, levering eller vedligeholdelse af de køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, den vurderer.
2. En akkrediteret intern teknisk tjeneste skal opfylde følgende krav:
a)
den skal ud over at være udpeget af en medlemsstats godkendende myndighed være akkrediteret af et nationalt akkrediteringsorgan som defineret i artikel 2, nr. 11, i forordning (EF) nr. 765/2008 og i overensstemmelse med de standarder og procedurer omhandlet i nærværende forordnings artikel 61
b)
den akkrediterede interne tekniske tjeneste og dens personale skal være organisatorisk identificerbare og have rapporteringsmetoder inden for det foretagende, som den udgør en del af, som sikrer dens uvildighed og dokumenterer denne over for det relevante nationale akkrediteringsorgan
c)
hverken den akkrediterede interne tekniske tjeneste eller dens personale må deltage i aktiviteter, som kan være i strid med deres objektivitet og integritet i forbindelse med de kategorier af aktiviteter, de er udpeget til at udføre
d)
den akkrediterede interne tekniske tjeneste må udelukkende yde sine tjenester til det foretagende, som den udgør en del af.
3. En akkrediteret intern teknisk tjeneste behøves for så vidt angår artikel 63 ikke notificeret til Kommissionen, men efter den godkendende myndigheds anmodning skal det foretagende, som den udgør en del af, eller af det nationale akkrediteringsorgan underrette om dens akkreditering.
Artikel 61
Procedurer for præstationsstandarder og vurdering af tekniske tjenester
For at sikre, at tekniske tjenester opfylder de samme høje præstationsstandarder i alle medlemsstaterne, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 71 vedrørende de standarder, som de tekniske tjenester skal opfylde, og proceduren for deres vurdering i overensstemmelse med artikel 62 og deres akkreditering i overensstemmelse med artikel 60.
Artikel 62
Vurdering af tekniske tjenesters kompetencer
1. Den udpegende godkendende myndighed udarbejder en vurderingsrapport, der påviser, at den ansøgende tekniske tjeneste er blevet vurderet med hensyn til dens opfyldelse af kravene i denne forordning og i de delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning. Denne rapport kan omfatte et akkrediteringscertifikat udstedt af et akkrediteringsorgan.
2. Den vurdering, som den i stk. 1 omhandlede rapport baseres på, skal gennemføres efter de bestemmelser, der er fastlagt i en delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 61. Vurderingsrapporten revideres mindst hvert tredje år.
3. Vurderingsrapporten tilsendes Kommissionen på anmodning. I de tilfælde, hvor vurderingen ikke er baseret på en akkrediteringsattest udstedt af et nationalt akkrediteringsorgan, der attesterer, at den tekniske tjeneste opfylder kravene i denne forordning, skal den udpegende godkendende myndighed forelægge Kommissionen dokumentation, der attesterer den tekniske tjenestes kompetence og de ordninger, der er oprettet til sikring af, at den tekniske tjeneste overvåges regelmæssigt af den udpegende godkendende myndighed og opfylder kravene i denne forordning og de delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
4. Den godkendende myndighed, der ønsker at blive udpeget som teknisk tjeneste i overensstemmelse med artikel 59, stk. 2, skal dokumentere overensstemmelse gennem en vurdering, der skal foretages af auditorer, der er uafhængige af den aktivitet, der vurderes. Sådanne auditorer kan være fra samme organisation, forudsat at de forvaltes separat fra det personale, der udfører den vurderede aktivitet.
5. En akkrediteret intern teknisk tjenesteskal skal overholde de relevante bestemmelser i denne artikel.
Artikel 63
Underretningsprocedurer
1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om navne og adresser, herunder e-mail-adresser, på de ansvarlige personer og om aktivitetskategorien for hver teknisk tjeneste, de har udpeget, samt om alle senere ændringer af disse udpegelser. Det skal angives i underretningsdokumentet, for hvilke emneområder opført i bilag I de tekniske tjenester er udpeget.
2. En teknisk tjeneste kan kun udføre de i artikel 59, stk. 1, omhandlede aktiviteter på vegne af den udpegende godkendende myndighed, der er ansvarlig for typegodkendelsen, hvis Kommissionen i forvejen er blevet underrettet herom i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 1.
3. En teknisk tjeneste kan udpeges af flere udpegende godkendende myndigheder og gøres til genstand for en underretning fra disse udpegende godkendende myndigheders medlemsstater, uanset den eller de kategorier af aktiviteter, som den skal udføre i overensstemmelse med artikel 59, stk. 1.
4. Kommissionen skal underrettes om enhver efterfølgende relevant ændring af udpegelsen.
5. Hvis en specifik organisation eller et kompetent organ, der udfører en aktivitet, som ikke er omfattet af artikel 59, stk. 1, skal udpeges i henhold til en retsakt opført i bilag I, foretages underretningen i overensstemmelse med nærværende artikel.
6. Kommissionen offentliggør listen over og de nærmere oplysninger vedrørende tekniske tjenester, for hvilke der er indgivet underretning i overensstemmelse med denne artikel, på sit websted.
Artikel 64
Ændringer af udpegelsen
1. Hvis en udpegende myndighed har konstateret eller er blevet underrettet om, at en teknisk tjeneste, som den har udpeget, ikke længere opfylder kravene i denne forordning, eller at den ikke opfylder sine forpligtelser, skal den udpegende myndighed begrænse, suspendere eller inddrage udpegelsen, alt efter hvad der er mest hensigtsmæssigt, og afhængigt af i hvor høj grad kravene eller forpligtelserne ikke er blevet opfyldt. Den medlemsstat, der har indgivet underretning om den pågældende tekniske tjeneste, underretter straks Kommissionen herom. Kommissionen ændrer de offentliggjorte oplysninger omhandlet i artikel 63, stk. 6, i overensstemmelse hermed.
2. Hvis udpegelsen begrænses, suspenderes eller inddrages, eller hvis den tekniske tjeneste har indstillet sine aktiviteter, skal den udpegende godkendende myndighed træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at denne tekniske tjenestes sager enten behandles af en anden teknisk tjeneste eller står til rådighed for de ansvarlige udpegende godkendende myndigheder eller og markedsovervågningsmyndigheder efter disses anmodning.
Artikel 65
Anfægtelse af tekniske tjenesters kompetence
1. Kommissionen undersøger alle sager, hvor den har eller forelægges grund til at tvivle på en teknisk tjenestes kompetence eller fortsatte opfyldelse af de krav og forpligtelser, der påhviler den.
2. Den udpegende godkendende myndigheds medlemsstat skal efter anmodning forelægge Kommissionen alle oplysninger om grundlaget for udpegelsen eller opretholdelsen af udpegelsen af den pågældende tekniske tjeneste.
3. Kommissionen skal sikre, at alle følsomme oplysninger, som den indhenter som led i sine undersøgelser, behandles fortroligt.
4. Hvis Kommissionen finder, at en teknisk tjeneste ikke opfylder eller ikke længere opfylder de krav, som dens udpegelse forudsætter, underretter den den udpegende godkendende myndigheds medlemsstat herom med henblik på i samarbejde med den pågældende medlemsstat at fastsætte de fornødne afhjælpende foranstaltninger og pålægger den pågældende medlemsstat at træffe disse afhjælpende foranstaltninger, herunder om nødvendigt inddragelse af udpegelsen.
Artikel 66
Tekniske tjenesters operationelle forpligtelser
1. Tekniske tjenester udfører de kategorier af aktiviteter, som de er udpeget til af den udpegende godkendende myndighed og i overensstemmelse med de overensstemmelsesvurderings- og prøvningsprocedurer, der er fastsat i denne forordning og i de retsakter, der er opført i bilag I.
Tekniske tjenester skal føre tilsyn med eller selv udføre de prøvninger, der kræves med henblik på godkendelse eller inspektion som fastsat i denne forordning eller i en af de i bilag I opførte retsakter, medmindre der er givet tilladelse til alternative procedurer. Tekniske tjenester udfører ikke prøvninger, vurderinger eller inspektioner, som de ikke er blevet behørigt udpeget til af deres godkendende myndighed.
2. Tekniske tjenester skal til enhver tid
a)
give deres udpegende godkendende myndigheder mulighed for i givet fald at overvære den tekniske tjenestes udførelse af overensstemmelsesvurderingen, og
b)
med forbehold af artikel 57, stk. 9, og artikel 67, på anmodning give deres udpegende godkendende myndighed oplysninger om de kategorier af aktiviteter, der er omfattet af denne forordnings anvendelsesområde.
3. Hvis en teknisk tjeneste konstaterer, at krav, der er fastsat i denne forordning, ikke er opfyldt af en fabrikant, skal den underrette den udpegende godkendende myndighed herom, således at den udpegende godkendende myndighed kan pålægge den pågældende fabrikant at træffe passende afhjælpende foranstaltninger og efterfølgende undlade at udstede typegodkendelsesattest, medmindre de passende afhjælpende foranstaltninger er truffet i et omfang, som kan godtages af den godkendende myndighed.
4. Hvis en teknisk tjeneste, der handler på vegne af den udpegende godkendende myndighed, i forbindelse med overvågningen af produktionens overensstemmelse efter udstedelsen af en typegodkendelsesattest konstaterer, at et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed ikke længere er i overensstemmelse med denne forordning, skal den underrette den udpegende godkendende myndighed herom. Den godkendende myndighed træffer passende forholdsregler som fastsat i artikel 28.
Artikel 67
De tekniske tjenesters oplysningsforpligtelser
1. Tekniske tjenester underretter deres udpegende myndigheder om følgende:
a)
enhver konstateret ikke-overensstemmelse, som kan nødvendiggøre nægtelse, begrænsning, suspendering eller inddragelse af en typegodkendelsesattest
b)
ethvert forhold, der har indflydelse på omfanget af og betingelserne for deres udpegelse
c)
enhver anmodning om oplysninger om deres aktiviteter, som de har modtaget fra markedsovervågningsmyndighederne.
2. Efter anmodning fra den udpegende godkendende myndighed skal tekniske tjenester fremlægge oplysninger om de aktiviteter, der udføres inden for det område, for hvilket de er udpeget, og om alle øvrige aktiviteter, de har udført, herunder grænseoverskridende aktiviteter og underentreprise.
KAPITEL XVII
GENNEMFØRELSESRETSAKTER OG DELEGEDE RETSAKTER
Artikel 68
Gennemførelsesretsakter
Med henblik på at nå de i denne forordning fastsatte mål og for at fastlægge ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning vedtager Kommissionen efter undersøgelsesproceduren i artikel 69, stk. 2, gennemførelsesretsakter, der fastlægger følgende gennemførelsesforanstaltninger:
a)
modeller for det oplysningsskema og den informationsmappe, der er omhandlet i artikel 22
b)
nummereringssystemet for de EU-typegodkendelsesattester, der er omhandlet i artikel 24, stk. 4
c)
modellen for den EU-typegodkendelsesattest, som er omhandlet i artikel 25, stk. 2
d)
modellen for bilaget med prøvningsresultater, der vedlægges EU-typegodkendelsesattesten som omhandlet i artikel 25, stk. 3, litra a)
e)
modellen for listen over gældende krav eller retsakter som omhandlet i artikel 25, stk. 6
f)
de generelle krav til formatet for den prøvningsrapport, som er omhandlet i artikel 27, stk. 1
g)
modellen for den typeattest, som er omhandlet i artikel 33, stk. 2
h)
modellen for det EU-typegodkendelsesmærke, som er omhandlet i artikel 34
i)
tilladelsen til at give EU-typegodkendelser med undtagelse for nye teknologier eller nye principper som omhandlet i artikel 35, stk. 3
j)
modellerne for typegodkendelsesattesten og typeattesten for så vidt angår nye teknologier eller nye principper som omhandlet i artikel 35, stk. 4
k)
tilladelsen til en medlemsstat til at udvide typegodkendelsen som omhandlet i artikel 36, stk. 2
l)
listen over dele eller udstyr som omhandlet i artikel 45, stk. 2
m)
modellen og nummereringssystemet for den attest, der er omhandlet i artikel 46, stk. 3, samt alle aspekter vedrørende godkendelsesproceduren som omhandlet i den i nævnte artikel
n)
modellen for den attest, der påviser overensstemmelse over for den godkendende myndighed, som omhandlet i artikel 53, stk. 8.
Artikel 69
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af »Det Tekniske Udvalg for Landbrugskøretøjer« (TC-AV). Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendes.
Artikel 70
Ændring af bilagene
Uden at det berører denne forordnings øvrige bestemmelser om ændring af bilagene hertil, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 71, vedrørende ændringer af bilag I med henblik på at indføje retsaktreference og tage berigtigelser i betragtning.
Artikel 71
Udøvelse af delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastsatte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 17, stk. 5, artikel 18, stk. 4, artikel 19, stk. 6, artikel 20, stk. 8, artikel 27, stk. 6, artikel 28, stk. 6, artikel 45, stk. 4, artikel 49, stk. 3, artikel 53, stk. 12, artikel 61 og artikel 70, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 22. marts 2013.
3. Den i artikel 17, stk. 5, artikel 18, stk. 4, artikel 19, stk. 6, artikel 20, stk. 8, artikel 27, stk. 6, artikel 28, stk. 6, artikel 45, stk. 4, artikel 49, stk. 3, artikel 53, stk. 12, artikel 61 og artikel 70 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 17, stk. 5, artikel 18, stk. 4, artikel 19, stk. 6, artikel 20, stk. 8, artikel 27, stk. 6, artikel 28, stk. 6, artikel 45, stk. 4, artikel 49, stk. 3, artikel 53, stk. 12, artikel 61 og artikel 70, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
KAPITEL XVIII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 72
Sanktioner
1. Medlemsstaterne fastsætter sanktioner for erhvervsdrivendes overtrædelse af bestemmelserne i denne forordning og delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning. De træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at sanktionerne gennemføres. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne underretter senest den 23. marts 2015 Kommissionen om disse sanktionsbestemmelser og giver omgående Kommissionen meddelelse om senere ændringer af betydning for dem.
2. De typer overtrædelser, for hvilke der gælder sanktioner, omfatter:
a)
afgivelse af falske erklæringer i forbindelse med godkendelsesprocedurer eller procedurer, der fører til tilbagekaldelse
b)
forfalskning af prøvningsresultater vedrørende typegodkendelse eller overensstemmelse med reglerne efter ibrugtagning
c)
tilbageholdelse af data eller tekniske specifikationer, der kan føre til tilbagekaldelse, nægtelse eller inddragelse af typegodkendelse
d)
brug af manipulationsanordninger
e)
nægtelse af adgang til oplysninger
f)
erhvervsdrivendes tilgængeliggørelse på markedet af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som er genstand for godkendelse, uden en sådan godkendelse, eller forfalskning af dokumenter eller påskrifter med henblik herpå.
Artikel 73
Overgangsbestemmelser
1. Med forbehold af de øvrige bestemmelser i denne forordning, medfører denne forordning ikke ugyldighed for en EU-typegodkendelse meddelt for køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder før den 1. januar 2016.
2. De godkendende myndigheder meddeler fortsat udvidelse af godkendelser til de køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er omhandlet i stk. 1, i overensstemmelse med direktiv 2003/37/EF og ethvert andet direktiv anført i artikel 76, stk. 1. Sådanne godkendelser må imidlertid ikke anvendes med henblik på at opnå en typegodkendelse for et køretøj i henhold til denne forordning.
3. Nye systemer, komponenter, separate tekniske enheder eller køretøjer af typer, der er typegodkendt som helt køretøj i henhold til direktiv 2003/37/EF, kan, ved undtagelse fra denne forordning, fortsat registreres, markedsføres eller ibrugtages indtil den 31. december 2017. Ny køretøjer af typer, der ikke er underlagt typegodkendelse i henhold til direktiv 2003/37/EF, kan også fortsat blive registreret eller tages i brug inden denne dato i overensstemmelse med national ret i den medlemsstat, hvor ibrugtagningen eller registreringen finder sted.
I sådanne tilfælde må de nationale myndigheder ikke forbyde, begrænse eller hindre registrering, markedsføring eller ibrugtagning af køretøjer, der er i overensstemmelse med den godkendte type.
Artikel 74
Rapport
1. Senest den 31. december 2019 underretter medlemsstaterne Kommissionen om anvendelsen af typegodkendelsesprocedurerne i denne forordning.
2. På grundlag af underretningen i stk. 1 aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af denne forordning senest den 31. december 2020.
Artikel 75
Gennemgang
1. Kommissionen aflægger senest den 31. december 2022 rapport til Europa-Parlamentet og Rådet vedrørende de emner, der er omhandlet i stk. 3.
2. Rapporten udarbejdes på grundlag af en omfattende høring af de relevante interessehavere, og skal tage hensyn til de gældende, tilknyttede europæiske og internationale standarder.
3. Senest den 31. december 2021 aflægger medlemsstaterne rapport til Kommissionen om:
a)
antallet af individuelle godkendelser pr. år, der er givet til køretøjer, som er omfattet af denne forordning, inden deres første registrering, af de nationale myndigheder i den pågældende medlemsstat efter den 1. januar 2016
b)
de nationale kriterier, som disse godkendelser var baseret på, for så vidt som disse kriterier afveg fra de krav, der er obligatorisk gældende for EU-typegodkendelse.
4. Rapporten ledsages, hvis hensigtsmæssigt, af lovgivningsmæssige forslag, og skal undersøge inddragelsen af individuelle godkendelser i forordningen på grundlag af harmoniserede krav.
Artikel 76
Ophævelse
1. Med forbehold af nærværende forordnings artikel 73, stk. 2, ophæves direktiv 2003/37/EF, 74/347/EØF, 76/432/EØF, 76/763/EØF, 77/537/EØF, 78/764/EØF, 80/720/EØF, 86/297/EØF, 86/298/EØF, 86/415/EØF, 87/402/EØF, 2000/25/EF, 2009/57/EF, 2009/58/EF, 2009/59/EF, 2009/60/EF, 2009/61/EF, 2009/63/EF, 2009/64/EF, 2009/66/EF, 2009/68/EF, 2009/75/EF, 2009/76/EF og 2009/144/EF med virkning fra 1. januar 2016.
2. Henvisninger til de ophævede direktiver gælder som henvisninger til denne forordning og læses, for så vidt angår direktiv 2003/37/EF, i henhold til sammenligningstabellen i bilag III.
Artikel 77
Ændring af direktiv 2006/42/EF
Første led i litra e) i artikel 1, stk. 2, i direktiv 2006/42/EF affattes således:
»-
landbrugs- og skovbrugstraktorer, bortset fra maskiner monteret på disse køretøjer«.
Artikel 78
Ikrafttræden og anvendelse
1. Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Den finder anvendelse fra den 1. januar 2016.
Fra den 22. marts 2013 kan de nationale myndigheder ikke nægte at meddele EU-typegodkendelse eller national typegodkendelse på anmodning af en fabrikant for en ny type køretøj eller forbyde registrering, markedsføring eller ibrugtagning af et nyt køretøj, såfremt det pågældende køretøj er i overensstemmelse med denne forordning og delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 5. februar 2013.
32013R0167
L 060/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
UREDBA (EU) br. 167/2013 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 5. veljače 2013.
o homologaciji i nadzoru tržišta traktora za poljoprivredu i šumarstvo
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prijenosa zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
djelujući u skladu s uobičajenim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Kako bi se promicalo unutarnje tržište, Direktivom 2003/37/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. svibnja 2003. o homologaciji traktora za poljoprivredu i šumarstvo, njihovih prikolica i priključnih vučenih strojeva, kao i njihovih sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica (3), u Uniji je uspostavljen sveobuhvatan sustav homologacije traktora, njihovih prikolica i priključne vučene opreme.
(2)
Za potrebe razvoja i rada unutarnjeg tržišta Unije prikladno je zamijeniti sustave homologacije država članica s homologacijskim postupkom Unije temeljenom na načelu potpunog usklađivanja, pri čemu se istodobno uzima u obzir razmatranje troškova i koristi, a posebna se pažnja usmjerava na mala i srednja poduzeća.
(3)
Nastavno na zahtjev Europskog parlamenta i s ciljem pojednostavnjenja i ubrzanja usvajanja homologacijskog zakonodavstva, uveden je novi regulatorni pristup u zakonodavstvo o homologaciji vozila u Uniji u skladu s kojim zakonodavac u uobičajenom zakonodavnom postupku određuje samo temeljna pravila i načela i prenosi ovlast za donošenje delegiranih akata s obzirom na daljnje tehničke pojedinosti na Komisiju. S obzirom na materijalne zahtjeve ovom se Uredbom shodno tome trebaju utvrditi samo temeljne odredbe o funkcionalnoj sigurnosti, sigurnosti na radu i utjecaju na okoliš i prenijeti ovlasti za utvrđivanje tehničkih zahtjeva u delegiranim aktima na Komisiju.
(4)
Zahtjevi ove Uredbe u skladu su s načelima opisanim u Priopćenju Komisije od 5. lipnja 2002. naslovljenom „Akcijski plan - pojednostavnjenje i poboljšanje regulatornog okružja.”
(5)
Izuzetno je važno da su buduće mjere predložene na temelju ove Uredbe ili da su postupci koji se trebaju provesti tijekom njezine primjene u skladu s načelima koji su ponovno utvrđeni u izvješću Komisije objavljenom 2006. pod naslovom „CARS 21: Konkurentan regulatorni sustav za vozila za 21. stoljeće” („CARS 21”). Posebno za potrebe boljeg zakonodavstva i pojednostavnjenja i kako bi se izbjeglo stalno ažuriranje postojećeg zakonodavstva Unije po pitanju tehničkih zahtjeva, ovom se Uredbom treba upućivati na postojeće međunarodne standarde i propise koji su dostupni javnosti bez da ih se reproducira u okviru pravnog okvira Unije.
(6)
Budući da ni Direktiva 97/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1997. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na mjere protiv emisije plinovitih i krutih onečišćujućih tvari iz motora s unutarnjim izgaranjem koji se ugrađuju u izvancestovne pokretne strojeve (4) ni Direktiva 2006/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. svibnja 2006. o strojevima (5) ni ova Uredba ne predviđaju da se zahtjevima za dizajn i konstrukciju osigura sigurnost na cesti samopogonjenih necestovnih pokretnih strojeva posebno namijenjenih za uporabu u poljoprivredi i šumarstvu, Komisija bi trebala ocijeniti potrebu za usklađivanjem zakonodavstava država članica u tom području i razmotriti predlaganje zakonodavnih mjera kako bi se osigurala visoka razina sigurnosti, uzimajući u obzir postojeće zakonodavstvo Unije.
(7)
Ovom se Uredbom ne smiju dovoditi u pitanje mjere na nacionalnoj razini ni na razini Unije s obzirom na uporabu traktora za poljoprivredu i šumarstvo na cesti, kao što su zahtjevi za posebne vozačke dozvole, ograničenja najviše brzine ili mjere s obzirom na pristup pojedinim cestama.
(8)
Direktivom 2003/37/EZ u prvoj se fazi ograničila obvezna primjena homologacijskog postupka EZ-a za cjelovito vozilo na dobrovoljnoj osnovi za druge kategorije. Kako bi unutarnje tržište bilo cjelovito i pravilno funkcioniralo, ovom se Uredbom treba proizvođačima omogućiti podnošenje zahtjeva za EU homologaciju tipa cjelovitog vozila za sve kategorije obuhvaćene ovom Uredbom na dobrovoljnoj osnovi, pri čemu im se omogućuje korištenje prednosti unutarnjeg tržišta u pogledu EU homologacije tipa.
(9)
Direktivom 2003/37/EZ uređuje se EZ homologacija tipa cijelog vozila za vozila za sve terene i s usporedno namještenim sjedalima kao što su traktori. Ti bi tipovi vozila trebali također biti obuhvaćeni ovom Uredbom, uz uvjet da dotični tip vozila potpada u kategoriju vozila kako se navodi u ovoj Uredbi i ispunjava sve zahtjeve ove Uredbe.
(10)
Obveze nacionalnih nadležnih tijela utvrđene odredbama ove Uredbe za nadzor tržišta su detaljnije od odgovarajućih odredaba Uredbe (EZ) br. 765/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o utvrđivanju zahtjeva za akreditaciju i za nadzor tržišta s obzirom na stavljanje proizvoda na tržište (6).
(11)
Kako bi se osigurala visoka razina funkcionalne sigurnosti, sigurnosti na radu i zaštite okoliša, tehnički zahtjevi i ekološki standardi primjenljivi na vozila, sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice s obzirom na homologaciju tipa trebaju se uskladiti.
(12)
Prikladno je utvrditi načelo da vozila moraju biti dizajnirana, konstruirana i sastavljena tako da se na najmanju moguću mjeru svede rizik od povrede putnika u vozilu i ostalih sudionika u prometu. U tu je svrhu potrebno da proizvođači osiguraju sukladnost vozila s odgovarajućim zahtjevima određenima u ovoj Uredbi. Te bi odredbe trebale uključivati, ali ne biti ograničene, na zahtjeve koji se odnose na strukturnu cjelovitost vozila, sustave za pomoć vozaču u vožnji, sustave za utvrđivanje vidljivosti i informacija o stanju vozila i okolnog područja, sustave osvjetljavanja vozila, sustave za zaštitu putnika u vozilu, vanjski dio vozila i opremu, mase i mjere vozila i na njegove gume.
(13)
Kako bi se osiguralo da je postupak za nadzor sukladnosti proizvodnje, koji je jedan od temeljnih načela homologacijskog sustava EU-a ispravno proveden i da funkcionira pravilno, nadležno tijelo ili odgovarajuće kvalificirana tehnička služba određena za tu svrhu trebali bi redovito provjeravati proizvođače.
(14)
U pojedinim ograničenim slučajevima prikladno je dozvoliti nacionalnu homologaciju male serije. To bi se, međutim, trebalo primjenjivati samo za ograničeni broj vozila. Prema tome, potrebno je precizno definirati pojam male serije s obzirom na broj proizvedenih vozila.
(15)
Glavni cilj zakonodavstva Unije o homologaciji vozila je osigurati da nova vozila, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice stavljeni na tržište pružaju visoku razinu sigurnosti i nisu štetni za okoliš. Taj cilj ne smije biti narušen ugradnjom pojedinih dijelova ili opreme nakon što su vozila stavljena na tržište ili se već koriste. Prema tome, potrebno je poduzeti mjere kako bi se osiguralo da dijelovi ili oprema koji se mogu ugraditi na vozila i koji mogu značajno narušiti funkcioniranje sustava koji su od temeljne važnosti za sigurnost i zaštitu okoliša, podliježu prethodnoj kontroli nadležnog tijela prije njihovog stavljanja na tržište. Te mjere trebale bi se sastojati od tehničkih odredaba u vezi sa zahtjevima s kojima ti dijelovi ili ta oprema moraju biti sukladni.
(16)
Takve se mjere trebaju primijeniti samo na ograničeni broj dijelova i opreme, a njihov popis treba utvrditi Komisija u provedbenom aktu nakon savjetovanja s dionicima. Mjere trebaju osiguravati da dotični dijelovi ili oprema ne narušavaju sigurnost ni učinak vozila na okoliš a istodobno i kad god je to moguće osiguravati natjecanje na preprodajnom tržištu.
(17)
Unija je ugovorna stranka Sporazuma Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu o donošenju jedinstvenih tehničkih propisa za vozila s kotačima, opremu i dijelove koji mogu biti ugrađeni i/ili upotrijebljeni na vozilima s kotačima i uvjeta za uzajamno priznavanje homologacija dodijeljenih na temelju tih propisa („Revidiran Sporazum iz 1958.”) (7). Kako bi se pojednostavnilo homologacijsko zakonodavstvo u skladu s preporukama programa CARS 21, prikladno je staviti izvan snage sve pojedinačne direktive bez smanjivanja razine zaštite. Zahtjevi određeni u tim direktiva trebaju se prenijeti na ovu Uredbu ili na delegirane akte usvojene sukladno ovoj Uredbi i treba ih se zamijeniti gdje je prikladno, s uputama na odgovarajuće pravilnike Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu (UNECE) za koje je Unija glasala ili kojima je Unije pristupila i koji su priloženi Revidiranom Sporazumu iz 1958. Kako bi se smanjilo administrativno opterećenje homologacijskog postupka proizvođačima vozila treba omogućiti da zatraže homologaciju u skladu s ovom Uredbom, kada je to prikladno, izravno putem ishođenja homologacije prema odgovarajućim propisima UNECE-a na koje se upućuje u Prilogu I. ili delegiranim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi.
(18)
Posljedično, pravilnici UNECE-a i njihove izmjene za koje je Unija glasala, pri primjeni Odluke 97/836/EZ trebaju biti obuhvaćeni u okviru homologacijskog zakonodavstva EU-a. Sukladno tome Komisiju treba ovlastiti za donošenje potrebnih prilagodbi Priloga I. ovoj Uredbi ili delegiranih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi.
(19)
Kao drugo rješenje, u delegiranim aktima može se navesti uputa na Kodove koje je utvrdila Organizacija za gospodarsku suradnju i razvoj (OECD) ili na standarde CEN/Cenelec ili ISO koji su izravno dostupni javnosti i koji su u njima navedeni.
(20)
Važno je da proizvođači vlasnicima vozila podnesu relevantne informacije kako bi se spriječila zlouporaba sigurnosnih naprava.
(21)
Kako bi se proizvođačima sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica omogućilo da podnesu zahtjev za EU homologaciju tipa sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica ili za autorizaciju dijelova ili opreme, također je važno da ti proizvođači imaju pristup određenim informacijama koje se dobavljaju samo od proizvođača vozila, kao što su tehničke informacije, uključujući nacrte, potrebne za razvoj dijelova za preprodajno tržište.
(22)
Nediskriminirajući pristup informacijama o popravku vozila putem standardnog obrasca koji se može upotrijebiti za pretraživanje tehničkih informacija i učinkovito natjecanje na tržištu popravka vozila te usluga informiranja o održavanju vozila, potrebni su za poboljšanje funkcioniranja unutarnjeg tržišta, posebno u pogledu slobodnog kretanja robe, slobode poslovnog nastana i slobode pružanja usluga. Veliki dio tih informacija povezan je sa sustavima ugrađene dijagnostike i njihovim međudjelovanjem s drugim sustavima vozila. Prikladno je utvrditi tehničke zahtjeve koje bi proizvođači trebali poštovati na svojim internetskim stranicama, zajedno s ciljanim mjerama za osiguranje razumnog pristupa za mala i srednja poduzeća.
(23)
Proizvođačima vozila bi također trebalo biti dozvoljeno da ispunjavaju svoje obveze pružanja pristupa informacijama o popravku i održavanju u vezi s obavijesnim protokolima između traktora i vučene ili ugrađene opreme, kako je određeno u standardu ISO 11783, osiguravajući na internetskoj stranici proizvođača poveznicu na drugu internetsku stranicu koju su zajednički uspostavili nekoliko proizvođača ili konzorcij proizvođača.
(24)
Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu ove Uredbe, provedbene ovlasti trebaju se dodijeliti Komisiji. Te ovlasti trebaju se provoditi u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (8).
(25)
Kako bi se ova Uredba dopunila daljnjim tehničkim detaljima, ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije treba se prenijeti na Komisiju u pogledu funkcionalne sigurnosti, konstrukcijskih zahtjeva, utjecaja na okoliš i učinka pogonskog sklopa, pristupa informacijama o popravku i održavanju i imenovanja i posebnih ovlaštenih zadataka tehničkih služba. Od velike je važnosti da Komisija provede odgovarajuća savjetovanja tijekom svojeg pripremnog rada uključujući stručnu razinu. Komisija prilikom pripreme i sastavljanja delegiranih akata treba osigurati istodoban, pravovremen i odgovarajući prijenos odgovarajućih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću.
(26)
Države članice trebaju utvrditi pravila o sankcijama primjenljivima za kršenja ove Uredbe i delegiranih ili provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi, i osigurati da ih se provodi. Te sankcije trebaju biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.
(27)
Ništa u ovoj Uredbi ne sprečava države članice da nastave primjenjivati svoje odnosne homologacijske sustave, no Komisija treba izvijestiti Europski parlament i Vijeće o radu tih nacionalnih sustava, na temelju informacija koje dostave države članice, kako bi se ponovno razmotrilo pitanje je li potrebno uložiti zakonski prijedlog o usklađivanju pojedinačnih homologacijskih sustava na razini Unije.
(28)
Kao posljedica primjene novog regulatornog sustava osnovanog ovom Uredbom, sljedeće direktive stavljaju se izvan snage:
-
Direktiva 2003/37/EZ,
-
Direktiva Vijeća 74/347/EEZ od 25. lipnja 1974. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na vidno polje i brisače vjetrobranskog stakla za traktore na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (9),
-
Direktiva Vijeća 76/432/EEZ od 6. travnja 1976. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na kočne uređaje traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (10),
-
Direktiva Vijeća 76/763/EEZ od 27. srpnja 1976. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na putnička sjedala za traktore na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (11),
-
Direktiva Vijeća 77/537/EEZ od 28. lipnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na mjere koje treba poduzeti protiv emisije onečišćujućih tvari iz dieselovih motora traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (12),
-
Direktiva Vijeća 78/764/EEZ od 25. srpnja 1978. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na vozačko sjedalo za traktore na kotačima za poljoprivredu ili šumarstvo (13),
-
Direktiva Vijeća 80/720/EEZ od 24. lipnja 1980. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na radni prostor, pristup vozačkom mjestu te vrata i prozore traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (14),
-
Direktiva Vijeća 86/297/EEZ od 26. svibnja 1986. o usklađivanju zakonodavstava država članica o priključnim pogonskim vratilima na traktorima na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo i njihovoj zaštiti (15),
-
Direktiva Vijeća 86/298/EEZ od 26. svibnja 1986. o stražnjim zaštitnim konstrukcijama za slučaj prevrtanja uskih traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (16),
-
Direktiva Vijeća 86/415/EEZ od 24. srpnja 1986. o ugradbi, položaju, djelovanju i identifikaciji upravljačkih naprava traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (17),
-
Direktiva Vijeća 87/402/EEZ od 25. lipnja 1987. o zaštitnim konstrukcijama za slučaj prevrtanja ugrađenim ispred vozačkog sjedala uskih traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (18),
-
Direktiva 2000/25/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2000. o mjerama koje treba poduzeti protiv emisije plinovitih i krutih onečišćujućih tvari iz motora namijenjenih za pogon traktora za poljoprivredu i šumarstvo (19),
-
Direktiva 2009/57/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zaštitnim konstrukcijama pri prevrtanju traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (20),
-
Direktiva 2009/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o napravi za vuču i prijenosu za vožnju unatrag za traktore na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (21),
-
Direktiva 2009/59/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o retrovizorima za traktore na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (22),
-
Direktiva 2009/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o najvećoj konstrukcijskoj brzini i platformama za teret traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (23),
-
Direktiva 2009/61/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o ugradbi uređaja za osvjetljivanje i svjetlosnu signalizaciju na traktore na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (24),
-
Direktiva 2009/63/EZ Europskog parlamenta i Vijeća d 13. srpnja 2009. o određenim sastavnim dijelovima i značajkama traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (25),
-
Direktiva 2009/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o sprečavanju radijskih smetnja koje proizvode traktori za poljoprivredu i šumarstvo (elektromagnetska kompatibilnost) (26),
-
Direktiva 2009/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uređaju za upravljanje traktorima na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (27),
-
Direktiva 2009/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o homologaciji tipa sastavnog dijela s obzirom na uređaje za osvjetljavanje i svjetlosnu signalizaciju za traktore na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (28),
-
Direktiva 2009/75/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zaštitnim konstrukcijama pri prevrtanju traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (statičko ispitivanje) (29),
-
Direktiva 2009/76/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o razini buke kojoj je izložen vozač traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (30),
-
Direktiva 2009/144/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o određenim sastavnim dijelovima i značajkama traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (31).
(29)
Za sve interesne skupine važno je da uspostave jasno razumijevanje odnosa između ove Uredbe i Direktive 2006/42/EZ, kako bi se izbjeglo preklapanje i jasno odredilo koje zahtjeve treba ispunjavati pojedini proizvod.
(30)
Budući da države članice ne mogu zadovoljavajuće ostvariti ciljeve ove Uredbe, odnosno utvrđivanje usklađenih pravila o administrativnim i tehničkim zahtjevima za homologaciju tipa i o nadzoru tržišta vozila za poljoprivredu i šumarstvo, koji bi se s obzirom na njihov razmjer i učinke bolje ostvarili na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti, kako je određeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je određeno u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno kako bi se ostvarili ti ciljevi,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
PREDMET, PODRUČJE PRIMJENE I DEFINICIJE
Članak 1.
Predmet
1. Ovom se Uredbom određuju administrativni i tehnički zahtjevi za homologaciju tipa svih novih vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica navedenih u članku 2. stavku 1.
Ova se Uredba ne primjenjuje za homologaciju pojedinačnih vozila. Međutim, države članice koje dodjeljuju takve pojedinačne homologacije prihvaćaju svaku homologaciju tipa vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica, koja je bila dodijeljena u skladu s ovom Uredbom, a ne u skladu s odgovarajućim nacionalnim propisima.
2. Ovom se Uredbom utvrđuju zahtjevi za nadzor tržišta vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica koje podliježu homologaciji u skladu s ovom Uredbom. Ovom se Uredbom također utvrđuju zahtjevi za nadzor tržišta dijelova i opreme za takva vozila.
3. Ovom se Uredbom ne dovodi u pitanje primjena zakonodavstva o cestovnoj sigurnosti.
Članak 2.
Područje primjene
1. Ova se Uredba primjenjuje na vozila za poljoprivredu i šumarstvo kako je opisano u članku 4., dizajnirana i konstruirana u jednoj fazi ili više njih, te na sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice, kao i na dijelove i opremu dizajnirane i konstruirane za takva vozila.
Točnije, ova se Uredba primjenjuje na sljedeća vozila:
(a)
traktore (kategorije T i C);
(b)
prikolice (kategorija R); i
(c)
priključnu vučenu opremu (kategorija S).
2. Ova se Uredba ne primjenjuje na priključne vučene strojeve koji su potpuno odignuti od tla ili koji se ne mogu kretati oko okomite osi kada su vozila na koja su priključeni u uporabi, na cesti.
3. Za sljedeće vozila proizvođač može odabrati hoće li podnijeti zahtjev za homologaciju u skladu s ovom Uredbom ili će se uskladiti s odgovarajućim nacionalnim zahtjevima:
(a)
prikolice (kategorija R) i priključna vučena oprema (kategorija S);
(b)
traktori gusjeničari (kategorija C);
(c)
traktori s kotačima s posebnom namjenom (kategorije T4.1 i T4.2).
Članak 3.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe i akata navedenih u Prilogu I., osim ako se ne navodi drukčije, primjenjuju se sljedeće definicije:
(1)
„homologacija tipa” znači postupak kojim tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve;
(2)
„homologacija tipa cijelog vozila” znači homologacija tipa kojom tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da nepotpuni, potpuni ili dovršeni tip vozila zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve;
(3)
„homologacija tipa sustava” znači homologacija tipa kojom tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da sustav ugrađen u vozilo posebnog tipa zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve;
(4)
„homologacija tipa sastavnog dijela” znači homologacija tipa kojom tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da sastavni dio neovisno o vozilu zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve;
(5)
„homologacija tipa zasebne tehničke jedinice” znači homologacija tipa kojom tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da zasebna tehnička jedinica zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve u odnosu na jedan tip ili više određenih tipova vozila;
(6)
„nacionalna homologacija tipa” znači postupak homologacije tipa utvrđen nacionalnim zakonodavstvom države članice, pri čemu je važenje takve homologacije ograničeno na državno područje te države članice;
(7)
„ EU homologacija tipa” znači postupak kojim homologacijsko tijelo potvrđuje da tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve ove Uredbe;
(8)
„traktor” znači svako motorno vozilo s kotačima ili gusjenicama za poljoprivredu i šumarstvo koje ima barem dvije osovine i najveću konstrukcijski određenu brzinu najmanje 6 km/h, a čija je glavna funkcija u njegovoj vučnoj snazi i koje je posebno konstruirano za vuču, guranje, prijenos i pokretanje pojedine priključne vučene opreme konstruirane za rad u poljoprivredi i šumarstvu, ili za vuču prikolica ili opreme za poljoprivredu i šumarstvo; može se prilagoditi za vuču tereta pri radu u poljoprivredi i šumarstvu i/ili može biti opremljeno jednim putničkim sjedalom ili s više njih;
(9)
„prikolica” znači svako vozilo za poljoprivredu i šumarstvo uglavnom namijenjeno tome da ga vuče traktor te za prenošenje tereta ili obradu materijala, i s omjerom najveće tehnički dopuštene mase opterećenog vozila i mase neopterećenog vozila jednakim ili većim od 3,0;
(10)
„priključna vučena oprema” znači svako vozilo koje se upotrebljava u poljoprivredi i šumarstvu koje je konstruirano za vuču s traktorom te mijenja ili dopunjuje njegove funkcije, ima trajno ugrađen alat ili je konstruirano za obradu materijala koji mogu uključivati platformu za utovar konstruiranu i izrađenu za primitak alata i naprava potrebnih za navedene namjene, te za privremeno skladištenje svih materijala koji se proizvedu ili su potrebni tijekom posla, i s omjerom najveće tehnički dopuštene mase opterećenog vozila i mase neopterećenog vozila manjim od 3,0;
(11)
„vozilo” znači svaki traktor, prikolica ili priključna vučena oprema kako su definirani u točkama 8., 9. i 10.;
(12)
„osnovno vozilo” znači svako vozilo koje se upotrebljava u početnoj fazi višefaznog postupka homologacije tipa;
(13)
„nepotpuno vozilo” znači svako vozilo koje mora proći barem jednu daljnju fazu dovršavanja kako bi ispunilo odgovarajuće tehničke zahtjeve ove Uredbe;
(14)
„dovršeno vozilo” znači svako vozilo na kraju višefaznog postupka homologacije tipa, koje ispunjava odgovarajuće tehničke zahtjeve ove Uredbe;
(15)
„potpuno vozilo” znači svako vozilo koje ne mora biti dovršeno kako bi ispunilo odgovarajuće tehničke zahtjeve ove Uredbe;
(16)
„vozilo na kraju serije” znači svako vozilo iz zalihe, koje ne može biti dostupno na tržištu ili ga više nije moguće staviti na tržište, registrirati ni početi upotrebljavati s obzirom na stupanje na snagu novih tehničkih zahtjeva u vezi s kojima vozilo nije homologirano;
(17)
„sustav” znači sklop naprava koje u vozilu zajedno obavljaju jednu posebnu funkciju ili više njih te za koji vrijede zahtjevi iz ove Uredbe ili delegiranih ili provedbenih akata donesenih na temelju ove Uredbe;
(18)
„sastavni dio” znači naprava koja podliježe zahtjevima ove Uredbe ili delegiranih ili provedbenih akata donesenih na temelju ove Uredbe, koji može postati dio vozila i biti homologiran neovisno o vozilu u skladu s ovom Uredbom ili delegiranim ili provedbenim aktima donesenim na temelju ove Uredbe, ako ti akti sadrže izričite odredbe za to;
(19)
„zasebna tehnička jedinica” znači naprava koja podliježe zahtijevima ove Uredbe ili bilo kojeg od delegiranih ili provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi i predstavlja dio vozila koji može biti homologiran odvojeno, ali samo u odnosu na jedan određeni tip vozila ili više njih ako navedeni akti sadrže izričite odredbe za to;
(20)
„dijelovi” znači sva roba koja se upotrebljava za sastavljanje vozila kao i rezervni dijelovi;
(21)
„oprema” znači sva roba osim dijelova koji se mogu dodati ili ugraditi na vozilo;
(22)
„originalni dijelovi ili oprema” znači dijelovi ili oprema koji su proizvedeni u skladu sa zahtjevima i proizvodnim standardima koje je predvidio proizvođač vozila za proizvodnju dijelova ili opreme za sastavljanje dotičnog vozila; to uključuje dijelove ili opremu koji su proizvedeni na istoj proizvodnoj liniji kao ti dijelovi i oprema; pretpostavlja se, osim ako se ne dokaže suprotno, da dijelovi ili oprema predstavljaju originalne dijelove ili opremu ako proizvođač potvrdi da dijelovi ili oprema kakvoćom odgovaraju sastavnim dijelovima upotrijebljenim za sastavljanje dotičnog vozila i da su proizvedeni u skladu sa zahtjevima i proizvodnim standardima proizvođača vozila;
(23)
„rezervni dijelovi” znači roba namijenjena za ugradnju u ili na vozilo, koja nadomješta originalne dijelove tog vozila, uključujući robu kao što su maziva koja su nužna za uporabu vozila, uz iznimku goriva;
(24)
„funkcionalna sigurnost” znači odsutnost neprihvatljivog rizika od fizičke povrede ili opasnosti po zdravlje osoba ili vlasništva zbog nesreća uzrokovanih nepravilnim radom mehaničkih, hidrauličnih, pneumatskih, električnih ili elektroničkih sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica;
(25)
„proizvođač” znači svaka fizička ili pravna osoba koja je odgovorna nadležnom homologacijskom tijelu za sve aspekte postupka homologacije ili odobravanja, za osiguravanje sukladnosti proizvodnje i koja je također odgovorna za nadzor tržišta vezano uz proizvedena vozila, sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice, bilo da je fizička ili pravna osoba izravno uključena ili ne, u sve faze dizajna i konstruiranja vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice koji/koja je predmet homologacijskog postupka;
(26)
„zastupnik proizvođača” znači svaka fizička ili pravna osoba s poslovnim nastanom u Uniji koju je proizvođač propisno imenovao da ga zastupa pred nadležnim homologacijskim tijelom ili tijelom nadležnim za nadzor tržišta i da nastupa u ime proizvođača vezano uz pitanja obuhvaćena ovom Uredbom;
(27)
„homologacijsko tijelo” znači tijelo države članice koje je država članica osnovala ili imenovala i o tome obavijestila Komisiju koje ima nadležnost za sve aspekte homologacije tipa vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, za postupak ovlaštenja, izdavanje i prema potrebi povlačenje ili odbijanje homologacijskih certifikata, za djelovanje kao kontaktno tijelo za homologacijska tijela drugih država članica, za određivanje tehničkih služba i osiguravanje da proizvođač ispunjava svoje obveze u pogledu sukladnosti proizvodnje;
(28)
„tehnička služba” znači organizacija ili tijelo koje je odredilo nadležno homologacijsko tijelo države članice kao ispitni laboratorij za provođenje ispitivanja ili kao tijelo za ocjenu sukladnosti koje provodi prvobitnu ocjenu i druga ispitivanja ili provjere, u ime homologacijskog tijela, i koje samo provodi te funkcije za homologacijsko tijelo;
(29)
„samoispitivanje” znači da proizvođač koji je bio imenovan tehničkom službom za ocjenjivanje sukladnosti s pojedinim zahtjevima izvodi ispitivanja u vlastitim prostorima, evidentira rezultate ispitivanja i podnosi izvješće i zaključke homologacijskom tijelu;
(30)
„virtualna ispitna metoda” znači računalne simulacije, uključujući izračune kojima se pokazuje je li vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica ispunjavaju tehničke zahtjeve delegiranih akata donesenih u skladu s člankom 27. stavkom 6. bez potrebe za uporabom fizičkog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice;
(31)
„certifikat o homologaciji tipa” znači dokument kojim homologacijsko tijelo službeno potvrđuje da je tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice homologiran;
(32)
„certifikat o EU-homologaciji” znači certifikat temeljen na uzorku određenom u provedbenom aktu donesenom u skladu s ovom Uredbom ili obrascu s izjavom određenom u odgovarajućim pravilnicima UNECE-a na koje se upućuje u ovoj Uredbi ili u delegiranim aktima u skladu s ovom Uredbom;
(33)
„potvrda o sukladnosti” znači dokument koji je izdao proizvođač, kojim se potvrđuje da je proizvedeno vozilo sukladno homologiranom tipu vozila;
(34)
„ugrađen sustav za dijagnostiku” ili „OBD sustav” znači sustav koji ima sposobnost identificiranja područja u kojem je vjerojatno došlo do neispravnog rada pomoću kodova grešaka pohranjenih u memoriji računala;
(35)
„informacije o popravku i održavanju vozila” znači sve informacije potrebne za dijagnozu, servisiranje, provjeru, periodični nadzor, popravak, reprogramiranje ili ponovno pokretanje vozila i koje proizvođači osiguravaju ovlaštenim trgovcima i serviserima, uključujući sve naknadne izmjene i dopune takvih informacija; te informacije uključuju sve informacije potrebne za ugradnju dijelova i opreme na vozila;
(36)
„neovisni subjekt” znači druga poduzeća osim ovlaštenih trgovaca i servisera koja su izravno ili neizravno uključena u popravak i održavanje vozila, posebno serviseri, proizvođači ili distributeri opreme za popravak, alata ili rezervnih dijelova, izdavači tehničkih informacija, automobilski klubovi, cestovni operateri za pomoć, operateri koji nude usluge provjere i provođenja ispitivanja, operateri koji nude obuku za instalatere, proizvođači i serviseri opreme za vozila na alternativna goriva;
(37)
„novo vozilo” znači vozilo koje nikad prije nije bilo registrirano ni stavljeno u uporabu;
(38)
„registracija” znači administrativno odobrenje za stavljanje vozila u uporabu kao i u cestovni promet, uključujući identifikaciju vozila i izdavanje serijskog broja poznatijeg kao registarski broj, bilo da je trajni, privremeni ili na kraće vremensko razdoblje;
(39)
„stavljanje na tržište” znači prvo stavljanje na raspolaganje vozila, sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice, dijela ili opreme u Uniji;
(40)
„početak uporabe” znači prva uporaba za predviđenu svrhu vozila, sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice, dijela ili opreme u Uniji;
(41)
„uvoznik” znači svaka fizička ili pravna osoba s poslovnim nastanom u Uniji koja stavlja na tržište vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu iz treće zemlje;
(42)
„distributer” znači svaka fizička ili pravna osoba u lancu nabave, osim proizvođača ili uvoznika, koja stavlja na tržište vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu;
(43)
„gospodarski subjekt” znači proizvođač, zastupnik proizvođača, uvoznik ili distributer;
(44)
„nadzor tržišta” znači aktivnosti koje su provela nacionalna nadležna tijela kao i mjere koje su poduzela kako bi osigurala da su vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji su raspoloživi na tržištu u skladu sa zahtjevima određenim u odgovarajućem zakonodavstvu Unije za usklađenje i ne ugrožavaju zdravlje, sigurnost kao nijedan drugi aspekt zaštite javnog interesa;
(45)
„tijelo za nadzor tržišta” znači tijelo države članice odgovorno za provođenje nadzora tržišta na njezinom državnom području;
(46)
„nacionalno tijelo” znači homologacijsko tijelo ili bilo koje drugo nadležno tijelo uključeno u i odgovorno za nadzor tržišta, graničnu kontrolu ili registraciju u državi članici s obzirom na vozila, sustave, sastavne dijelove, zasebne tehničke jedinice, dijelove ili opremu;
(47)
„staviti na raspolaganje na tržište” znači svaka nabava vozila, sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice, dijela ili opreme za distribuciju ili uporabu na tržištu u tijeku trgovačke djelatnosti, bilo za plaćanje ili besplatno;
(48)
„tip vozila” znači skupina vozila, uključujući varijante i inačice iste kategorije, koja se ne razlikuje prema barem sljedećim temeljnim značajkama:
-
kategoriji,
-
proizvođaču,
-
određenju tipa kako je naveo proizvođač,
-
osnovnim značajkama izrade i konstrukcije,
-
središnjoj šasiji/šasiji s uzdužnim nosačima/zglobnoj šasiji (očite i temeljne razlike),
-
za kategoriju T: osovine (broj) ili, za kategoriju C: osovine/gusjenice (broj),
-
u slučaju višefazno izrađenih vozila, prema proizvođaču i tipu vozila u prethodnoj fazi;
(49)
„varijanta” znači vozila istog tipa koja se ne razlikuju prema barem sljedećim temeljnim značajkama:
(a)
kod traktora:
-
konstrukciji karoserije ili vrsti nadogradnje,
-
stupnju izrade,
-
motoru (unutarnje izgaranje/hibridni/električni/hibridno-električni),
-
načinu rada,
-
broju i rasporedu cilindara,
-
razlici u snazi za najviše 30 % (najveća snaga može biti najviše 1,3 puta veća od najmanje snage),
-
razlici u kapacitetu cilindra za najviše 20 % (najveći kapacitet može biti najviše 1,2 puta veći od najmanjeg kapaciteta),
-
pogonskim osovinama (broj, položaj, međusobna povezanost),
-
upravljanim osovinama (broj i položaj),
-
najvećoj masi opterećenog vozila koja se ne razlikuje za više od 10 %,
-
prijenosu snage (tip),
-
zaštitnoj konstrukciji prilikom prevrtanja,
-
kočenim osovinama (broj);
(b)
kod prikolica ili priključne vučene opreme:
-
upravljanim osovinama (broj, položaj, međusobna povezanost),
-
najvećoj masi opterećenog vozila koja se ne razlikuje za više od 10 %,
-
kočenim osovinama (broj);
(50)
„hibridno vozilo” znači motorno vozilo opremljenobarem dvama različitim pretvornicima energije i dvama različitim sustavima za pohranu energije (u vozilu) u svrhu pogona vozila;
(51)
„hibridno električno vozilo” znači vozilo koje za potrebe mehaničkog pogona crpi energiju iz obaju sljedećih ugrađenih sustava za pohranu energije/snage za pogon vozila:
(a)
goriva;
(b)
akumulatora, kondenzatora, zamašnjaka/generatora ili druge naprave za pohranjivanje električne energije ili snage.
Ta definicija također uključuje vozila koja crpe energiju iz potrošnoga goriva samo u svrhu punjenja naprave za pohranu električne energije/snage;
(52)
„potpuno električno vozilo” znači vozilo koje pogoni sustav koji se sastoji od jedne naprave za pohranu električne energije ili više njih, jedne naprave za kondicioniranje električne energije ili više njih, te jednog električnog stroja koji električnu energiju pretvara u mehaničku energiju koja se prenosi do kotača i tako pogoni vozilo, ili više takvih strojeva;
(53)
„inačica varijante” znači vozila sastavljena od kombinacije značajka navedenih u dokumentaciji iz članka 24. stavka 10.
Upućivanja u ovoj Uredbi na zahtjeve, postupke ili aranžmane utvrđene ovom Uredbom tumače se kao upućivanja na te zahtjeve, postupke ili aranžmane utvrđene u ovoj Uredbi i delegiranim i provedbenim aktima donesenim u skladu s ovom Uredbom.
Članak 4.
Kategorije vozila
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće kategorije vozila:
(1)
„kategorija T” obuhvaća sve traktore na kotačima; svaka kategorija traktora na kotačima opisana u točkama od 2. do 8. dopunjena je na kraju indeksom „a” ili „b” u skladu s konstrukcijski određenom brzinom:
(a)
„a” za traktore na kotačima s najvećom konstrukcijski određenom brzinom manjom ili jednakom 40 km/h;
(b)
„b” za traktore na kotačima s najvećom konstrukcijski određenom brzinom većom od 40 km/h;
(2)
„kategorija T1” obuhvaća traktore na kotačima, s razmakom kotača na osovini najbližoj vozaču većim od 1 150 mm, mase neopterećenog traktora u voznom stanju veće od 600 kg i zračnosti do tla koja nije veća od 1 000 mm;
(3)
„kategorija T2” obuhvaća traktore na kotačima, s razmakom kotača većim od 1 150 mm, mase neopterećenog traktora u voznom stanju veće od 600 kg i zračnosti do tla koja nije veća od 600 mm; kad je omjer visine težišta traktora (mjereno od tla) i srednje vrijednosti razmaka kotača svake osovine veći od 0,90, najveća konstrukcijska brzina je ograničena na 30 km/h;
(4)
„kategorija T3” obuhvaća traktore na kotačima s masom neopterećenog traktora u voznom stanju koja nije veća od 600 kg;
(5)
„kategorija T4” obuhvaća traktore na kotačima s posebnom namjenom;
(6)
„kategorija T4.1” (traktori s velikom zračnošću od tla) obuhvaća traktore konstruirane za rad s visoko naraslim kulturama kao što su biljke povijuše. Oni imaju uzdignutu šasiju ili dio šasije što im omogućuje kretanje prema naprijed usporedno s biljnom plodinom s lijevim i desnim kotačima sa svake strane jednog ili više redova ploda. Namijenjeni su za alate za prenošenje ili obradu koji se mogu pričvrstiti sprijeda između osovina, odostraga ili na platformu. Kada je traktor u radnom položaju zračnost od tla okomito na red s plodom prelazi 1 000 mm. Ako je omjer visine težišta traktora mjereno od tla, pri uporabi uobičajenih guma, i srednje vrijednosti razmaka kotača svake osovine veći od 0,90, najveća konstrukcijska brzina ne prelazi 30 km/h;
(7)
„kategorija T4.2” (vrlo široki traktori) obuhvaća traktore za koje su značajne široke dimenzije i prvenstveno su namijenjeni za obrađivanje velikih poljoprivrednih površina;
(8)
„kategorija T4.3” (traktori s malom zračnošću od tla) obuhvaća traktore s pogonom na četiri kotača čija je priključna oprema namijenjena za uporabu u poljoprivredi ili šumarstvu i koji su značajni po nosećem okviru, i opremljeni s jednim priključnim pogonskim vratilom čija tehnički dozvoljena masa nije veća od 10 tona ili s više takvih vratila, kod kojih je omjer te mase i najveće mase neopterećenog vozila u voznom stanju manji od 2,5, i imaju težište, izmjereno od tla pri uporabi uobičajenih guma, na visini od najmanje 850 mm;
(9)
„kategorija C” obuhvaća traktore na gusjenicama koji su pogonjeni beskrajnim gusjenicama ili kombinacijom kotača i beskrajnih gusjenica, s potkategorijama određenim analogno kategoriji T;
(10)
„kategorija R” obuhvaća prikolice; svaka kategorija prikolice opisana u točkama od 11. do 14. dopunjena je na kraju indeksom „a” ili „b” u skladu s njezinom konstrukcijski određenom brzinom:
(a)
„a” za prikolice s najvećom konstrukcijski određenom brzinom manjom ili jednakom 40 km/h;
(b)
„b” za prikolice s najvećom konstrukcijski određenom brzinom većom od 40 km/h;
(11)
„kategorija R1” obuhvaća prikolice kod kojih zbroj tehnički dopuštenih masa po osovini ne prelazi 1 500 kg;
(12)
„kategorija R2” obuhvaća prikolice kod kojih zbroj tehnički dopuštenih masa po osovini prelazi 1 500 kg, ali nije veći od 3 500 kg.
(13)
„kategorija R3” obuhvaća prikolice kod kojih zbroj tehnički dopuštenih masa po osovini prelazi 3 500 kg, ali nije veći od 21 000 kg.
(14)
„kategorija R4” obuhvaća prikolice kod kojih zbroj tehnički dopuštenih masa po osovini prelazi 21 000 kg;
(15)
„kategorija S” obuhvaća priključnu vučenu opremu.
Svaka kategorija priključne vučene opreme dopunjena je na kraju indeksom „a” ili „b” u skladu s njezinom konstrukcijski određenom brzinom:
(a)
„a” za priključnu vučenu opremu s najvećom konstrukcijski određenom brzinom manjom ili jednakom 40 km/h;
(b)
„b” za priključnu vučenu opremu s najvećom konstrukcijski određenom brzinom većom od 40 km/h;
(16)
„kategorija S1” obuhvaća priključnu vučenu opremu kod koje zbroj tehnički dopuštenih masa po osovini ne prelazi 3 500 kg;
(17)
„kategorija S2” obuhvaća priključnu vučenu opremu kod koje zbroj tehnički dopuštenih masa po osovini prelazi 3 500 kg.
POGLAVLJE II.
OPĆE OBVEZE
Članak 5.
Obveze država članica
1. Države članice osnivaju ili imenuju homologacijska tijela nadležna za pitanja vezana uz homologaciju i tijela za nadzor tržišta nadležna za pitanja vezana uz nadzor tržišta u skladu s ovom Uredbom. Države članice obavješćuju Komisiju o osnivanju i imenovanju takvih tijela.
Obavijest o nadležnim tijelima za homologaciju i nadzor tržišta obuhvaća njihovo ime i adresu, uključujući elektroničku adresu i područje nadležnosti. Komisija na svojoj internetskoj stranici objavljuje popis i detalje o nadležnim homologacijskim tijelima.
2. Države članice dozvoljavaju stavljanje na tržište, registriranje ili početak uporabe samo onih vozila, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica koji ispunjavaju zahtjeve ove Uredbe.
3. Države članice ne zabranjuju, ne ograničavaju ni ne sprečavaju stavljanje na tržište, registraciju ni početak uporabe vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica zbog razloga povezanih s aspektima njihove konstrukcije i funkcioniranja obuhvaćenim ovom Uredbom, ako ispunjavaju njezine zahtjeve.
4. Države članice organiziraju i provode nadzor tržišta i provjere vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koji ulaze na tržište u skladu s poglavljem III. Uredbe (EZ) br. 765/2008.
Članak 6.
Obveze nadležnih homologacijskih tijela
1. Nadležna homologacijska tijela osiguravaju da proizvođači koji podnose zahtjev za homologaciju ispunjavaju svoje obveze sukladno ovoj Uredbi.
2. Nadležna homologacijska tijela dodjeljuju homologaciju samo onim vozilima, sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama koji ispunjavaju zahtjeve ove Uredbe.
Članak 7.
Mjere za nadzor tržišta
1. Nadležna tijela za nadzor tržišta u primjerenom opsegu provode odgovarajući pregled dokumentacije za homologirana vozila, sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice, pri čemu uzimaju u obzir utvrđena načela za ocjenu rizika, pritužaba i drugih informacija.
Nadležna tijela za nadzor tržišta mogu od gospodarskih subjekata zahtijevati da daju na raspolaganje onu dokumentaciju i informacije za koje smatraju da su potrebni za provođenje njihovih djelatnosti.
Kada gospodarski subjekti prilože certifikate o sukladnosti, nadležna tijela za nadzor tržišta moraju uzeti u obzir te certifikate.
2. Za dijelove i opremu koji nisu navedeni u stavku 1. ovog članka, u cijelosti se primjenjuje članak 19. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 765/2008.
Članak 8.
Obveze proizvođača
1. Proizvođači osiguravaju da su vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice kad ih se stavi na tržište ili se počnu upotrebljavati, izrađeni i homologirani u skladu sa zahtjevima određenima u ovoj Uredbi i delegiranim i provedbenim aktima donesenim u skladu s ovom Uredbom.
2. U slučaju višefazne homologacije tipa, svaki proizvođač je odgovoran za homologaciju i sukladnost proizvodnje sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica dodanih u fazi dovršavanja vozila koje obavlja proizvođač. Svaki proizvođač koji preinači sastavne dijelove ili sustave koji su već homologirani u ranijim fazama odgovorni su za homologaciju i sukladnost proizvodnje preinačenih sastavnih dijelova i sustava.
3. Proizvođači koji nepotpuno vozilo preinače tako da se ono zbog toga uvrštava u drugu kategoriju vozila, zbog čega se izmjenjuju i zakonski zahtjevi koji su već ocijenjeni u prijašnjoj fazi homologacije, odgovorni su također za sukladnost sa zahtjevima koji se primjenjuju za kategoriju vozila u koju je sad uvršteno preinačeno vozilo.
4. Za potrebe homologacije vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica obuhvaćenih ovom Uredbom, proizvođači s poslovnim nastanom izvan Unije imenuju jednog zastupnika s poslovnim nastanom unutar Unije da ih zastupa pred homologacijskim tijelom.
5. Proizvođači s poslovnim nastanom izvan Unije, osim toga, imenuju jednog zastupnika s poslovnim nastanom unutar Unije za potrebe nadzora tržišta, koji može biti zastupnik naveden u stavku 4. ili dodatni zastupnik.
6. Proizvođači odgovaraju homologacijskom tijelu za sve aspekte postupka homologacije i za osiguravanje sukladnosti proizvodnje, bez obzira na to jesu li izravno uključeni u sve faze izrade vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice ili ne.
7. U skladu s ovom Uredbom i i delegiranim i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi proizvođači osiguravaju da se provode postupci za utvrđivanje sukladnosti serijske proizvodnje s homologiranim tipom. U skladu s poglavljem VI. uzimaju se u obzir preinake dizajna vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice ili značajke i promjene u zahtjevima za koje je deklarirano da ih vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica ispunjava.
8. Osim propisane oznake i homologacijskih oznaka namještenih na vozila, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice u skladu s člankom 34., proizvođači vozila, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica, navode svoje ime, registrirano trgovačko ime ili registriranu trgovačku oznaku i adresu u Uniji na kojoj ih se može kontaktirati u vezi s njihovim vozilima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama koji su raspoloživi na tržištu ili, ako to nije moguće, na ambalaži ili u dokumentu priloženom sastavnom dijelu ili zasebnoj tehničkoj jedinici.
9. Proizvođači osiguravaju da u trenutku kada odgovaraju za vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu uvjeti skladištenja ili prijevoza ne ugrožavaju njegovu sukladnost sa zahtjevima određenim u ovoj Uredbi.
Članak 9.
Obveze proizvođača u pogledu njihovih proizvoda koji nisu u sukladnosti ili koji predstavljaju ozbiljnu opasnost
1. Proizvođači koji smatraju ili imaju razloga vjerovati da njihovo vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica koji su stavljeni na tržište ili su se počeli upotrebljavati nisu sukladni s ovom Uredbom ili delegiranim i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, odmah poduzimaju korektivne mjere potrebne za postizanje sukladnosti vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice ili ih, prema potrebi, povlače ili opozivaju s tržišta.
Proizvođač odmah obavješćuje nadležno homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju, navodeći detalje o nesukladnosti i poduzetim korektivnim mjerama.
2. Kada vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema predstavljaju ozbiljan rizik, proizvođači o tome odmah obavješćuju homologacijsko tijelo i tijelo nadležno za nadzor tržišta u državi članici u kojoj su vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema stavljeni na tržište ili su se počeli upotrebljavati, pri čemu navode detalje, posebno o nesukladnosti i svim poduzetim korektivnim mjerama.
3. Proizvođači pohranjuju opisnu dokumentaciju iz članka 24. stavka 10., a proizvođač vozila dodatno pohranjuje kopiju potvrde o sukladnosti navedenu u članku 33. kako bi bila na raspolaganju nadležnim tijelima u razdoblju od 10 godina nakon stavljanja vozila na tržište, a u razdoblju od pet godina nakon stavljanja na tržište sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice.
4. Proizvođači na temelju obrazloženog zahtjeva nacionalnog nadležnog tijela podnose tom tijelu putem nadležnog homologacijskog tijela kopiju certifikata o EU homologaciji tipa ili odobrenja kako se navodi u članku 46. stavcima 1. i 2. dokazujući sukladnost vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, na jeziku koji to tijelo može lako razumjeti. Proizvođači surađuju s nacionalnim tijelom u svakoj akciji poduzetoj u skladu s člankom 20. Uredbe (EZ) br. 765/2008 kako bi se otklonili rizici koje predstavljaju njihova vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji su stavljeni na tržište, registrirani ili stavljeni u uporabu.
Članak 10.
Obveze zastupnika proizvođača u pogledu nadzora tržišta
Zastupnik proizvođača za nadzor tržišta obavlja zadatke u skladu s ovlaštenjem koje izdaje proizvođač. To ovlaštenje omogućuje zastupniku obavljanje barem sljedećega:
(a)
pristupa opisnoj dokumentaciji iz članka 22. i certifikatima o sukladnosti iz članka 33. tako da oni mogu biti dani na raspolaganje homologacijskim tijelima na razdoblje od 10 godina nakon stavljanja na tržište vozila i na razdoblje od pet godina nakon stavljanja na tržište sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice;
(b)
nastavno na obrazloženi zahtjev homologacijskog tijela, osiguranje svih potrebnih informacija i dokumentacije za dokazivanje sukladnosti proizvodnje vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice tom tijelu;
(c)
suradnju s nadležnim tijelima za homologaciju i za nadzor tržišta, na njihov zahtjev, u svakoj aktivnosti poduzetoj za uklanjanje ozbiljnog rizika koje predstavljaju vozila, sastavni dijelovi, zasebne tehničke jedinice, dijelovi ili oprema u okviru njegovog ovlaštenja.
Članak 11.
Obveze uvoznika
1. Uvoznici stavljaju na tržište ona vozila, sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice kojima je dodijeljena EU homologacija tipa ili ispunjavaju zahtjeve za nacionalnu homologaciju s obzirom na dijelove ili opremu za koje u cijelosti važe zahtjevi iz Uredbe (EZ) br. 765/2008.
2. Prije stavljanja na tržište homologiranog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice uvoznici osiguravaju da postoji opisna dokumentacija u skladu s člankom 24. stavkom 10. i da sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica nose zahtijevanu homologacijsku oznaku i ispunjavaju zahtjeve članka 8. stavka 8. U slučaju vozila uvoznik provjerava da je vozilu priložena zahtijevana potvrda o sukladnosti.
3. Kada uvoznici smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema ne ispunjavaju zahtjeve ove Uredbe i da nisu sukladni odgovarajućoj homologaciji tipa, oni neće staviti na tržište niti dozvoliti stavljanje u uporabu ni registriranje vozila, sustava, sastavnog dijela ni zasebne tehničke jedinice, dijela ni opreme dok se ne uspostavi sukladnost. Osim toga, ako smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema predstavljaju ozbiljan rizik oni o tome obavješćuju proizvođača i tijela nadležna za nadzor tržišta. U slučaju homologiranih vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica oni također obavješćuju nadležno homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju za tu namjenu.
4. Uvoznici navode svoje ime, registriran trgovački naziv ili registriranu trgovačku oznaku i adresu na kojoj ih se može kontaktirati vezano uz vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu, ili, ako to nije moguće, na njihovoj ambalaži ili na dokumentu koji je priložen sustavu, sastavnom dijelu, zasebnoj tehničkoj jedinici, dijelu ili opremi.
5. Uvoznici osiguravaju da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica imaju priložene upute i informacije, koje se zahtijevaju u skladu s člankom 51., na službenom jeziku ili jezicima dotičnih država članica.
6. Uvoznici osiguravaju da dok je vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica pod njihovom odgovornošću, uvjeti skladištenja ili prijevoza ne ugrožavaju njihovu sukladnost sa zahtjevima određenim u ovoj Uredbi.
7. Ako uvoznik, s obzirom na ozbiljan rizik koji predstavlja vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema, smatra da je radi zaštite zdravlja i sigurnosti potrošača to primjereno, istražuje moguće pritužbe i, prema potrebi, vodi evidenciju pritužaba i opoziva vozila, sustava, sastavnih dijelova, zasebnih tehničkih jedinica, dijelova ili opreme i o takvom nadzoru obavješćuje distributere.
Članak 12.
Obveze uvoznika u pogledu njihovih proizvoda koji nisu u sukladnosti ili koji predstavljaju ozbiljnu opasnost
1. Uvoznici koji smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica koje su oni stavili na tržište nisu sukladni s ovom Uredbom, odmah poduzimaju korektivne mjere potrebne za postizanje sukladnosti vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, ili ih prema potrebi povlače ili opozivaju s tržišta.
2. Kada vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema predstavljaju ozbiljan rizik, uvoznici o tome odmah obavješćuju proizvođača i homologacijsko tijelo i tijelo nadležno za nadzor tržišta države članice u kojoj su oni stavljeni na tržište. Uvoznik ih također obavješćuje o svakoj poduzetoj akciji i navodi detalje, posebno o ozbiljnom riziku i svim korektivnim mjerama koje je poduzeo proizvođač.
3. Uvoznici pohranjuju kopiju potvrde o sukladnosti tako da je tijelu za homologaciju i tijelu za nadzor tržišta na raspolaganju u razdoblju od narednih 10 godina nakon stavljanja vozila na tržište, i u razdoblju od pet godina nakon stavljanja na tržište sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, i osiguravaju da je opisna dokumentacija iz članka 24. stavka 10. raspoloživa tim tijelima, na zahtjev.
4. Uvoznici na temelju obrazloženog zahtjeva nacionalnog nadležnog tijela podnose tom tijelu sve informacije i dokumentaciju potrebnu za dokazivanje sukladnosti vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, na jeziku koji to tijelo može lako razumjeti. Uvoznici surađuju s tim nacionalnim tijelom, na njegov zahtjev, u svakoj akciji poduzetoj kako bi se otklonili rizici koje predstavlja vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema koji su oni stavili na tržište.
Članak 13.
Obveze distributera
1. Distributeri prilikom stavljanja na tržište vozila, sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice, dijela ili opreme poštuju zahtjeve ove Uredbe.
2. Distributeri prije stavljanja na raspolaganje na tržištu, registriranja ili stavljanja u uporabu vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, provjeravaju da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica nose zahtijevanu statutornu oznaku ili homologacijsku oznaku, da imaju priložene zahtijevane dokumente i upute i sigurnosne informacije na službenom jeziku ili službenim jezicima države članice u kojoj se vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica planiraju staviti na tržite, i da su uvoznik i proizvođač ispunili zahtjeve određene u članku 11. stavcima 2. i 4. i članku 34. stavcima 1. i 2.
3. Distributeri osiguravaju da u trenutku kad su oni odgovorni za vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu, uvjeti skladištenja i prijevoza ne ugrožavaju njihovu sukladnost sa zahtjevima određenima u ovoj Uredbi.
Članak 14.
Obveze distributera u pogledu njihovih proizvoda koji nisu u sukladnosti ili koji predstavljaju ozbiljnu opasnost
1. Kada distributeri smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica nisu u sukladnosti sa zahtjevima ove Uredbe, ne stavljaju na raspolaganje na tržište, ne registriraju ni ne stavljaju u uporabu to vozilo, sustav, sastavni dio ni zasebnu tehničku jedinicu, dok se ne uspostavi njihova sukladnost.
2. Distributeri koji smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica koje su oni stavili na raspolaganje na tržište ili registrirali ili za čije stavljanje u uporabu su oni odgovorni, nisu u sukladnosti s ovom Uredbom, obavješćuju proizvođača ili zastupnika proizvođača kako bi osigurali da su poduzete korektivne mjere u skladu s člankom 9. stavkom 1. ili člankom 12. stavkom 1., potrebne za postizanje sukladnosti tog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice ili da se prema potrebi opozovu s tržišta.
3. Kada vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema predstavljaju ozbiljan rizik, distributeri o tome odmah obavješćuju proizvođača, uvoznika i homologacijsko tijelo i tijelo nadležno za nadzor tržišta u državi članici u kojoj su oni stavljeni na tržište. Distributer ih također obavješćuje o svakoj poduzetoj akciji i navodi detalje, posebno o ozbiljnom riziku i svim korektivnim mjerama koje je poduzeo proizvođač.
4. Distributeri, na temelju obrazloženog zahtjeva nacionalnog nadležnog tijela, osiguravaju da proizvođač dostavi nacionalnom tijelu informacije navedene u članku 9. stavku 4. ili da uvoznik dostavi nacionalnom tijelu informacije navedene u članku 12. stavku 3. Oni surađuju s tim tijelom, na njegov zahtjev, u svakoj akciji poduzetoj u skladu s člankom 20. Uredbe (EZ) br. 765/2008, kako bi se otklonili rizici koje predstavljaju vozila, sustavi, sastavni dijelovi, zasebne tehničke jedinice, dijelovi ili oprema, koje su oni stavili na raspolaganje na tržište.
Članak 15.
Slučajevi u kojima se obveze proizvođača primjenjuju na uvoznike i distributere
Uvoznik ili distributer smatraju se proizvođačem za potrebe ove Uredbe i podliježu obvezama proizvođača iz članaka 8. i 10., kada uvoznik ili distributer stavi na raspolaganje na tržište, registrira ili je odgovoran za stavljanje u uporabu vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice pod njegovim imenom ili trgovačkom oznakom ili preinači vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu tako da sukladnost s primjenljivim zahtjevima može postati sporna.
Članak 16.
Određivanje gospodarskih subjekata
Gospodarski subjekti, na zahtjev, izvješćuju nadležna tijela za homologaciju i za nadzor tržišta, u razdoblju od pet godina, o sljedećem:
(a)
svakom gospodarskom subjektu koji im je isporučio vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu;
(b)
svakom gospodarskom subjektu kojem su oni isporučili vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu.
POGLAVLJE III.
TEMELJNI ZAHTJEVI
Članak 17.
Zahtjevi za funkcionalnu sigurnost vozila
1. Proizvođači osiguravaju da su vozila konstruirana, izrađena i sastavljena tako da je rizik od povrede putnika i drugih osoba u okolici vozila što manji.
2. Proizvođači osiguravaju da su vozila, sustavi, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice sukladni s odgovarajućim zahtjevima ove Uredbe uključujući zahtjeve koji se odnose na:
(a)
cjelovitost konstrukcije vozila;
(b)
sustave za pomoć pri vožnji, posebno u vezi sa sustavima upravljanja i kočenja, uključujući napredne sustave kočenja i sustave elektroničkog nadzora stabilnosti.
(c)
sustave koji vozaču osiguravaju vidljivost i informacije o stanju vozila i okolnog područja, uključujući stakla, ogledala i sustave informiranja vozača;
(d)
uređaje za osvjetljavanje na vozilu;
(e)
zaštitu putnika u vozilu, uključujući unutarnju opremu, naslone za glavu, sigurnosne pojase i vrata vozila;
(f)
vanjski dio vozila i oprema;
(g)
elektromagnetsku kompatibilnost;
(h)
zvučno upozorne naprave;
(i)
sustave grijanja;
(j)
naprave za sprečavanje neovlaštene uporabe;
(k)
identifikacijske sustave vozila;
(l)
mase i dimenzije;
(m)
električnu sigurnost, uključujući statički elektricitet;
(n)
konstrukciju za zaštitu od stražnjeg podlijetanja;
(o)
bočnu zaštitu;
(p)
platformu za utovar;
(q)
napravu za vuču;
(r)
gume;
(s)
sustave za zaštitu od prskanja ispod kotača;
(t)
vožnju unazad;
(u)
gusjenice;
(v)
mehaničke naprave za spajanje, uključujući zaštitu od grešaka prilikom postavljanja.
3. Sastavni dijelovi vozila kod kojih su opasnosti električne prirode pokrivene delegiranim ili provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, ne podliježu Direktivi 2006/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na električnu opremu konstruiranu za uporabu unutar određenih graničnih vrijednosti napona (32).
4. Zahtjevi navedeni u stavcima 1. i 2. primjenjuju se na vozila i sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice za takva vozila, ako su primjenljivi u skladu s Prilogom I.
5. Kako bi se osiguralo da se postigla visoka razina funkcionalne sigurnosti, Komisija će biti ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 71. o detaljnim tehničkim zahtjevima za predmete navedene u stavku 2. ovog članka, i ako je primjenljivo uključujući ispitne postupke i granične vrijednosti. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
Ti detaljni zahtjevi su takvi da povećavaju ili barem održavaju razinu funkcionalne sigurnosti predviđenu direktivama navedenim u članku 76. stavku 1. i članku 77., i osiguravaju sljedeće:
(a)
vozila s najvećom konstrukcijski određenom brzinom većom od 40 km/h postižu jednaku razinu funkcionalne sigurnosti, s obzirom na učinkovitost kočnica, a gdje je prikladno, i protublokirajućih kočnih sustava, kao i motorna vozila i njihove prikolice;
(b)
najveći kontaktni tlak guma ili gusjenica na tvrdoj cestovnoj površini ne prelazi 0,8 MPa.
Članak 18.
Zahtjevi za sigurnost na radu
1. Proizvođači osiguravaju da su vozila konstruirana, izrađena i sastavljena tako da je rizik od povrede osoba koje rade u vozilu ili s njih što je moguće manji.
2. Proizvođači osiguravaju da vozila, sustavi, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice ispunjavaju odgovarajuće zahtjeve određene u ovoj Uredbi uključujući zahtjeve koji se odnose na:
(a)
zaštitne konstrukcije pri prevrtanju („ZKP”);
(b)
strukture za zaštitu od padajućih predmeta („SZPP”);
(c)
putnička sjedala;
(d)
izloženost vozača razini buke;
(e)
vozačko sjedalo;
(f)
radni prostor i pristup vozačkom mjestu, uključujući zaštitu od klizanja, spoticanja ili padanja;
(g)
priključno pogonsko vratilo;
(h)
zaštitu sastavnih dijelova pogona;
(i)
sidrišne točke sigurnosnog pojasa;
(j)
sigurnosne pojase;
(k)
zaštitu vozača od prodirajućih predmeta (Operator Protection Structures; dalje u tekstu: OPS);
(l)
zaštitu vozača od opasnih tvari;
(m)
zaštitu od izlaganja dijelovima ili materijalima pri ekstremnim temperaturama;
(n)
priručnik s uputama za uporabu;
(o)
nadzor, uključujući sigurnost i pouzdanost nadzornih sustava, naprave za isključivanje u nuždi i automatsko isključivanje;
(p)
zaštitu od mehaničkih nesreća, osim onih navedenih u točkama (a), (b), (g) i (k), uključujući zaštitu od hrapavih površina, oštrih rubova i kutova, pucanja cijevi koje prenose tekućine i nekontroliranog kretanja vozila;
(q)
rad i održavanje, uključujući sigurno čišćenje vozila;
(r)
sigurnosne i zaštitne naprave;
(s)
informacije, upozorenja i oznake;
(t)
materijale i proizvode;
(u)
akumulatore.
3. Zahtjevi navedeni u stavcima 1. i 2. primjenjuju se na vozila i sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice namijenjene za takva vozila, ako su primjenljivi u skladu s Prilogom I.
4. Za osiguravanje visoke razine sigurnosti putnika Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 71. o detaljnim tehničkim zahtjevima za predmete navedene u stavku 2. ovog članka, i ako je primjenljivo, uključujući ispitne postupke i granične vrijednosti. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
Ti su detaljni tehnički zahtjevi takvi da povećavaju ili barem održavaju razinu zaštite putnika osiguranu direktivama navedenim u članku 76. stavku 1. i članku 77., uzimajući u obzir ergonomiju (uključujući zaštitu od predvidljive zlouporabe, uporabljivost kontrolnih sustava, dostupnost kontrola kako bi se izbjeglo njihovo nenamjerno aktiviranje, prilagođavanje sučelja osobe/vozila predvidljivim karakteristikama vozača, vibracije i posredovanje operatora), stabilnost i protupožarnu sigurnost.
Članak 19.
Zahtjevi za učinak na okoliš
1. Proizvođači osiguravaju da su vozila konstruirana, izrađena i sastavljena tako da je učinak na okoliš što manji.
2. Proizvođači osiguravaju da su vozila, sustavi, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice sukladni odgovarajućim zahtjevima ove Uredbe, uključujući zahtjeve koji se odnose na:
(a)
emisije onečišćujućih tvari;
(b)
razinu buke izvan vozila.
3. Upotrebljavaju se određene granične vrijednosti, ispitni postupci i zahtjevi za emisije onečišćujućih tvari utvrđene za pokretne strojeve u Direktivi 97/68/EZ.
4. Granične vrijednosti za određene razine buke izvan vozila ne prelaze sljedeće razine:
(a)
89 dB(A) za traktore čija masa u u neopterećenom stanju, pripravnom za vožnju, prelazi 1 500 kg;
(b)
85 dB(A) za traktore čija masa u u neopterećenom stanju, pripravnom za vožnju, ne prelazi 1 500 kg.
Razine se mjere u skladu s ispitnim postupcima utvrđenim u delegiranim aktima navedenim u stavku 6.
5. Zahtjevi navedeni u stavcima 1. i 2. primjenjuju se na vozila, i sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice namijenjene za takva vozila, ako su primjenljivi u skladu s Prilogom I.
6. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 71. o detaljnim tehničkim zahtjevima u pogledu razine buke izvan vozila, uključujući ispitne postupke, i u pogledu ugradnje motora u vozila, koji su homologirani s obzirom na emisije onečišćujućih tvari i povezane odredbe za prilagodljivost kako bi se osiguralo postizanje visoke razine učinkovitosti zaštite okoliša. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
Ti posebni tehnički zahtjevi određeni su tako da povećavaju ili barem održavaju razinu učinkovitosti zaštite okoliša osiguranu direktivama navedenim u članku 76. stavku 1., a gdje je primjenljivo, članku 77.
POGLAVLJE IV.
POSTUPCI ZA EU HOMOLOGACIJU TIPA
Članak 20.
Postupci za EU homologaciju tipa
1. Pri podnošenju zahtjeva za homologaciju cijelog vozila proizvođač može odabrati jedan od sljedećih postupaka:
(a)
homologaciju tipa korak po korak;
(b)
homologaciju tipa u jednom koraku;
(c)
miješanu homologaciju tipa.
Osim toga, proizvođač može odabrati i homologaciju tipa u više faza.
Samo je postupak homologacije tipa u jednom koraku primjenljiv za homologaciju tipa sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica.
2. Homologacija tipa korak po korak predstavlja postupak kojim se postupno prikuplja cijeli komplet certifikata o EU homologaciji tipa za sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice koji sačinjavaju vozilo, što na kraju rezultira homologacijom tipa cijelog vozila.
3. Kod homologacije tipa u jednom koraku izvodi se homologacija vozila kao cjeline putem samo jednog postupka.
4. Miješana homologacija tipa je postupak homologacije korak po korak, kod kojeg se u konačnoj fazi homologacije tipa cijelog vozila dodjeljuje homologacija za jedan sustav ili više njih, pri čemu se za te sustave ne trebaju izdavati certifikati o EU homologaciji tipa.
5. Kod homologacije tipa u više faza, jedno homologacijsko tijelo ili više njih potvrđuju da s obzirom na stanje dovršenosti, tip nepotpunog ili dovršenog vozila ispunjava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve ove Uredbe.
Homologacija tipa u više faza dodjeljuje se za tip nepotpunog ili dovršenog vozila koje je sukladno s detaljima iz opisne dokumentacije predviđene u članku 22. i koje ispunjava tehničke zahtjeve utvrđene u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu I. uzimajući u obzir stanje dovršenosti vozila.
6. Homologacija tipa za završnu fazu izrade dodjeljuje se tek nakon što je nadležno homologacijsko tijelo provjerilo da vozilo koje je homologirano u završnoj fazi u tom trenutku ispunjava sve primjenljive tehničke zahtjeve. To uključuje i dokumentarnu provjeru svih zahtjeva obuhvaćenih homologacijom tipa za nepotpuno vozilo koja je dodijeljena tijekom postupka u više faza, čak i kad je dodijeljena za različite (pot)kategorije vozila.
7. Izbor homologacijskog postupka ne utječe na primjenljive temeljne zahtjeve koje homologirani tip vozila mora ispunjavati u vrijeme izdavanja homologacije tipa za cjelovito vozilo.
8. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 71. o detaljnim aranžmanima s obzirom na postupke homologacije tipa. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
Članak 21.
Zahtjev za homologaciju tipa
1. Proizvođač podnosi zahtjev za homologaciju tipa nadležnom homologacijskom tijelu.
2. Za određeni tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice podnosi se samo jedan zahtjev u samo jednoj državi članici.
3. Za svaki tip koji treba homologirati podnosi se poseban zahtjev.
Članak 22.
Opisna dokumentacija
1. Podnositelj zahtjeva prilaže tijelu za homologaciju opisnu dokumentaciju.
2. Opisna dokumentacija obuhvaća sljedeće:
(a)
opisni dokument;
(b)
sve podatke, crteže, fotografije i ostale informacije;
(c)
za vozila se navodi postupak (-ci) odabran(i) u skladu s člankom 20. stavkom 1.;
(d)
sve dodatne informacije koje zatraži nadležno tijelo za homologaciju u okviru postupka podnošenja zahtjeva.
3. Opisna dokumentacija može se priložiti u papirnatom ili elektroničkom obliku koji prihvaćaju tehnička služba i homologacijsko tijelo.
4. Komisija putem provedbenih akata određuje predloške za opisni dokument i opisnu dokumentaciju. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 69. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
Članak 23.
Posebni zahtjevi za informacije koje treba navesti u zahtjevu za homologaciju tipa s obzirom na odabrani postupak
1. Zahtjevu za homologaciju korak po korak prilaže se opisna dokumentacija u skladu s člankom 22. i komplet certifikata zatraženih sukladno jednom od primjenljivih akata navedenih u Prilogu I.
U slučaju homologacije tipa sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, sukladno primjenljivim aktima navedenim u Prilogu I., homologacijsko tijelo ima pristup povezanoj opisnoj dokumentaciji do trenutka kad je homologacija ili izdana ili odbijena.
2. Zahtjevu za homologaciju u jednom dijelu prilaže se opisna dokumentacija predviđena člankom 22. koja sadrži odgovarajuće informacije u skladu s provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi u odnosu na primjenljive akte.
3. U slučaju postupka miješane homologacije tipa, opisnoj dokumentaciji prilažu se certifikati zahtijevani sukladno svakom od primjenljivih akata navedenih u Prilogu I. te su u njoj obuhvaćene, ako se ne priloži nijedan homologacijski certifikat, relevantne informacije u skladu s provedbenim aktima donesenima sukladno ovoj Uredbi, u odnosu na te primjenljive akte.
4. Ne dovodeći u pitanje stavke 1., 2. i 3., za potrebe višefazne homologacije tipa podnose se sljedeće informacije:
(a)
u prvoj fazi, oni dijelovi opisne dokumentacije i certifikati o EU homologaciji tipa koji su bitni za stanje dovršenosti osnovnog vozila;
(b)
u drugoj i narednim fazama, oni dijelovi opisne dokumentacije i certifikata o EU homologaciji tipa koji su bitni za sadašnju fazu izrade, zajedno s kopijom certifikata o EU homologaciji tipa za vozilo izdanog u prethodnoj fazi izrade i detaljnim podacima o svim promjenama ili dodacima koje je proizvođač napravio na vozilu.
Informacije iz točaka (a) i (b) prvog podstavka ovog stavka mogu se priložiti u skladu sa stavkom 3.
5. Nadležno homologacijsko tijelo može uz obrazložen zahtjev, zatražiti proizvođača da dostavi sve dodatne informacije koje su potrebne da se omogući donošenje odluke o tome koja su ispitivanja potrebna ili da se olakša izvođenje tih ispitivanja.
POGLAVLJE V.
PROVOĐENJE POSTUPAKA EU HOMOLOGACIJE TIPA
Članak 24.
Opće odredbe
1. Homologacijska tijela dodjeljuju EU homologaciju tipa samo nakon provjere sukladnosti proizvodnih aranžmana navedenih u članku 28. i sukladnosti tipa vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice s primjenljivim zahtjevima.
2. EU homologacije tipa dodjeljuju se u skladu s ovim poglavljem.
3. Ako neko homologacijsko tijelo dokaže da tip vozila, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica, iako sukladni s propisanim odredbama, predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost ili mogu ozbiljno naštetiti okolišu ili javnom zdravlju ili predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost putnika, ono može odbiti dodijeliti EU homologaciju tipa. U tom slučaju ono odmah šalje homologacijskim tijelima drugih država članica i Komisiji detaljan spis u kojem objašnjava razloge svoje odluke i prilaže dokaz za te tvrdnje.
4. Certifikati o EU homologaciji tipa numeriraju se u skladu s usklađenim sustavom koji utvrđuje Komisija pomoću provedbenih akata. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 69. stavka 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
5. Homologacijsko tijelo, u roku mjesec dana od izdavanja EU homologacije tipa šalje homologacijskim tijelima drugih država članica kopiju certifikata EU homologacije tipa vozila zajedno s prilozima, za svaki tip vozila koji je homologiralo putem sustava zajedničke sigurne elektroničke razmjene. Kopija također može biti u obliku sigurnog elektroničkog spisa.
6. Homologacijsko tijelo bez odgode obavješćuje homologacijska tijela drugih država članica o svojem odbijanju ili povlačenju bilo koje homologacije vozila, zajedno s razlozima takve odluke.
7. U razdobljima od svaka tri mjeseca homologacijsko tijelo šalje homologacijskim tijelima drugih država članica popis EU homologacija tipa koje je dodijelilo, izmijenilo, odbilo dodijeliti ili povuklo za sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice tijekom prethodnog razdoblja.
8. Ako ga to zatraži homologacijsko tijelo druge države članice, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa, u roku mjesec dana od primitka takvog zahtjeva, šalje tijelu koje je to tražilo kopiju certifikata o EU homologaicji tipa zajedno s prilozima putem sustava zajedničke sigurne elektroničke razmjene. Kopija također može biti u obliku sigurnog elektroničkog spisa.
9. Ako to Komisija zatraži, homologacijsko tijelo Komisiji također podnosi informacije navedene u stavcima od 5. do 8.
10. Homologacijsko tijelo prikuplja dokumentaciju koja se sastoji od opisne dokumentacije kojoj su priložena izvješća ispitivanja i svi ostali dokumenti koje je priložila tehnička služba ili homologacijsko tijelo opisnoj dokumentaciji u tijeku provođenja svojih funkcija. Dokumentacija sadrži popis vlastitog sadržaja, odgovarajuće numeriran ili drukčije označen kako bi se jasno prepoznale sve stranice, i format svakog dokumenta kako bi se evidentirali svi uzastopni postupci u upravljanju EU homologacijom tipa, posebno se navode datumi revizija i ažuriranja. Homologacijsko tijelo čuva podatke sadržane u dokumentaciji raspoložive u razdoblju od 10 godina nakon prestanka važenja predmetne homologacije.
Članak 25.
Posebne odredbe u odnosu na certifikat o EU homologaciji tipa
1. Certifikat o EU homologaciji tipa sadrži priloženo sljedeće:
(a)
dokumentaciju navedenu u članku 24. stavku 10.;
(b)
rezultate ispitivanja;
(c)
imena i uzorke potpisa osoba ovlaštenih za potpisivanje potvrda o sukladnosti i njihov položaj u poduzeću;
(d)
u slučaju EU homologacije tipa cijelog vozila, ispunjen primjerak potvrde o sukladnosti.
2. Certifikat o EU homologacije tipa izdaje se na temelju predloška koji određuje Komisija putem provedbenih akata. Ti provedbeni akti donose se u skladu s ispitnim postupkom iz članka 69. stavka 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se 31. prosinca 2014.
3. Za svaki tip vozila, homologacijsko tijelo:
(a)
ispunjava sve bitne dijelove certifikata o EU homologaciji tipa, uključujući priloženi obrazac rezultata ispitivanja;
(b)
sastavlja sadržaj dokumentacije;
(c)
izdaje podnositelju zahtjeva ispunjen certifikat zajedno s prilozima, bez odgode.
Komisija utvrđuje predložak za obrazac s rezultatima ispitivanja naveden u točki (a) putem provedbenih akata. Ti provedbeni akti donose se u skladu s ispitnim postupkom navedenim u članku 69. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
4. U slučaju EU homologacije tipa za koju su, u skladu s člankom 35., uvedena ograničenja u pogledu njezinog važenja, ili su izuzete pojedine odredbe ove Uredbe ili delegiranih i provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi, u certifikatu o EU homologaciji tipa navode se ta ograničenja ili izuzeća.
5. Ako proizvođač odabere miješani postupak homologacije tipa, homologacijsko tijelo dovršava dokumentaciju s upućivanjima na rezultate ispitivanja utvrđene provedbenim aktima kako se navodi u članku 27. stavku 1., za koja nije dostupan certifikat o EU homologaciji tipa.
6. Ako proizvođač odabere postupak homologacije tipa u jednom koraku, homologacijsko tijelo određuje popis primjenljivih zahtjeva ili akata i prilaže taj popis certifikatu o EU homologaciji tipa. Komisija putem provedbenih akata donosi predložak za taj popis. Ti provedbeni akti donose se u skladu s ispitnim postupkom navedenim u članku 69. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
Članak 26.
Posebne odredbe koje se odnose na sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice
1. EU homologacija tipa dodjeljuje se za sustav koji je sukladan pojedinostima navedenim u opisnoj dokumentaciji i koji ispunjava tehničke zahtjeve utvrđene u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu I.
2. EU homologacija tipa za sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu dodjeljuje se za sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu koji su sukladni pojedinostima iz opisne dokumentacije i koji ispunjavaju tehničke zahtjeve utvrđene u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu I.
3. Kada su sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice, koji jesu ili nisu namijenjeni za popravak, servisiranje ili održavanje, također obuhvaćeni homologacijom tipa sustava s obzirom na vozilo, nije potrebna dodatna homologacija sastavnog dijela ni zasebne tehničke jedinice osim ako nije predviđena odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu I.
4. Kada sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica obavljaju svoju funkciju ili imaju posebne značajke samo kad su povezani s drugim dijelovima vozila, i prema tome, je moguće provjeriti sukladnost sa zahtjevima samo kada sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica radi povezano s tim drugim dijelovima vozila, područje primjene EU homologacije tipa sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice odgovarajuće se ograničava.
U tim slučajevima u certifikatu o EU homologaciji tipa navodi se svako ograničenje u uporabi sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice i navode se posebni uvjeti za njihovu ugradnju.
Ako je takav sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu ugradio proizvođač vozila, sukladnost s primjenljivim ograničenjima u uporabi ili uvjetima ugradnje bit će provjereni pri homologaciji.
Članak 27.
Ispitivanja koja se zahtijevaju za EU homologaciju tipa
1. Sukladnost s tehničkim propisima utvrđenim u ovoj Uredbi i u aktima navedenim u Prilogu I. dokazuje se putem odgovarajućih ispitivanja koja izvode imenovane tehničke službe.
Ispitni postupci navedeni u prvom podstavku i posebna oprema i alati koji su propisani za provođenje tih ispitivanja, određeni su u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu I.
Obrazac izvješća o ispitivanju sukladan je općim zahtjevima kako ih je utvrdila Komisija putem provedbenih akata. Ti se provedbeni akti donose u skladu s ispitnim postupkom navedenim u članku 69. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se 31. prosinca 2014.
2. Proizvođač homologacijskom tijelu daje na raspolaganje onoliko vozila, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koliko ih je zatraženo prema odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu I. za provođenje zahtijevanih ispitivanja.
3. Zahtijevana ispitivanja provode se na vozilima, sastavnim dijelovima i zasebnim tehničkim jedinicama koji su predstavnici tipa koji treba homologirati.
Međutim, proizvođač može odabrati, u dogovoru s homologacijskim tijelom, vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu koji, iako nisu predstavnici tipa koji treba homologirati, udružuju brojne najneugodnije značajke s obzirom na zahtijevanu razinu djelovanja. Metode virtualnog ispitivanja mogu se upotrijebiti kao pomoć u donošenju odluka tijekom izbornog postupka.
4. U dogovoru s homologacijskim tijelom metode virtualnog ispitivanja mogu se upotrijebiti kao alternativa postupcima ispitivanja navedenim u stavku 1., na zahtjev proizvođača, u odnosu na one zahtjeve koji su određeni u delegiranim aktima donesenim sukladno stavku 6.
5. Metode virtualnog ispitivanja ispunjavaju uvjete određene u delegiranim aktima donesenim sukladno stavku 6.
6. Kako bi se osiguralo da su rezultati dobiveni virtualnim ispitivanjem jednako značajni kao oni dobiveni fizičkim ispitivanjem Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 71. o zahtjevima koji podliježu virtualnom ispitivanju i uvjetima pod kojima se takvo virtualno ispitivanje provodi. Prilikom donošenja tih delegiranih akata Komisija, prema potrebi, kao osnovu uzima zahtjeve i postupke predviđene u Prilogu XVI. Direktivi 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o određivanju okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica, i sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (Okvirna direktiva) (33).
Članak 28.
Sukladnost proizvodnje
1. Homologacijsko tijelo koje dodjeljuje EU homologaciju tipa poduzima potrebne mjere za provjeru, ako je potrebno u suradnji s homologacijskim tijelima drugih država članica, da su postignuti odgovarajući dogovori za osiguranje da će vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice, koji su u proizvodnji, biti sukladni homologiranom tipu.
2. Homologacijsko tijelo koje dodjeljuje homologaciju tipa cijelog vozila poduzima potrebne mjere za provjeru da su potvrde o sukladnosti koje je izdao proizvođač sukladne članku 33. S tim ciljem homologacijsko tijelo provjerava da je dovoljan broj uzoraka potvrda o sukladnosti sukladan članku 33. i da je proizvođač poduzeo potrebne mjere kako bi osigurao da su podaci u potvrdama o sukladnosti ispravni.
3. Homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa poduzima potrebne mjere u odnosu na navedenu homologaciju da bi provjerilo, ako je potrebno u suradnji s homologacijskim tijelima drugih država članica, da su mjere iz stavaka 1. i 2. i dalje odgovarajuće tako da vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice, koji su u proizvodnji, i dalje ostaju sukladni s homologiranim tipom i da su potvrde o sukladnosti i dalje sukladne članku 33.
4. Za provjeru jesu li vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica sukladni homologiranom tipu, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa može provesti provjere ili ispitivanja zahtijevane za EU homologaciju tipa na uzorcima uzetim u prostorijama proizvođača i proizvodnim pogonima.
5. Kada homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa utvrdi da se mjere iz stavaka 1. i 2. ne primjenjuju, značajno odstupaju od dogovorenih mjera i planova nadzora, prestale su se primjenjivati ili se smatra da više nisu odgovarajuće, iako se proizvodnja i dalje odvija, to homologacijsko tijelo poduzima potrebne mjere da osigura pravilno provođenje postupka za nadzor sukladnosti proizvodnje ili povlači homologaciju.
6. Komisija se ovlašćuje donositi delegirane akte u skladu s člankom 71. o detaljnim pojedinostima u odnosu na sukladnost proizvodnje. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
POGLAVLJE VI.
IZMJENE EU HOMOLOGACIJA TIPA
Članak 29.
Opće odredbe
1. Proizvođač bez odgode obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa o svakoj promjeni podataka u dokumentaciji.
Homologacijsko tijelo odlučuje koji postupak iz članka 30. treba primijeniti.
Prema potrebi, homologacijsko tijelo može odlučiti nakon savjetovanja s proizvođačem da treba dodijeliti novu EU homologaciju tipa.
2. Zahtjev za izmjenu EU homologacije tipa podnosi se homologacijskom tijelu koje je dodijelilo prvobitnu EU homologaciju tipa.
3. Ako homologacijsko tijelo utvrdi da radi izmjene treba ponoviti inspekcijske preglede ili ispitivanja, ono o tome obavješćuje proizvođača.
Postupci navedeni u članku 30. primjenjuju se samo ako na temelju tih inspekcijskih pregleda ili ispitivanja homologacijsko tijelo zaključi da se zahtjevi za EU homologaciju tipa i dalje ispunjavaju.
Članak 30.
Revizije i proširenja EU homologacija tipa
1. Ako su podaci koji su zabilježeni u dokumentaciji bili izmijenjeni bez da je trebalo ponoviti inspekcijske preglede ili ispitivanja, izmjene se označavaju kao „revizija”.
U takvim slučajevima homologacijsko tijelo prema potrebi izdaje revidirane stranice dokumentacije, pri čemu se ispravljene stranice označavaju tako da je jasno vidljiva priroda izmjene i datum ponovnog izdavanja. Konsolidirana, ažurirana verzija dokumentacije s priloženim detaljnim opisom izmjena ispunjava taj zahtjev.
2. Izmjena se označava kao „proširenje” ako su podaci zabilježeni u dokumentaciji izmijenjeni i:
(a)
potrebni su daljnji inspekcijski pregledi ili ispitivanja;
(b)
bilo koji podaci u certifikatu o EU homologaciji tipa su izmijenjeni, osim njegovih priloga;
(c)
počinju se primjenjivati novi zahtjevi u skladu s bilo kojim aktom navedenim u Prilogu I., za homologirani tip vozila ili za homologirani sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu.
U slučaju proširenja homologacijsko tijelo izdaje ažurirani certifikat o EU homologaciji tipa označen brojem proširenja, povećanim u skladu s brojem uzastopnih proširenja koja su već dodijeljena. Takav certifikat o homologaciji jasno navodi razlog proširenja i datum ponovnog izdavanja.
3. Kad god su izdane izmijenjene stranice ili konsolidirana, ažurirana verzija, sukladno tome mijenja se popis sadržaja te dokumentacije priložen certifikatu o homologaciji tako da se na njemu navodi datum najnovijeg proširenja ili revizije, ili datum najnovije konsolidacije ažurirane verzije.
4. Nije potrebna izmjena homologacije tipa vozila ako su novi zahtjevi navedeni u točki (c) stavka 2., s tehničkog stajališta nebitni za taj tip vozila ili se tiču drugih kategorija vozila kojima to vozilo ne pripada.
Članak 31.
Izdavanje i obavijest o izmjeni
1. U slučaju proširenja svih značajnih odjeljaka certifikata EU homologacije tipa, njegovi prilozi i popis sadržaja opisne dokumentacije bit će ažurirani. Ažuriran certifikat i njegovi prilozi izdaju se podnositelju zahtjeva bez odgode.
2. U slučaju revizije, homologacijsko tijelo podnositelju zahtjeva bez odgode izdaje revidirane dokumente ili prema potrebi konsolidiranu, ažuriranu verziju, uključujući revidiran popis sadržaja dokumentacije.
3. Homologacijsko tijelo obavješćuje o svakoj izmjeni na EU homologacijama tipa homologacijska tijela drugih država članica u skladu s postupcima određenim u članku 24.
POGLAVLJE VII.
VAŽENJE EU HOMOLOGACIJE TIPA
Članak 32.
Prestanak važenja
1. EU homologacije tipa izdaju se na neograničeno vrijeme.
2. EU homologacija tipa vozila postaje nevažeća u nekom od sljedećih slučajeva:
(a)
novi zahtjevi koji se primjenjuju na homologirani tip vozila postaju obavezni da bi vozilo bilo dostupno na tržištu, registrirano, stavljeno u uporabu, a homologaciju nije moguće odgovarajuće ažurirati;
(b)
proizvodnja homologiranog vozila je proizvoljno u potpunosti prekinuta;
(c)
važenje homologacije istječe s obzirom na ograničenje u skladu s člankom 35. stavkom 6.;
(d)
homologacija je povučena u skladu s člankom 28. stavkom 5., člankom 44. stavkom 1. ili člankom 47. stavkom 4.
3. Kada samo jedna varijanta unutar tipa ili jedna inačica u okviru varijante postane nevažeća. EU homologacija tipa dotičnog vozila prestaje važiti samo ako se tiče te pojedine varijante ili inačice.
4. Kada se potpuno prekida proizvodnja pojedinog tipa vozila proizvođač o tome obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa za to vozilo.
U roku mjesec dana od primitka obavijesti navedene u prvom podstavku, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa za vozilo shodno tome obavješćuje homologacijska tijela ostalih država članica.
5. Ne dovodeći u pitanje stavak 4., u slučajevima kada EU homologacija tipa treba postati nevažeća, proizvođač o tome obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa.
Homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa bez odgode prosljeđuje obavijest sa svim bitnim informacijama homologacijskim tijelima drugih država članica kako bi se omogućila primjena članka 39., kada je to potrebno.
U obavijesti iz drugog podstavka se posebno navodi datum proizvodnje i identifikacijski broj zadnjeg proizvedenog vozila.
POGLAVLJE VIII.
POTVRDA O SUKLADNOSTI I OZNAKE
Članak 33.
Potvrda o sukladnosti
1. Proizvođač u svojem svojstvu nositelja homologacije tipa vozila izdaje potvrdu o sukladnosti koja se kao papirni dokument prilaže svakom vozilu, potpunom, nepotpunom ili dovršenom, koje je proizvedeno u sukladnosti s homologiranim tipom.
Takva se potvrda izdaje kupcu besplatno zajedno s vozilom. Njezina dostava ne može ovisiti o izričitom zahtjevu ili podnošenju dodatnih informacija proizvođaču.
Proizvođač vozila na zahtjev vlasnika vozila u razdoblju od 10 godina od datuma proizvodnje vozila izdaje duplikat potvrde o sukladnosti za naknadu koja ne prelazi troškove njezinog izdavanja. Riječ „duplikat” treba biti jasno vidljiva na prednjoj stranici svake ponovljene potvrde.
2. Proizvođač koristi predložak za potvrdu o sukladnosti koji je prihvatila Komisija putem provedbenih akata. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 69. stavku 2. Potvrda o sukladnosti mora biti dizajnirana kako bi se izbjegla moguća krivotvorenja. S tim ciljem provedbeni akti osiguravaju da je papir koji se koristi za potvrde zaštićen s nekoliko zaštitnih otisaka. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
3. Potvrda o sukladnosti sastavlja se na barem jednom od službenih jezika Unije. Svaka država članica može zatražiti da potvrda o sukladnosti bude prevedena na njezin službeni jezik ili jezike.
4. Osobe ovlaštene za potpisivanje potvrda o sukladnosti rade u organizaciji proizvođača i propisno su ovlaštene od strane upravnog tijela da u potpunosti preuzmu pravnu odgovornost proizvođača u odnosu na konstrukciju i izradu ili sukladnost proizvodnje vozila.
5. Potvrda o sukladnosti se ispunjava u cijelosti i ne sadrži ograničenja u pogledu uporabe vozila osim onih predviđenih ovom Uredbom ili nekim od delegiranih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi.
6. U slučaju nepotpunog ili potpunog vozila, proizvođač ispunjava samo one stavke na potvrdi o sukladnosti koje su dodane ili promijenjene u sadašnjoj fazi homologacije i prilaže potvrdi sve potvrde o sukladnosti koje su izdane u prethodnim fazama.
7. Potvrda o sukladnosti vozila za vozila homologirana u skladu s člankom 35. stavkom 2. u svom naslovu sadrži navod „Za potpuna/dovršena vozila, homologirana primjenjujući članak 26. Uredbe (EU) br. 167/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. veljače 2013. o homologaciji i nadzoru tržišta vozila za poljoprivredu i šumarstvo (privremena homologacija)”.
8. Potvrda o sukladnosti kako je određena u provedbenim aktima navedenim u stavku 2., za vozila homologirana u skladu s člankom 37. u svom naslovu sadrži navod „Za potpuna/dovršena vozila, homologirana u malim serijama” a pokraj njega je datum proizvodnje iza kojeg je redni broj, između 1. i granice koja se navodi u tablici iz Priloga II., kojim se u odnosu na godinu proizvodnje označava položaj tog vozila u okviru proizvodnje predviđene za tu godinu.
9. Ne dovodeći u pitanje stavak 1. proizvođač može poslati potvrdu o sukladnosti elektroničkim putem tijelu za registraciju svake države članice.
Članak 34.
Propisana tablica s odgovarajućom oznakom vozila i homologacijskom oznakom sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica
1. Proizvođač vozila na svako vozilo izrađeno u skladu s homologiranim tipom postavlja propisanu tablicu s odgovarajućom oznakom koja se zahtijeva prema odgovarajućem provedbenom aktu donesenom sukladno stavku 3.
2. Proizvođač sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, bilo da su dio sustava ili ne, pričvršćuje na svaki sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu proizvedene u sukladnosti s homologiranim tipom homologacijsku oznaku koja se zahtijeva prema odgovarajućem provedbenom aktu donesenom sukladno ovoj Uredbi ili odgovarajućem propisu UNECE-a ili kodu OECD-a.
Kada se homologacijska oznaka ne zahtijeva proizvođač pričvršćuje barem trgovački naziv ili trgovačku oznaku proizvođača, broj tipa ili identifikacijski broj.
3. Propisana pločica i oznaka EU homologacije tipa u skladu su s modelom koji odredi Komisija putem provedbenih akata. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 69. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
POGLAVLJE IX.
IZUZEĆA ZA NOVE TEHNOLOGIJE ILI NOVA TEHNIČKA RJEŠENJA
Članak 35.
Izuzeća za nove tehnologije ili nova tehnička rješenja
1. Proizvođač može podnijeti zahtjev za EU homologaciju s obzirom na tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice koji uključuju nove tehnologije ili tehnička rješenja koji su nepodudarni s jednim ili više akata navedenih u Prilogu I.
2. Homologacijsko tijelo dodjeljuje EU homologaciju tipa iz stavka 1. ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:
(a)
u zahtjevu su navedeni razlozi zbog kojih dotične tehnologije ili tehnička rješenja onemogućavaju da su sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica podudarni s jednim ili više akata navedenih u Prilogu I.;
(b)
u zahtjevu su opisani utjecaji novih tehnologija na sigurnost i okoliš, i mjere poduzete kako bi se osigurala barem jednaka razina sigurnosti i zaštite okoliša kakva je osigurana zahtjevima od kojih se traži izuzeće;
(c)
zahtjev sadrži opise ispitivanja i rezultate koji dokazuju da je uvjet iz točke (b) ispunjen.
3. Dodjeljivanje takve EU homologacije tipa s izuzećem za nove tehnologije ili nova tehnička rješenja podliježe odobrenju Komisije. To se odobrenje dodjeljuje putem provedbenog akta. Taj provedbeni akt donosi se u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 69. stavku 2.
4. Homologacijsko tijelo može dok čeka odluku o odobrenju Komisije, već izdati EU homologaciju tipa, ali ona je privremena, važeća samo na državnom prostoru te države članice, za tip vozila obuhvaćen traženim izuzećem. Homologacijsko tijelo o tome bez odgode obavješćuje Komisiju i druge države članice putem dokumentacije koja sadrži informacije iz stavka 2.
Privremenost i ograničeno teritorijalno važenje očiti su iz naslova certifikata o homologaciji tipa i naslova potvrde o sukladnosti. Komisija može donijeti provedbene akte kako bi osigurala usklađene predloške za certifikat o homologaciji tipa i potvrdu o sukladnosti za potrebe ovog stavka. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 69. stavku 2.
5. Ostala homologacijska tijela mogu odlučiti pismeno prihvatiti privremenu homologaciju spomenutu u stavku 4. unutar svojeg državnog područja.
6. Ako je prikladno, u odobrenju Komisije navedenom u stavku 3. također se navodi podliježe li nekim ograničenjima. U svim slučajevima homologacija tipa važeća je barem 36 mjeseci.
7. Ako Komisija odluči odbiti odobrenje, homologacijsko tijelo odmah dostavlja obavijest nositelju privremene homologacije tipa navedene u stavku 3. da će privremena homologacija biti opozvana šest mjeseci nakon dana odbijanja zahtjeva od strane Komisije.
Međutim, vozila proizvedena u sukladnosti s privremenom homologacijom prije nego što je postala nevažeća mogu se staviti na tržište, registrirati ili staviti u uporabu u svakoj državi članici koja je prihvatila privremenu homologaciju.
Članak 36.
Naknadne prilagodbe delegiranih i provedbenih akata
1. Ako Komisija dozvoli dodjelu izuzeća u skladu s člankom 35. ona odmah poduzima potrebne mjere za prilagodbu predmetnih delegiranih ili provedbenih akata tehnološkom razvoju.
Kada se izuzeće u skladu s člankom 35. odnosi na pravilnik UNECE-a, Komisija predlaže izmjenu odgovarajućeg propisa UNECE-a u skladu s postupkom primjenljivim sukladno revidiranom Sporazumu iz 1958.
2. Čim se odgovarajući akti izmijene, prestaje svako ograničenje iz odluke Komisije o odobrenju izuzeća
Ako nisu poduzete mjere za prilagodbu delegiranih ili provedbenih akata Komisija može, na zahtjev države članice koja je dodijelila homologaciju, dopustiti državi članici, putem odluke u obliku provedbenog akta donesenog u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 69. stavku 2., da proširi homologaciju.
POGLAVLJE X.
VOZILA PROIZVEDENA U MALIM SERIJAMA
Članak 37.
Nacionalna homologacija tipa malih proizvodnih serija
1. Proizvođač može podnijeti zahtjev za nacionalnu homologaciju malih proizvodnih serija tipa vozila unutar količinskih godišnjih granica određenih u Prilogu II. Ti granični iznosi primjenjuju se na raspoloživost na tržištu, registraciju ili stavljanje u uporabu vozila homologiranog tipa, na tržištu svake države članice u danoj godini.
Za nacionalnu homologaciju tipa malih serija homologacijsko tijelo može ako za to ima opravdane razloge izuzeti jednu ili više odredaba ove Uredbe i jednu ili više odredaba akata navedenih u Prilogu I., uz uvjet da navede alternativne zahtjeve.
2. Alternativni zahtjevi navedeni u stavku 1. osiguravaju takvu razinu funkcionalne sigurnosti i zaštite okoliša te sigurnosti pri radu koja je u najvećoj mjeri jednakovrijedna razini predviđenoj relevantnim aktima navedenim u Prilogu I.
3. Za nacionalnu homologaciju tipa vozila prema ovom članku, prihvaćaju se sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji su homologirani u skladu s aktima navedenim u Prilogu I.
4. Certifikat o homologaciji tipa za vozila homologirana u skladu s ovim člankom sastavlja se u skladu s prijedlogom iz članka 25. stavka 2., ali ne navodi naslov „Certifikat o EU homologaciji tipa vozila” i u njemu se navodi sadržaj izuzeća dodijeljenih sukladno stavku 1. Certifikati o homologaciji tipa se numeriraju u skladu s usklađenim sustavom navedenim u članku 24. stavku 4.
5. Važenje nacionalne homologacije tipa malih serija ograničeno je na državno područje države članice čije je homologacijsko tijelo dodijelilo homologaciju.
6. Međutim, na zahtjev proizvođača, kopija certifikata o homologaciji tipa i njegovih priloga šalje se preporučenom poštom ili elektroničkom poštom homologacijskim tijelima država članica koje odredi proizvođač.
7. U roku tri mjeseca od primitka zahtjeva navedenog u stavku 6., homologacijska tijela država članica koje je odredio proizvođač odlučuju hoće li prihvatiti homologaciju ili ne. Ona službeno dostavljaju svoju odluku homologacijskom tijelu koje je dodijelilo nacionalnu homologaciju tipa malih proizvodnih serija.
8. Homologacijska tijela država članica prihvaćaju nacionalnu homologaciju tipa, osim ako nemaju utemeljene razloge za vjerovati da nacionalni tehnički zahtjevi, u skladu s kojima je vozilo homologirano, nisu istovjetni njihovim vlastitima.
9. Na zahtjev podnositelja zahtjeva koji želi staviti na tržište ili registrirati vozilo s nacionalnom homologacijom tipa za male serije u drugoj državi članici, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo nacionalnu homologaciju tipa za male serije dostavlja nacionalnom nadležnom tijelu druge države članice kopiju homologacijskog certifikata zajedno s opisnom dokumentacijom. Primjenjuju se stavci 7. i 8.
POGLAVLJE XI.
STAVLJANJE NA TRŽIŠTE, REGISTRACIJA ILI POČETAK UPORABE VOZILA
Članak 38.
Stavljanje na tržište, registracija ili početak uporabe vozila
1. Ne dovodeći u pitanje članke 41. i 44., vozila za koja je EU homologacija tipa cijelog vozila obvezna ili za koja je proizvođač dobio takvu homologaciju tipa sukladno ovoj Uredbi, stavljaju se na tržište, registriraju ili stavljaju u uporabu samo ako imaju priloženu važeću potvrdu o sukladnosti izdanu u skladu s člankom 33.
Ako su takva vozila nepotpuna, dozvoljeno je stavljanje na tržište ili stavljanje u uporabu takvih vozila, ali nadležna tijela odgovorna za registraciju vozila u državama članicama mogu odbiti dozvoliti registriranje i uporabu takvih vozila na cesti.
2. Stavak 1. se ne primjenjuje na vozila namijenjena za uporabu oružanih služba, civilne zaštite, protupožarnih služba i snaga odgovornih za održavanje javnog reda ili na vozila homologirana u skladu s člankom 37.
Članak 39.
Stavljanje na tržište, registracija ili početak uporabe vozila na kraju proizvodne serije
1. Podložno ograničenom broju vozila na kraju proizvodne serije i roku iz stavaka 2. i 4., vozila koja su sukladna tipu vozila čija je EU homologacija tipa postala nevažeća u skladu s člankom 32., mogu biti stavljena na tržište, registrirana ili stavljena u uporabu.
Prvi se stavak primjenjuje samo na vozila unutar državnog područja Unije koja su bila obuhvaćena važećom EU homologacijom tipa u vrijeme njihove proizvodnje, ali koja nisu bila stavljena na tržište ni registrirana ni stavljena u uporabu prije nego što je EU homologacija tipa prestala važiti.
2. Stavak 1. primjenjuje se u slučaju potpunih vozila, u razdoblju od 24 mjeseca od dana kada je EU homologacija tipa prestala važiti, a u slučaju dovršenih vozila, u razdoblju od 30 mjeseci od tog dana.
3. Proizvođač koji želi imati korist od stavka 1. podnosi zahtjev nacionalnom nadležnom tijelu svake države članice u kojoj predmetna vozila namjerava staviti na tržište, registrirati i staviti u uporabu. U tom se zahtjevu navode svi tehnički ili ekonomski razlozi zbog kojih ta vozila nisu sukladna novim zahtjevima homologacije.
Dotično nacionalno tijelo odlučuje, u roku od tri mjeseca od primitka zahtjeva, hoće li i u kojem broju dozvoliti registraciju tih vozila na svojem državnom području.
4. Broj vozila na kraju proizvodne serije ne prelazi 10 % od broja vozila registriranih u dvije prethodne godine ili 20 vozila po državi članici, koji god broj je veći.
5. U potvrdu o sukladnosti vozila stavljenih u uporabu prema ovom postupku unosi se poseban navod kojim se vozilo svrstava pod „vozilo na kraju serije”.
6. Države članice osiguravaju da se broj vozila koji je stavljen na tržište, registriran ili stavljen u uporabu sukladno postupku određenom u ovom članku, učinkovito nadzire.
7. Ovaj se članak primjenjuje samo na novo stanje zbog prestanka važenja homologacije tipa u slučaju navedenom u točki (a) članka 32. stavka 2.
Članak 40.
Stavljanje na tržište ili stavljanje u uporabu sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica
1. Sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice mogu biti stavljeni na tržište ili u uporabu ako su sukladni zahtjevima odgovarajućih akata koji su navedeni u Prilogu I. i ako su odgovarajuće označeni u skladu s člankom 34.
2. Stavak 1. se ne primjenjuje u slučaju sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koji su posebno izrađeni ili konstruirani za nova vozila koja nisu obuhvaćena ovom Uredbom.
3. Odstupajući od stavka 1., države članice mogu dozvoliti stavljanje na tržište ili stavljanje u uporabu sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koji su bili izuzeti od jedne ili više odredaba ove Uredbe prema članku 25. ili su namijenjeni za ugradnju na vozila obuhvaćena homologacijama dodijeljenim prema članku 37. koje se odnose na dotični sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu.
4. Odstupajući od stavka 1. i ako nije drukčije određeno u ovoj Uredbi ili u nekom od delegiranih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi, države članice mogu dozvoliti stavljanje na tržište ili početak uporabe sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koji su namijenjeni za ugradnju na vozila za koja se prilikom stavljanja na tržište ili početka njihove uporabe nije zahtijevala homologacija tipa prema ovoj Uredbi ili Direktivi 2003/37/EZ.
POGLAVLJE XII.
ZAŠTITNE KLAUZULE
Članak 41.
Postupak za postupanje s vozilima, sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama koji predstavljaju ozbiljan rizik na nacionalnoj razini
1. Kada nadležna tijela za nadzor tržišta jedne države članice poduzmu mjere sukladno članku 20. Uredbe (EZ) br. 765/2008, ili kada imaju dovoljno razloga za povjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica obuhvaćeni ovom Uredbom predstavljaju ozbiljan rizik za zdravlje i sigurnost osoba ili druge aspekte zaštite javnih interesa obuhvaćenih ovom Uredbom, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju provodi ocjenjivanje u odnosu na predmetno vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu, obuhvaćajući sve zahtjeve utvrđene ovom Uredbom. Bitni gospodarski subjekti u potpunosti surađuju s nadležnim tijelima za homologaciju i/ili nadzor tržišta.
Ako u tijeku ocjenjivanja homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju otkrije da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica nisu sukladni zahtjevima utvrđenim u ovoj Uredbi, ono bez odgode zahtijeva da gospodarski subjekt na kojeg se to odnosi poduzme sve korektivne mjere kako bi doveo vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu u sukladnost s tim zahtjevima, povukao vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu s tržišta, ili ih opozvao u razumnom roku, razmjerno prirodi rizika.
Članak 21. Uredbe (EZ) br. 765/2008 primjenjuje se na mjere navedene u drugom podstavku ovog stavka.
2. Ako homologacijska tijela smatraju da nesukladnost nije ograničena na njihov nacionalni teritorij, ona obavješćuju Komisiju i druge države članice o rezultatima ocjene i mjeri koja se zahtijeva od gospodarskog subjekta.
3. Gospodarski subjekt osigurava da su poduzete sve odgovarajuće korektivne mjere u odnosu na sva nesukladna vozila, sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice koje je on stavio na tržište, registrirao ili je odgovoran za njihovo stavljanje u uporabu u Uniji.
4. Kada gospodarski subjekt ne poduzme odgovarajuće korektivne mjere u roku navedenom u drugom podstavku stavka 1., nacionalna tijela poduzimaju odgovarajuće mjere zabrane ili ograničavanja stavljanja na tržište, registriranja ili stavljanja u uporabu nesukladnih vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica na njihovom nacionalnom tržištu, kako bi ih povukla sa svojeg tržišta ili ih opozvala.
5. Nacionalna tijela bez odgode obavješćuju Komisiju i druge države članice o mjerama predviđenim u stavku 4.
Poslane informacije uključuju sve raspoložive detalje a posebno podatke potrebne za identificiranje nesukladnih vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica, njihovog podrijetla, prirode navodne nesukladnosti i uključenog rizika, i obrazloženja koja je podnio relevantni gospodarski subjekt. Homologacijska tijela posebno navode je li nesukladnost posljedica:
(a)
propusta kod vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice jer ne ispunjavaju zahtjeve koji se odnose na zdravlje ili sigurnost osoba, zaštitu okoliša ili druge aspekte zaštite javnog interesa obuhvaćene ovom Uredbom;
(b)
nedostataka u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu I.
6. Države članice u roku mjesec dana obavješćuju Komisiju i druge države članice o svim donesenim mjerama i svim dodatnim raspoloživim informacijama koje se odnose na nesukladnost predmetnog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, i u slučaju neslaganja s objavljenom nacionalnom mjerom ulažu svoje prigovore.
7. Kada druga država članica ili Komisija u roku mjesec dana od primitka informacija iz stavka 6. ovog članka, uloži prigovor s obzirom na mjeru koju je poduzela država članica, tu mjeru ocjenjuje Komisija u skladu s člankom 42.
8. Države članice osiguravaju da se bez odgode poduzmu odgovarajuće mjere ograničavanja u odnosu na predmetno vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku kao što su povlačenje vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice s njihovog tržišta.
Članak 42.
Zaštitni postupak Unije
1. Kada su tijekom postupka iz članka 41. stavaka 3. i 4. uloženi prigovori protiv mjere koju je poduzela država članica, ili ako Komisija smatra da je nacionalna mjera protivna zakonodavstvu Unije, Komisija bez odgode ocjenjuje nacionalne mjere nakon savjetovanja s državama članicama i dotičnim gospodarskim subjektom ili subjektima. Na temelju rezultata te ocjene Komisija odlučuje, u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 69. stavka 2., smatra li se nacionalna mjera opravdanom ili ne.
Komisija o svojoj odluci obavješćuje sve države članice i dotični gospodarski subjekt ili subjekte.
2. Ako Komisija smatra da je nacionalna mjera opravdana, sve države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da su nesukladno vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica povučeni s njihovih tržišta i o tome obavješćuju Komisiju. Ako se smatra da je nacionalna mjera neopravdana, predmetna država članica povlači ili prilagođava mjeru u skladu s odlukom iz stavka 1.
3. Ako se smatra da je nacionalna mjera opravdana i pripisuje se nedostacima ove Uredbe ili delegiranih ili provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi, Komisija predlaže odgovarajuće mjere kako slijedi:
(a)
kada se radi o delegiranim ili provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, Komisija predlaže potrebne izmjene dotičnog akta;
(b)
kada se radi o propisima UNECE-a, Komisija predlaže nacrt potrebnih izmjena odgovarajućeg propisa UNECE-a u skladu s postupkom primjenljivim sukladno revidiranom Sporazumu iz 1958.
Članak 43.
Sukladna vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji predstavljaju ozbiljan rizik
1. Kada država članica nakon provedene ocjene prema članku 41. stavku 1. smatra da vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice, iako su sukladni primjenljivim zahtjevima ili su odgovarajuće označeni, predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost ili mogu ozbiljno naštetiti okolišu ili javnom zdravlju, ona zahtijeva od relevantnoga gospodarskog subjekta da poduzme odgovarajuće mjere za osiguranje da predmetno vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica, kad su stavljeni na tržište, registrirani ili nakon njihovog stavljanja u uporabu, više ne predstavljaju takav rizik, za povlačenje vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice s tržišta ili za opoziv u razumnom roku, razmjerno prirodi rizika. Država članica može odbiti registrirati takva vozila dok proizvođač vozila nije poduzeo sve odgovarajuće mjere.
2. Za vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu iz stavka 1. gospodarski subjekt osigurava da su poduzete sve odgovarajuće korektivne mjere u odnosu na sva takva vozila, sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice koji su stavljeni na tržište, registrirani ili stavljeni u uporabu u Uniji.
3. Države članice iz stavka 1. u roku mjesec dana obavješćuju Komisiju i druge države članice o svim raspoloživim detaljima, posebno podacima potrebnim za identifikaciju predmetnog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, podrijetla i dobavnog lanca vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, prirode uključenog rizika i prirode trajanja poduzetih nacionalnih mjera.
4. Komisija se bez odgode savjetuje s državama članicama i relevantnim gospodarskim subjektom ili subjektima i posebno homologacijskim tijelom koje je dodijelilo homologaciju tipa, i ocjenjuje poduzete nacionalne mjere. Na temelju te ocjene Komisija odlučuje jesu li nacionalne mjere iz stavka 1. opravdane ili ne i prema potrebi predlaže odgovarajuće mjere.
5. Komisija upućuje svoju odluku državama članicama i odmah o njoj obavješćuje sve države članice i relevantan gospodarski subjekt ili subjekte.
Članak 44.
Vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji nisu u skladu s homologiranim tipom
1. Ako nova vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice kojima je priložena potvrda o sukladnosti ili koji nose homologacijsku oznaku nisu sukladni s homologiranim tipom, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa poduzima potrebne mjere, uključujući povlačenje homologacije tipa, za osiguranje da vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice u proizvodnji, postanu sukladni s homologiranim tipom.
2. Za potrebe stavka 1., odstupanja od podataka iz certifikata o EU homologaciji ili opisne dokumentacije smatra se nesukladnošću s homologiranim tipom.
3. Ako homologacijsko tijelo dokaže da nova vozila, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji imaju priloženu potvrdu o sukladnosti ili nose homologacijsku oznaku izdanu u drugoj državi članici nisu sukladni s homologiranim tipom, može zatražiti homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa da provjeri da vozila, sustavi, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice koji su u proizvodnji, ostaju i dalje sukladni homologiranom tipu. Po primitku takvog zahtjeva homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa što je prije moguće poduzima potrebne mjere a najkasnije u roku tri mjeseca od datuma zahtjeva.
4. Homologacijsko tijelo zahtijeva od homologacijskog tijela koje je dodijelilo homologaciju tipa sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice ili nepotpunog vozila da poduzme potrebne mjere za osiguranje da se vozila koja su u proizvodnji ponovno dovedu u sukladnost s homologiranim tipom u sljedećim slučajevima:
(a)
kod EU homologacije tipa kada se nesukladnost vozila pripisuje isključivo nesukladnosti sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice;
(b)
kod višefazne homologacije tipa kada se nesukladnost dovršenog vozila pripisuje isključivo nesukladnosti sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice koji/koja čini dio nepotpunog vozila ili nesukladnosti samog nepotpunog vozila.
5. Po primitku takvog zahtjeva, predmetno homologacijsko tijelo poduzima potrebne mjere ako je potrebno zajedno s homologacijskim tijelom koje je podnijelo zahtjev, što je prije moguće a najkasnije tri mjeseca od datuma zahtjeva.
6. Kad se utvrdi nesukladnost, homologacijsko tijelo države članice koja je dodijelila EU homologaciju tipa za sustav, sastavni dio ili zasebnu tehnički jedinicu ili za nepotpuno vozilo poduzima mjere određene u stavku 1.
Homologacijska tijela se međusobno obavješćuju unutar mjesec dana o svakom povlačenju EU homologacije tipa i o razlozima za tu odluku.
7. Ako homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa osporava nesukladnost o kojoj je obaviješteno, predmetne države članice nastoje riješiti spor. O tome se obavješćuje Komisija koja prema potrebi održava odgovarajuća savjetovanja s namjerom postizanja rješenja.
Članak 45.
Stavljanje na tržište i u uporabu dijelova ili opreme koji mogu predstavljati ozbiljan rizik za ispravno funkcioniranje sustava od temeljnog značaja
1. Dijelovi ili oprema koji mogu predstavljati ozbiljan rizik za ispravno funkcioniranje sustava koji su od temeljnog značaja za sigurnost vozila ili za njegov učinak na okoliš ne stavljaju se na tržište, ne registriraju ni ne stavljaju u uporabu i zabranjuju se, osim ako ih ne odobri homologacijsko tijelo u skladu s člankom 46. stavcima 1., 2. i 4.
2. Kako bi se osigurala jedinstvena primjena stavka 1. Komisija može donijeti provedbene akte kako bi se sastavio popis takvih dijelova ili opreme na temelju raspoloživih informacija i posebno informacija primljenih od država članica koje se odnose na:
(a)
ozbiljnost rizika za sigurnost ili učinak na okoliš vozila opremljenih dotičnim dijelovima ili opremom;
(b)
mogući učinak uvođenja zahtjeva za odobrenje dijelova ili opreme, prema ovom članku, na potrošače i proizvođače na preprodajnom tržištu.
Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 69. stavka 2.
3. Stavak 1. ne primjenjuje se na originalne dijelove ili opremu i dijelove i opremu koji su homologirani u skladu s bilo kojim od akata navedenih u Prilogu I., osim kada se homologacija odnosi na aspekte koji nisu obuhvaćeni stavkom 1.
4. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 71. o zahtjevima koje trebaju ispunjavati dijelovi i oprema iz stavka 1. ovog članka.
5. Ti se zahtjevi mogu temeljiti na aktima navedenim u Prilogu I. ili se mogu sastojati od usporedbe dijelova ili opreme s učinkom originalnog vozila na okoliš ili sigurnost ili prema potrebi, bilo kojih njegovih dijelova. U svakom slučaju, zahtjevi osiguravaju da dijelovi ili oprema ne štete funkcioniranju tih sustava koji su od temeljnog značaja za sigurnost vozila ili njegov učinak na okoliš.
Članak 46.
Dijelovi ili oprema koji mogu predstavljati ozbiljan rizik za ispravno funkcioniranje sustava od temeljnog značaja - povezani zahtjevi
1. Za potrebe članka 45. stavka 1. proizvođač dijelova ili opreme podnosi homologacijskom tijelu zahtjev kojem je priloženo izvješće o ispitivanju koje je sastavila imenovana tehnička služba kojim se potvrđuje da dijelovi ili oprema za koje je traženo odobrenje ispunjavaju zahtjeve iz članka 45. stavka 4. Proizvođač može podnijeti samo jedan zahtjev za tip dijela samo jednom homologacijskom tijelu.
Ako ga to zatraži nadležno tijelo druge države članice, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo odobrenje u roku mjesec dana od primitka zahtjeva šalje nadležnom tijelu kopiju zatraženog odobrenog certifikata zajedno s prilozima putem sustava zajedničke sigurne elektroničke razmjene. Kopija može također biti u obliku sigurnog elektroničkog dokumenta.
2. Zahtjev obuhvaća podatke o proizvođaču dijelova ili opreme, tipu, identifikaciji i broju dijela ili opreme, ime proizvođača vozila, tip vozila i prema potrebi godinu proizvodnje ili bilo koje druge informacije koje omogućavaju identifikaciju vozila na koje se ti dijelovi ili oprema namjeravaju ugraditi.
Kada homologacijsko tijelo uzimajući u obzir izvješće o ispitivanju i druge dokaze smatra da predmetni dijelovi ili oprema ispunjavaju zahtjev iz članka 45. stavka 4., ono odobrava da se ti dijelovi ili oprema stave na tržište i stave u uporabu sukladno drugom podstavku stavka 4. ovog članka.
Homologacijsko tijelo proizvođaču izdaje certifikat bez odgode.
3. Komisija može donijeti provedbene akte kako bi odredila uzorak i sustav numeriranja za certifikat iz ovog članka, stavka 2., trećeg podstavka. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 69. stavka 2.
4. Proizvođač bez odgode obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dalo odobrenje o svakoj promjeni koja utječe na uvjete pod kojima je izdano. Homologacijsko tijelo odlučuje o tome mora li odobrenje biti revidirano ili ponovno izdano ili jesu li potrebna daljnja ispitivanja.
Proizvođač je odgovoran za osiguravanje da su dijelovi opreme proizvedeni i da se nastavljaju proizvoditi prema uvjetima pod kojima je izdano odobrenje.
5. Homologacijsko tijelo prije izdavanja bilo kakvog odobrenja provjerava postojanje zadovoljavajućih aranžmana i postupaka za osiguravanje učinkovitog nadzora sukladnosti proizvodnje.
Ako homologacijsko tijelo smatra da više nisu ispunjeni uvjeti da izdavanje odobrenja, ono zahtijeva od proizvođača da poduzme potrebne mjere kako bi osigurao da dijelovi ili oprema ponovno postignu sukladnost. Prema potrebi, ono povlači odobrenje.
6. Homologacijska tijela iz različitih država članica o svakom sporu u odnosu na odobrenje iz drugog podstavka stavka 2. obavješćuju Komisiju. Komisija poduzima odgovarajuće mjere kako bi riješila neslaganje i, prema potrebi, također zahtijeva povlačenje odobrenja, nakon savjetovanja s homologacijskim tijelima.
7. Dok se ne sastavi popis iz članka 45. stavka 2., države članice mogu zadržati nacionalne odredbe koje se odnose na dijelove ili opremu koji mogu utjecati na ispravno funkcioniranje sustava od temeljnog značaja za sigurnost vozila ili na njegov učinak na okoliš.
Članak 47.
Opoziv vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica
1. Kada je proizvođač kojem je dodijeljena EU homologacija tipa cijelog vozila obvezan, u skladu s Uredbom (EZ) br. 765/2008 opozvati vozila stavljena na tržište, registrirana ili za čije je stavljanje u uporabu bio odgovoran proizvođač, zato što sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica koji su ugrađeni na vozilo predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost, javno zdravlje ili zaštitu okoliša, neovisno o tome jesu li ili nisu propisno homologirani u skladu s ovom Uredbom, ili zato što dio koji ne podliježe nikakvim posebnim zahtjevima prema homologacijskom zakonodavstvu predstavlja ozbiljan rizik za sigurnost, javno zdravlje ili zaštitu okoliša, proizvođač odmah obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju tipa.
2. Kada je proizvođač sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica, kojem je dodijeljena EU homologacija tipa obvezan, u skladu s Uredbom (EZ) br. 765/2008 opozvati sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice stavljene na tržište, ili za čije je stavljanje u uporabu bio odgovoran proizvođač, zato jer predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost, sigurnost na radu, javno zdravlje ili zaštitu okoliša, neovisno o tome jesu li ili nisu propisno homologirani u skladu s ovom Uredbom, proizvođač odmah obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju tipa.
3. Proizvođač predlaže homologacijskom tijelu skup odgovarajućih pravnih sredstava za neutraliziranje ozbiljnog rizika iz stavaka 1. i 2. Homologacijsko tijelo o predloženim pravnim sredstvima obavješćuje homologacijsko tijelo drugih država članica bez odgode.
Homologacijska tijela osiguravaju da se pravna sredstva učinkovito provedu u njihovim državama članicama.
4. Ako predmetno homologacijsko tijelo smatra da su pravna sredstva nedostatna ili da se ne provode dovoljno brzo, o tome bez odgode obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa.
Homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa zatim o tome obavješćuje proizvođača. Ako proizvođač ne predloži i ne provede učinkovite korektivne mjere, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa poduzima sve potrebne mjere zaštite, uključujući povlačenje EU homologacije tipa. U slučaju povlačenja EU homologacije tipa homologacijsko tijelo u roku od mjesec dana od takvog povlačenja obavješćuje proizvođača, homologacijska tijela drugih država članica i Komisiju preporučenim pismom ili jednakovrijednim elektroničkim oblikom.
Članak 48.
Obavješćivanje o odlukama i raspoloživim pravnim sredstvima
1. U svim odlukama donesenim sukladno ovoj Uredbi i svim odlukama o odbijanju ili povlačenju EU homologacije tipa, ili o odbijanju registriranja, zabrani ili ograničavanju stavljanja na tržište, registriranju ili stavljanju u uporabu vozila ili kojima se zahtijeva povlačenje vozila s tržišta, detaljno se navode razlozi na kojima se temelje.
2. O svakoj takvoj odluci obavješćuje se stranka koje se to tiče koja je istodobno obaviještena o pravnim sredstvima koja su joj dostupna prema zakonodavstvu na snazi u predmetnoj državi i o rokovima za iskorištavanje tih pravnih sredstava.
POGLAVLJE XIII.
MEĐUNARODNI PROPISI
Članak 49.
Pravilnici UNECE-a potrebni za EU homologaciju tipa
1. Pravilnici UNECE-a ili njihove izmjene za koje je Unija glasovala ili kojima je Unija pristupila i koji su navedeni u Prilogu I. ovoj Uredbi ili u delegiranim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, dio su zahtjeva za EU homologaciju tipa vozila.
2. Homologacijska tijela država članica prihvaćaju homologacije dodijeljene u skladu s pravilnicima UNECE-a spomenutim u stavku 1. i gdje je primjenljivo, odgovarajuće homologacijske oznake, umjesto odgovarajućih homologacija i homologacijskih oznaka dodijeljenih u skladu s ovom Uredbom i delegiranim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi.
3. Ako je Unija glasala za pravilnik UNECE-a ili njegove izmjene za potrebe EU homologacije tipa vozila, Komisija donosi delegirani akt u skladu s člankom 71., kako bi pravilnik UNECE-a ili njegove izmjene postali obvezni i za izmjenu Priloga I. ovoj Uredbi ili da se odgovarajuće izmijene delegirani akti doneseni sukladno ovoj Uredbi.
U tom se delegiranom aktu navode datumi obvezne primjene pravilnika UNECE-a ili njegovih izmjena i prema potrebi, prijelazne odredbe.
Komisija donosi posebne delegirane akte u kojima se ukazuje na obveznu primjenu pravilnika UNECE-a.
Članak 50.
Priznavanje izvješća o ispitivanju OECD-a za potrebe EU homologacije tipa
1. Ne dovodeći u pitanje druge zahtjeve ove Uredbe, EU homologacija tipa u primjeru pozivanja na kodekse OECD-a može se temeljiti na potpunom izvješću o ispitivanju izdanom na temelju standardnih kodeksa OECD-a kao alternativa izvješćima o ispitivanju sastavljenim prema ovoj Uredbi ili delegiranim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi.
2. Izvješće o ispitivanju OECD-a navedeno u stavku 1. mora biti odobreno u skladu s dodatkom 1. Odluci Vijeća OECD-a iz veljače 2012. o reviziji standardnih kodeksa OECD-a za službeno ispitivanje traktora za poljoprivredu i šumarstvo, kako je izmijenjen.
POGLAVLJE XIV.
OSIGURAVANJE TEHNIČKIH INFORMACIJA
Članak 51.
Informacije namijenjene za korisnike
1. Proizvođač ne smije dati nikakve tehničke informacije povezane s podacima propisanim u ovoj Uredbi ili u delegiranim ili provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, koje se razlikuju od podataka koje je odobrilo homologacijsko tijelo.
2. Kada se delegiranim ili provedbenim aktom, donesenim sukladno ovoj Uredbi, tako propisuje, proizvođač korisnicima ostavlja dostupne sve informacije i potrebne upute kojima se opisuje bilo koji posebni uvjet ili ograničenja povezana s uporabom vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice.
3. Informacije navedene u stavku 2. dostavljaju se na službenom jeziku ili jezicima države članice u kojoj se vozilo treba staviti na tržište, registrirati ili staviti u uporabu. Nakon što ih homologacijsko tijelo prihvati, navedene se informacije objavljuju u uputama za uporabu.
Članak 52.
Informacije namijenjene za proizvođače sastavnih dijelova ili zasebne tehničke jedinice
1. Proizvođač vozila daje proizvođačima sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica sve podatke koji su potrebni za EU homologaciju tipa sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica ili za dobivanje odobrenja prema članku 45. uključujući, kada je primjenljivo, crteže iz delegiranih i provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi.
Proizvođač vozila može od proizvođača sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica zahtijevati sklapanje obvezujućeg sporazuma o zaštiti povjerljivosti svake informacije koja nije javno dostupna, uključujući informacije povezane s pravom intelektualnog vlasništva.
2. Proizvođač sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica kao nositelj certifikata o EU homologaciji tipa, koji u skladu s člankom 26. stavkom 4. uključuje ograničenja uporabe ili posebne uvjete za ugradbu ili oboje, o tome osigurava sve detaljne informacije proizvođaču vozila.
Kada delegirani akt donesen sukladno ovoj Uredbi tako propisuje, proizvođač sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica osigurava, zajedno s proizvedenim sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama, upute vezane uz ograničenja uporabe ili posebne uvjete ugradbe ili oboje.
POGLAVLJE XV.
PRISTUP INFORMACIJAMA O POPRAVKU I ODRŽAVANJU
Članak 53.
Obveze proizvođača
1. Proizvođači ovlaštenim trgovcima, serviserima i neovisnim subjektima osiguravaju nediskriminirajući pristup informacijama o popravku i održavanju vozila, putem internetskih stranica upotrebljavajući standardizirani oblik pri čemu pristup mora biti jednostavan i brz. Ova se obveza ne primjenjuje ako je vozilo homologirano kao vozila iz male proizvodne serije.
Programska oprema koja je ključna za ispravno funkcioniranje sigurnosnih sustava i sustava nadzora zaštite okoliša, mora se zaštititi od nedozvoljenih manipulacija. Međutim, svaka manipulacija tih sustava koja je nužna za popravak i održavanje, a dostupna je ovlaštenim trgovcima i serviserima mora biti na nediskriminirajući način također dostupna neovisnim subjektima.
2. Dok Komisija ne donese standardizirani oblik za pružanje informacija iz stavka 1., te informacije trebaju biti dosljedno dostupne, i to tako da ih neovisni subjekti mogu obraditi uz razuman napor.
Proizvođači ovlaštenim trgovcima, serviserima i neovisnim subjektima osiguravaju pristup na nediskriminirajućoj osnovi materijalu za edukaciju i odgovarajućim alatima za rad. Takav pristup uključuje, kada je primjenljivo, odgovarajuću edukaciju za prijenos programske opreme na računala, upravljanje šiframa za dijagnosticiranje kvarova i uporabu alata za rad.
3. Ne dovodeći u pitanje stavak 1. informacije iz stavka 1. uključuju:
(a)
tip traktora i model;
(b)
nedvosmislen identifikacijski broj vozila;
(c)
servisne priručnike uključujući evidenciju o popravku i održavanju i raspored servisa;
(d)
tehničke priručnike i biltene tehničkih služba;
(e)
informacije o sastavnim dijelovima i dijagnostici (kao što su najmanje i najveće teoretske vrijednosti mjerenja);
(f)
dijagrame ožičenja;
(g)
kodove za dijagnostičke kvarove, uključujući poseban kod proizvođača;
(h)
sve informacije potrebne za postavljanje nove ili ažurirane programske opreme u novo vozilo ili tip vozila (na primjer broj dijela programske opreme);
(i)
informacije o vlasničkom alatu i opremi i informacije koje se odnose na taj alat i opremu;
(j)
informacije o podatkovnim zapisima, podaci o ispitivanju i bilo koje druge tehničke informacije (kao što su dvosmjerni kontrolni podaci, ako se mogu upotrijebiti za primijenjenu tehnologiju);
(k)
standardne radne jedinice ili vremenska razdoblja za zadatke popravka i održavanja, ako su raspoloživi ovlaštenim trgovcima i serviserima proizvođača, bilo izravno ili putem treće strane.
4. Ovlašteni trgovci ili serviseri u distribucijskom sustavu određenog proizvođača smatraju se neovisnim subjektima za potrebe ove Uredbe u onoj mjeri u kojoj pružaju usluge popravka i održavanja vozila, za koja nisu članovi distribucijskog sustava proizvođača.
5. Informacije o popravku i održavanju uvijek su dostupne, osim kad se radi o održavanju informacijskog sustava.
6. Za potrebe proizvodnje i servisiranja zamjenskih ili servisnih dijelova povezanih sa sustavom OBD, i dijagnostičkih alata i ispitne opreme, proizvođači svakom zainteresiranom proizvođaču ili serviseru sastavnog dijela, dijagnostičkih alata ili ispitne opreme bez diskriminiranja osiguravaju odgovarajuće informacije o sustavima OBD i o popravku i održavanju vozila.
7. Proizvođači za potrebe konstruiranja i proizvodnje automobilske opreme za vozila na alternativna goriva osiguravaju odgovarajuće informacije o OBD-u i o popravku i održavanju vozila na nediskriminirajućoj osnovi svakom zainteresiranom proizvođaču, ugraditelju ili serviseru opreme za vozila na alternativna goriva.
8. Pri podnošenju zahtjeva za EU homologaciju tipa ili nacionalnu homologaciju tipa, proizvođač osigurava homologacijskom tijelu dokaz o sukladnosti s ovom Uredbom u vezi s informacijama zahtijevanim prema ovom članku.
U slučaju da te informacije nisu dostupne ili nisu sukladne s ovom Uredbom ni delegiranim i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, koji se upotrebljavaju za zahtjeve za EU homologaciju tipa ili nacionalnu homologaciju tipa, proizvođač ih osigurava u roku šest mjeseci od dana odobrenja.
Komisija može donijeti provedbeni akt kako bi odredila predložak za certifikat o pristupu OBD-u u vozilu i informacijama o popravku i održavanju vozila, kojim se dokazuje sukladnost nadležnom homologacijskom tijelu. Taj provedbeni akt se donosi u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 69. stavka 2.
9. Ako se dokaz o sukladnosti ne osigura u roku navedenom u drugom podstavku stavka 8., homologacijsko tijelo poduzima potrebne mjere da osigura sukladnost.
10. Proizvođač na svojim internetskim stranicama objavljuje naknadne izmjene i dopune informacija o popravku i održavanju vozila koje su tamo dostupne, istodobno kad ih daje na raspolaganje ovlaštenim serviserima.
11. Kada proizvođač vozila vodi evidenciju o popravku i održavanju vozila i središnjoj bazi podataka ili se to vodi pod njegovim imenom, neovisni serviseri imaju besplatan pristup tim evidencijama i moraju moći pristupiti informacijama o popravku i održavanju koje su sami izveli.
12. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 71. kojim se utvrđuju detaljni zahtjevi u pogledu pristupa informacijama o popravku i održavanju, posebno tehničke specifikacije koje se odnose na način na koji se osiguravaju informacije o popravku i održavanju.
13. Komisija putem delegiranih akata iz stavka 12. prilagođava zahtjeve za informacijama utvrđene u ovom članku uključujući tehničke specifikacije koje se odnose na način na koji se osiguravaju informacije o popravku i održavanju, kako bi bile proporcionalne, uzimajući u obzir poseban slučaj relativno malog proizvodnog opsega proizvođača predmetnog tipa vozila, uzimajući u obzir granične količine malih proizvodnih serija kako je određeno u Prilogu II. U opravdanim slučajevima takva prilagodba može rezultirati izuzećem od zahtjeva za dostavu informacija u standardiziranom obliku. Moguća prilagodba ili izuzeće u svakom slučaju trebaju osigurati da se mogu postići ciljevi ovog članka.
Članak 54.
Obveze u odnosu na nekoliko nositelja homologacije tipa
U slučaju homologacije tipa po dijelovima, miješane homologacije tipa i višefazne homologacije tipa, proizvođač koji je odgovoran za odnosnu homologaciju tipa također je odgovoran završnom proizvođaču i neovisnim subjektima za objavljivanje informacija o popravku koje se odnose na pojedini sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu ili na pojedinu fazu.
Završni proizvođač odgovoran je za osiguravanje informacija o cijelom vozilu neovisnim subjektima.
Članak 55.
Naknade za pristup informacijama o popravku i održavanju vozila
1. Proizvođači mogu naplatiti razumne i razmjerne naknade za pristup informacijama o popravku i održavanju, alatima za rad i edukativnim tečajevima obuhvaćenim ovom Uredbom. Naknada se ne smatra razumnom ni razmjernom ako zbog nepoštovanja opsega uporabe neovisnih operatora odvraća od pristupa.
2. Proizvođači daju informacije o popravku i održavanju vozila na raspolaganje na dnevnoj, mjesečnoj i godišnjoj osnovi, pri čemu su naknade za pristup takvim informacijama ovisne o razdoblju za koje je dogovoren pristup.
Članak 56.
Forum o pristupu informacijama o vozilu
Područje primjene djelatnosti koje se provode preko foruma o pristupu informacijama o vozilima uspostavljenog u skladu s člankom 13. stavkom 9. Uredbe Komisije (EZ) br. 692/2008 od 18. srpnja 2008. o provedbi i izmjeni Uredbe (EZ) br. 715/2007 Europskog parlamenta i Vijeća o homologaciji tipa motornih vozila u odnosu na emisije iz lakih osobnih i gospodarskih vozila (euro 5 i euro 6) i pristupu informacijama o popravku i održavanju vozila (34), proširuje se na vozila obuhvaćena ovom Uredbom.
Na osnovi dokaza o namjernoj ili nenamjernoj zlouporabi OBD-a vozila i informacija o popravku i održavanju vozila, forum iz prvog stavka savjetuje Komisiju o mjerama za sprečavanje zlouporabe informacija.
POGLAVLJE XVI.
IMENOVANJE I OBJAVLJIVANJE TEHNIČKIH SLUŽBA
Članak 57.
Zahtjevi koji se odnose na tehničke službe
1. Homologacijska tijela koja su nadležna za imenovanje utvrđuju da prije nego što imenuju tehničku službu sukladno članku 59. ta tehnička služba ispunjava zahtjeve utvrđene u stavcima od 2. do 9. ovog članka.
2. Ne dovodeći u pitanje članak 60. stavak 1., tehnička služba se uspostavlja prema nacionalnom zakonodavstvu države članice i ima pravnu osobnost.
3. Tehnička služba je treće tijelo, neovisno o postupku konstruiranja, proizvodnje, isporuke ili održavanja vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice koje ocjenjuje.
Tijelo koje je dio poslovnog udruženja ili strukovne udruge, koje zastupa poduzeća uključena u konstruiranje, proizvodnju, dobavu, sastavljanje, uporabu i održavanje vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica, koje ocjenjuje, ispituje ili provjerava, pod uvjetom da se dokaže njegova neovisnost i izostanak bilo kakvog sukoba interesa, smatra se tijelom koje ispunjava zahtjeve iz prvog podstavka.
4. Tehnička služba, njezina uprava na najvišoj razini i osobe odgovorne za provođenje kategorija djelatnosti za koje je imenovana u skladu s člankom 59. stavkom 1., nisu konstruktori, proizvođači, dobavljači ni serviseri koji održavaju vozila, sustave, sastavne dijelove ni zasebne tehničke jedinice koje ocjenjuju, niti ne predstavljaju stranke koje su uključene u te djelatnosti. To ne isključuje uporabu ocijenjenih vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica iz stavka 3. ovog članka, koji su nužni za rad tehničke službe ili za uporabu takvih vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica za osobne potrebe.
Tehnička služba osigurava da aktivnosti njezinih ovisnih društava ili kooperanata ne utječu na pouzdanost, objektivnost ni nepristranost kategorija djelatnosti za koje je imenovana.
5. Tehnička služba i njezino osoblje provodi kategorije djelatnosti za koje je imenovana s najvišim stupnjem strukovnog integriteta i zahtijevanom tehničkom sposobnošću u određenom području, bez pritisaka i poticaja, posebno financijskih, koji mogu utjecati na njihovu prosudbu ili rezultate njihovih djelatnosti ocjenjivanja, posebno ako ti pritisci ili poticaji dolaze od strane osoba ili skupine osoba za koje su rezultati navedenih djelatnosti važni.
6. Tehnička služba sposobna je provoditi sve kategorije djelatnosti za koje je imenovana u skladu s člankom 59. stavkom 1., ako nadležnom homologacijskom tijelu koje je odgovorno za imenovanje dokaže da ima:
(a)
osoblje s odgovarajućim vještinama, posebnim tehničkim znanjem i strukovnim obrazovanjem kao i dovoljno odgovarajućeg iskustva za obavljanje zadataka;
(b)
opise postupaka koji se primjenjuju na kategorije djelatnosti za koje želi biti imenovana, koji osiguravaju preglednost i ponovljivost tih postupaka;
(c)
postupke za izvođenje kategorija djelatnosti za koje želi biti imenovana, koji poštuju stupanj složenosti tehnologije dotičnog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice i podatak radi li se o proizvodnom postupku za masovnu ili serijsku proizvodnju; i
(d)
sredstva koja su potrebna za odgovarajuće obavljanje zadataka povezanih s kategorijama djelatnosti za koja želi biti imenovana i da ima pristup cjelokupnoj potrebnoj opremi i prostorima za ispitivanja.
Osim toga, dokazuje homologacijskom tijelu koje je nadležno za imenovanje da ispunjava standarde koji su određeni u delegiranim aktima donesenim sukladno članku 61. koji se odnose na kategorije djelatnosti za koje je imenovana.
7. Jamči se nepristranost tehničkih služba, njihove uprave na najvišoj razini i osoblja koje provodi ocjenu. Oni ne sudjeluju ni u kakvim djelatnostima koje bi bile protivne njihovom neovisnom prosuđivanju ili integritetu u odnosu na kategorije djelatnosti za koje su imenovani.
8. Tehničke službe zaključuju osiguranje od odgovornosti povezano s njihovim djelatnostima osim ako tu odgovornost ne preuzima država članica prema nacionalnom zakonodavstvu ili je država članica sama izravno odgovorna za ocjenu sukladnosti.
9. Osoblje tehničke službe poštuje povjerljivost službenih podataka u pogledu svih informacija dobivenih pri izvođenju zadataka prema ovoj Uredbi ili bilo kojoj provedbenoj odredbi nacionalnog zakonodavstva, osim pred homologacijskim tijelom nadležnim za imenovanje ili ako tako zahtjeva zakonodavstvo Unije ili nacionalno zakonodavstvo. Vlasnička prava su zaštićena.
Članak 58.
Ovisna društva i kooperanti tehničkih služba
1. Tehničke službe mogu sklopiti ugovor s kooperantima za neke od svojih djelatnosti za koje su bile imenovane u skladu s člankom 59. stavkom 1. ili izvođenje tih djelatnosti mogu prenijeti na svoje ovisno poduzeće samo uz suglasnost homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje.
2. Kada tehnička služba za određene zadatke povezane s kategorijama djelatnosti za koje je bila imenovana sklopi ugovor s kooperantom ili ih prenese na ovisno poduzeće, ona mora osigurati da kooperant ili ovisno poduzeće ispunjavaju zahtjeve određene u članku 57. i o tome odgovarajuće obavješćuje homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje.
3. Tehničke službe preuzimaju potpunu odgovornost za zadatke koje izvode njihovi kooperanti ili ovisna poduzeća, bez obzira gdje se nalazi njihov poslovni nastan.
4. Tehničke službe pohranjuju za uvid homologacijskog tijela koje je nadležno za imenovanje sve bitne dokumente koji se odnose na ocjenjivanje sposobnosti kooperanta ili ovisnog poduzeća i zadatke koje su obavili.
Članak 59.
Imenovanje tehničkih služba
1. Tehničke službe imenuju se za jednu od sljedećih kategorija djelatnosti ili više njih, ovisno o njihovom području nadležnosti:
(a)
kategorija A: tehničke službe koje u vlastitim pogonima provode ispitivanja spomenuta u ovoj Uredbi i aktima navedenim u Prilogu I.;
(b)
kategorija B: tehničke službe koje nadziru ispitivanja spomenuta u ovoj Uredbi i aktima navedenim u Prilogu I., pri čemu se ta ispitivanja provode u pogonima proizvođača ili u pogonu treće stranke;
(c)
kategorija C: tehničke službe koje redovno ocjenjuju i nadziru postupke proizvođača za nadzor sukladnosti proizvodnje;
(d)
kategorija D: tehničke službe koje nadziru ili provode ispitivanja ili provjere prilikom nadzora sukladnosti proizvodnje.
2. Homologacijsko tijelo može biti imenovano tehničkom službom za jednu ili više djelatnosti iz stavka 1.
3. Tehničke službe treće zemlje, osim onih imenovanih u skladu s člankom 63., mogu biti prihvaćene za potrebe članka 63., ali samo ako je to prihvaćanje tehničkih služba predviđeno bilateralnim sporazumom između Unije i dotične treće zemlje. To ne sprečava tehničku službu uspostavljenu prema nacionalnom zakonodavstvu države članice da u skladu s člankom 57. stavkom 2. osniva ovisna poduzeća u trećim zemljama, uz uvjet da su ovisna poduzeća izravno upravljana i nadzirana od strane imenovane tehničke službe.
Članak 60.
Akreditirane interne tehničke službe proizvođača
1. Akreditirana interna tehnička služba proizvođača može biti imenovana samo za djelatnosti kategorije A, s obzirom na tehničke zahtjeve za koje je dozvoljeno samoispitivanje u delegiranom aktu donesenom na temelju ove Uredbe. Ta tehnička služba predstavlja zaseban i samostalan dio poduzeća i ne sudjeluje u konstruiranju, proizvodnji, isporuci ni održavanju vozila, sustava, sastavnih dijelova ni zasebnih tehničkih jedinica koje ocjenjuje.
2. Akreditirana interna tehnička služba ispunjava sljedeće zahtjeve:
(a)
osim toga što je imenuje homologacijsko tijelo države članice, akreditira je nacionalno akreditacijsko tijelo kako je definirano u točki 11. članka 2. Uredbe (EZ) br. 765/2008 i u skladu sa standardima i postupcima iz članka 61. ove Uredbe;
(b)
akreditirana interna tehnička služba i njezino osoblje su organizacijski definirani i unutar matične organizacije imaju metode izvješćivanja koje osiguravaju njihovu nepristranost i dokazuju je mjerodavnom nacionalnom akreditacijskom tijelu;
(c)
ni akreditirana interna tehnička služba niti njezino osoblje ne smiju sudjelovati ni u kakvim djelatnostima koje bi bile protivne njezinom neovisnom prosuđivanju ili integritetu u vezi s kategorijama djelatnosti za koje je bila imenovana;
(d)
akreditirana interna tehnička služba isporučuje svoje usluge isključivo poduzeću kojem pripada.
3. Akreditiranu internu tehničku službu za potrebe članka 63. ne treba prijaviti Komisiji, ali poduzeće kojem pripada ili nacionalno akreditacijsko tijelo na zahtjev prilaže informacije o njezinom akreditiranju tijelu za homologaciju nadležnom za imenovanje.
Članak 61.
Postupci za standarde učinkovitosti i ocjenjivanje tehničkih služba
Kako bi se osiguralo da tehničke službe ispunjavaju jednaku visoku razinu standarda u svim državama članicama, Komisija se ovlašćuje donositi delegirane akte u skladu s člankom 71. o standardima koje tehničke službe moraju ispunjavati i postupku za njihovo ocjenjivanje u skladu s člankom 62. i njihovu akreditaciju u skladu s člankom 60.
Članak 62.
Ocjena osposobljenosti tehničkih služba
1. Homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje sastavlja izvješće o ocjeni koje dokazuje da je tehnička služba koja se kandidira bila ocijenjena s obzirom na njezinu sukladnost sa zahtjevima iz ove Uredbe i delegiranih akata donesenih na temelju ove Uredbe. To izvješće može uključivati certifikat o akreditaciji koji izdaje akreditacijsko tijelo.
2. Ocjena na temelju koje se izdaje izvješće iz stavka 1. provodi se u skladu s odredbama iz delegiranog akta donesenog sukladno članku 61. Izvješće o ocjeni se revidira najmanje svake tri godine.
3. Izvješće o ocjeni se na zahtjev podnosi Komisiji. U slučajevima kada se ocjena ne temelji na certifikatu o akreditaciji koji je izdalo nacionalno akreditacijsko tijelo i potvrđuje da tehnička služba ispunjava zahtjev ove Uredbe, homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje dostavlja Komisiji dokumentirane dokaze koji potvrđuju osposobljenost tehničke službe i mjere kojima se osigurava redovan nadzor tehničke službe od strane homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje i ispunjavanje zahtjeva ove Uredbe i delegiranih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi.
4. Homologacijsko tijelo koje želi biti imenovano tehničkom službom u skladu s člankom 59. stavkom 2. dokazuje sukladnost s ocjenom koju provode revizori neovisni o djelatnosti koja se ocjenjuje. Ti revizori mogu biti iz iste organizacije uz uvjet da su s obzirom na upravu odvojeni od osoblja koje provodi djelatnost koja se ocjenjuje.
5. Akreditirana interna tehnička služba ispunjava odgovarajuće odredbe ovog članka.
Članak 63.
Postupci objave
1. Države članice za svaku tehničku službu koju su imenovale kao i za sve naknadne izmjene tih imenovanja izvješćuju Komisiju o imenu, adresi uključujući elektroničku adresu, odgovornim osobama i kategoriji njezine djelatnosti. U obavijesti se navodi za koje stavke iz Priloga I. su tehničke službe bile imenovane.
2. Tehnička služba može provoditi djelatnosti iz članka 59. stavka 1. u ime homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje, odgovornog za homologaciju tipa samo ako je Komisija bila o tome prethodno obaviještena u skladu sa stavkom 1. ovog članka.
3. Istu tehničku službu može imenovati nekoliko homologacijskih tijela nadležnih za imenovanje i prijaviti države članice tih homologacijskih tijela nadležnih za imenovanje neovisno o kategoriji ili kategorijama djelatnosti koje će provoditi u skladu s člankom 59. stavkom 1.
4. Komisija se izvješćuje o svakoj naknadnoj bitnoj promjeni imenovanja.
5. Kada primjenjujući akt iz Priloga I. treba imenovati posebnu organizaciju ili nadležno tijelo koje obavlja djelatnost koja nije uključena u djelatnosti iz članka 59. stavka 1., prijava se provodi u skladu s ovim člankom.
6. Komisija na svojoj internetskoj stranici objavljuj popis i detalje o tehničkim službama u skladu s ovim člankom.
Članak 64.
Promjene u imenovanjima
1. Kada homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje utvrdi ili je obaviješteno da tehnička služba koju je imenovalo više ne ispunjava zahtjeve utvrđene u ovoj Uredbi ili da ne ispunjava svoje obveze, homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje prema potrebi ograničava, razrješuje ili povlači imenovanje ovisno o ozbiljnosti neispunjavanja navedenih zahtjeva ili nepoštovanja navedenih obveza. Država članica koja je prijavila tu tehničku službu o tome odmah izvješćuje Komisiju. Komisija sukladno tome mijenja objavljene informacije spomenute u članku 63. stavku 6.
2. U slučaju ograničavanja, razrješenja ili povlačenja imenovanja ili ako je tehnička služba prestala s djelatnošću, homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje poduzima odgovarajuće mjere za osiguranje da spise navedene tehničke službe obradi druga tehnička služba ili da su raspoloživi homologacijskom tijelu nadležnom za imenovanje ili nadležnim tijelima za nadzor tržišta na njihov zahtjev.
Članak 65.
Pobijanje osposobljenosti tehničkih služba
1. Komisija ispituje sve slučajeve u kojima se dvoumi o osposobljenosti tehničke službe ili njezinom stalnom ispunjavanju zahtjeva i obveza, ili kada je o takvim dvojbama obaviještena.
2. Država članica homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje Komisiji na zahtjev osigurava sve informacije koje se odnose na temelj za imenovanje ili održavanje imenovanja predmetne tehničke službe.
3. Komisija osigurava da se sve osjetljive informacije prikupljene tijekom njezinih istraga smatraju povjerljivima.
4. Ako Komisija utvrdi da tehnička služba ne ispunjava ili više ne ispunjava zahtjeve za njezino imenovanje ona o tome obavješćuje državu članicu homologacijskog tijela koje je nadležno za imenovanje, s namjerom uspostavljanja, u suradnji s tom državom članicom, potrebnih korektivnih mjera, i zahtijeva od te države članice da poduzme te korektivne mjere uključujući, prema potrebi, povlačenje imenovanja.
Članak 66.
Operativne obveze tehničkih služba
1. Tehničke službe provode one kategorije djelatnosti za koje su imenovane od strane homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje i u skladu s ocjenom i postupcima ispitivanja predviđenim u ovoj Uredbi i aktima navedenim u Prilogu I.
Tehničke službe nadziru ili same provode ispitivanja zahtijevana za homologaciju ili provjere kako je određeno u ovoj Uredbi ili u nekom od akata navedenih u Prilogu I., osim ako nisu dozvoljeni alternativni postupci. Tehničke službe ne provode ispitivanja, ocjene ni provjere za koje nisu propisno imenovane od strane njihovog homologacijskog tijela.
2. Tehničke službe:
(a)
omogućavaju svojem homologacijskom tijelu nadležnom za imenovanje prisutnost u tehničkoj službi tijekom ocjene sukladnosti; i
(b)
ne dovodeći u pitanje članak 57. stavak 9. i članak 67., osiguravaju svojim homologacijskim tijelima nadležnim za imenovanje zahtijevane informacije o njihovim kategorijama djelatnosti koje potpadaju u područje primjene ove Uredbe.
3. Kada tehnička služba smatra da zahtjeve utvrđene u ovoj Uredbi nije ispunio proizvođač, o tome obavješćuje homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje s namjerom da homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje poduzme odgovarajuće korektivne mjere i posljedično da ne izdaje certifikate o homologaciji tipa osim ako homologacijsko tijelo ne smatra da su poduzete odgovarajuće korektivne mjere.
4. Kada tehnička služba koja djeluje u ime homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje, tijekom nadziranja sukladnosti proizvodnje nastavno na izdavanje certifikata o homologaciji tipa smatra da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica više ne ispunjavaju zahtjeve ove Uredbe, o tome izvješćuje homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje. Homologacijsko tijelo poduzima odgovarajuće mjere kako je predviđeno člankom 28.
Članak 67.
Obveze tehničkih služba u vezi s obavješćivanjem
1. Tehničke službe svoja homologacijska tijela nadležna za imenovanje obavješćuju o sljedećem:
(a)
svakoj nesukladnosti zbog koje je potrebno odbijanje, ograničavanje, opozivanje ili povlačenje certifikata o homologaciji tipa;
(b)
svim okolnostima koje utječu na područje primjene njihovog imenovanja i uvjete za to imenovanje;
(c)
svakom zahtjevu za informacije koji su primile od tijela nadležnih za nadzor tržišta u vezi sa svojim djelatnostima.
2. Na zahtjev njihovog homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje, tehničke službe osiguravaju informacije o djelatnostima u okviru njihovog imenovanja i o svim drugim provedenim djelatnostima, uključujući prekogranične djelatnosti i djelatnosti kooperanata.
POGLAVLJE XVII.
PROVEDBENI AKTI I DELEGIRANI AKTI
Članak 68.
Provedbeni akti
Za potrebe postizanja ciljeva ove Uredbe i kako bi se odredili jednaki uvjeti za provedbu ove Uredbe, Komisija, u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 69. stavku 2. donosi provedbene akte kojima utvrđuje sljedeće provedbene mjere:
(a)
predložak za opisni dokument i za opisnu dokumentaciju iz članka 22.;
(b)
sustav numeriranja certifikata o EU homologaciji tipa iz članka 24. stavka 4.;
(c)
predložak certifikata o EU homologaciji tipa iz članka 25. stavka 2.;
(d)
predložak za obrazac s rezultatima ispitivanja, koji je priložen certifikatu o EU homologaciji tipa iz članka 25. stavka 3. točki (a);
(e)
predložak za popis primjenljivih zahtjeva ili akata iz članka 25. stavka 6.;
(f)
opće zahtjeve za obrazac s rezultatima ispitivanja iz članka 27. stavka 1.;
(g)
predložak za potvrdu o sukladnosti iz članka 33. stavka 2.;
(h)
predložak za oznaku EU homologacije tipa iz članka 34.;
(i)
odobrenja za dodjeljivanje EU homologacija tipa kojima se izuzimaju nove tehnologije ili novi koncepti iz članka 35. stavka 3.;
(j)
predloške za certifikat o homologaciji tipa i potvrdu o sukladnosti koji se odnose na nove tehnologije ili nove koncepte iz članka 35. stavka 4.;
(k)
odobrenja državama članicama za proširenje homologacije tipa iz članka 36. stavka 2.;
(l)
popis dijelova ili opreme iz članka 45. stavka 2.;
(m)
predložak i sustav numeriranja za certifikate navedene u članku 46. stavku 3. kao i sve aspekte koji se odnose na postupak odobravanja iz tog članka;
(n)
predložak za certifikat o osiguravanju dokaza o sukladnosti homologacijskom tijelu kako se navodi u članku 53. stavku 8.
Članak 69.
Postupak u odboru
1. Komisiji pomaže „Tehnički odbor za poljoprivredna vozila” (TC-AV). Taj odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Pri pozivanju na ovaj članak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Kada odbor ne donese mišljenje, Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta i primjenjuje se treći podstavak članka 5. stavka 4. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 70.
Izmjena priloga
Ne dovodeći u pitanje druge odredbe ove Uredbe koje se odnose na izmjene njezinih priloga, Komisija je također ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 71. o izmjeni Priloga I., kako bi se uvele upute na regulatorne akte i uzeli u obzir ispravci.
Članak 71.
Izvršenje prijenosa ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 17. stavka 5., članka 18. stavka 4., članka 19. stavka 6., članka 20. stavka 8., članka 27. stavka 6., članka 28. stavka 6., članka 45. stavka 4., članka 49. stavka 3., članka 53. stavka 12., članka 61. i članka 70. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od pet godina od 22. ožujka 2013.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 17. stavka 5., članka 18. stavka 4., članka 19. stavka 6., članka 20. stavka 8., članka 27. stavka 6., članka 28. stavka 6., članka 45. stavka 4., članka 49. stavka 3., članka 53. stavka 12., članka 61. i članka 70. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 17. stavka 5., članka 18. stavka 4., članka 19. stavka 6., članka 20. stavka 8., članka 27. stavka 6., članka 28. stavka 6., članka 45. stavka 4., članka 49. stavka 3., članka 53. stavka 12., članka 61. i članka 70. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
POGLAVLJE XVIII.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 72.
Sankcije
1. Države članice predviđaju sankcije za gospodarske subjekte koji krše ovu Uredbu i delegirane ili provedbene akte donesene sukladno ovoj Uredbi. One poduzimaju sve mjere potrebne za osiguranje da se sankcije provedu. Predviđene sankcije su učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće. Države članice obavješćuju Komisiju o tim odredbama do 23. ožujka 2015. i bez odgode obavješćuju Komisiju o svim narednim izmjenama koje utječu na te odredbe.
2. Vrste kršenja koja se sankcioniraju uključuju:
(a)
davanje lažnih izjava tijekom homologacijskih postupaka ili postupaka koji vode prema opozivu;
(b)
lažiranje rezultata ispitivanja za homologaciju tipa ili dokaza sukladnosti pri uporabi;
(c)
neisporučivanje podataka ili tehničkih specifikacija koji bi mogli dovesti do opoziva, odbijanja ili povlačenja homologacije tipa;
(d)
uporabu poremećajnih uređaja;
(e)
odbijanje omogućavanja pristupa informacijama;
(f)
gospodarske subjekte koji stavljaju na tržište vozila, sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice koji podliježu homologaciji a nemaju homologaciju ili koji lažiraju dokumente ili oznake s tom namjerom.
Članak 73.
Prijelazne odredbe
1. Ne dovodeći u pitanje druge odredbe ove Uredbe, ova Uredba ne poništava nijednu EU homologaciju tipa dodijeljenu vozilima ili sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama prije 1. siječnja 2016.
2. Homologacijska tijela nastavljaju dodjeljivati proširenje homologacija vozilima, sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama iz stavka 1. u skladu s Direktivom 2003/37/EZ i bilo kojom od direktiva navedenih u članku 76. stavku 1. Međutim, takve se homologacije ne koriste u svrhu dobivanja homologacije tipa cijelog vozila prema ovoj Uredbi.
3. Odstupajući od ove Uredbe, novi sustavi, sastavni dijelovi, zasebne tehničke jedinice ili vozila tipova kojima je dodijeljena homologacija tipa cijelog vozila prema Direktivi 2003/37/EZ mogu i dalje bit registrirani, stavljeni na tržište ili stavljeni u uporabu do 31. prosinca 2017. Nova vozila onih tipova koji nisu bili podložni homologaciji tipa prema Direktivi 2003/37/EZ također mogu i dalje bit registrirana, stavljena na tržište ili stavljena u uporabu do tog datuma u skladu sa zakonodavstvom države članice u kojoj započinje uporaba ili registracija.
U tom slučaju nacionalna nadležna tijela ne zabranjuju, ne ograničavaju, ni ne sprečavaju registraciju, stavljanje na tržište ni stavljanje u uporabu vozila koja su sukladna homologiranom tipu.
Članak 74.
Izvješće
1. Do 31. prosinca 2019. države članice obavješćuju Komisiju o primjeni homologacijskih postupaka utvrđenih u ovoj Uredbi.
2. Na osnovi informacija dobivenih prema stavku 1., Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o primjeni ove Uredbe do 31. prosinca 2020.
Članak 75.
Preispitivanje
1. Do 31. prosinca 2022. Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o predmetima iz stavka 3.
2. Izvješće se temelji na savjetovanju s relevantnim zainteresiranim strankama i uzima u obzir važeće europske i međunarodne standarde u tom području.
3. Do 31. prosinca 2021. države članice izvješćuju Komisiju o:
(a)
broju pojedinačnih homologacija dodijeljenih na godinu vozilima obuhvaćenih ovom Uredbom prije njihove prve registracije od strane nacionalnih tijela te države članice s početkom od 1. siječnja 2016.;
(b)
nacionalnim mjerilima na kojima se temelje te homologacije ako ta mjerila odstupaju od zahtjeva obveznih za EU homologaciju tipa.
4. Izvješću se prema potrebi prilažu zakonodavni prijedlozi, i u njemu se također razmatra uključivanje pojedinačnih homologacija u ovu Uredbu na temelju usklađenih zahtjeva.
Članak 76.
Stavljanje izvan snage
1. Ne dovodeći u pitanje članak 73. stavak 2. ove Uredbe, Direktiva 2003/37/EZ kao i direktive 74/347/EEZ, 76/432/EEZ, 76/763/EEZ, 77/537/EEZ, 78/764/EEZ, 80/720/EEZ, 86/297/EEZ, 86/298/EEZ, 86/415/EEZ, 87/402/EEZ, 2000/25/EZ, 2009/57/EZ, 2009/58/EZ, 2009/59/EZ, 2009/60/EZ, 2009/61/EZ, 2009/63/EZ, 2009/64/EZ, 2009/66/EZ, 2009/68/EZ, 2009/75/EZ, 2009/76/EZ I 2009/144/EZ stavljaju se izvan snage s učinkom od 1. siječnja 2016.
2. Upućivanja na direktive stavljene izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i tumače se, u odnosu na Direktivu 2003/37/EZ, u skladu s korelacijskom tablicom navedenom u Prilogu III.
Članak 77.
Izmjena Direktive 2006/42/EZ
Prva alineja točke (e) u članku 1. stavku 2. Direktive 2006/42/EZ zamjenjuje se sljedećim:
„-
traktori za poljoprivredu i šumarstvo, uz izuzeće strojeva ugrađenih na ta vozila,”.
Članak 78.
Stupanje na snagu i primjena
1. Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
2. Primjenjuje se od 1. siječnja 2016.
Od 22. ožujka 2013. nacionalna tijela ne odbijaju dodijeliti EU homologaciju tipa ni nacionalnu homologaciju tipa za novi tip vozila, niti ne zabranjuju registraciju, stavljanje na tržište ni stavljanje u uporabu novog vozila ako predmetno vozilo ispunjava zahtjeve ove Uredbe i delegiranih i provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi, ako proizvođač to zatraži.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 5. veljače 2013.