KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 628/2013
af 28. juni 2013
om Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagenturs arbejdsmetoder ved standardinspektioner og overvågning af anvendelsen af bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008, og om ophævelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 736/2006
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 af 20. februar 2008 om fælles regler for civil luftfart og om oprettelse af et europæisk luftfartssikkerhedsagentur, og om ophævelse af Rådets direktiv 91/670/EØF, forordning (EF) nr. 1592/2002 og direktiv 2004/36/EF (1), særlig artikel 24, stk. 5, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ved artikel 24, stk. 1, og artikel 54 i forordning (EF) nr. 216/2008 pålægges Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (i det følgende benævnt »agenturet«) at bistå Kommissionen med at kontrollere medlemsstaternes kompetente myndigheders anvendelse af forordningens bestemmelser og gennemførelsesbestemmelserne hertil ved at udføre standardinspektioner.
(2)
Det fastsættes i artikel 54, stk. 4, i forordning (EF) nr. 216/2008, at bestemmelserne i artikel 55 i samme forordning finder anvendelse, hvis en inspektion hos en medlemsstats kompetente myndighed indebærer inspektion hos en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder.
(3)
I Kommissionens forordning (EF) nr. 736/2006 (2) fastsættes agenturets arbejdsmetoder ved standardinspektioner (i det følgende benævnt »de nuværende arbejdsmetoder«).
(4)
Seks år er gået efter vedtagelsen af de nuværende arbejdsmetoder. Der er vedtaget betydelige ændringer af de fælles regler; en række internationale aftaler er også vedtaget; agenturet og medlemsstaterne har også opbygget værdifulde erfaringer, som bør tages i betragtning.
(5)
Da forordning (EF) nr. 736/2006 blev vedtaget, var de fælles regler for civil luftfart begrænset til indledende og vedvarende luftdygtighed. Kommissionens forordning (EF) nr. 1702/2003 (3) fastsatte gennemførelsesbestemmelser for luftdygtigheds- og miljøcertificering af luftfartøjer og hermed forbundet materiel, dele og apparatur og for certificering af konstruktions- og produktionsorganisationer. Kommissionens forordning (EF) nr. 2042/2003 (4) fastsatte vedvarende luftdygtighed af luftfartøjer og luftfartøjsmateriel, dele og apparatur og om godkendelse af organisationer og personale, der deltager i disse opgaver.
(6)
Efterfølgende er forordning (EF) nr. 216/2008 trådt i stedet for Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1592/2002 af 15. juli 2002 om fælles regler for civil luftfart og om oprettelse af et europæisk luftfartssikkerhedsagentur (5), og de fælles regler er blevet forlænget to gange: i første omgang til at omfatte flybesætninger, flyveoperationer og rampeinspektioner, og i anden omgang til at omfatte lufttrafikstyring og luftfartstjeneste (ATM/ANS) samt sikkerhed i lufthavne, og Kommissionen har som følge heraf vedtaget adskillige gennemførelsesbestemmelser for disse nye kompetenceområder. Det drejer sig f.eks. Kommissionens forordning (EU) nr. 805/2011 af 10. august 2011 om fastlæggelse af nærmere regler for flyveledercertifikater og visse certifikater (6), Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1034/2011 (7) om tilsyn med sikkerheden i forbindelse med lufttrafikstyring og luftfartstjenester, Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1035/2011 af 17. oktober 2011 om fastsættelse af fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester (8), Kommissionens forordning (EU) nr. 691/2010 af 29. juli 2010 om oprettelse af en præstationsordning for luftfartstjenester og netfunktioner og om ændring af forordning (EF) nr. 2096/2005 om fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester (9), Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 af 16. december 1991 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart (10), ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 859/2008 (11), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/36/EF af 21. april 2004 om sikkerhed forbundet med tredjelandes luftfartøjer, der benytter Fællesskabets lufthavne (12), ændret ved Kommissionens direktiv 2008/49/EF af 16. april 2008 om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/36/EF vedrørende kriterierne for udførelse af rampeinspektioner på luftfartøjer, der benytter Fællesskabets lufthavne (13), Kommissionens forordning (EU) nr. 965/2012 af 5. oktober 2012 om fastsættelse af tekniske krav og administrative procedurer for flyveoperationer (14) og Kommissionens forordning (EU) nr. 1178/2011 af 3. november 2011 om fastsættelse af tekniske krav og administrative procedurer for flyvebesætninger i civil luftfart (15).
(7)
Ved forordning (EF) nr. 216/2008 er der også indført en række nye bestemmelser, der må afspejles i de arbejdsmetoder, som agenturet benytter til at udføre standardinspektioner. I artikel 11 fastlægges betingelserne for gensidig anerkendelse af certifikater, der er udstedt af medlemsstaternes kompetente myndigheder, samt betingelserne for at suspendere denne anerkendelse, idet standardinspektioner udgør et vigtigt instrument for denne beslutningstagning. I artikel 15 oprettes et informationsnet, som leverer nyttige oplysninger, der skal tages i betragtning ved standardinspektioner, samtidig med at der kan være behov for straks at stille visse resultater af sådanne standardinspektioner til rådighed for dette informationsnet. I artikel 27, stk. 3, fastsættes det, at agenturet skal bistå medlemsstaterne i opfyldelsen af deres forpligtelser over for ICAO.
(8)
Uanset yderligere ændringer af de fælles regler, der er fastlagt ved forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil, bør agenturet bistå Kommissionen med at overvåge gennemførelsen af andre luftfartssikkerhedskrav, f.eks. fra lovgivningen om det fælles europæiske luftrum, eller lovgivningen om undersøgelse af flyvehavarier og indberetning af hændelser.
(9)
Siden 2006 er der også sket en betydelig udvikling af den europæiske luftfartspolitik over for tredjelande, både hvad angår Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO), lande i Den Europæiske Unions nabolag og visse vigtige partnere på globalt plan.
(10)
Et samarbejdsmemorandum med Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO) blev undertegnet i 2010 (16), hvilket skaber rammen for et struktureret samarbejde mellem parterne, særlig hvad angår udveksling af oplysninger vedrørende sikkerhed, med henblik på om muligt at undgå dobbeltarbejde, og som følge heraf bør agenturets standardinspektionsprogram og ICAO’s verdensomspændende program for kontrol med sikkerheden (USOAP) knyttes nærmere sammen indbyrdes. Arbejdsmetoderne i forbindelse med inspektion bør også tage hensyn til ICAO Doc 9735 - USOAP continuous Monitoring Manual.
(11)
Med hensyn til de lande, der er omfattet af EU’s naboskabs- og udvidelsespolitik, herunder især de stater, der er part i aftalen om det fælles europæiske luftfartsområde, bør standardinspektioner tilrettelægges efter samme arbejdsmetoder og standarder som i medlemsstaterne, medmindre andet fremgår af passende aftaler eller samarbejdsordninger.
(12)
For så vidt angår de stater, der har underskrevet bilaterale luftfartssikkerhedsaftaler, hvorved der sikres gensidig anerkendelse af visse certificeringsrelaterede afvigelser og godkendelser, bør standardinspektioner støtte overvågningen af aftalens gennemførelse, og resultaterne heraf bør indberettes til det relevante bilaterale tilsynsudvalg med henblik på eventuelle justeringer. Inspektioner hos de medlemsstater, hvis certificeringsrelaterede afvigelser og godkendelser anerkendes inden for rammerne af de bilaterale aftaler, bør omfatte yderligere kontrol for at sikre, at de kompetente myndigheder på korrekt vis varetager deres ansvar i medfør af de bilaterale aftaler.
(13)
For på effektiv vis at overvåge anvendelsen af forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil samt andre luftfartssikkerhedsregler hidrørende fra eksisterende forordninger og aftaler er der behov for at revidere de nuværende arbejdsmetoder, navnlig for at sikre, at de i højere grad bliver systemorienterede, at de benytter en mere kontinuerlig overvågningsmetode, som i højere grad er målrettet sikkerhedsniveauet, at ressourceanvendelsen effektiviseres for ikke at påføre de kompetente myndigheder unødige byrder, og at der indføres en feedback-mekanisme til gavn for agenturets reguleringsaktiviteter. Inspektionsgrupper bør besættes med tilstrækkeligt uddannet og kvalificeret personale, og agenturet skal bestræbe sig på, at bemyndiget personale fra forskellige medlemsstater deltager i nogenlunde lige omfang.
(14)
Arbejdsmetoderne bør afspejle definitioner og principper for audit, jf. ISO 19011.
(15)
Foruden inspektionsniveauet bør arbejdsmetoderne indeholde nærmere oplysninger om overvågningen på systemniveau og med hensyn til afvigelser.
(16)
Arbejdsmetoderne bør øge agenturets fleksibilitet til at gribe ind i tilfælde, hvor dets tekniske kompetence gør dette berettiget, samtidig med at retssikkerheden med hensyn til arbejdsmetoder opretholdes.
(17)
Forordning (EF) nr. 736/2006 bør ændres i overensstemmelse hermed.
(18)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat i henhold til artikel 65 i forordning (EF) nr. 216/2008 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Ved denne forordning fastsættes arbejdsmetoder med hensyn til at:
a)
overvåge medlemsstaternes kompetente myndigheders anvendelse af forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil på de områder, der er omfattet af samme forordnings artikel 1, stk. 1
b)
udføre standardinspektioner hos medlemsstaternes kompetente myndigheder
c)
kontrollere, at medlemsstaternes kompetente myndigheder udsteder og fører tilsyn med certifikater i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil
d)
bidrage til at vurdere konsekvenserne af medlemsstaternes kompetente myndigheders gennemførelse af forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil.
2. Arbejdsmetoderne i denne forordning finder ligeledes anvendelse, hvis dette er praktisk muligt, når agenturet får til opgave at overvåge anvendelsen af luftfartssikkerhedskrav, som er indført ved anden EU-lovgivning, aftaler, der er indgået af Unionen, eller samarbejdsordninger, som agenturet har indgået.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »inspektion«: den standardinspektion, som er omhandlet i artikel 24, stk. 1, og artikel 54 i forordning (EF) nr. 216/2008, og som agenturet udfører; også inspektion hos virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, der er omhandlet i samme forordnings artikel 54, stk. 4, og artikel 55
2) »kompetent myndighed«: den enhed, som medlemsstaten udpeger som ansvarlig for gennemførelsen af forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil
3) »bemyndiget personale«: personer som agenturet bemyndiger til at udføre inspektioner, herunder udstationeret personale
4) »udstationeret personale«: personale, som stilles til rådighed af medlemsstaternes kompetente myndigheder, Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO), andre internationale luftfartsorganisationer eller de kompetente myndigheder i tredjelande, der har indgået aftaler med Unionen eller samarbejdsordninger med agenturet, og som er udnævnt af disse myndigheder til at bistå agenturet med at udføre inspektioner
5) »vidnesbyrd«: optegnelser, redegørelser for kendsgerninger eller andre oplysninger, som er relevante og kontrollerbare
6) »afvigelse«: resultatet af sammenligningen mellem det foreliggende vidnesbyrd og de gældende krav
7) »korrektion«: en handling, som afhjælper en afvigelse i form af manglende overensstemmelse med de gældende krav
8) »korrigerende handling«: en handling, som afhjælper årsagen til en afvigelse i form af manglende overensstemmelse med de gældende krav for at forebygge gentagelser
9) »umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder«: en situation, hvor der findes vidnesbyrd for, at et produkt, en tjenesteydelse, et system, en komponent, udstyr eller et anlæg enten er i en sådan tilstand eller betjenes, leveres eller vedligeholdes på en sådan måde, at skader på personer må forventes at forekomme, medmindre situationen korrigeres øjeblikkeligt.
Artikel 3
Principper for overvågningen
1. Agenturet skal overvåge de kompetente myndigheders anvendelse af de krav, der er omhandlet i artikel 1, og en ensartet gennemførelse heraf efter den metode, der er fastsat i denne forordning, og det aflægger rapport herom.
2. Overvågningen foretages løbende på et risikobaseret grundlag ud fra agenturets disponible oplysninger. I overvågningen indgår en vurdering af de kompetente myndigheders evne til at varetage deres ansvar for tilsynet med sikkerheden; om nødvendigt udføres inspektioner, og der følges op på afvigelser i forbindelse med inspektioner for at sikre, at de nødvendige korrektioner og korrigerende handlinger gennemføres rettidigt.
3. Overvågningen skal foretages på systematisk vis. Den skal tage højde for alle områder og kritiske elementer i sikkerhedstilsynsordningen, jf. ICAO's definition. Der lægges særlig vægt på grænseflader mellem områder.
4. Overvågningen skal udføres på en gennemskuelig, virkningsfuld, effektiv, harmoniseret og konsekvent måde.
5. Agenturet skal analysere resultatet af sine overvågningsaktiviteter for at afdække behovet for lovgivningsmæssige ændringer.
Artikel 4
Principper for inspektioner og afvigelser
1. I forbindelse med inspektioner af kompetente myndigheder skal der tages hensyn til resultaterne af tidligere inspektioner, og der tages bl.a. højde for ændringer af de lovgivningsmæssige krav og den kompetente myndigheds evne til at varetage tilsynet med sikkerheden; inspektionerne skal stå i et rimeligt forhold til omfanget og kompleksiteten af den branche, myndighederne fører tilsyn med, idet der lægges vægt på at sikre et højt og ensartet sikkerhedsniveau for erhvervsmæssig lufttransport.
2. Inspektionerne kan omfatte inspektioner hos virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, den inspicerede kompetente myndighed fører tilsyn med.
3. Inspektioner kan, når parterne er enige herom, omfatte inspektion af militære faciliteter, der er åbne for offentlig brug, og af tjenester, som militært personale udøver for offentligheden, for at kontrollere, at kravene i artikel 1, stk. 3, i forordning (EF) nr. 216/2008 opfyldes.
4. Inspektioner udføres af en gruppe bestående af medarbejdere, som bemyndiges af agenturet, og som skal være kvalificerede og uddannede inden for deres respektive område(r). Bemyndiget personale skal følge principperne om uafhængighed, integritet, etisk adfærd, fornøden omhu, redelig fremlæggelse og fortrolighed.
5. Finder agenturet, at et eller flere certifikater ikke er i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelser hertil, skal denne afvigelse i form af manglende overensstemmelse indberettes til den kompetente myndighed. Hvis afvigelsen i form af manglende overensstemmelse ikke korrigeres rettidigt, skal agenturet udarbejde anbefalinger i medfør af artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008, for at få en afgørelse om gensidig anerkendelse af det eller de pågældende certifikater.
6. Agenturet skal klassificere og følge op på de afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er afdækket ved inspektioner, jf. stk. 1, 2 og 3, alt efter deres konsekvenser for sikkerheden, og sikkerhedsrelaterede afvigelser skal gives forrang. Agenturet skal også straks underrette medlemsstaternes kompetente myndigheder, hvis korrektionen af umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder ikke er udført på tilfredsstillende vis.
7. Denne forordning berører ikke anvendelsen af artikel 15 og artikel 58 i forordning (EF) nr. 216/2008, Kommissionens afgørelse 2001/844/EF, EKSF, Euratom (17), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2111/2005 (18) og Kommissionens forordning (EF) nr. 473/2006 (19).
Artikel 5
Udveksling af oplysninger
1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder skal give agenturet alle nødvendige oplysninger af relevans for deres tilsyn med sikkerheden og tage hensyn til alle kritiske elementer i deres sikkerhedstilsynsordning og herunder virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, som myndighederne fører tilsyn med. Oplysningerne skal indgives i en form og på en måde, der er angivet af agenturet, idet der tages hensyn til de oplysninger, som er stillet til rådighed for ICAO.
2. Agenturet kan også anmode medlemsstaternes kompetente myndigheder om oplysninger ad hoc. Når en sådan anmodning om oplysninger fremsendes, anfører agenturet retsgrundlaget for og formålet med anmodningen og præciserer, hvilke oplysninger der er behov for, og inden for hvilken frist oplysningerne skal udleveres.
3. Agenturet skal give medlemsstaternes kompetente myndigheder relevante oplysninger for at støtte en ensartet gennemførelse af de gældende krav.
Artikel 6
Koordinator for national standardisering
1. Medlemsstaterne skal udpege en koordinator for national standardisering, der optræder som deres primære kontaktpunkt for alle standardiseringsaktiviteter og navnlig koordinerer udvekslingen af oplysninger i henhold til artikel 5, stk. 1. Koordinatoren for national standardisering er ansvarlig for at:
a)
vedligeholde og ajourføre de oplysninger, der løbende udleveres til agenturet og herunder oplysninger, der er anmodet om efter artikel 3, 4 og 5, korrektioner, planer for korrigerende handlinger og vidnesbyrd for gennemførelse af de aftalte korrigerende handlinger
b)
bistå agenturet i alle faser af en inspektion og sikre, at inspektionsgruppen ledsages under hele inspektionen på stedet.
2. De kompetente myndigheder skal sikre, at kommunikationsvejene mellem den udpegede koordinator for national standardisering og deres interne organisation er entydige, således at den udpegede koordinator kan varetage sine opgaver på korrekt vis.
Artikel 7
Løbende overvågning
1. Den løbende overvågning, der er omhandlet i artikel 3, omfatter følgende:
a)
indsamling og analyse af data og oplysninger fra medlemsstaternes kompetente myndigheder, Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO), Kommissionen eller andre relevante kilder
b)
vurdering af den kompetente myndigheds evne til at varetage ansvaret for sit tilsyn med sikkerheden
c)
prioritering, planlægning og fastlæggelse af omfanget af inspektionerne ud fra den vurdering, der henvises til i litra b)
d)
udførelse af sådanne inspektioner og den tilhørende rapportering
e)
opfølgning på og afslutning af afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er afdækket ved inspektionerne.
2. Med henblik på den vurdering, der er nævnt i stk. 1, litra b), skal agenturet oprette, udvikle og vedligeholde en fælles model, hvor der som minimum tages hensyn til følgende elementer:
a)
omfanget og kompleksiteten af luftfartsbranchen
b)
alvorlige hændelser, havarier, dødsulykker og dødsofre i tilknytning hertil
c)
resultaterne af rampeinspektioner
d)
resultaterne af tidligere inspektioner
e)
de kompetente myndigheders evne til effektivt at gennemføre korrektioner og korrigerende handlinger
f)
resultatet af audit, som er udført i henhold til internationale konventioner eller staters programmer for vurdering af sikkerhed
g)
hvorvidt der er truffet foranstaltninger i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008 eller traktatens artikel 258.
3. Resultatet af modellen, der er oprettet i henhold til stk. 2, og inddata og resultaterne af vurderingen stilles til rådighed for koordinatoren for national standardisering for den pågældende medlemsstat.
4. Agenturet skal tilpasse inspektionsprogrammet i lyset af sin løbende overvågning, idet såvel forbedringer som forværringer i sikkerhedsniveauet afspejles. Agenturet skal træffe egnede foranstaltninger, når der er vidnesbyrd om en forringet sikkerhed.
Artikel 8
Inspektionsprogram
1. Agenturet fastlægger i samråd med Kommissionen et flerårigt program med angivelse af de inspektioner, der er omhandlet i artikel 10, stk. 1, litra a), samt et årsprogram med angivelse af de inspektioner, der er omhandlet i artikel 10, stk. 1, litra a) og b).
2. I inspektionsprogrammerne præciseres den eller de berørte medlemsstat(er), inspektionens art, de områder, som skal inspiceres, og den forventede tidsramme for besøgsfasen, idet der tages hensyn til den model, der er nævnt i artikel 7.
3. Agenturet kan tilpasse inspektionsprogrammerne for at tage højde for nye risici, som er afdækket i forbindelse med den løbende overvågning, der er nævnt i artikel 7.
4. Årsprogrammet sendes til Kommissionen, de øvrige medlemmer af agenturets bestyrelse som en del af agenturets arbejdsprogram, jf. artikel 33, stk. 2, litra c), i forordning (EF) nr. 216/2008 og til koordinatoren for national standardisering for den pågældende medlemsstat.
Artikel 9
Inspektionsområder
1. Agenturet udfører inspektioner for hvert område, der er defineret i kapitel II i forordning (EF) nr. 216/2008. Disse områder skal omfatte:
a)
luftdygtighed, jf. artikel 5, og miljøbeskyttelse, jf. artikel 6 i den pågældende forordning
b)
flyvebesætninger, jf. artikel 7 og 8 i den pågældende forordning
c)
flyveoperationer, jf. artikel 8 og 9 i den pågældende forordning
d)
rampeinspektioner, jf. artikel 10 i den pågældende forordning
e)
flyvepladser, jf. artikel 8a i den pågældende forordning
f)
ATM/ANS og flyveledere, jf. artikel 8b og 8c i den pågældende forordning.
Andre områder kan fastlægges alt efter udviklingen af forordning (EF) nr. 216/2008 eller efter anmodning fra Kommissionen.
2. Agenturet sikrer, at dets ressourcer fordeles hensigtsmæssigt med henblik på at overvåge og inspicere de forskellige områder alt efter resultaterne af den løbende overvågning, der er omhandlet i artikel 7.
Artikel 10
Inspektionernes art
1. Agenturet skal udføre:
a)
omfattende inspektioner med henblik på at inspicere et eller flere områder; disse inspektioner udføres med intervaller, som fastlægges på grundlag af resultaterne af den løbende overvågning
b)
målrettede inspektioner med henblik på at inspicere specifikke delområder inden for et eller flere områder og/eller vurdere status for gennemførelsen af de aftalte korrigerende handlinger
c)
ad hoc-inspektioner med henblik på at undersøge specifikke problemer, som er afdækket i forbindelse med agenturets løbende overvågning eller efter Kommissionens anmodning.
2. Uanset de i stk. 1 nævnte inspektioner kan agenturet tage fat på afvigelser, som ikke er afdækket på lokaliteten, når det har indsamlet tilstrækkeligt vidnesbyrd om manglende overensstemmelse.
Artikel 11
Krav til inspektionsgruppers uddannelse, kvalifikationer og bemyndigelse
1. Agenturet skal fastsætte kvalifikationskrav for det personale, som deltager i inspektionsgrupperne.
2. Kvalifikationskravene skal omfatte:
a)
kendskab til den institutionelle og retlige ramme, særlig denne forordning, og de relevante internationale aftaler
b)
viden om og erfaring med auditmetoder
c)
teknisk kompetence og praktisk erfaring på det eller de relevante områder, der er nævnt i artikel 9.
3. Gruppelederfunktionen skal varetages af agenturets personale. Foruden de i stk. 2 nævnte kvalifikationskrav skal gruppeledere være kvalificeret til at lede en gruppe og kommunikere i et internationalt miljø og i følsomme situationer.
4. Agenturets personale eller udstationeret personale kan være gruppemedlemmer.
5. Både gruppeledere og -medlemmer skal være uddannet i de gældende krav og agenturets procedurer. Agenturet skal til stadighed sikre gruppelederes og -medlemmers kompetencer med henblik på at deltage i inspektioner som bemyndiget personale. Agenturet etablerer egnede efteruddannelsesprogrammer til det formål.
6. Medarbejdere, som opfylder kvalifikationskravene, og som har fået tilstrækkelig uddannelse, kan bemyndiges af agenturet til at deltage i inspektionsgrupperne.
Artikel 12
Sammensætning af inspektionsgrupper
1. Inspektioner udføres af grupper, som sammensættes af agenturet, og som består af bemyndiget personale i henhold til artikel 11.
2. Agenturet fastsætter gruppens sammensætning med henblik på at fastslå den mindste gruppestørrelse, der er nødvendig for at dække den påkrævede tekniske kompetence og arbejdsbyrde, idet der tages hensyn til inspektionens art, omfang, antallet af inspicerede områder og det forventede program. Hver gruppe skal mindst have en gruppeleder og et gruppemedlem. I alle tilfælde skal agenturet sikre, at gruppens størrelse svarer til inspektionens omfang.
3. Når agenturet sammensætter grupperne, sikrer det, at der ikke er nogen interessekonflikter hverken i forhold til den nationale kompetente myndighed eller de kontrollerede virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder.
4. Agenturet skal i god tid inden en inspektion anmode om oplysninger fra myndigheder eller organisationer, hvorfra udstationeret personale udsendes, angående gruppens medlemmers disponibilitet til at deltage i besøgsfasen.
5. Udgifter ved, at koordinatorer for nationale standarder som omhandlet i artikel 14, stk. 2, og artikel 19, stk. 2, og udstationeret personale deltager i agenturets inspektioner, afholdes af agenturet i overensstemmelse med EU-reglerne, uden dog at Unionens årlige budgetprocedure berøres.
Artikel 13
Udførelse af inspektioner
1. Inspektioner, der er nævnt i artikel 10, stk. 1, litra a) og b), omfatter følgende faser:
a)
en forberedelsesfase på mindst 10 uger inden inspektionen
b)
en besøgsfase
c)
en rapporteringsfase på højst 10 uger efter udløbet af besøgsfasen.
2. Ad hoc-inspektioner, jf. artikel 10, stk. 1, litra c), skal adviseres over for den pågældende kompetente myndighed 2 uger i forvejen, men der er ikke krav om overholdelse af frister og procedurer i artikel 14, 15 og 16; dog skal der udarbejdes en endelig rapport.
3. Afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er afdækket ved inspektioner, jf. artikel 10, skal indberettes efter artikel 16, følges op og afsluttes efter artikel 17 og klassificeres efter artikel 18.
Artikel 14
Forberedelsesfasen
1. I forberedelsesfasen til en inspektion foretager agenturet sig følgende:
a)
den kompetente myndighed adviseres om inspektionen mindst 10 uger inden besøgsfasen, og der oplyses om arten af den påtænkte inspektion og om område(r) og delområder, der skal inspiceres
b)
de nødvendige oplysninger til forberedelse af inspektionen indsamles under behørig hensyntagen til de foreliggende oplysninger fra den løbende overvågning
c)
inspektionens anvendelsesområde, omfang og program fastlægges, herunder inspektion af virksomheder og sammenslutninger af virksomheder, idet der tages hensyn til oplysningerne fra den løbende overvågning
d)
inspektionsgruppens størrelse og sammensætning fastsættes.
2. Efter at inspektionen er adviseret, skal den kompetente myndighed samarbejde med agenturet om hurtigst muligt at forberede besøgsfasen. Hvis det skønnes nødvendigt, kan der tilrettelægges et indledende møde mellem inspektionsgruppen og koordinatoren for national standardisering.
3. Agenturet forelægger inspektionsprogrammet og sammensætningen af gruppen for den kompetente myndighed senest 2 uger før besøgsfasen.
Artikel 15
Besøgsfasen
1. I en inspektions besøgsfase foretager agenturet sig følgende:
a)
et indledende møde tilrettelægges med koordinatoren for national standardisering og den inspicerede kompetente myndighed
b)
der følges op på afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som er påvist i forbindelse med tidligere inspektioner, og som endnu ikke er afsluttede, og de tilsvarende korrektioner og korrigerende handlinger granskes
c)
den kompetente myndighed underrettes om eventuelle umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder, som påvises i forbindelse med inspektionen
d)
på et afsluttende møde forelægges den kompetente myndighed en liste over foreløbige afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som er påvist, eller som der følges op på i forbindelse med inspektionen.
2. Herudover kan agenturet:
a)
inspicere hovedkontorerne og i det fornødne omfang enhver af de kompetente myndigheders og kvalificerede organers regionale afdelinger, som den kompetente myndighed har tildelt opgaver
b)
inspicere virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, der er under den kompetente myndigheds tilsyn, som led i inspektionen af denne kompetente myndighed; i så fald kan den kompetente myndighed ledsage inspektionsgruppen
c)
samtale med den inspicerede kompetente myndigheds og kvalificerede organers personale, i givet fald, og af personale på besøgte virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder, i givet fald.
d)
undersøge lovgivning, procedurer, certifikater, optegnelser, data og alt andet relevant materiale.
Artikel 16
Rapporteringsfasen
1. I en inspektions rapporteringsfase skal agenturet senest 6 uger efter det afsluttende møde i besøgsfasen granske de foreløbige afvigelser, klassificere dem og på dette grundlag fastlægge et udkast til en rapport, der sendes til den inspicerede kompetente myndighed.
2. Udkastet til rapport skal mindst indeholde:
a)
et resumé, hvori konklusionerne præsenteres
b)
oplysninger om, hvordan inspektionen er udført, herunder inspektionens art, dækkede områder, omfang og gruppens sammensætning
c)
en analyse opdelt på kritiske elementer, hvori der fokuseres på de vigtigste afvigelser
d)
en liste over afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som er påvist, eller som der er fulgt op på i forbindelse med inspektionen, tillige med en klassificering heraf
e)
anbefalinger, herunder om nødvendigt om gensidig anerkendelse af certifikater.
3. afvigelser i form af manglende overensstemmelse skal meddeles i kraft af det udkast til rapport, der er omhandlet i stk. 2, medmindre agenturet allerede har meddelt disse skriftligt på anden måde.
4. Den kompetente myndighed kan fremsætte skriftlige bemærkninger til agenturet inden 2 uger efter meddelelsen.
5. Agenturet skal senest 10 uger efter det afsluttende møde og på grundlag af det udkast til rapport, der er nævnt i stk. 2, afgive en endelig rapport, hvori der tages hensyn til den inspicerede kompetente myndigheds eventuelle bemærkninger. Agenturet kan om fornødent tilpasse sin beskrivelse af afvigelsen i form af manglende overensstemmelse, retsgrundlaget, klassifikationen eller dens status for at tage hensyn til bemærkninger, korrektioner eller korrigerende handlinger, som er forelagt i rapporteringsfasen.
6. Agenturet opretter og vedligeholder en status over den løbende overvågning for hver medlemsstat, og denne skal efter anmodning forelægges den pågældende medlemsstat og Kommissionen.
7. Den endelige rapport sendes til den inspicerede kompetente myndighed og Kommissionen, der efterfølgende kan sende rapporten til den berørte medlemsstat og andre kompetente myndigheder, når dette er relevant.
Artikel 17
Opfølgning på og afslutning af afvigelser
1. For alle afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er klassificeret i henhold til artikel 18, stk. 1, litra b) og litra c), skal den kompetente myndighed foreslå en korrektion og en korrigerende handling senest 4 uger efter, at agenturets meddelelse er modtaget.
2. For alle afvigelser i form af manglende overensstemmelse, der er klassificeret i henhold til artikel 18, stk. 1, litra a), skal den kompetente myndighed foreslå en korrigerende handling senest 10 uger efter, at agenturets meddelelse er modtaget.
3. Den kompetente myndighed underretter agenturet rettidigt om fuldførelsen af korrigerende handlinger og fremlægger vidnesbyrd herom.
4. Agenturet skal:
a)
evaluere korrektionerne og de korrigerende handlinger, som forelægges af den kompetente myndighed, eller anmode om yderligere afklaring inden for en rimelig frist
b)
tilslutte sig eller afvise de forelagte korrektioner og/eller korrigerende handlinger inden 16 uger efter meddelelsen
c)
overvåge, at de korrigerende handlinger gennemføres på tilfredsstillende vis
d)
klarlægge, om der er behov for supplerende handlinger i overensstemmelse med artikel 22
e)
regelmæssigt rapportere til den kompetente myndighed og Kommissionen om status for afvigelser i form af manglende overensstemmelse og de dermed forbundne korrektioner eller korrigerende handlinger ved hjælp af statusrapporter
f)
afslutte afvigelser i form af manglende overensstemmelse, når agenturet finder det godtgjort, at de korrigerende handlinger er fuldført, og vidnesbyrdet er forelagt, samt registrere afslutningen af afvigelser i form af manglende overensstemmelse og underrette den kompetente myndighed herom.
5. For så vidt angår litra c) kan agenturet anmode den kompetente myndighed om vidnesbyrd og præciseringer. Agenturet kan også beslutte at kontrollere gennemførelsen ved hjælp af en inspektion på stedet.
6. Hvis afvigelser i form af manglende overensstemmelse er genstand for en overtrædelsesprocedure i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008 eller traktaterne, skal agenturet sikre en passende opfølgning i samråd med Kommissionen og må ikke afslutte sådanne afvigelser uden forudgående samordning med Kommissionen.
Artikel 18
Klassifikation af afvigelser
1. Alle afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som agenturet påviser i forbindelse med inspektionerne, jf. artikel 10, skal klassificeres og indberettes af agenturet, uanset om de vedrører administrative krav eller tekniske krav, i en af følgende klasser:
a)
Klasse C: manglende overensstemmelse med de gældende krav, hvilket først og fremmest giver anledning til standardiseringsproblemer
b)
Klasse D: manglende overensstemmelse med de gældende krav, hvilket giver anledning til standardiseringsproblemer og sikkerhedsproblemer, medmindre en rettidig korrektion foretages
c)
Klasse G: umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder.
2. Rapportering, opfølgning og afslutning skal prioriteres afhængig af deres klassifikation.
Artikel 19
Umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder
1. Når agenturet har meddelt umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder:
a)
skal agenturet anmode den kompetente myndighed om at foretage egnede korrigerende handlinger, herunder umiddelbare korrektioner;
b)
den kompetente myndighed skal anvende effektive korrektioner for at afhjælpe den pågældende afvigelse og forelægge vidnesbyrd for agenturet.
2. Agenturet kan anmode den kompetente myndighed om at deltage i et møde, inden 2 uger efter at umiddelbare sikkerhedsmæssige betænkeligheder er meddelt, for at vurdere gennemførelsen af de umiddelbare korrektioner.
3. Finder agenturet ikke korrektionerne tilfredsstillende, fremsætter agenturet anbefalinger til Kommissionen og herunder om fornødent en anmodning vedrørende den gensidige anerkendelse af det eller de certifikat(er), som den kompetente myndighed har udstedt. Agenturet underretter også omgående medlemsstaternes kompetente myndigheder.
Artikel 20
Optegnelser
1. Agenturet skal oprette et registreringssystem, hvormed der tilvejebringes tilstrækkelig lagring, adgang til og pålidelig sporbarhed med hensyn til ændringer for:
a)
uddannelse, kvalifikation og bemyndigelse af gruppeledere og -medlemmer
b)
inspektionsprogrammer
c)
rapporter
d)
afvigelser og relateret vidnesbyrd
e)
aftalte korrektioner og korrigerende handlinger
f)
afslutning af afvigelser i form af manglende overensstemmelse og vidnesbyrd i den forbindelse
g)
anbefalinger vedrørende gensidig anerkendelse af certifikater
h)
vurderinger, jf. artikel 7, stk. 1, litra b).
2. Alle optegnelser skal opbevares i en periode på mindst 15 år, jf. dog den gældende lov om databeskyttelse.
Artikel 21
Adgang til oplysninger i inspektionsrapporter
1. Vedrører oplysninger i en inspektionsrapport en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder, hvis sikkerhedstilsyn henhører under en kompetent myndighed i et tredjeland, og som er omfattet af en aftale, der er indgået med Unionen i henhold til artikel 12 i forordning (EF) nr. 216/2008, skal tredjelandet som part i den nævnte aftale have adgang til oplysningerne i overensstemmelse med aftalens relevante bestemmelser.
2. Er oplysningerne i en inspektionsrapport omfattet af anvendelsesområdet for samarbejdsmemorandummet mellem EU og ICAO, stilles disse oplysninger til rådighed for ICAO i overensstemmelse med bestemmelserne i dette aftalememorandum og det tilhørende bilag om sikkerhed.
3. Vedrører oplysningerne i en inspektionsrapport igangværende sikkerhedsundersøgelser, der udføres i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 996/2010 (20), stilles disse oplysninger straks til rådighed for den myndighed, der er ansvarlig for sikkerhedsundersøgelsen.
4. I forbindelse med anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 (21) anses beslutningsprocessen vedrørende en inspektionsrapport ikke for at være afsluttet, før de tilknyttede afvigelser i form af manglende overensstemmelse er afsluttet.
Artikel 22
Supplerende handlinger
1. Agenturet påpeger enhver undladelse af at følge op på en afvigelse i form af manglende overensstemmelse, eksempelvis:
a)
korrigerende handlinger fremlægges ikke inden for fristen, jf. artikel 17, stk. 1
b)
agenturet giver ikke sit samtykke til de korrigerende handlinger inden for fristen, jf. artikel 17, stk. 4, litra b)
c)
de korrigerende handlinger gennemføres ikke på behørig vis.
2. I de tilfælde, der er nævnt i stk. 1, skal agenturet anmode den kompetente myndighed om at redegøre for dette svigt og forelægge supplerende handlinger; agenturet fastsætter en svarfrist.
3. Agenturet skal vurdere konsekvenserne af svigtet og det svar, som den kompetente myndighed forelægger inden for den fastsatte frist. Ud fra resultatet af vurderingen kan agenturet:
a)
tilslutte sig de forelagte supplerende handlinger eller
b)
afgive en supplerende rapport til den berørte kompetente myndighed og til Kommissionen. Rapporten skal indeholde agenturets vurdering og anbefalinger til Kommissionen og herunder om fornødent anbefalinger vedrørende den gensidige anerkendelse af det eller de certifikat(er), som den kompetente myndighed har udstedt.
4. Uanset forordning (EF) nr. 2111/2005 kan Kommissionen efter at have modtaget den supplerende rapport, der er omhandlet i stk. 3, litra b), træffe følgende foranstaltninger:
a)
sende bemærkninger til den pågældende medlemsstat eller anmode om uddybende forklaringer på nogle eller alle afvigelser i form af manglende overensstemmelse
b)
anmode agenturet om at udføre en ad hoc-inspektion for at kontrollere gennemførelsen af korrektioner og korrigerende handlinger
c)
indlede proceduren, jf. artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008 for at afgøre, om certifikater, der er udstedt af den kompetente myndighed, opfylder de gældende krav.
d)
indlede en procedure i henhold til artikel 258 i TEUF.
Artikel 23
Årsberetning
Senest den 31. marts hvert år forelægger agenturet Kommissionen en årsberetning om den løbende overvågning og inspektion, der er udført i det foregående år. Rapporten skal indeholde en analyse af resultaterne af aktiviteter og inspektioner; den skal give et billede af de kompetente myndigheders evne til at varetage ansvaret for tilsynet med sikkerheden og indeholde anbefalinger til eventuelle forbedringer. I anbefalingerne skal det bl.a. angives, hvilke tekniske bestemmelser der skal indføres eller ændres i henhold til artikel 17, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 216/2008, og agenturets foranstaltninger, der skal indføres eller ændres i henhold til artikel 18, litra c), i forordning (EF) nr. 216/2008.
Artikel 24
Arbejdsprocedurer
Agenturet skal revidere sine arbejdsprocedurer for at gennemføre de opgaver, det får pålagt i henhold til artikel 3 til 23, senest 6 måneder efter denne forordnings ikrafttræden.
Artikel 25
Overgangsordninger
1. Afvigelser i form af manglende overensstemmelse, som agenturet har påvist i henhold til forordning (EF) nr. 736/2006, og for hvilke agenturet ikke har fået forelagt vidnesbyrd for afslutningen på tidspunktet for denne forordnings ikrafttræden, skal anses for at være påvist i overensstemmelse med denne forordning og behandles i overensstemmelse hermed.
2. Planer for korrigerende handlinger, som er godkendt af agenturet i henhold til forordning (EF) nr. 736/2006, anses for at være blevet godkendt i overensstemmelse med denne forordning.
3. Gruppemedlemmer og gruppeledere, der er bemyndiget af agenturet i henhold til forordning (EF) nr. 736/2006, anses for bemyndiget personale i henhold til denne forordning.
Artikel 26
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 736/2006 ophæves.
Artikel 27
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. juni 2013.
32013R0628
L 179/46
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
28.06.2013.
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 628/2013
od 28. lipnja 2013.
o metodama rada Europske agencije za sigurnost zračnog prometa prilikom obavljanja inspekcijskog nadzora u području standardizacije i praćenju primjene pravila Uredbe (EZ) br. 216/2008 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Uredbe Komisije (EZ) br. 736/2006
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EZ) br. 216/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. veljače 2008. o zajedničkim pravilima u području civilnog zrakoplovstva i osnivanju Europske agencije za sigurnost zračnog prometa i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 91/670/EEZ, Uredbe (EZ) br. 1592/2002 i Direktive 2004/36/EZ (1), a posebno njezin članak 24. stavak 5.,
budući da:
(1)
Člankom 24. stavkom 1. i člankom 54. Uredbe (EZ) br. 216/2008 zahtijeva se da Europska agencija za sigurnost zračnog prometa (dalje u tekstu „Agencija”) pomaže Komisiji pri praćenju primjene njezinih odredaba kao i njezinih provedbenih pravila od strane nadležnih tijela država članica, provođenjem inspekcijskih nadzora u području standardizacije.
(2)
Člankom 54. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 216/2008 određuje se da u slučaju kada inspekcijski nadzor nadležnog tijela države članice povlači za sobom inspekcijski nadzor poduzeća ili udruženja poduzeća, Agencija bi trebala poštovati odredbe članka 55.
(3)
Uredbom Komisije (EZ) br. 736/2006 (2) utvrđuju se metode rada Agencije pri obavljanju inspekcijskih nadzora u području standardizacije (dalje u tekstu „sadašnje metode rada”).
(4)
Od donošenja sadašnjih metoda rada prošlo je šest godina. Donesene su značajne promjene zajedničkih pravila; donesen je također određeni broj međunarodnih sporazuma; Agencija i države članice su također sakupile dragocjeno iskustvo koje treba uzeti u obzir.
(5)
Kada je bila donesena Uredba (EZ) br. 736/2006, zajednička pravila u području civilnog zrakoplovstva bila su ograničena na početnu i kontinuiranu plovidbenost. Uredbom Komisije (EZ) br. 1702/2003 (3) utvrđena su provedbena pravila za certifikaciju plovidbenosti i ekološku certifikaciju zrakoplova i s njima povezanih proizvoda, dijelova i uređaja te za certifikaciju projektnih i proizvodnih organizacija; Uredbom Komisije (EZ) br. 2042/2003 (4) utvrđena su provedbena pravila o kontinuiranoj plovidbenosti zrakoplova i aeronautičkih proizvoda, dijelova i uređaja te o odobravanju organizacija i osoblja uključenih u te poslove.
(6)
Od tada je Uredbom (EZ) br. 216/2008 zamijenjena Uredba (EZ) br. 1592/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2002. o zajedničkim pravilima u području civilnog zrakoplovstva i osnivanju Europske agencije za sigurnost zračnog prometa (5) i dva puta su se proširivala zajednička pravila: prvi put, kako bi se uključilo letačko osoblje, letačke operacije i inspekcijski pregledi na stajanci; drugi put kako bi se uključili upravljanje zračnim prometom i usluge u zračnoj plovidbi (ATM/ANS) kao i sigurnost zračnih luka, te je zbog toga Komisija donijela nekoliko provedbenih pravila koja odgovaraju tim novim područjima nadležnosti, kao što su Uredba Komisije (EU) br. 805/2011 od 10. kolovoza 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za licencije i određene svjedodžbe kontrolora zračnog prometa (6), Provedbena uredba Komisije (EU) br. 1034/2011 (7) o nadzoru sigurnosti u upravljanju zračnim prometom i uslugama u zračnoj plovidbi, Provedbena uredba Komisije (EU) br. 1035/2011 od 17. listopada 2011. o utvrđivanju zajedničkih zahtjeva za pružanje usluga u zračnoj plovidbi (8), Uredba Komisije (EU) br. 691/2010 od 29. srpnja 2010. o utvrđivanju plana performansi za usluge u zračnoj plovidbi i mrežnih funkcija i izmjeni Uredbe (EZ) br. 2096/2005 o utvrđivanju zajedničkih zahtjeva za pružanje usluga u zračnoj plovidbi (9), Uredba Vijeća (EEZ) br. 3922/91 od 16. prosinca 1991. o usklađivanju tehničkih zahtjeva i upravnih postupaka u području civilnog zrakoplovstva (10), izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 859/2008 (11), Direktiva 2004/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o sigurnosti zrakoplova trećih zemalja koji koriste zračne luke Zajednice (12), izmijenjena Direktivom Komisije 2008/49/EZ od 16. travnja 2008. o izmjeni Priloga II. Direktivi 2004/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s kriterijima za obavljanje inspekcijskih pregleda na stajanci zrakoplova koji koriste zračne luke Zajednice (13), Uredba Komisije (EU) br. 965/2012 od 5. listopada 2012. o utvrđivanju tehničkih zahtjeva i upravnih postupaka u vezi s letačkim operacijama (14) i Uredba Komisije (EU) br. 1178/2011 od 3. studenoga 2011. o utvrđivanju tehničkih zahtjeva i administrativnih postupaka vezano za članove posade zrakoplova u civilnom zrakoplovstvu (15).
(7)
Uredbom (EZ) br. 216/2008 također je uveden određeni broj novih odredaba koje se moraju odraziti na metode rada Agencije pri obavljanju inspekcijskih nadzora u području standardizacije. Posebno, člankom 11. utvrđuju se uvjeti za uzajamno priznavanje certifikata koje izdaju nadležna tijela država članica kao i uvjeti za suspenziju tog priznavanja, pri čemu su inspekcijski nadzori u području standardizacije važan instrument za takvo donošenje odluka. Člankom 15. uspostavlja se informacijska mreža za osiguravanje korisnih informacija koje se uzimaju u obzir pri inspekcijskim nadzorima u području standardizacije, a neki se rezultati takvih inspekcijskih nadzora u području standardizacije moraju bez odlaganja staviti na raspolaganje na toj informacijskoj mreži. Člankom 27. stavkom 3. određuje se da Agencija mora pomagati državama članicama pri ispunjavanju njihovih obveza prema ICAO-u.
(8)
Bez obzira na daljnje promjene zajedničkih pravila, kako su uspostavljene Uredbom (EZ) br. 216/2008 i njezinim provedbenim pravilima, Agencija bi trebala pomagati Komisiji pri praćenju provedbe drugih zahtjeva u vezi sa sigurnošću zrakoplovstva, koji proizlaze, na primjer, iz zakonodavstva o jedinstvenom europskom nebu ili o istraživanju nesreća i izvješćivanju o nezgodama.
(9)
Od 2006. došlo je također do značajnog razvoja europske vanjske politike u području zrakoplovstva u odnosu na Međunarodnu organizaciju civilnog zrakoplovstva (ICAO), države u susjedstvu Europske unije i neke ključne partnere na globalnoj razini.
(10)
Memorandumom o suradnji s Međunarodnom organizacijom civilnog zrakoplovstva (16), potpisanim 2010., stvoren je okvir za strukturiranu suradnju između potpisnica, posebno u vezi s razmjenom informacija povezanih sa sigurnošću, kako bi se tamo gdje je to moguće izbjeglo udvostručavanje poslova, a kao rezultat toga trebali bi se više povezati program Agencije o inspekcijskim nadzorima u području standardizacije i Univerzalni program revizije nadzora sigurnosti (USOAP) ICAO-a. U metodama rada pri obavljanju inspekcijskih nadzora trebao bi se također uzeti u obzir dokument ICAO-a 9735 - Priručnik za stalno praćenje USOAP-a.
(11)
U državama koje su obuhvaćene politikom susjedstva i proširenja EU-a, uključujući posebno države koje su stranke sporazuma o zajedničkom europskom zračnom prostoru, inspekcijski nadzori u području standardizacije trebali bi biti organizirani u skladu s istim metodama rada i u skladu s istim standardima kao u državama članicama, podložno odgovarajućim sporazumima ili radnim dogovorima.
(12)
U državama koje su potpisale dvostrane sporazume o sigurnosti u zračnom prometu kojima se određuje uzajamno prihvaćanje određenih nalaza i odobrenja u vezi sa certifikacijom, inspekcijski nadzori u području standardizacije trebali bi pomagati pri praćenju provedbe sporazuma, a o rezultatima bi se trebalo obavješćivati dvostrano nadzorno tijelo radi mogućih prilagodbi. Inspekcijski nadzori onih država članica čiji se nalazi i odobrenja u vezi s certifikacijom prihvaćaju u okviru dvostranih sporazuma, trebali bi uključivati dodatne provjere kako bi se osiguralo da nadležna tijela pravilno izvršavaju svoje odgovornosti koje proizlaze iz dvostranih sporazuma.
(13)
Za učinkovito praćenje primjene Uredbe (EZ) br. 216/2008 i njezinih provedbenih pravila, kao i drugih pravila u vezi sa sigurnošću u zrakoplovstvu koja proizlaze iz postojećih uredbi i sporazuma, potrebno je izmijeniti sadašnje metode rada, posebno kako bi se osiguralo da one budu više sistemski usmjerene, da slijede stalniji pristup praćenju koji je usmjereniji na performansu sigurnosti, da osiguraju učinkovitiju upotrebu sredstava kako se ne bi stvaralo nepotrebno opterećenje za nadležna tijela i kako bi uključivale sustav povratnih informacija za djelatnosti Agencije u području donošenja pravila. Potrebno je uspostaviti skupine za inspekcijski nadzor koji se sastoje od osposobljenog i kvalificiranog osoblja, a Agencija mora nastojati uravnotežiti sudjelovanje ovlaštenog osoblja iz različitih država članica.
(14)
Metode rada trebale bi odražavati definicije i načela revizije kako su određeni u standardu ISO 19011.
(15)
Osim razine inspekcijskog pregleda, u metodama rada trebalo bi biti razrađeno praćenje na razini sustava i na razini nalaza.
(16)
Metode rada trebale bi Agenciji omogućiti veću fleksibilnost pri poduzimanju mjera koje odgovaraju njezinoj stručnoj nadležnosti, održavajući istodobno pravnu sigurnost metoda rada.
(17)
Uredbu (EZ) br. 736/2006 trebalo bi stoga na odgovarajući način staviti izvan snage.
(18)
Mjere predviđene u ovoj Uredbi u skladu su s mišljenjem Odbora uspostavljenog člankom 65. Uredbe (EZ) br. 216/2008,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet i područje primjene
1. Ovom se Uredbom utvrđuju metode rada za:
(a)
praćenje primjene Uredbe (EZ) br. 216/2008 i njezinih provedbenih pravila od strane nadležnih tijela država članica, u područjima obuhvaćenim člankom 1. stavkom 1. te Uredbe;
(b)
obavljanje inspekcijskih nadzora nadležnih tijela država članica u području standardizacije;
(c)
provjeru izdaju li i nadziru nadležna tijela država članica certifikate u skladu s Uredbom (EZ) br. 216/2008 i njezinim provedbenim pravilima;
(d)
doprinos ocjeni učinaka provedbe Uredbe (EZ) br. 216/2008 i njezinih provedbenih pravila od strane nadležnih tijela država članica.
2. Metode rada utvrđene u ovoj Uredbi primjenjuju se također, u mjeri u kojoj je to izvedivo, kada je Agencija zadužena za praćenje primjene zahtjeva u vezi sa sigurnošću u zrakoplovstvu koji su uspostavljeni drugim zakonodavstvom EU-a, sporazumima koje je sklopila Unija ili radnim dogovorima koje je zaključila Agencija.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„inspekcijski nadzor” znači inspekcijski nadzor u području standardizacije iz članka 24. stavka 1. i članka 54. Uredbe (EZ) br. 216/2008, uključujući inspekcijski nadzor poduzeća ili udruženja poduzeća iz članka 54. stavka 4. i članka 55. te Uredbe, koji obavlja Agencija;
2.
„nadležno tijelo” znači subjekt koji je država članica odredila kao subjekt nadležan za provedbu Uredbe (EZ) br. 216/2008 i njezinih provedbenih pravila;
3.
„ovlašteno osoblje” znači osobe koje je Agencija ovlastila za obavljanje inspekcijskih nadzora, uključujući privremeno dodijeljeno osoblje;
4.
„privremeno dodijeljeno osoblje” znači dužnosnici koje su na raspolaganje stavila nadležna tijela država članica, Međunarodna organizacija civilnog zrakoplovstva (ICAO), druge međunarodne zrakoplovne organizacije ili nadležna tijela trećih zemalja koje su sklopile sporazume s Unijom ili radne dogovore s Agencijom, i koje su ta tijela imenovala za pomoć Agenciji prilikom obavljanja inspekcijskih pregleda;
5.
„dokaz” znači zapisi, izjave o utvrđenom činjeničnom stanju ili druge informacije koje su relevantne i koje se mogu provjeriti;
6.
„nalaz” znači rezultat usporedbe raspoloživih dokaza i primjenljivih zahtjeva;
7.
„ispravak” znači mjera za odstranjivanje nalaza nesukladnosti s primjenljivim zahtjevima;
8.
„korektivna mjera” znači mjera za odstranjivanje uzroka nalaza neusklađenosti s primjenljivim zahtjevima kako bi se spriječilo ponavljanje;
9.
„neposredni sigurnosni problem” znači situacija u kojoj postoji dokaz da je proizvod, usluga, sustav, sastavni dio, oprema ili postrojenje u takvom stanju, ili se njome upravlja ili se daje ili održava na takav način, da postoji vjerojatnost nastanka štete za ljude ako se situacija odmah ne ispravi.
Članak 3.
Načela koja se primjenjuju na praćenje
1. Agencija prati primjenu zahtjeva iz članka 1. od strane nadležnih tijela kao i njihovu ujednačenu provedbu u skladu s metodologijom utvrđenom u ovoj Uredbi i o tome podnosi izvješće.
2. Praćenje mora biti kontinuirano i temeljiti se na riziku, na temelju informacija koje su Agenciji na raspolaganju. Ono uključuje ocjenu sposobnosti nadležnih tijela za ispunjavanje njihovih odgovornosti u vezi s nadzorom sigurnosti, prema potrebi provođenjem inspekcijskih pregleda i daljnjih mjera na temelju nalaza koji proizlaze iz tih inspekcijskih pregleda, kako bi se osigurala pravovremena provedba ispravaka i korektivnih mjera.
3. Praćenje se temelji na sustavnom pristupu. Ono uključuje sva područja i kritične elemente sustava nadzora sigurnosti, kako ih je definirao ICAO. Posebna se pozornost pridaje sučeljima između područja.
4. Praćenje se provodi na transparentan, učinkovit, djelotvoran, usklađen i dosljedan način.
5. Agencija analizira rezultate svojih aktivnosti praćenja kako bi utvrdila potrebu za regulatornim poboljšanjima.
Članak 4.
Načela koja se primjenjuju na inspekcijski nadzor i nalaze
1. Pri inspekcijskom nadzoru nadležnih tijela uzimaju se u obzir rezultati ranijih inspekcijskih nadzora te se posebna pažnja pridaje promjenama regulatornih zahtjeva, sposobnosti nadležnog tijela za nadzor sigurnosti koja mora biti razmjerna razini složenosti djelatnosti koja je pod njihovim nadzorom, osiguravajući kao prioritet visoku i ujednačenu razinu sigurnosti komercijalnog zračnog prijevoza.
2. Inspekcijski nadzori mogu obuhvaćati inspekcijske nadzore poduzeća ili udruženja poduzeća koje nadzire nadležno tijelo u kojem se provodi inspekcijski nadzor.
3. Ako se dotične stranke tako dogovore, inspekcijski nadzor može uključivati inspekcijski nadzor vojnih objekata otvorenih za javnu upotrebu ili usluga koje vojno osoblje pruža javnosti, kako bi se provjerilo jesu li ispunjeni zahtjevi iz članka 1. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 216/2008.
4. Inspekcijski nadzor obavlja skupina sastavljena od osoblja koje je ovlastila Agencija, koje mora biti kvalificirano i osposobljeno za njihovu odgovarajuću područje (područja). Ovlašteno osoblje primjenjuje načela neovisnosti, integriteta, etičkog ponašanja, dužne pažnje, poštenog prikaza i povjerljivosti.
5. Ako Agencija otkrije da jedan ili više certifikata nisu u skladu s Uredbom (EZ) br. 216/2008 i njezinim provedbenim pravilima, o tom se nalazu nesukladnosti obavješćuje dotično nadležno tijelo. Ako se utvrđena nesukladnost ne ispravi pravovremeno, Agencija daje preporuke u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 2168/2008 kako bi se omogućila odluka o uzajamnom priznavanju navedenog (navedenih) certifikata.
6. Agencija razvrstava i prati nalaze neusklađenosti utvrđene tijekom inspekcijskih nadzora iz stavaka 1., 2. i 3. ovisno o njihovom utjecaju na sigurnost, pri čemu se prednost daje nalazima povezanim sa sigurnošću. Agencija također bez odlaganja obavješćuje nadležna tijela država članica kada se neposredni sigurnosni problem ne riješi na zadovoljavajući način.
7. Ovom se Uredbom ne dovode u pitanje članci 15. i 58. Uredbe (EZ) br. 216/2008, Odluka Komisije 2001/844/EZ, EZUČ, Euratom (17), Uredba (EZ) br. 2111/2005 Europskog parlamenta i Vijeća (18) i Uredba Komisije (EZ) br. 473/2006 (19).
Članak 5.
Razmjena informacija
1. Nadležna tijela država članica pružaju Agenciji sve potrebne informacije koje su relevantne za njihov nadzor sigurnosti, obuhvaćajući sve kritične elemente njihovog sustava nadzora sigurnosti, uključujući poduzeća i udruženja poduzeća pod njihovim nadzorom. Te se informacije pružaju u obliku i na način koji određuje Agencija, uzimajući u obzir informacije koje su stavljene na raspolaganje ICAO-u.
2. Agencija može također od nadležnih tijela država članica zatražiti ad hoc informacije. Prilikom dostavljanja takvog zahtjeva za informacijama, Agencija navodi pravnu osnovu i svrhu njezinog zahtjeva, navodi koje informacije traži te određuje rok u kojemu se te informacije moraju dostaviti.
3. Agencija nadležnim tijelima država članica daje relevantne informacije za potporu ujednačene provedbe primjenljivih zahtjeva.
Članak 6.
Nacionalni koordinator za standardizaciju
1. Države članice imenuju nacionalnog koordinatora za standardizaciju, koji djeluje kao njihova glavna kontaktna točka za sve aktivnosti standardizacije, a posebno za koordiniranje razmjene informacija predviđene u članku 5. stavku 1. Nacionalni koordinator za standardizaciju odgovoran je za:
(a)
stalno održavanje i ažuriranje informacija koje se dostavljaju Agenciji, uključujući informacije zatražene u skladu s člancima 3., 4. i 5., planove ispravaka i korektivnih mjera te dokaze o provedbi dogovorenih korektivnih mjera;
(b)
pomaganje Agenciji u svim fazama inspekcijskog nadzora i osiguravanje da skupina za inspekcijski nadzor ima pratnju tijekom cjelokupnog inspekcijskog nadzora na licu mjesta.
2. Nadležna tijela osiguravaju da postoje jasne linije komunikacije između imenovanog nacionalnog koordinatora za standardizaciju i njihove unutarnje organizacije, kako bi mogao pravilno izvršavati svoje odgovornosti.
Članak 7.
Stalno praćenje
1. Stalno praćenje iz članka 3. uključuje sljedeće:
(a)
prikupljanje i analizu podataka i informacija koje osiguravaju nadležna tijela država članica, međunarodna organizacija civilnog zrakoplovstva (ICAO), Komisija ili drugi relevantni izvori;
(b)
ocjenjivanje sposobnosti nadležnog tijela za izvršavanje njegovih odgovornosti u vezi s nadzorom sigurnosti;
(c)
ovisno o ocjeni iz točke (b), određivanje prioriteta, planiranje i određivanje raspona inspekcijskih nadzora;
(d)
obavljanje takvih inspekcijskih nadzora, uključujući s njima povezano izvješćivanje;
(e)
praćenje i zaključivanje nalaza nesukladnosti, utvrđenih inspekcijskim nadzorom.
2. Za ocjenjivanje iz stavka 1. točke (b), Agencija uspostavlja, razvija i održava jedinstveni model, uzimajući u obzir najmanje sljedeće elemente:
(a)
veličinu i složenost zrakoplovnog sektora;
(b)
ozbiljne nezgode, nesreće, nesreće sa smrtnim ishodom i s njima povezane smrtne slučajeve;
(c)
rezultate inspekcijskih pregleda na stajanci;
(d)
rezultate prethodnih inspekcijskih nadzora;
(e)
sposobnost nadležnih tijela za djelotvornu provedbu ispravaka i korektivnih mjera;
(f)
rezultate revizija izvedenih na temelju međunarodnih konvencija ili državnih programa za ocjenu sigurnosti;
(g)
postojanje mjera u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 216/2008 ili s člankom 258. Ugovora.
3. Rezultati modela iz stavka 2. te ulazni podaci i rezultati ocjenjivanja stavljaju se na raspolaganje nacionalnom koordinatoru za standardizaciju dotične države članice.
4. Agencija prilagođava program inspekcijskog nadzora s obzirom na stalno praćenje, čime se odražavaju i poboljšanja i pogoršanja performanse sigurnosti. Kada postoji dokaz da je došlo do pogoršanja performanse sigurnosti, Agencija poduzima odgovarajuće mjere.
Članak 8.
Program inspekcijskog nadzora
1. Agencija u suradnji s Komisijom uspostavlja višegodišnji program u kojem su navedeni inspekcijski nadzori iz članka 10. stavka 1. točke (a), kao i godišnji program u kojem su navedeni inspekcijski nadzori iz članka 10. stavka 1. točaka (a) i (b).
2. U programima inspekcijskih nadzora navodi se dotična država članica (države članice), vrsta inspekcijskog nadzora, područja u kojima će se izvesti inspekcijski pregled i predviđeni rokovi za fazu inspekcijskog pregleda na licu mjesta, uzimajući u obzir model iz članka 7.
3. Agencija može prilagoditi programe inspekcijskih nadzora kako bi se uzeli u obzir rizici koji se pojavljuju i koji proizlaze iz stalnog praćenja iz članka 7.
4. Godišnji se program dostavlja Komisiji, članovima upravljačkog odbora Agencije kao dio programa rada Agencije u skladu s člankom 33. stavkom 2. točkom (c) Uredbe (EZ) br. 216/2008 i nacionalnom koordinatoru za standardizaciju dotične države članice.
Članak 9.
Područja inspekcijskog nadzora
1. Agencija obavlja inspekcijske preglede u vezi sa svakim od područja definiranih u poglavlju II. Uredbe (EZ) br. 216/2008. Ta područja uključuju:
(a)
plovidbenost, kako je određena u članku 5. i zaštitu okoliša, kako je određena u članku 6. navedene Uredbe;
(b)
letačko osoblje, kako je određeno u člancima 7. i 8. navedene Uredbe;
(c)
letačke operacije, kako su određene u člancima 8. i 9. navedene Uredbe;
(d)
inspekcijske preglede na stajanci, kako su određeni u članku 10. navedene Uredbe;
(e)
aerodrome, kako su određeni u članku 8.a navedene Uredbe;
(f)
ATM/ANS i kontrolore zračnog prometa, kako su određeni u člancima 8.b i 8.c navedene Uredbe.
Mogu se odrediti dodatna područja, ovisno o razvoju Uredbe (EZ) br. 216/2008 ili na zahtjev Komisije.
2. Agencija osigurava da se njezina sredstva odgovarajuće rasporede na praćenje i inspekcijske preglede različitih područja, ovisno o rezultatima stalnog praćenja iz članka 7.
Članak 10.
Vrste inspekcijskih nadzora
1. Agencija obavlja:
(a)
cjelovite inspekcijske preglede sa svrhom inspekcijskog pregleda jednog ili više područja: ti se inspekcijski pregledi obavljaju u intervalima koji se određuju na temelju rezultata stalnog praćenja;
(b)
usmjerene inspekcijske preglede sa svrhom inspekcijskog pregleda određenih područja unutar jednog ili više područja, i/ili sa svrhom ocjenjivanja statusa provedbe dogovorenih ispravaka i korektivnih mjera;
(c)
ad hoc inspekcijske preglede sa svrhom istraživanja određenih problema koji proizlaze iz stalnog praćenja koje provodi Agencija ili na zahtjev Komisije.
2. Bez obzira na inspekcijske preglede iz stavka 1., Agencija može utvrditi nalaze izvan lokacije inspekcijskog pregleda, kada prikupi dovoljno dokaza o nesukladnosti.
Članak 11.
Kriteriji osposobljavanja, kvalifikacije i ovlaštenja za skupine za inspekcijski nadzor
1. Agencija određuje kriterije kvalifikacije za osoblje koje sudjeluje u skupinama za inspekcijski nadzor.
2. Kriteriji kvalifikacije uključuju:
(a)
poznavanje institucionalnog i regulatornog okvira, posebno ove Uredbe, kao i relevantnih međunarodnih sporazuma;
(b)
poznavanje revizijskih tehnika i iskustvo s njima;
(c)
tehnička osposobljenost i praktično iskustvo u odgovarajućem području (područjima) iz članka 9.
3. Voditelji skupine su osobe koje su zaposlene u Agenciji. Njihovi kriteriji kvalifikacije, uz one iz stavka 2., uključuju sposobnosti upravljanja skupinom i komunikacijske sposobnosti u međunarodnim uvjetima i u osjetljivim situacijama.
4. Članovi skupine su osobe koje su zaposlene u Agenciji ili privremeno dodijeljeno osoblje.
5. I voditelji i članovi skupina moraju biti osposobljeni u pogledu primjenljivih zahtjeva i postupaka Agencije. Agencija osigurava stalnu stručnost voditelja i članova skupina kako bi mogli sudjelovati u inspekcijskim nadzorima kao ovlašteno osoblje. Agencija za tu svrhu uspostavlja programe trajnog osposobljavanja.
6. Agencija može osobe koje ispunjavaju kriterije kvalifikacije i koje su odgovarajuće osposobljene ovlastiti za sudjelovanje u skupinama za inspekcijski nadzor.
Članak 12.
Uspostavljanje skupina za inspekcijske nadzore
1. Inspekcijske nadzore obavljaju skupine koje uspostavlja Agencija i sastoje se od ovlaštenog osoblja u skladu s člankom 11.
2. Agencija određuje sastav skupine kako bi se postigla minimalna veličina skupine koja je potrebna za pokrivanje zahtijevanih stručnih znanja i radnog opterećenja, uzimajući u obzir vrstu inspekcijskog nadzora, opseg, broj predmetnih područja i očekivani program. Svaka se skupina sastoji najmanje od voditelja skupine i jednog člana skupine. U svakom slučaju, Agencija osigurava da veličina skupine bude razmjerna opsegu inspekcijskog nadzora.
3. Pri uspostavljanju skupina, Agencija osigurava da nema sukoba interesa bilo s nadležnim tijelima bilo s poduzećima ili udruženjima poduzeća kod kojih se provodi inspekcijski nadzor.
4. Pravovremeno, prije početka inspekcijskog nadzora, Agencija zahtijeva od nadležnih tijela ili organizacija koje privremeno dodjeljuju osoblje, informacije o raspoloživosti članova skupina za sudjelovanje u fazi inspekcijskog pregleda na licu mjesta.
5. Troškove nastale radi sudjelovanja nacionalnih koordinatora za standardizaciju, kako je predviđeno u članku 14. stavku 2. i članku 19. stavku 2., te privremeno dodijeljenog osoblja u inspekcijskim nadzorima koje provodi Agencija, snosi Agencija u skladu s pravilima Unije i ne dovodeći u pitanje godišnji proračunski postupak Unije.
Članak 13.
Provođenje inspekcijskih nadzora
1. Inspekcijski nadzori iz članka 10. stavka 1. točaka (a) i (b) uključuju sljedeće faze:
(a)
pripremnu fazu koja traje najmanje 10 tjedana prije inspekcijskog pregleda;
(b)
fazu inspekcijskog pregleda na licu mjesta;
(c)
fazu izvješćivanja koja traje najviše 10 tjedana nakon završetka faze inspekcijskog pregleda na licu mjesta.
2. Ad hoc inspekcijski pregledi iz članka 10. stavka 1. točke (c) najavljuju se dotičnom nadležnom tijelu dva tjedna unaprijed, ali se ne moraju ispunjavati rokovi i postupci predviđeni u člancima 14., 15. i 16., osim u pogledu završnog izvješća.
3. O nalazima nesukladnosti utvrđenim tijekom inspekcijskih nadzora iz članka 10. podnosi se izvješće u skladu s člankom 16., oni se dalje prate i zaključuju u skladu s člankom 17. te se razvrstavaju u skladu s člankom 18.
Članak 14.
Pripremna faza
1. Tijekom pripremne faze inspekcijskog nadzora, Agencija:
(a)
obavješćuje nadležno tijelo o inspekcijskom nadzoru, uključujući predviđenu vrstu, područje (područja) i područja inspekcijskog pregleda, najmanje 10 tjedana prije inspekcijskog pregleda na licu mjesta;
(b)
prikuplja informacije potrebne za pripremu inspekcijskog pregleda, uzimajući u obzir informacije koje su na raspolaganju iz stalnog praćenja;
(c)
određuje okvir, opseg i program inspekcijskog pregleda, uključujući inspekcijski pregled poduzeća ili udruženja poduzeća, uzimajući u obzir informacije iz stalnog praćenja;
(d)
određuje veličinu i sastav skupine za inspekcijski nadzor;
2. Nakon obavijesti o inspekcijskom nadzoru, nadležno tijelo surađuje s Agencijom, kako bi se brzo pripremila faza inspekcijskog pregleda na licu mjesta. Ako se to smatra potrebnim, može se organizirati preliminarni sastanak između skupine za inspekcijski nadzor i nacionalnog koordinatora za standardizaciju.
3. Agencija dostavlja nadležnom tijelu program inspekcijskog nadzora i podatke o sastavu skupine, najmanje dva tjedna prije faze inspekcijskog pregleda na licu mjesta.
Članak 15.
Faza inspekcijskog pregleda na licu mjesta
1. Tijekom faze inspekcijskog pregleda na licu mjesta, Agencija:
(a)
organizira uvodni sastanak s nacionalnim koordinatorom za standardizaciju i nadležnim tijelom kod kojeg se provodi inspekcijski nadzor;
(b)
prati nalaze nesukladnosti koji su utvrđeni ranijim inspekcijskim pregledima i koji još nisu riješeni te provjerava odgovarajuće ispravke i korektivne mjere;
(c)
obavješćuje nadležno tijelo o svakom neposrednom sigurnosnom problemu, kada se takav problem utvrdi tijekom inspekcijskog pregleda;
(d)
na završnom sastanku predočava nadležnom tijelo kod kojeg je proveden inspekcijski pregled popis preliminarnih nalaza nesukladnosti koje su utvrđene ili praćene tijekom inspekcijskog pregleda.
2. Osim toga, Agencija može:
(a)
obaviti inspekcijski pregled glavnih ureda i, u opsegu koji smatra potrebnim, bilo kojih područnih ureda nadležnog tijela i kvalificiranih subjekata kojima je nadležno tijelo moglo dodijeliti poslove;
(b)
u okviru inspekcijskog pregleda nadležnog tijela, obaviti inspekcijski pregled poduzeća ili udruženja poduzeća koje to nadležno tijelo nadzire; u tom slučaju, nadležno tijelo može pratiti skupina za inspekcijski nadzor;
(c)
obavljati razgovore sa zaposlenicima nadležnog tijela kod kojeg se obavlja inspekcijski nadzor i kvalificiranih subjekata, ako postoje, te posjećenih poduzeća i udruženja poduzeća, ako postoje;
(d)
pregledati zakonodavstvo, postupke, certifikate, evidencije, podatke i bilo kakav drugi relevantni materijal.
Članak 16.
Faza izvješćivanja
1. Tijekom faze izvješćivanja o inspekcijskom pregledu, Agencija u roku od šest tjedana od završnog sastanka u okviru inspekcijskog pregleda na licu mjesta, pregledava preliminarne nalaze, razvrstava ih i na toj osnovi izrađuje nacrt izvješća koji upućuje nadležnom tijelo kod kojeg je izveden inspekcijski pregled.
2. Nacrt izvješća uključuje najmanje:
(a)
informativni sažetak u kojem su prikazani zaključci;
(b)
detalje o obavljanju inspekcijskog pregleda, uključujući vrstu inspekcijskog pregleda, obuhvaćenog područja, opseg i sastav skupine;
(c)
analizu razrađenu po kritičnim elementima, koja je usmjerena na glavne nalaze;
(d)
popis nalaza utvrđenih nesukladnosti ili praćenja tijekom inspekcijskog pregleda, zajedno s njihovim razvrstavanjem;
(e)
preporuke, uključujući prema potrebi, preporuke o uzajamnom priznavanju certifikata.
3. O nalazima nesukladnosti obavješćuje se putem nacrta izvješća iz stavka 2., osim ako je Agencija o njima već obavijestila u pisanom obliku na neki drugi način.
4. U roku od dva mjeseca od obavijesti, nadležno tijelo može Agenciji dostaviti primjedbe u pisanom obliku.
5. U roku od 10 tjedana od završnog sastanka, Agencija izdaje završno izvješće na temelju nacrta izvješća iz stavka 2., u kojem se odražavaju moguće primjedbe nadležnog tijela kod kojeg je izveden inspekcijski nadzor. Agencija može, prema potrebi, prilagoditi opis nalaza nesukladnosti, njegovu pravnu osnovu, razvrstavanje ili status, kako bi se uvažile primjedbe te ispravci ili korektivne mjere dostavljeni tijekom faze izvješćivanja.
6. Agencija za svaku državu članicu uspostavlja i održava status stalnog praćenja, koji se na zahtjev dostavlja dotičnoj državi članici i Komisiji.
7. Završno se izvješće upućuje nadležnom tijelu kod kojeg je proveden inspekcijski nadzor i Komisiji, koja potom to izvješće može, prema potrebi, poslati dotičnoj državi članici i drugim nadležnim tijelima.
Članak 17.
Daljnje praćenje i zaključenje nalaza
1. Najkasnije četiri tjedna nakon primitka obavijesti od Agencije, nadležno tijelo predlaže ispravak i korektivne mjere za sve nalaze nesukladnosti razvrstane u skladu s člankom 18. stavkom 1. točkama (b) i (c).
2. Najkasnije 10 tjedna nakon primitka obavijesti od Agencije, nadležno tijelo predlaže korektivne mjere za sve nalaze nesukladnosti razvrstane u skladu s člankom 18. stavkom 1. točkama (a).
3. Nadležno tijelo u primjerenom roku dostavlja Agenciji izvješće o završetku korektivnih mjera i dokaze o tome.
4. Agencija:
(a)
pravovremeno ocjenjuje ispravke i korektivne mjere koje je dostavilo nadležno tijelo ili zahtijeva daljnje pojašnjenje;
(b)
odobrava ili odbija ispravke i/ili korektivne mjere koje su bile dostavljene u roku od 16 tjedana nakon obavijesti;
(c)
prati zadovoljavajuću provedbu korektivnih mjera;
(d)
utvrđuje bilo kakvu potrebu za dodatnim mjerama u skladu s člankom 22.;
(e)
putem izvješća o statusu, redovito izvješćuje nadležno tijelo i Komisiju o nalazima nesukladnosti i o povezanim ispravcima/korektivnim mjerama;
(f)
zaključuje nalaze nesukladnosti kada je zadovoljna sa završetkom korektivnih mjera i dostavljenim dokazima, evidentira zaključenje nalaza nesukladnosti i o tome primjereno obavješćuje nadležno tijelo.
5. Za potrebe točke (c), Agencija može od nadležnog tijela zatražiti dokaze ili pojašnjenja. Agencija također može odlučiti da na licu mjesta inspekcijskim pregledom provjeri provedbu.
6. Kada nalazi nesukladnosti podliježu mjerama u slučaju kršenja odredaba u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 216/2008 ili u skladu s Ugovorom, Agencija osigurava odgovarajuće praćenje i savjetovanje s Komisijom i ne zaključuje bilo kakav takav nalaz bez prethodne usklađenosti s Komisijom.
Članak 18.
Razvrstavanje nalaza
1. Agencija sve nalaze nesukladnosti koje je utvrdila u okviru inspekcijskih nadzora iz članka 10. razvrstava i o njima izvješćuje, u pogledu toga odnose li se na upravne zahtjeve ili na tehničke zahtjeve, u jedan od sljedećih razreda:
(a)
razred C: nesukladnost s primjenljivim zahtjevima koja uglavnom stvara probleme u vezi sa standardizacijom;
(b)
razred D: nesukladnost s primjenljivim zahtjevima koja stvara probleme u vezi sa standardizacijom i, ako se pravovremeno ne ispravi, sigurnosne probleme;
(c)
razred G: neposredni sigurnosni problem.
2. Prioriteti za izvješćivanje, praćenje i zaključivanje određuju se ovisno o njihovom razvrstavanju.
Članak 19.
Neposredni sigurnosni problem
1. Kada Agencija obavijesti o neposrednom sigurnosnom problemu:
(a)
Agencija zahtijeva od nadležnog tijela poduzimanje korektivnih mjera, uključujući trenutačne ispravke;
(b)
nadležno tijelo primjenjuje učinkovite ispravke kako bi otklonilo nalaz te o tome Agenciji dostavlja dokaze.
2. U roku od dva tjedna od obavijesti o neposrednom sigurnosnom problemu, Agencija može od nadležnog tijela zatražiti da prisustvuje na sastanku, kako bi se ocijenila provedba trenutačnih ispravaka.
3. Ako Agencija nije zadovoljna s ispravcima, ona daje preporuke Komisiji, koje, prema potrebi, uključuju zahtjev u vezi s uzajamnim priznavanjem certifikata koje je izdalo to nadležno tijelo. Agencija također odmah obavješćuje nadležna tijela država članica.
Članak 20.
Evidencije
1. Agencija uspostavlja sustav vođenja evidencije za odgovarajuće pohranjivanje, dostupnost i pouzdanu sljedivost promjena u vezi s:
(a)
osposobljavanjem, kvalifikacijom i ovlaštenjem voditelja i članova skupina;
(b)
programima inspekcijskih nadzora;
(c)
izvješćima;
(d)
nalazima i povezanim dokazima;
(e)
dogovorenim ispravcima i korektivnim mjerama;
(f)
zaključenjem nalaza nesukladnosti i povezanim dokazima;
(g)
preporukama u pogledu uzajamnog priznavanja certifikata;
(h)
ocjenama iz članka 7. stavka 1. točke (b).
2. Sve se evidencije čuvaju najmanje 15 godina, podložno primjenljivom zakonodavstvu o zaštiti podataka.
Članak 21.
Pristup informacijama sadržanim u izvješćima o inspekcijskim pregledima
1. Kada se informacije sadržane u izvješću o inspekcijskom pregledu odnose na poduzeće ili udruženje poduzeća koje je pod sigurnosnim nadzorom treće zemlje i spadaju u područje primjene sporazuma Unije sklopljenog u skladu s člankom 12. Uredbe (EZ) br. 216/2008, te se informacije stavljaju na raspolaganje trećoj zemlji kao dio takvog sporazuma u skladu s njegovim odgovarajućim odredbama.
2. Kada informacije sadržane u izvješću o inspekcijskom pregledu spadaju u područje primjene Memoranduma o suradnji između Unije i ICAO-a, te se informacije stavljaju na raspolaganje ICAO-u u skladu s odredbama Memoranduma o suradnji i odgovarajućeg priloga o sigurnosti.
3. Kada se informacije sadržane u izvješću o inspekcijskom pregledu odnose na tekuća istraživanja sigurnosti koja se provode u skladu s Uredbom (EU) br. 996/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (20), te se informacije bez odlaganja stavljaju na raspolaganje tijelu koje je nadležno za istraživanje sigurnosti.
4. Za potrebe Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća (21), smatra se da proces donošenja odluka u vezi s izvješćem o inspekcijskom nadzoru nije zaključen, prije nego što se zaključe povezani nalazi nesukladnosti.
Članak 22.
Dodatne mjere
1. Agencija utvrđuje bilo kakav propust provedbe praćenja nalaza nesukladnosti, poput sljedećeg:
(a)
korektivna mjera nije bila dostavljena u roku iz članka 17. stavka 1.;
(b)
Agencija se nije složila s korektivnom mjerom u roku iz članka 17. stavka 4. točke (b);
(c)
korektivna mjera nije odgovarajuće provedena.
2. U slučajevima iz stavka 1., Agencija zahtijeva od nadležnog tijela da dostavi pojašnjenja o propustu i dodatne mjere, određujući rok za odgovor.
3. Agencija ocjenjuje posljedice propusta zajedno s odgovorom dobivenim od nadležnog tijela u postavljenom roku. Na temelju takve ocjene, Agencija može:
(a)
odobriti dostavljene dodatne mjere; ili
(b)
izdati dodatno izvješće dotičnom nadležnom tijelu i Komisiji. To izvješće uključuje ocjenu Agencije i preporuke koje Agencija daje Komisiji uključujući, kada se to smatra potrebnim, preporuke o uzajamnom priznavanju certifikata koje je izdalo to nadležno tijelo.
4. Ne dovodeći u pitanje Uredbu (EZ) br. 2111/2005, nakon primitka dodatnog izvješća iz stavka 3. točke (b), Komisija može poduzeti bilo koji od sljedećih koraka:
(a)
uputiti primjedbe dotičnoj državi članici ili zatražiti dodatno objašnjenje radi pojašnjenja cjelokupnog nalaza nesukladnosti ili nekog njegovog dijela;
(b)
zahtijevati od Agencije obavljanje ad hoc inspekcijskog pregleda radi provjere provedbe ispravaka i korektivnih mjera;
(c)
pokrenuti postupak iz članka 11. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 216/2008 kako bi odlučila ispunjavaju li certifikati koje je izdalo nadležno tijelo primjenljive zahtjeve;
(d)
pokrenuti postupak iz članka 258. Ugovora.
Članak 23.
Godišnje izvješće
Agencija, svake godine najkasnije do 31. ožujka, dostavlja Komisiji godišnje izvješće o aktivnostima stalnog praćenja i inspekcijskim nadzorima izvedenim tijekom prethodne godine. To izvješće sadrži analizu rezultata aktivnosti i inspekcijskih nadzora, koji odražavaju sposobnost nadležnih tijela za izvršavanje njihovih odgovornosti u vezi s nadzorom sigurnosti, kao i preporuke za moguća poboljšanja. U preporukama se posebno utvrđuju ona tehnička pravila koja bi se trebala uspostaviti ili izmijeniti u skladu s člankom 17. stavkom 2. točkom (b) Uredbe (EZ) br. 216/2008, kao i one mjere Agencije koje bi se trebale uspostaviti ili izmijeniti u skladu s člankom 18. točkom (c) Uredbe (EZ) br. 216/2008.
Članak 24.
Radni postupci
Agencija, najkasnije u roku od šest mjeseci od stupanja ove Uredbe na snagu, revidira svoje radne postupke kako bi provela zadaće koje su u skladu s člancima 3. i 23. prenesene na nju.
Članak 25.
Prijelazna rješenja
1. Za nalaze nesukladnosti koje je Agencija utvrdila u skladu s Uredbom (EZ) br. 736/2006 i za koje u vrijeme stupanja na snagu ove Uredbe Agenciji nisu bili dostavljeni dokazi o zaključenju, smatra se da su utvrđeni u skladu s ovom Uredbom i s njima se postupa u skladu s tim.
2. Za planove korektivnih mjera koje je Agencija odobrila u skladu s Uredbom (EZ) br. 736/2006 smatra se da su odobreni u skladu s ovom Uredbom.
3. Voditelji i članovi skupina koje je Agencija ovlastila u skladu s Uredbom (EZ) br. 736/2006 smatraju se osobljem ovlaštenim u skladu s ovom Uredbom.
Članak 26.
Stavljanje izvan snage
Uredba (EZ) br. 736/2006 stavlja se izvan snage.
Članak 27.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 28. lipnja 2013.