KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 1396/2014
af 20. oktober 2014
om fastsættelse af en udsmidsplan for Østersøen
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 af 11. december 2013 om den fælles fiskeripolitik, ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 og (EF) nr. 1224/2009 og ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 og (EF) nr. 639/2004 samt Rådets afgørelse 2004/585/EF (1), særlig artikel 15, stk. 6, og artikel 18, stk. 1 og 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Målet med forordning (EU) nr. 1380/2013 er gradvis at bringe udsmid til ophør i alle fiskerier i EU, ved at der indføres en landingsforpligtelse for fangster af arter, der er omfattet af fangstbegrænsninger.
(2)
Ved artikel 15, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1380/2013 tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage udsmidsplaner ved hjælp af en delegeret retsakt for en periode på højst tre år på grundlag af fælles henstillinger, som medlemsstaterne udarbejder i samråd med de relevante rådgivende råd.
(3)
Danmark, Tyskland, Estland, Letland, Litauen, Polen, Finland og Sverige har direkte interesse i spørgsmål vedrørende fiskeriforvaltning i Østersøen. Disse medlemsstater har fremlagt en fælles henstilling (2) for Kommissionen efter høring af Det Rådgivende Råd for Østersøen. Der blev indhentet videnskabelige bidrag fra relevante videnskabelige organer. De foranstaltninger, som den fælles henstilling omfatter, er i overensstemmelse med artikel 15, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1380/2013, og de bør derfor i overensstemmelse med 18, stk. 3, indgå i nærværende forordning.
(4)
I henhold til artikel 15, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1380/2013, bør landingsforpligtelsen gælde for fangster af arter, der er underlagt fangstbegrænsninger, og som er fanget i fiskeri efter små pelagiske arter, dvs. fiskeriet efter sild og brisling, og i fiskeri til industriformål i Østersøen fra den 1. januar 2015. Den bør også gælde for sådanne fangster i fiskeriet efter laks senest fra samme dato. Torsk anses for at være en art, der karakteriserer visse fiskerier i Østersøen. Rødspætte fanges primært som bifangst i visse fiskerier efter torsk og er underlagt fangstbegrænsninger. I henhold til artikel 15, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 1380/2013 bør landingsforpligtelsen derfor gælde for torsk senest fra den 1. januar 2015 og for rødspætte senest fra den 1. januar 2017. I overensstemmelse med den fælles henstilling bør udsmidsplanen derfor dække alle fangster af sild, brisling, laks, torsk og rødspætte i fiskeriet i Østersøen fra den 1. januar 2015 eller i givet fald fra den 1. januar 2017.
(5)
Den fælles henstilling omfatter en undtagelse fra landingsforpligtelsen for laks og torsk, der er fanget med fælder, tejner/kurve, ruser og bundgarn. Denne undtagelse er baseret på videnskabelig dokumentation af høje overlevelsesrater, som det regionale forum for fiskeri i Østersøen (Baltfish) har leveret, og som Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri (STECF) har gennemgået. STECF bemærkede, at de fleste oplysninger, der er nødvendige for at berettige sådanne undtagelser, er omfattet af den fælles henstilling fra Baltfish (3). STECF konkluderede, at fordi sådanne redskaber fungerer ved at fange fisk i et faststående net, modsat fangst ved hjælp af indfiltring eller ved anvendelse af kroge, er det rimeligt at antage, at dødeligheden ved anvendelse af disse redskaber også vil være lav, typisk under 10 %. Dog anbefalede STECF, at der bør foretages yderligere undersøgelser for at bekræfte, hvorvidt denne antagelse er gyldig, og se nærmere på forskellige aspekter i forbindelse med håndteringspraksis og fremherskende miljøforhold. Derfor bør den pågældende undtagelse omfattes af nærværende forordning.
(6)
I henhold til artikel 15, stk. 10, i forordning (EU) nr. 1380/2013 kan den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse fastsættes med det mål for øje at beskytte unge marine organismer. I øjeblikket anvendes en mindstestørrelse på 38 cm for torsk i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2187/2005 (4). Den videnskabelige dokumentation, som STECF har gennemgået, understøtter en fastsættelse af den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse for torsk på 35 cm. STECF konkluderede navnlig, at der kan være fornuftige biologiske grunde til at reducere den nuværende mindstestørrelse på 38 cm med henblik på at reducere det nuværende omfang af udsmid. Det blev også konkluderet, at med indførelsen af landingsforpligtelsen vil en bevarelsesmæssig mindstereferencestørrelse for torsk på 35 cm reducere omfanget af fangster, som ikke må sælges til konsum, og at der ikke var argumenter vedrørende første gydning, som kunne understøtte en bevarelsesmæssig referencestørrelse på 38 cm i Østersøen. Derfor bør den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse for torsk i Østersøen fastsættes til 35 cm.
(7)
Nærværende forordning bør anvendes fra den 1. januar 2015 for at overholde den frist, der er fastsat i artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013. I henhold til artikel 15, stk. 6, i nævnte forordning, bør den anvendes i højst tre år -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Ved denne forordning fastsættes de nærmere bestemmelser for gennemførelsen af den landingsforpligtelse, der er fastsat i artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013, for Østersøen, som defineret i artikel 4, stk. 2, litra b), i nævnte forordning:
a)
fra 1. januar 2015 for så vidt angår fiskeriet efter sild, brisling, laks og torsk
b)
fra 1. januar 2017 for så vidt angår rødspætte fanget i alle fiskerier.
Artikel 2
Undtagelse begrundet i en høj overlevelsesrate
Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 anvendes landingsforpligtelsen ikke for torsk og laks, der er fanget i net, tejner/kurve, ruser og bundgarn. Alle sådanne torsk og laks kan genudsættes i havet.
Artikel 3
Bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelser
Den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse for torsk i Østersøen er 35 cm.
Artikel 4
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2015 til den 31. december 2017.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. oktober 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1396/2014
оd 20. listopada 2014.
o uspostavi plana za odbačeni ulov u Baltičkome moru
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1380/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2013. o zajedničkoj ribarstvenoj politici, izmjeni uredaba Vijeća (EZ) br. 1954/2003 i (EZ) br. 1224/2009 i stavljanju izvan snage uredaba (EZ) br. 2371/2002 i (EZ) br. 639/2004 i Odluke Vijeća 2004/585/EZ (1), a posebno njezin članak 15. stavak 6. i članak 18. stavke 1. i 3.,
budući da:
(1)
Uredbom (EU) br. 1380/2013 nastoji se postupno napustiti praksa odbacivanja ulova u svim ribarstvima Unije uvođenjem obveze iskrcavanja ulova vrsta koje podliježu ograničenjima ulova.
(2)
Člankom 15. stavkom 6. Uredbe (EU) br. 1380/2013 Komisiji se dodjeljuju ovlasti da donese planove za odbačeni ulov s pomoću delegiranog akta za razdoblje od najviše tri godine na temelju zajedničkih preporuka koje su izradile države članice nakon savjetovanja s relevantnim savjetodavnim vijećima.
(3)
Danska, Njemačka, Estonija, Latvija, Litva, Poljska, Finska i Švedska imaju izravan upravljački interes u ribarstvu u Baltičkome moru. Te države članice Komisiji su dostavile zajedničku preporuku (2) nakon savjetovanja sa Savjetodavnim vijećem za Baltičko more. Znanstveni doprinos dala su relevantna znanstvena tijela. Mjere iz zajedničke preporuke u skladu su s člankom 15. stavkom 6. Uredbe (EU) br. 1380/2013 i stoga bi u skladu s člankom 18. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1380/2013 trebale biti uključene u ovu Uredbu.
(4)
U skladu s člankom 15. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU) br. 1380/2013 obveza iskrcavanja trebala bi se primjenjivati na ulove vrsta koje podliježu ograničenjima ulova ulovljenih u ribolovu malih pelagijskih vrsta, odnosno ribolovu haringe i papalina te u ribolovu u industrijske svrhe u Baltičkome moru od 1. siječnja 2015. Trebala bi se primjenjivati i na takve ulove u ribolovu lososa najkasnije od tog datuma. Bakalar se smatra vrstom kojom se određuju neke vrste ribolova u Baltičkome moru. Iverak zlatopjeg uglavnom se lovi kao prilov u nekim vrstama ribolova bakalara i podliježe ograničenjima ulova. U skladu s člankom 15. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU) br. 1380/2013 obveza iskrcavanja treba se stoga primjenjivati na bakalar najkasnije od 1. siječnja 2015., a na iverak zlatopjeg najkasnije od 1. siječnja 2017. U skladu sa zajedničkom preporukom planom za odbačeni ulov trebao bi biti obuhvaćen sav ulov haringa, papalina, lososa, bakalara i iverka zlatopjegog u ribolovu u Baltičkome moru od 1. siječnja 2015. ili od 1. siječnja 2017., ovisno o slučaju.
(5)
Zajedničkom je preporukom obuhvaćeno izuzeće od obveze iskrcavanja za losos i bakalar ulovljen mrežnim klopkama, košarama/vršama, kogolima i pregradama. To se izuzeće temelji na znanstvenim dokazima o visokoj stopi preživljavanja koje je dostavio Forum za ribarstvo Baltičkog mora (BALTFISH), a preispitao Znanstveni, tehnički i gospodarski odbor za ribarstvo (STECF). STECF navodi da je većina podataka koji se zahtijevaju za opravdanje tog izuzeća obuhvaćena zajedničkom preporukom BALTFISH-a (3). STECF je zaključio da zbog činjenice da se s pomoću tog alata ribe ulove u statičnu strukturu mreže, za razliku od primjerice zaplećućih mreža ili udica, čini se razumnim pretpostaviti da je smrtnost u takvom alatu također niska, obično manje od 10 %. Međutim, STECF je preporučio daljnje djelovanje kako bi se potvrdilo je li pretpostavka o nižoj smrtnosti točna te u pogledu prakse postupanja i prevladavajućih ekoloških uvjeta. Stoga bi predmetno izuzeće trebalo uključiti u ovu Uredbu.
(6)
U skladu s člankom 15. stavkom 10. Uredbe (EU) br. 1380/2013 minimalne referentne veličine za očuvanje mogu se odrediti u cilju osiguravanja zaštite nedoraslih morskih organizama. Trenutačno se na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 2187/2005 (4) minimalna veličina od 38 cm primjenjuje na bakalar. Znanstveni dokazi koje je preispitao STECF govore u prilog tome da bi minimalne referentne veličine za očuvanje za bakalar trebalo utvrditi na 35 cm. STECF je posebno zaključio da bi mogli postojati uvjerljivi biološki razlozi za smanjenje trenutačne minimalne veličine od 38 cm kako bi se smanjile trenutačne razine odbacivanja ulova. STECF je zaključio i da bi se u okviru obveze iskrcavanja određivanjem 35 cm kao minimalne veličine za očuvanje za bakalar smanjila razina ulova koji se ne može prodati za prehranu ljudi te da nije bilo argumenata u pogledu prvog mriješćenja koji bi išli u prilog činjenici da se 38 cm odredi kao minimalna veličina za očuvanje u Baltičkome moru. Stoga bi minimalna referentna veličina za očuvanje za bakalar u Baltičkome moru trebalo utvrditi na 35 cm.
(7)
Ova bi se Uredba trebala primjenjivati od 1. siječnja 2015. kako bi bila u skladu s vremenskim okvirom utvrđenim u članku 15. stavku 1. Uredbe (EU) br. 1380/2013. U skladu s člankom 15. stavkom 6. te Uredbe, trebala bi se primjenjivati najviše 3 godine,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom utvrđuju pojedinosti za provedbu obveze iskrcavanja, kako je predviđeno člankom 15. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1380/2013, u Baltičkome moru, kako je određeno u članku 4. stavku 2. točki (b) te Uredbe:
(a)
od 1. siječnja 2015. u pogledu ribolova haringe, papaline, lososa i bakalara;
(b)
od 1. siječnja 2017. u pogledu iverka zlatopjega koji se lovi u svim vrstama ribolova.
Članak 2.
Izuzeće na temelju stope preživljavanja
Odstupajući od članka 15. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1380/2013, obveza iskrcavanja ne primjenjuje se na bakalar i losos ulovljen mrežnim klopkama, košarama/vršama, kogolima i pregradama. Sav tako ulovljen bakalar i losos smije se pustiti natrag u more.
Članak 3.
Minimalne referentne veličine za očuvanje
Minimalna referentna veličina za očuvanje za bakalar u Baltičkome moru iznosi 35 cm.
Članak 4.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2015. do 31. prosinca 2017.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 20. listopada 2014.