KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 1046/2014
af 28. juli 2014
om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 508/2014 om Den Europæiske Hav- og Fiskerifond med hensyn til fastlæggelse af kriterierne for beregning af de meromkostninger, som operatørerne har ved fangst, opdræt, forarbejdning og afsætning af visse fiskevarer og akvakulturprodukter fra regionerne i den yderste periferi
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning tilEuropa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 508/2014 af 15. maj 2014 om Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2328/2003, (EF) nr. 861/2006, (EF) nr. 1198/2006 og (EF) nr. 791/2007 samt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1255/2011 (1), særlig artikel 72, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Efter kapitel V i forordning (EU) nr. 508/2014 kan Den Europæiske Hav- og Fiskerifond (EHFF) støtte godtgørelse af de meromkostninger, som operatørerne har ved fangst, opdræt, forarbejdning og afsætning af visse fiskevarer og akvakulturprodukter fra Unionens regioner i den yderste periferi som omhandlet i artikel 349 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).
(2)
For at opretholde konkurrenceevnen for visse fiskevarer og akvakulturprodukter fra regionerne i Unionens yderste periferi i forhold til tilsvarende produkter fra andre regioner i Unionen indførte Unionen i 1992 foranstaltninger, som skulle godtgøre de dermed forbundne meromkostninger i fiskeri- og akvakultursektoren. Godtgørelsesforanstaltningerne for perioden 2003-2013 blev fastsat ved Rådets forordning (EF) nr. 791/2007 (2). Grundet den strukturelle sociale og økonomiske situation i Unionens regioner i den yderste periferi, der forværres af deres fjerne beliggenhed, lille areal, vanskelige topografiske forhold, økonomiske afhængighed af nogle få varer og særlige klimatiske forhold, er det nødvendigt fortsat at yde støtte til at godtgøre meromkostninger for fangst, opdræt, forarbejdning og afsætning af visse fiskevarer og akvakulturprodukter fra den 1. januar 2014. Godtgørelsen for meromkostninger hjælper operatører fra disse regioner til at forblive økonomisk levedygtige.
(3)
Disse meromkostninger bør fastsættes i en godtgørelsesplan som omhandlet i artikel 72 i forordning (EU) nr. 508/2014.
(4)
Med henblik på at behandle alle berørte regioner på harmoniseret og lige vis er det nødvendigt fastsætte kriterierne for beregning af de meromkostninger, som følger af de særlige ulemper i Unionens regioner i den yderste periferi, gennem bedre sammenlignelighed mellem regionerne og sammenlignelighed fra år til år, særlig med henblik på at undgå overkompensation af meromkostningerne. De fælles kriterier vil blive benyttet til at sikre, at der anvendes en ensartet metode til beregning af meromkostningerne for alle de berørte regioner.
(5)
For at undgå overkompensation bør skønnene af de referenceomkostninger for produkter eller kategorier af produkter for operatører på den kontinentale del af medlemsstatens eller Unionens område, på grundlag af hvilke meromkostningerne fastsættes, foretages med særlig omhu.
(6)
Der er produkter og kategorier af produkter, for hvilke der ikke findes sammenligningskriterier eller måleenheder i den kontinentale del af den berørte medlemsstat. I sådanne tilfælde fastsættes referencen for beregning af meromkostningen ved at sammenligne med omkostningerne for et tilsvarende produkt eller kategori af produkter for operatører fra den kontinentale del af Unionen.
(7)
På grund af de anderledes afsætningsvilkår i de pågældende regioner i den yderste periferi, udsvingene i fangster og bestande og markedsefterspørgslen bør det overlades til de relevante medlemsstater inden for de samlede tildelinger pr. medlemsstat at fastsætte, hvilke fiskevarer og akvakulturprodukter eller kategorier heraf og hvilke maksimumsmængder heraf der kan ydes godtgørelse for, og hvor stor en godtgørelse der skal ydes.
(8)
Medlemsstaterne bør fastsætte godtgørelsen således, at der sikres en passende udligning af de meromkostninger, der skyldes de særlige ulemper i regionerne i den yderste periferi, og at overkompensation undgås. Med henblik herpå bør der ved godtgørelsen også tages hensyn til andre former for offentlig intervention, herunder statsstøtte, som er meddelt efter artikel 108, stk. 3, i TEUF og artikel 73 i forordning (EU) nr. 508/2014, og som har indvirkning på meromkostningernes størrelse.
(9)
Med henblik på at give en harmoniseret præsentation af meromkostningerne er det nødvendigt at udtrykke meromkostninger på grundlag af ton levende vægt som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 (3) og Kommissionens forordning (EF) nr. 409/2009 (4), som fastsætter EU-omregningskoefficienter og præsentationskoder for forarbejdet fisk til omregning af vægten af opbevaret eller forarbejdet fisk (fersk og fersk saltet) til levende vægt med henblik på overvågning af fangsterne.
(10)
For at påvise, at der ikke er overkompensation, bør medlemsstaterne vedlægge relevante oplysninger om gennemførelsen af godtgørelsesmekanismen i den årlige gennemførelsesrapport som fastsat i artikel 114, stk. 2, i forordning (EU) nr. 508/2014.
(11)
For at muliggøre en øjeblikkelig anvendelse af de i denne forordning fastsatte foranstaltninger, eftersom udgifterne allerede har været berettiget til støtte fra Den Europæiske Hav- og Fiskeri fond siden den 1. januar 2014 i henhold til artikel 65, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (5), bør denne forordning træde i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I denne forordning fastsættes kriterierne for beregningen af meromkostninger som operatørerne har i den støtteberettigelsesperiode, der er defineret i artikel 65, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1303/2013, ved fangst, opdræt, forarbejdning og afsætning af visse fiskevarer og akvakulturprodukter fra regionerne i Unionens yderste periferi omhandlet i artikel 349 i TEUF, som følger af de særlige ulemper i disse regioner i den yderste periferi.
Artikel 2
1. De meromkostninger, der er omhandlet i artikel 1, beregnes separat for hver af de følgende aktiviteter:
a)
fangst
b)
opdræt
c)
forarbejdning
d)
afsætning.
2. Inden for hver af de aktiviteter, der er omhandlet i stk. 1, beregnes meromkostninger efter udgiftsposter, som opført i godtgørelsesplanerne omhandlet i artikel 72 i forordning (EU) nr. 508/2014, for hvert produkt eller hver kategori af produkter, som medlemsstaterne har udpeget til at være støtteberettigede.
3. Meromkostninger fastslås for enhver given udgiftspost som forskellen mellem omkostningerne for operatører i de berørte regioner i den yderste periferi nedsat med enhver form for offentlig intervention, der påvirker meromkostningernes størrelse, og de sammenlignelige omkostninger for operatører på kontinentet i den pågældende medlemsstat.
4. Uanset artikel 3 fastsættes meromkostningen for udgiftsposter til produkter og kategorier af produkter, for hvilke der ikke findes sammenligningskriterier eller måleenheder på den kontinentale del af medlemsstatens område, ved sammenligning med sammenlignelige omkostninger for tilsvarende produkter eller kategorier af produkter for operatører fra den kontinentale del af Unionens område.
5. Ved beregningen af meromkostningerne tages der hensyn til enhver offentlig intervention, herunder statsstøtte meddelt i henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF og artikel 73 i forordning (EU) nr. 508/2014.
Artikel 3
1. Beregningen af meromkostningerne baseres kun på omkostninger, som følger af de særlige ulemper i regionerne i den yderste periferi.
2. Beregningen af meromkostningerne baseres på årsgennemsnittet af de noterede priser.
3. Meromkostningerne udtrykkes i EUR pr. ton levende vægt, og alle de samlede meromkostningers omkostningsforhold skal i givet fald konverteres til EUR pr. ton levende vægt.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. juli 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1046/2014
оd 28. srpnja 2014.
o dopuni Uredbe (EU) br. 508/2014 Europskog parlamenta i Vijeća o Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo u pogledu kriterijâ za izračun dodatnih troškova gospodarskih subjekata pri lovu, uzgoju, preradi i stavljanju na tržište određenih proizvoda ribarstva i akvakulture iz najudaljenijih regija
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 508/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EZ) br. 2328/2003, (EZ) br. 861/2006, (EZ) br. 1198/2006, (EZ) br. 791/2007 i Uredbe (EU) br. 1255/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (1), a posebno njezin članak 72. stavak 4.,
budući da:
(1)
Na temelju poglavlja V. Uredbe (EU) br. 508/2014 u okviru Europskog fonda za pomorstvo i ribarstvo (EFPR) može se omogućiti potpora za kompenzaciju dodatnih troškova gospodarskih subjekata pri lovu, uzgoju, obradi i stavljanju na tržište određenih proizvoda ribarstva i akvakulture iz najudaljenijih regija Unije iz članka 349. Ugovora.
(2)
Kako bi se održala konkurentnost određenih proizvoda ribarstva i akvakulture iz najudaljenijih regija Unije u odnosu na slične proizvode iz ostalih regija Unije, Unija je 1992. uvela mjere kompenzacije za povezane dodatne troškove u sektoru ribarstva i akvakulture. Mjere kompenzacije za razdoblje 2007.-2013. utvrđene su Uredbom Vijeća (EZ) br. 791/2007 (2). Zbog strukturne, socijalne i gospodarske situacije najudaljenijih regija Unije te njihove udaljenosti, otočnog položaja, male površine, nepovoljnih topografskih obilježja, gospodarske ovisnosti o nekolicini proizvoda te posebnih klimatskih uvjeta potrebno je nastaviti pružati potporu kako bi se kompenzirali dodatni troškovi za lov, uzgoj, preradu i stavljanje na tržište određenih proizvoda ribarstva i akvakulture od 1. siječnja 2014. Kompenzacijom nastalih dodatnih troškova pomaže se gospodarskim subjektima iz tih regija da i dalje budu gospodarski održivi.
(3)
Ti bi se dodatni troškovi trebali utvrditi planom kompenzacije iz članka 72. Uredbe (EU) br. 508/2014.
(4)
Kako bi se boljom usporedivosti regija i usporedivosti među godinama omogućilo usklađeno i jednako postupanje sa svim dotičnim regijama, a posebno kako bi se izbjegla prekomjerna kompenzacija dodatnih troškova, nužno je utvrditi kriterije za izračun dodatnih troškova nastalih zbog posebnih poteškoća najudaljenijih regija Unije. Zajedničkim kriterijima osigurat će se primjena homogene metode izračuna dodatnih troškova za sve dotične regije.
(5)
Kako bi se izbjegla prekomjerna kompenzacija, potrebno je posebno oprezno procijeniti referentne troškove koji se odnose na proizvode ili kategorije proizvoda koje snose gospodarski subjekti u kontinentalnom dijelu države članice ili državnom području Unije i na temelju kojih se određuju dodatni troškovi.
(6)
Za neke proizvode ili kategorije proizvoda nema kriterija za usporedbu ili mjernih jedinica u kontinentalnom dijelu dotičnog državnog područja države članice. U tim slučajevima referentna vrijednost za izračun dodatnih troškova utvrđuje se s obzirom na troškove jednakog proizvoda ili kategorija proizvoda koje snose gospodarski subjekti iz kontinentalnog dijela državnog područja Unije.
(7)
S obzirom na različite tržišne uvjete u najudaljenijim regijama, oscilacije u ulovu i stokovima te tržišnoj potražnji, dotične države članice same bi trebale utvrditi proizvode ili kategorije proizvoda ribarstva i akvakulture prihvatljive za kompenzaciju, njihove najviše količine i razine kompenzacijskih iznosa u okviru ukupnih dodijeljenih sredstava za svaku državu članicu.
(8)
Potrebno je da države članice utvrde razinu kompenzacijskih iznosa kojom se omogućava odgovarajuća kompenzacija dodatnih troškova nastalih zbog posebnih poteškoća najudaljenijih regija i kojom se izbjegava prekomjerna kompenzacija. U tu svrhu kompenzacijskim iznosom trebale bi se u obzir uzeti i druge vrste javne intervencije kojima se utječe na razinu dodatnih troškova, uključujući državne potpore prijavljene na temelju članka 108. stavka 3. Ugovora i članka 73. Uredbe (EU) br. 508/2014.
(9)
Kako bi se predvidjelo usklađeno prikazivanje dodatnih troškova, potrebno je dodatne troškove izraziti na temelju tona žive mase, kako je utvrđeno Uredbom Vijeća (EZ) br. 1224/2009 (3) i Uredbom Komisije (EZ) br. 409/2009 (4) kojom se utvrđuju pretvorbeni faktori Europske unije za svježe i svježe soljene proizvode te oznake za prezentiranje za prerađenu ribu kako bi se masa uskladištene ili prerađene ribe pretvorila u živu masu ribe u svrhu praćenja ulova.
(10)
Kako bi dokazale da nema prekomjerne kompenzacije, države članice trebale bi u godišnje izvješće o provedbi uključiti relevantne informacije o provedbi mehanizma kompenzacije, kako je utvrđeno u članku 114. stavku 2. Uredbe (EU) br. 508/2014.
(11)
Kako bi se omogućila brza primjena mjera predviđenih ovom Uredbom, s obzirom na to da su izdatci, u skladu s člankom 65. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (5), već od 1. siječnja 2014. prihvatljivi za Europski fond za pomorstvo i ribarstvo, ova Uredba trebala bi stupiti na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Ovom Uredbom utvrđuju se kriteriji za izračun dodatnih troškova gospodarskih subjekata pri lovu, uzgoju, preradi i stavljanju na tržište određenih proizvoda ribarstva i akvakulture iz najudaljenijih regija iz članka 349. Ugovora koji su nastali tijekom razdoblja prihvatljivosti utvrđenog u članku 65. stavku 2. Uredbe (EU) br. 1303/2013 zbog posebnih poteškoća prethodno spomenutih najudaljenijih regija.
Članak 2.
1. Dodatni troškovi iz članka 1. izračunavaju se odvojeno za svaku od sljedećih aktivnosti:
(a)
lov;
(b)
uzgoj;
(c)
prerada;
(d)
stavljanje na tržište.
2. U okviru svake aktivnosti iz stavka 1. dodatni troškovi izračunavaju se po stavkama izdataka, kako je navedeno u planovima kompenzacije iz članka 72. Uredbe (EU) br. 508/2014 za svaki proizvod ili kategoriju proizvoda za koje država članica utvrdi da su prihvatljivi za kompenzaciju.
3. Dodatni troškovi utvrđuju se za svaku stavku izdataka kao razlika između troškova gospodarskih subjekata u dotičnim najudaljenijim regijama, umanjenih za sve vrste javne intervencije koja utječe na razinu dodatnih troškova, i usporedivih troškova kontinentalnih gospodarskih subjekata dotičnih država članica.
4. Odstupanjem od stavka 3., za sve posebne stavke izdataka za proizvode ili kategorije proizvoda za koje ne postoje kriteriji za usporedbu ili mjerne jedinice u kontinentalnom dijelu državnog područja države članice dodatni troškovi utvrđuju se s obzirom na usporedive troškove gospodarskih subjekata iz kontinentalnog dijela državnog područja Unije za jednake proizvode ili kategorije proizvoda.
5. Pri izračunu dodatnih troškova u obzir se uzimaju sve javne intervencije, uključujući sve državne potpore prijavljene na temelju članka 108. stavka 3. Ugovora i članka 73. Uredbe (EU) br. 508/2014.
Članak 3.
1. Izračun dodatnih troškova temelji se samo na troškovima nastalima zbog posebnih poteškoća najudaljenijih regija.
2. Izračun dodatnih troškova temelji se na godišnjem prosjeku zabilježenih cijena.
3. Dodatni troškovi izraženi su u eurima po toni žive mase i, prema potrebi, sve se komponente troškova ukupnih dodatnih troškova preračunavaju u eure po toni žive mase.
Članak 4.
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 28. srpnja 2014.