KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 814/2013
af 2. august 2013
om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/125/EF for så vidt angår krav til miljøvenligt design af vandvarmere og varmtvandsbeholdere
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/125/EF af 21. oktober 2009 om rammerne for fastlæggelse af krav til miljøvenligt design af energirelaterede produkter (1), særlig artikel 15, stk. 1,
efter høring af konsultationsforummet for miljøvenligt design, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til direktiv 2009/125/EF fastlægger Kommissionen krav til miljøvenligt design af energirelaterede produkter, der sælges og handles i betydelige mængder, har en væsentlig miljøpåvirkning og har et betydeligt potentiale med hensyn til at mindske deres miljøpåvirkning, uden at det medfører urimelige omkostninger.
(2)
Ifølge artikel 16, stk. 2, litra a), i direktiv 2009/125/EF udsteder Kommissionen efter proceduren i samme direktivs artikel 19, stk. 3, og kriterierne i artikel 15, stk. 2, og efter høring af konsultationsforummet for miljøvenligt design eventuelt gennemførelsesforanstaltninger for produkter, der frembyder et stort potentiale for en omkostningseffektiv nedbringelse af drivhusgasemissionerne, f.eks. varmtvandsanlæg.
(3)
Kommissionen har udført en forberedende undersøgelse af de tekniske, miljømæssige og økonomiske aspekter af vandvarmere og varmtvandsbeholdere, som typisk anvendes i boliger og i handelssektoren. Undersøgelsen er foretaget i samarbejde med interessenter og berørte parter fra EU og tredjelande, og resultaterne er gjort offentligt tilgængelige.
(4)
De miljøaspekter af vandvarmere og varmtvandsbeholdere, der er udpeget som væsentlige i forbindelse med denne forordning, er energiforbruget i brugsfasen og (for brugsvandsvarmepumper) lydeffektniveauet. For vandvarmere, der anvender fossile brændsler, er emissioner af kvælstofilter, kulilte og kulbrinter også udpeget som væsentlige miljøaspekter. Det væsentlige miljøaspekt af varmtvandsbeholdere er energiforbruget som følge af deres stilstandstab.
(5)
Det er ikke hensigtsmæssigt at fastsætte krav til miljøvenligt design for emissioner af kulilte og kulbrinter, da der endnu ikke findes en egnet europæisk målemetode. Med henblik på at udvikle sådanne målemetoder har Kommissionen givet de europæiske standardiseringsorganisationer mandat til at overveje krav til miljøvenligt design for disse emissioner under revisionen af denne forordning. Nationale bestemmelser om krav til miljøvenligt design for emissioner af kulilte og kulbrinter fra vandvarmere kan opretholdes, indtil de tilsvarende EU-krav til miljøvenligt design træder i kraft. Bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/142/EF af 30. november 2009 om gasapparater (2), som begrænser forbrændingsprodukterne fra gasapparater ud fra sundheds- og sikkerhedsmæssige hensyn, berøres ikke.
(6)
Den forberedende undersøgelse viser, at det ikke er nødvendigt at stille krav til andre parametre for miljøvenligt design, jf. direktiv 2009/125/EF, bilag I, del 1, i forbindelse med vandvarmere og varmtvandsbeholdere. Drivhusgasemissioner fra kølemidler, der i dag anvendes i brugsvandsvarmepumper til opvarmning af den europæiske bygningsmasse, udpeges f.eks. ikke som væsentlige. Om der bør stilles krav til miljøvenligt design for disse drivhusgasemissioner, vurderes igen, når denne forordning revideres.
(7)
Denne forordnings anvendelsesområde bør kun omfatte vandvarmere til drikke- og brugsvand.
(8)
Vandvarmere, der er konstrueret til at anvende gasformigt eller flydende brændsel, der primært er fremstillet af biomasse (mere end 50 %), har specifikke tekniske egenskaber, der kræver yderligere tekniske, miljømæssige og økonomiske analyser. Afhængigt af resultatet af disse analyser bør der eventuelt senere stilles krav til miljøvenligt design for sådanne vandvarmere.
(9)
Vandvarmeres og varmtvandsbeholderes årlige energiforbrug er anslået til 2 156 PJ (51 mio. tons olieækvivalent (Mtoe)) i EU i 2005, hvad der svarer til 124 mio. tons CO2-emissioner. Hvis der ikke træffes specifikke foranstaltninger, forventes dette årlige energiforbrug at stige til 2 243 PJ i 2020. De årlige emissioner af kvælstofilter i forbindelse med vandvarmere og varmtvandsbeholdere blev anslået til at have været 559 kt SOx-ækvivalent i EU i 2005. Hvis der ikke træffes specifikke foranstaltninger, forventes de årlige emissioner at stige til 603 kt SOx-ækvivalent i 2020. De forberedende undersøgelser har vist, at energiforbruget og emissionerne af kvælstofilter i forbindelse med vandvarmere kan reduceres væsentligt.
(10)
Vandvarmeres og varmtvandsbeholderes energiforbrug kan reduceres ved anvendelse af allerede eksisterende omkostningseffektive og generiske teknologier, der kan sænke de samlede omkostninger til anskaffelse og drift af disse produkter.
(11)
Den kombinerede effekt af kravene til miljøvenligt design i denne forordning og Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 812/2013 af 18. februar 2013 om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/30/EU for så vidt angår energimærkning af vandvarmere og varmtvandsbeholdere samt pakker med vandvarmer og solvarmekomponent (3) forventes inden 2020 at føre til årlige energibesparelser på ca. 450 PJ (11 mio. tons olieækvivalent), hvilket svarer til ca. 26 mio. tons CO2-emissioner, og en reduktion i de årlige emissioner af kvælstofilter på ca. 130 kt SOx-ækvivalent sammenlignet med en situation, hvor der ikke gribes ind.
(12)
Kravene til miljøvenligt design bør sikre, at kravene til energiforbrug, lydeffektniveau og emissioner af kvælstofilter for vandvarmere og kravene til varmtvandsbeholderes stilstandstab harmoniseres i hele EU, hvilket vil styrke gennemførelsen af det indre marked og forbedre disse produkters miljømæssige egenskaber.
(13)
Kravene til miljøvenligt design bør ikke påvirke vandvarmeres eller varmtvandsbeholderes brugsegenskaber eller prismæssige overkommelighed for slutbrugeren eller skade sundhed, sikkerhed eller miljø.
(14)
Kravene til miljøvenligt design bør indføres gradvis for at give producenterne tilstrækkelig tid til at foretage de nødvendige designændringer af produkter, der er omfattet af denne forordning. Faserne bør planlægges, så der tages hensyn til omkostningsvirkningen for producenter, herunder navnlig små og mellemstore virksomheder, samtidig med at forordningens målsætninger nås inden for den planlagte tidsramme.
(15)
Produktparametre bør måles og beregnes ved hjælp af pålidelige, nøjagtige og reproducerbare metoder under anvendelse af de nyeste, almindeligt anerkendte måle- og beregningsmetoder, herunder harmoniserede standarder, når sådanne er vedtaget af de europæiske standardiseringsorganisationer på anmodning fra Kommissionen, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1025/2012 af 25. oktober 2012 om europæisk standardisering (4).
(16)
I overensstemmelse med artikel 8, stk. 2, i direktiv 2009/125/EF specificerer denne forordning, hvilke procedurer der gælder for overensstemmelsesvurdering.
(17)
For at lette kontrollen af overensstemmelsen bør producenterne give oplysninger i den tekniske dokumentation, der er omhandlet i bilag IV og V til direktiv 2009/125/EF, i det omfang oplysningerne vedrører kravene i denne forordning.
(18)
For yderligere at begrænse vandvarmeres og varmtvandsbeholderes miljøpåvirkning bør producenterne give oplysninger om demontering, genvinding og/eller bortskaffelse.
(19)
Ud over de retligt bindende krav i denne forordning bør der angives vejledende referenceværdier for de bedste tilgængelige teknologier med henblik på at sikre, at oplysninger om vandvarmeres og varmtvandsbeholderes miljøpræstationer i hele deres livscyklus er bredt og let tilgængelige.
(20)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat ved artikel 19, stk. 1, i direktiv 2009/125/EF -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Denne forordning fastsætter krav til miljøvenligt design som forudsætning for, at vandvarmere med en nominel nytteeffekt på ≤ 400 kW og varmtvandsbeholdere med et vandindhold på ≤ 2 000 liter, herunder sådanne, der er integreret i pakker med vandvarmer og solvarmekomponent som defineret i artikel 2 i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 812/2013, må bringes i omsætning og/eller tages i brug.
2. Denne forordning finder ikke anvendelse på:
a)
vandvarmere, der specifikt er konstrueret til at anvende gasformigt eller flydende brændsel primært fremstillet af biomasse
b)
vandvarmere, der anvender fast brændsel
c)
vandvarmere, der er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU (5)
d)
anlæg til kombineret rum- og brugsvandsopvarmning som defineret i artikel 2 i Kommissionens forordning (EU) nr. 813/2013 (6)
e)
vandvarmere, der ikke som minimum svarer til den forbrugsprofil, hvis referenceenergi er den mindste af dem, der er specificeret i bilag III, tabel 1
f)
vandvarmere, der alene er konstrueret til fremstilling af varme drikke og/eller fødevarer
g)
varmeproducerende enheder, der er konstrueret til vandvarmere, og vandvarmerkroppe bestemt til at blive udstyret med sådanne varmeproducerende enheder, bragt i omsætning inden den 1. januar 2018 som reservedele til udskiftning af identiske varmeproducerende enheder og identiske vandvarmerkroppe. På udskiftningsproduktet eller dettes emballage angives det klart, hvilken vandvarmer det er beregnet til.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning gælder definitionerne i direktiv 2009/125/EF, artikel 2, og derudover forstås i denne forordning ved:
1) »vandvarmer«: et apparat, der
2) »varmeproducerende enhed«: den del af en vandvarmer, der producerer varme ved hjælp af en eller flere af følgende processer:
idet en varmeproducerende enhed, der er konstrueret til en vandvarmer, og en vandvarmerkrop bestemt til at blive udstyret med en sådan varmeproducerende enhed også betragtes som en vandvarmer
3) »vandvarmerkrop«: den del af en vandvarmer, der er konstrueret til at få monteret en varmeproducerende enhed
4) »nominel nytteeffekt«: vandvarmerens angivne effekt ved opvarmning af vand ved standarddriftsforhold udtrykt i kW
5) »vandindhold« (V): nominelt vandindhold af en varmtvandsbeholder eller en beholdervandvarmer udtrykt i liter
6) »standarddriftsforhold«: driftsforholdene for vandvarmere ved fastsættelse af den nominelle nytteeffekt, energieffektiviteten ved vandopvarmning, lydeffektniveauet og kvælstofilteemissionerne og for varmtvandsbeholdere ved fastsættelse af stilstandstabet
7) »biomasse«: den bionedbrydelige del af produkter, affald og restprodukter af biologisk oprindelse fra landbrug (herunder vegetabilske og animalske stoffer), skovbrug og tilknyttede industrier, herunder fiskeri og akvakultur, samt den bionedbrydelige del af industriaffald og kommunalt affald
8) »biomassebrændsel«: flydende eller gasformigt brændstof fremstillet på grundlag af biomasse
9) »fossilt brændsel«: flydende eller gasformigt brændstof af fossil oprindelse
10) »konventionel vandvarmer«: en vandvarmer, der producerer varme ved forbrænding af fossilt brændsel og/eller biomassebrændsel og/eller jouleeffekten i modstandsvarmelegemer
11) »brugsvandsvarmepumpe«: en vandvarmer, der producerer varme ved hjælp af omgivende varme fra en luftkilde, vandkilde eller jordkilde og/eller overskudsvarme
12) »solvandvarmer«: en vandvarmer, der er udstyret med en eller flere solfangere, solopvarmede varmtvandsbeholdere, varmeproducerende enheder og evt. pumper i solfangerkredsen og andre dele; en solvandvarmer markedsføres som én enhed
13) »varmtvandsbeholder«: en beholder til lagring af varmt vand, inklusive eventuelle additiver, til brugsvands- og/eller rumopvarmning, som ikke er udstyret med en varmeproducerende enhed, dog med undtagelse af en eller flere backup-elpatroner
14) »backup-elpatron«: elektrisk modstandsvarmelegeme baseret på jouleeffekten, som er en del af en varmtvandsbeholder, og som kun producerer varme, når den eksterne varmekilde afbrydes (herunder i vedligeholdelsesperioder) eller er ude af drift, eller som er en del af en solopvarmet varmtvandsbeholder og leverer varme, når solvarmekilden ikke er tilstrækkelig til at opfylde de krævede komfortniveauer
15) »energieffektivitet ved vandopvarmning« (ηwh ): forholdet mellem den nytteenergi, som en vandvarmer leverer, og den energi, der kræves til dens produktion, udtrykt i procent
16) »lydeffektniveau« (LWA ): det A-vægtede lydeffektniveau indendørs og/eller udendørs udtrykt i dB
17) »stilstandstab« (S): opvarmningseffekt, der spredes fra en varmtvandsbeholder ved en given vand- og omgivelsestemperatur, udtrykt i W
18) »omregningskoefficient« (CC): en koefficient, der afspejler elproduktionens anslåede gennemsnitlige effektivitet på 40 % i EU nævnt i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/27/EU (7); værdien af omregningskoefficienten er CC = 2,5.
For så vidt angår bilag II-VI, er der anført yderligere definitioner i bilag I.
Artikel 3
Krav til miljøvenligt design og tidsplan
1. Kravene til miljøvenligt design for vandvarmere og varmtvandsbeholdere er anført i bilag II.
2. De forskellige krav til miljøvenligt design træder i kraft efter følgende tidsplan:
a)
fra den 26. september 2015:
i)
skal vandvarmere opfylde kravene i bilag II, punkt 1.1, litra a), 1.2, 1.3, 1.4 og 1.6
ii)
skal varmtvandsbeholdere opfylde kravene i bilag II, punkt 2.2
b)
fra den 26. september 2017:
i)
skal vandvarmere opfylde kravene i bilag II, punkt 1.1, litra b)
ii)
skal varmtvandsbeholdere opfylde kravene i bilag II, punkt 2.1
c)
fra den 26. september 2018:
i)
skal vandvarmere opfylde kravene i bilag II, punkt 1.1, litra c)
ii)
skal vandvarmere opfylde kravene i bilag II, punkt 1.5, litra a).
3. Om kravene til miljøvenligt design er opfyldt, fastslås ved målinger og beregninger, der opfylder kravene i bilag III og IV.
Artikel 4
Overensstemmelsesvurdering
1. Proceduren for overensstemmelsesvurdering i artikel 8, stk. 2, i direktiv 2009/125/EF er den interne designkontrol, der er fastlagt i samme direktivs bilag IV, eller det forvaltningssystem, der er fastlagt i samme direktivs bilag V.
2. I forbindelse med overensstemmelsesvurdering skal den tekniske dokumentation omfatte resultaterne af den beregning, der er beskrevet i punkt 1.6 i denne forordnings bilag II.
Artikel 5
Verifikationsprocedure i forbindelse med markedstilsyn
Medlemsstaternes myndigheder skal, når de udfører markedstilsyn i henhold til artikel 3, stk. 2, i direktiv 2009/125/EF for at sikre overensstemmelse med kravene i denne forordnings bilag II, anvende verifikationsproceduren i denne forordnings bilag V.
Artikel 6
Vejledende referenceværdier
Vejledende referenceværdier for de miljømæssigt bedste vandvarmere og varmtvandsbeholdere, som findes på markedet på tidspunktet for ikrafttrædelsen af denne forordning, er anført i bilag VI.
Artikel 7
Revision
1. Kommissionen reviderer denne forordning i lyset af den teknologiske udvikling på området for vandvarmere og varmtvandsbeholdere og forelægger konsultationsforummet for miljøvenligt design resultaterne af revisionen senest fem år efter forordningens ikrafttrædelse. Ved revisionen skal det navnlig vurderes:
a)
om det vil være hensigtsmæssigt at fastsætte krav til miljøvenligt design for drivhusgasemissioner, der skyldes kølemidler
b)
hvor omfattende krav til miljøvenligt design, for så vidt angår emission af kulilte og kulbrinter, de målemetoder, der er under udvikling, giver grundlag for at indføre
c)
om det vil være hensigtsmæssigt at fastsætte strengere krav til miljøvenligt design for emission af kvælstofilter
d)
om det vil være hensigtsmæssigt at fastsætte krav til miljøvenligt design for vandvarmere, der specifikt er konstrueret til at anvende gasformigt eller flydende brændsel primært fremstillet af biomasse
e)
om omregningskoefficientens værdi fortsat er gyldig
f)
om tredjepartscertificering vil være hensigtsmæssig.
2. Kommissionen reviderer endvidere denne forordning i lyset af den teknologiske udvikling på området for vandvarmere og forelægger konsultationsforummet for miljøvenligt design resultaterne af revisionen senest tre år efter forordningens ikrafttrædelse. I revisionen vurderes det alene, om det er hensigtsmæssigt at fastlægge særskilte krav til miljøvenligt design for forskellige typer vandvarmere.
Artikel 8
Overgangsbestemmelser
1. Indtil den 26. september 2015 kan medlemsstaterne tillade, at vandvarmere bringes i omsætning og/eller tages i brug, hvis de opfylder de nationale bestemmelser om energieffektivitet ved vandopvarmning og om lydeffektniveau, der er i kraft ved denne forordnings vedtagelse.
2. Indtil den 26. september 2018 kan medlemsstaterne tillade, at vandvarmere bringes i omsætning og/eller tages i brug, hvis de opfylder de nationale bestemmelser om emission af kvælstofilter, der er i kraft ved denne forordnings vedtagelse.
3. Indtil den 26. september 2017 kan medlemsstaterne tillade, at varmtvandsbeholdere bringes i omsætning og/eller tages i brug, hvis de opfylder de nationale bestemmelser om stilstandstab ved denne forordnings vedtagelse.
Artikel 9
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i enhver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 2. august 2013.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 814/2013
оd 2. kolovoza 2013.
o provedbi Direktive 2009/125/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o zahtjevima za ekološki dizajn grijača vode i spremnika tople vode
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2009/125/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o uspostavi okvira za utvrđivanje zahtjeva za ekološki dizajn proizvoda koji koriste energiju (1), a posebno njezin članak 15. stavak 1.,
nakon savjetovanja sa Savjetodavnim forumom za ekološki dizajn,
budući da:
(1)
U skladu s Direktivom 2009/125/EZ Komisija treba utvrditi zahtjeve za ekološki dizajn proizvoda koji koriste energiju i čine znatni dio prodaje i trgovine, imaju znatan učinak na okoliš i znatan potencijal za smanjenje učinka na okoliš poboljšanjem dizajna bez izazivanja prekomjernih troškova.
(2)
Člankom 16. stavkom 2. točkom (a) Direktive 2009/125/EZ predviđa se da u skladu s postupkom iz članka 19. stavka 3. i kriterijima određenima u članku 15. stavku 2. te nakon savjetovanja sa Savjetodavnim forumom za ekološki dizajn, Komisija prema potrebi uvodi provedbene mjere za proizvode koji imaju veliki potencijal za ekonomično smanjenje emisija stakleničkih plinova, kao što su uređaji za zagrijavanje vode.
(3)
Komisija je provela pripremnu studiju o tehničkim, ekološkim i gospodarskim aspektima grijača vode i spremnika tople vode koji se obično koriste u kućanstvima i sektoru trgovine. Studija je osmišljena u suradnji s dionicima i zainteresiranim stranama iz Unije i iz trećih zemalja, a njezini su rezultati dostupni javnosti.
(4)
Ekološki aspekti grijača vode koji su za potrebe ove Uredbe određeni kao važni su potrošnja energije u fazi uporabe i razine zvučne snage (za toplinske crpke za grijanje vode). Za grijače vode na fosilna goriva su kao značajni ekološki aspekti određene i emisije dušikovih oksida, ugljičnog monoksida i ugljikovodika. Značajni ekološki aspekt spremnika tople vode je potrošnja energije zbog stalnih gubitaka.
(5)
Nije primjereno odrediti zahtjeve za ekološki dizajn za emisije ugljičnog monoksida i ugljikovodika jer još nisu dostupne nikakve odgovarajuće europske metode mjerenja. U cilju razvoja takvih metoda mjerenja, Komisija je ovlastila europska normizacijska tijela da razmotre zahtjeve za ekološki dizajn za te emisije tijekom preispitivanja ove Uredbe. Nacionalni propisi o zahtjevima za ekološki dizajn koji se odnose na emisije ugljičnog monoksida i ugljikovodika grijača vode mogu se nastaviti primjenjivati dok ne stupe na snagu odgovarajući zahtjevi za ekološki dizajn Unije. To ne utječe na odredbe Direktive 2009/142/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o aparatima na plinovita goriva (2) kojima se ograničava proizvode izgaranja aparata na plinovita goriva koji utječu na zdravlje i sigurnost.
(6)
Iz pripremne je studije vidljivo da zahtjevi koji se odnose na druge parametre ekološkog dizajna iz Priloga I. dijela 1. Direktivi 2009/125/EZ nisu potrebni u slučaju grijača vode i spremnika tople vode. Posebno, emisije stakleničkih plinova povezane s rashladnim sredstvima koja se koriste u toplinskim crpkama za grijanje vode koje se koriste za grijanje današnjih europskih zgrada nisu određene kao značajne. Primjerenost određivanja zahtjeva za ekološki dizajn za te emisije stakleničkih plinova ponovno će se ocijeniti prilikom preispitivanja ove Uredbe.
(7)
Područje primjene ove Uredbe treba ograničiti na grijače vode koji služe opskrbljivanju toplom pitkom i sanitarnom vodom.
(8)
Grijači vode koji su napravljeni za rad na plinovita ili tekuća goriva pretežno proizvedena iz biomase (više od 50 %) imaju specifične tehničke karakteristike čije je tehničke, gospodarske i ekološke aspekte potrebno dodatno analizirati. Ovisno o rezultatu analiza, zahtjevi za ekološki dizajn za navedene grijače vode trebali bi se, prema potrebi, odrediti u kasnijoj fazi.
(9)
Procjenjuje se da je u Uniji 2005. godišnja potrošnja energije grijača vode i spremnika tople vode iznosila 2 156 PJ (51 Mtoe) što odgovara emisiji od 124 milijuna tona CO2. Ako se ne poduzmu određene mjere, procjenjuje se da će godišnja potrošnja električne energije u 2020. iznositi 2 243 PJ. Procjenjuje se da je u Uniji 2005. godišnja emisija dušikovog oksida povezana s grijačima vode i spremnicima tople vode iznosila 559 tisuća tona ekvivalenta SOx. Ako se ne poduzmu određene mjere, očekuje se da će 2020. godišnja emisija iznositi 603 tisuće tona ekvivalenta SOx. Iz pripremne je studije vidljivo da je moguće znatno smanjiti potrošnju energije u fazi uporabe i emisiju dušikovog oksida.
(10)
Potrošnja energije grijača vode i spremnika tople vode može se smanjiti primjenom postojećih nezaštićenih ekonomičnih tehnologija čime se mogu smanjiti ukupni troškovi nabave i rada tih proizvoda.
(11)
Očekuje se da će kombinirani učinak zahtjeva za ekološki dizajn utvrđenih u ovoj Uredbi i Delegiranoj uredbi Komisije (EU) br. 812/2013 od 18. veljače 2013. o dopuni Direktive 2010/30/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s označivanjem energetske učinkovitosti grijača vode, spremnika tople vode i kompleta koji sadržavaju grijač vode i solarni uređaj (3) do 2020. dovesti do godišnje uštede energije od oko 450 PJ (11 Mtoe), što odgovara emisiji od oko 26 milijuna tona CO2 i do smanjenja godišnje emisije dušikovog oksida od oko 130 tisuća tona ekvivalenta SOx, u usporedbi s očekivanim rezultatima ako se ne poduzmu nikakve mjere.
(12)
Zahtjevima za ekološki dizajn trebala bi se uskladiti potrošnja energije, razina zvučne snage, zahtjevi za emisiju dušikovog oksida za grijače vode i zahtjevi za stalne gubitke spremnika tople vode u cijeloj Uniji, čime će se poboljšati funkcioniranje unutarnjeg tržišta i ekološka učinkovitost tih proizvoda.
(13)
Zahtjevi za ekološki dizajn ne bi smjeli utjecati na funkcionalnost ili cjenovnu pristupačnost grijača vode ili spremnika tople vode za krajnjeg korisnika ni negativno utjecati na zdravlje, sigurnost ili okoliš.
(14)
Zahtjevi za ekološki dizajn trebali bi se uvoditi postupno kako bi se proizvođačima osigurao dovoljan vremenski rok za redizajniranje proizvoda na koje se primjenjuje ova Uredba. Vremenski raspored njihova uvođenja trebao bi se odrediti tako da se uzmu u obzir troškovni učinci na proizvođače, posebno na mala i srednja poduzeća, i da se istodobno osigura pravodobno postizanje ciljeva ove Uredbe.
(15)
Parametri za proizvode trebaju se mjeriti i izračunavati pouzdanim, preciznim i ponovljivim metodama kod kojih se uzimaju u obzir priznate suvremene metode mjerenja i izračunavanja, uključujući dostupne usklađene norme koje su donijele europske organizacije za normizaciju na zahtjev Komisije u skladu s postupcima utvrđenima u Uredbi (EU) br. 1025/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o europskoj normizaciji (4).
(16)
U skladu s člankom 8. stavkom 2. Direktive 2009/125/EZ, ovom se Uredbom određuje koji će se postupci ocjene sukladnosti primjenjivati.
(17)
Radi olakšavanja provjera usklađenosti proizvođači trebaju u tehničkoj dokumentaciji dostavljati informacije iz priloga IV. i V. Direktivi 2009/125/EZ ako se te informacije odnose na zahtjeve utvrđene u ovoj Uredbi.
(18)
Radi daljnjeg smanjenja utjecaja grijača vode i spremnika tople vode na okoliš proizvođači trebaju pružiti informacije o rastavljanju, recikliranju i/ili odlaganju proizvoda.
(19)
Uz pravno obvezujuće zahtjeve utvrđene u ovoj Uredbi potrebno je utvrditi referentne vrijednosti za najbolje raspoložive tehnologije kako bi se osigurala opća i laka dostupnost informacija o ekološkoj učinkovitosti grijača vode i spremnika tople vode tijekom životnog ciklusa tih proizvoda.
(20)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem odbora koji je osnovan člankom 19. stavkom 1. Direktive 2009/125/EZ,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet i područje primjene
1. Ovom se Uredbom utvrđuju zahtjevi za ekološki dizajn za stavljanje na tržište i/ili u uporabu grijača vode nazivne toplinske snage ≤ 400 kW i spremnika tople vode korisne zapremine ≤ 2 000 litara, uključujući grijače vode i spremnike tople vode koji čine dio kompleta koji sadržavaju grijač vode i solarni uređaj iz članka 2. Delegirane uredbe (EU) br. 812/2013.
2. Ova se Uredba ne primjenjuje na:
(a)
grijače vode koji su posebno napravljeni za rad na plinovita ili tekuća goriva pretežno proizvedena iz biomase;
(b)
grijače vode na kruta goriva;
(c)
grijače vode u okviru područja primjene Direktive 2010/75/EU Europskog parlamenta i Vijeća (5);
(d)
kombinirane grijače iz članka 2. Uredbe Komisije (EU) br. 813/2013 (6);
(e)
grijače vode koji nisu u skladu ni s profilom opterećenja s najmanjom referentnom energetskom vrijednosti iz Priloga III., tablice 1.;
(f)
grijače vode isključivo namijenjene za pripremanje toplih napitaka i/ili hrane;
(g)
generatore topline koji su namijenjeni za grijače vode i kućišta grijača vode u koja se ugrađuju takvi generatori topline, koje će se staviti na tržište do 1. siječnja 2018. kako bi se njima nadomjestilo istovjetne generatore topline i istovjetna kućišta grijača vode. Na nadomjesnom proizvodu odnosno njegovoj ambalaži mora biti jasno naznačeno kojem je grijaču vode namijenjen.
Članak 2.
Definicije
Uz definicije utvrđene u članku 2. Direktive 2009/125/EZ, za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(1)
„grijač vode” znači uređaj
(a)
koji je priključen na vanjski sustav opskrbe pitkom ili sanitarnom vodom;
(b)
koji proizvodi i prenosi toplinu radi isporuke pitke ili sanitarne tople vode na određenim temperaturama, u određenim količinama i pri određenoj brzini protoka u određenim intervalima; i
(c)
koji je opremljen najmanje jednim generatorom topline;
(2)
„generator topline” znači dio grijača vode koji proizvodi toplinu primjenom najmanje jednog od sljedećih postupaka:
(a)
izgaranjem fosilnih goriva i/ili goriva iz biomase;
(b)
primjenom Jouleovog efekta u otporskim grijačima;
(c)
zadržavanjem okolne topline iz zračnog, vodnog ili zemljanog izvora i/ili otpadne topline;
pri čemu se generator topline namijenjen za grijač vode i kućište grijača vode u koje se ugrađuje takav generator topline također smatraju grijačima vode;
(3)
„kućište grijača vode” znači dio grijača vode u koji se ugrađuje generator topline;
(4)
„nazivna toplinska snaga” znači deklarirana toplinska snaga grijača vode koji obavlja funkciju zagrijavanja vode pri standardnim nazivnim uvjetima, izražena u kW;
(5)
„korisna zapremnina” (V) znači nazivna zapremnina spremnika tople vode ili grijača vode, izražena u litrama;
(6)
„standardni nazivni uvjeti” znači uvjeti rada grijača vode za utvrđivanje nazivne toplinske snage, energetske učinkovitosti zagrijavanja vode, razine zvučne snage te emisije dušikovog oksida i spremnika tople vode za utvrđivanje stalnog gubitka;
(7)
„biomasa” znači biorazgradiva frakcija proizvoda, otpada i ostataka biološkog podrijetla iz poljoprivrede (uključujući tvari životinjskog i biljnog podrijetla), šumarstva i povezanih industrija, uključujući ribarstvo i akvakulturu, kao i biorazgradiva frakcija industrijskog i komunalnog otpada;
(8)
„gorivo iz biomase” znači plinovito ili tekuće gorivo proizvedeno iz biomase;
(9)
„fosilno gorivo” znači plinovito ili tekuće gorivo fosilnog podrijetla;
(10)
„konvencionalni grijač vode” znači grijač vode koji proizvodi toplinu izgaranjem fosilnih goriva i/ili goriva iz biomase te/ili primjenom Jouleovog efekta u otporskim grijačima;
(11)
„toplinska crpka za grijanje vode” znači grijač vode koji za proizvodnju topline koristi okolnu toplinu iz zraka, vode ili zemlje i/ili otpadnu toplinu;
(12)
„solarni grijač vode” znači grijač vode koji je opremljen najmanje jednim solarnim kolektorom, solarnim spremnikom tople vode, generatorom topline i eventualnim crpkama u kolektorskoj petlji i drugim dijelovima; solarni grijač vode stavlja se na tržište kao jedna jedinica;
(13)
„spremnik tople vode” znači spremnik za pohranjivanje tople vode za potrebe zagrijavanja vode i/ili prostora, uključujući dodatke, koji nije opremljen nikakvim generatorom topline osim jednim ili više rezervnih uranjajućih grijača;
(14)
„rezervni uranjajući grijač” znači otporski grijač koji djeluje primjenom Jouleovog efekta i dio je spremnika tople vode, a toplinu proizvodi samo ako je vanjski izvor topline nedostupan (uključujući za vrijeme održavanja) ili neispravan, ili grijač koji je dio solarnog spremnika tople vode i proizvodi toplinu kad solarni izvor topline nije dovoljan za postizanje potrebne topline;
(15)
„energetska učinkovitost zagrijavanja vode” (ηwh ) znači omjer, izražen u postocima, između korisne energije koju stvara grijač vode i energije potrebne za njezinu proizvodnju;
(16)
„razina zvučne snage” (LWA ) znači A-vrednovana razina zvučne snage u unutrašnjem i/ili vanjskom prostoru, izražena u dB;
(17)
„stalni gubitak” (S) znači toplina izražena u W koja se gubi iz spremnika tople vode pri određenoj temperaturi vode i prostora;
(18)
„koeficijent konverzije” (CC) znači koeficijent koji odražava prosječnu učinkovitost proizvodnje energije u EU-u iz Direktive 2012/27/EU Europskog parlamenta i Vijeća (7), procijenjenu na 40 %, pri čemu je vrijednost koeficijenta konverzije CC = 2,5.
Za potrebe priloga od II. do VI. dodatne definicije određene su u Prilogu I.
Članak 3.
Zahtjevi za ekološki dizajn i vremenski raspored
1. Zahtjevi za ekološki dizajn za grijače vode i spremnike tople vode navedeni su u Prilogu II.
2. Zahtjevi za ekološki dizajn primjenjuju se u skladu sa sljedećim vremenskim rasporedom:
(a)
od 26. rujna 2015.:
i.
grijači vode ispunjavaju uvjete navedene u točkama 1.1.(a), 1.2., 1.3., 1.4. i 1.6. Priloga II.;
ii.
spremnici tople vode ispunjavaju uvjete navedene u točki 2.2. Priloga II.;
(b)
od 26. rujna 2017.:
i.
grijači vode ispunjavaju uvjete navedene u točki 1.1.(b) Priloga II.;
ii.
spremnici tople vode ispunjavaju uvjete navedene u točki 2.1. Priloga II.;
(c)
od 26. rujna 2018.:
i.
grijači vode ispunjavaju uvjete navedene u točki 1.1.(c) Priloga II.;
ii.
grijači vode ispunjavaju uvjete navedene u točki 1.5.(a) Priloga II.
3. Usklađenost sa zahtjevima za ekološki dizajn mjeri se i izračunava u skladu sa zahtjevima navedenima u Prilogu III. i Prilogu IV.
Članak 4.
Ocjena sukladnosti
1. Postupak ocjene sukladnosti iz članka 8. stavka 2. Direktive 2009/125/EZ sustav je unutarnje kontrole dizajna utvrđen u Prilogu IV. toj Direktivi ili sustav upravljanja utvrđen u Prilogu V. toj Direktivi.
2. Za potrebe ocjene sukladnosti tehnička dokumentacija sadržava informacije o proizvodu utvrđene u točki 1.6. Priloga II. ovoj Uredbi.
Članak 5.
Postupak provjere za potrebe nadzora nad tržištem
Pri izvođenju provjera za potrebe nadzora nad tržištem iz članka 3. stavka 2. Direktive 2009/125/EZ u cilju osiguravanja usklađenosti sa zahtjevima navedenima u Prilogu II. ovoj Uredbi nadležna tijela država članica primjenjuju sljedeći postupak provjere utvrđen u Prilogu V. ovoj Uredbi.
Članak 6.
Referentne vrijednosti
Referentne vrijednosti za najučinkovitije grijače vode i spremnike tople vode raspoložive na tržištu u trenutku stupanja na snagu ove Uredbe utvrđene su u Prilogu VI.
Članak 7.
Preispitivanje
1. Komisija preispituje ovu Uredbu uzimajući u obzir tehnološki napredak koji se odnosi na grijače vode i spremnike tople vode te predstavlja rezultate tog preispitivanja Savjetodavnom forumu za ekološki dizajn najkasnije pet godina od dana stupanja na snagu ove Uredbe. Preispitivanje posebno obuhvaća ocjenu sljedećih aspekata:
(a)
primjerenosti određivanja zahtjeva za ekološki dizajn za emisije stakleničkih plinova povezane s rashladnim sredstvima;
(b)
na temelju metoda mjerenja koje su u postupku izrade, razine zahtjeva za ekološki dizajn za emisiju ugljičnog monoksida i ugljikovodika koju se može uvesti;
(c)
primjerenosti određivanja strožih zahtjeva za ekološki dizajn za emisiju dušikovog oksida;
(d)
primjerenosti određivanja zahtjeva za ekološki dizajn za grijače vode koji su napravljeni za rad na plinovita ili tekuća goriva pretežno proizvedena iz biomase;
(e)
valjanosti vrijednosti koeficijenta konverzije;
(f)
primjerenosti certifikacije od strane trećih osoba.
2. Komisija preispituje ovu Uredbu uzimajući u obzir i tehnološki napredak koji se odnosi na grijače vode te predstavlja rezultate tog preispitivanja Savjetodavnom forumu za ekološki dizajn najkasnije tri godine od dana stupanja na snagu ove Uredbe. Preispitivanje obuhvaća samo ocjenu primjerenosti određivanja posebnih zahtjeva za ekološki dizajn za svaku vrstu grijača vode.
Članak 8.
Prijelazne odredbe
1. Do 26. rujna 2015. države članice mogu dopustiti da se na tržište i/ili u uporabu stavljaju grijači vode koji su u skladu s nacionalnim propisima o energetskoj učinkovitosti zagrijavanja vode i razini zvučne snage koji su na snazi u trenutku donošenja ove Uredbe.
2. Do 26. rujna 2018. države članice mogu dopustiti da se na tržište i/ili u uporabu stavljaju grijači vode koji su u skladu s nacionalnim propisima o emisiji dušikovih oksida koji su na snazi u trenutku donošenja ove Uredbe.
3. Do 26. rujna 2017. države članice mogu dopustiti da se na tržište i/ili u uporabu stavljaju spremnici tople vode koji su u skladu s nacionalnim propisima o stalnom gubitku koji su na snazi u trenutku donošenja ove Uredbe.
Članak 9.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 2. kolovoza 2013.