KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 28. august 2013
om det italienske udkast til dekret om metoderne til angivelse af oprindelsen af langtidsholdbar mælk, UHT-mælk, mikrofiltreret pasteuriseret mælk og mælk pasteuriseret ved høj temperatur
(meddelt under nummer C(2013) 5517)
(Kun den italienske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2013/444/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (1), særlig artikel 19, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I overensstemmelse med proceduren i artikel 19, stk. 2, i direktiv 2000/13/EF underrettede de italienske myndigheder den 9. november 2012 Kommissionen om et udkast til dekret om fastsættelse af bl.a. krav om obligatorisk mærkning af langtidsholdbar mælk, UHT-mælk, mikrofiltreret pasteuriseret mælk og mælk pasteuriseret ved høj temperatur.
(2)
I henhold til artikel 2, stk. 1, i det anmeldte dekret skal mærkningen af steriliseret langtidsholdbar mælk, UHT-mælk, mikrofiltreret pasteuriseret mælk og mælk pasteuriseret ved høj temperatur angive oprindelseslandet for den mælkeproducerende bedrift, som den behandlede mælk kommer fra, eller bære angivelsen »EU« eller »tredjelande«, hvis mælken kommer fra henholdsvis en eller flere EU-medlemsstater eller tredjelande.
(3)
Direktiv 2000/13/EF indebærer harmonisering af bestemmelserne om mærkning af fødevarer ved at foreskrive dels en harmonisering af visse nationale bestemmelser dels en ordning for ikke-harmoniserede nationale bestemmelser. Omfanget af harmoniseringen fremgår af direktivets artikel 3, stk. 1, hvori der opstilles en liste over, hvilke obligatoriske oplysninger mærkningen af fødevarer skal omfatte på de betingelser og med forbehold af de undtagelser, der er fastsat i artikel 4-17.
(4)
Det fastsættes i artikel 3, stk. 1, nr. 8), i direktiv 2000/13/EF, at det er obligatorisk at angive det sted, hvor fødevaren har oprindelse eller kommer fra, »i de tilfælde, hvor undladelse heraf ville kunne vildlede forbrugeren med hensyn til levnedsmidlets virkelige oprindelsessted eller det sted, hvor levnedsmidlet egentlig kommer fra«.
(5)
Artikel 4, stk. 2, i direktiv 2000/13/EF giver mulighed for, at der kan foreskrives flere obligatoriske oplysninger end dem, der er opregnet i artikel 3, stk. 1, for bestemte fødevarer i form af EU-bestemmelser eller, såfremt der ikke foreligger sådanne bestemmelser, i form af nationale bestemmelser.
(6)
For så vidt angår vedtagelse af ikke-harmoniserede nationale bestemmelser, skaber artikel 18, stk. 2, i direktiv 2000/13/EF mulighed herfor, bl.a. hvis de er begrundet i hensyn til beskyttelse af folkesundheden og bekæmpelse af bedrageri, under forudsætning af at de ikke er til hinder for anvendelsen af de definitioner og regler, der er fastsat i direktiv 2000/13/EF. Når en medlemsstat påtænker at udarbejde et udkast til nationale bestemmelser om mærkning, bør det derfor undersøges, om udkastet er i overensstemmelse med ovennævnte krav og bestemmelserne i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
(7)
De italienske myndigheder hævder, at den anmeldte foranstaltning er nødvendig for at sikre beskyttelsen af forbrugernes interesser og styrke forebyggelsen og bekæmpelsen af fødevaresvig. Det forklares, at, i modsætning til de italienske forbrugeres opfattelse, er den mælk, som markedsføres i Italien, ikke kun af national oprindelse, og det er derfor blevet nødvendigt at angive oprindelsen på etiketten for at undgå, at forbrugerne vildledes. På baggrund af ovenstående hævder de italienske myndigheder, at bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, er begrundede i lyset af artikel 3, stk. 1, nr. 8), i direktiv 2000/13/EF.
(8)
Med artikel 3, stk. 1, nr. 8), i direktiv 2000/13/EF er der indført en passende mekanisme til imødegåelse af risikoen for, at forbrugere vildledes i tilfælde, hvor visse elementer kunne antyde, at en given fødevare har en anden oprindelse eller herkomst end den faktiske. Fødevarevirksomhedslederne skal sørge for, at etiketten indeholder oplysninger om det sted, hvor fødevaren har oprindelse eller kommer fra, i de tilfælde hvor undladelse af disse oplysninger ville kunne skabe tvivl hos forbrugeren. De nationale håndhævende myndigheder skal sikre, at denne forpligtelse overholdes.
(9)
Bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i det anmeldte dekret vil medføre, at de pågældende fødevarer altid præsenteres på en sådan måde, at det skaber tvivl hos den italienske forbruger om, hvor fødevarerne egentlig har oprindelse eller kommer fra. Kommissionen bemærker i den forbindelse, at mælk med (meget) begrænset holdbarhed (rå mælk, pasteuriseret mælk) falder uden for det anmeldte dekrets anvendelsesområde. Sidstnævnte kan nemlig netop give forbrugeren indtryk af, at de pågældende mælkeprodukter er af italiensk oprindelse.
(10)
Bortset fra henvisningen til behovet for at beskytte forbrugernes interesser har de italienske myndigheder ikke givet nogen tilstrækkelige begrundelser, der kan føre til den konklusion, at det er nødvendigt at have en obligatorisk angivelse af oprindelse for de produkter, der er omhandlet i det anmeldte dekrets artikel 1, ud over den forpligtelse, der er fastsat i artikel 3, stk. 1, nr. 8), i direktiv 2000/13/EF.
(11)
De italienske myndigheder har derfor ikke dokumenteret, at angivelsen af oprindelse som foreskrevet i det anmeldte dekret er nødvendig for at opfylde et af de formål, der er anført i artikel 18, stk. 2, i direktiv 2000/13/EF.
(12)
På dette grundlag gør Kommissionen indsigelse mod ovennævnte bestemmelser i det anmeldte dekret i overensstemmelse med artikel 19, stk. 3, i direktiv 2000/13/EF.
(13)
De italienske myndigheder bør derfor anmodes om ikke at vedtage de pågældende bestemmelser i artikel 2, stk. 1, i det anmeldte dekret.
(14)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den Italienske Republik vedtager ikke bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, i det anmeldte dekret om metoderne til angivelse af oprindelsen af langtidsholdbar mælk, UHT-mælk, mikrofiltreret pasteuriseret mælk og mælk pasteuriseret ved høj temperatur.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Den Italienske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. august 2013.
PROVEDBENA ODLUKA KOMISIJE
оd 28. kolovoza 2013.
o nacrtu talijanske Uredbe o načinima označivanja podrijetla trajnog mlijeka, UHT mlijeka, mikrofiltriranog pasteriziranog mlijeka i mlijeka pasteriziranog na visokoj temperaturi
(priopćeno pod brojem dokumenta C(2013) 5517)
(Samo je tekst na talijanskom jeziku vjerodostojan)
(Tekst značajan za EGP)
(2013/444/EU)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. ožujka 2000. o usklađivanju zakonodavstava država članica o označivanju, prezentiranju i oglašavanju hrane (1), a posebno njezin članak 19.,
budući da:
(1)
U skladu s postupkom iz članka 19. drugog podstavka Direktive 2000/13/EZ, talijanske vlasti Komisiju su 9. studenoga 2012. obavijestile o nacrtu Uredbe kojom se među ostalim utvrđuju zahtjevi za obvezno označivanje trajnog mlijeka, UHT mlijeka, mikrofiltriranog pasteriziranog mlijeka i mlijeka pasteriziranog na visokoj temperaturi.
(2)
Člankom 2. stavkom 1. priopćene Uredbe utvrđuje se da se na deklaracijama na steriliziranom trajnom mlijeku, UHT mlijeku, mikrofiltriranom pasteriziranom mlijeku i mlijeku pasteriziranom na visokoj temperaturi mora navesti zemlja podrijetla mljekare iz koje dolazi obrađeno mlijeko odnosno naznaka „EU” ili „treće zemlje”, u slučaju da mlijeko dolazi iz jedne ili više država članica Europske unije ili iz trećih zemalja.
(3)
U okviru Direktive 2000/13/EZ donošenjem se propisa za usklađivanje određenih nacionalnih odredbi s jedne strane te uređenjem neusklađenih nacionalnih odredbi s druge strane usklađuju pravila kojima se uređuje označivanje hrane. Opseg usklađivanja utvrđen je člankom 3. stavkom 1. te Direktive u kojoj su navedene sve obvezne pojedinosti u vezi s označivanjem hrane u skladu s člancima od 4. do 17. uz izuzetke koje sadržavaju.
(4)
Člankom 3. stavkom 1. točkom 8. Direktive 2000/13/EZ utvrđuje se da se podaci o mjestu podrijetla navode „ako bi nedostatak tih pojedinosti mogao lako dovesti potrošača u zabludu o pravom podrijetlu hrane”.
(5)
Člankom 4. stavkom 2. Direktive 2000/13/EZ utvrđuje se da se u slučaju određene hrane na temelju odredbi Unije ili, ako one ne postoje, na temelju nacionalnih odredbi mogu tražiti druge pojedinosti, uz one navedene u članku 3. stavku 1. te Direktive.
(6)
Člankom 18. stavkom 2. Direktive 2000/13/EZ omogućuje se donošenje neusklađenih nacionalnih odredbi ako su opravdane na temelju razloga navedenih u tom članku, uključujući među ostalim zaštitu javnog zdravlja i sprečavanje prijevare pod uvjetom da te odredbe ne ometaju primjenu definicija i pravila utvrđenih Direktivom 2000/13/EZ. Stoga kada država članica predloži nacrt nacionalnih odredbi o označivanju, potrebno je utvrditi njihovu sukladnost s navedenim zahtjevima i odredbama Ugovora o funkcioniranju Europske unije.
(7)
Talijanske vlasti tvrde da je navedena mjera potrebna radi zaštite interesa potrošača te sprečavanja i suzbijanja prijevara povezanih s hranom. Objašnjeno je da, suprotno mišljenju talijanskih potrošača, mlijeko koje se oglašava u Italiji nije samo domaćeg podrijetla te je stoga označivanje podrijetla na deklaraciji nužno kako bi se izbjeglo obmanjivanje potrošača. S obzirom na prethodno navedeno, talijanske vlasti tvrde da su odredbe članka 2. stavka 1. opravdane s obzirom na članak 3. stavak 1. točku 8. Direktive 2000/13/EZ.
(8)
Člankom 3. stavkom 1. točkom 8. Direktive 2000/13/EZ uspostavlja se odgovarajući mehanizam za borbu protiv obmanjivanja potrošača u slučajevima kada bi se iz nekih elemenata dalo zaključiti da je određena hrana drukčijeg podrijetla nego što uistinu jest. Subjekti u poslovanju hranom moraju osigurati da se podaci o mjestu podrijetla nalaze na deklaraciji ako bi izostavljanje tih podataka moglo dovesti kupca u zabludu. Nacionalna provedbena tijela utvrđuju usklađenost s tim zahtjevom.
(9)
Odredbe članka 2. stavka 1. priopćene Uredbe značile bi da se hrana uvijek predstavlja na način da zbunjuje talijanske potrošače u vezi s pravim podrijetlom hrane. U tom pogledu Komisija ukazuje na to da se područje primjene priopćene Uredbe ne odnosi na mlijeko (veoma) ograničenog roka trajanja (sirovo mlijeko, pasterizirano mlijeko). Zbog toga bi potrošači mogli pomisliti da je to mlijeko talijanskog podrijetla.
(10)
Osim navođenja potrebe za zaštitom interesa potrošača, talijanske vlasti nisu navele dovoljno razloga na temelju kojih bi se zaključilo da je u vezi s proizvodima navedenima u članku 1. priopćene Uredbe, osim obveza utvrđenih člankom 3. stavkom 1. točkom 8. Direktive 2000/13/EZ, potrebno obvezno označivanje mjesta podrijetla.
(11)
Stoga, talijanske vlasti nisu dokazale da je označivanje podrijetla utvrđenog u priopćenoj Uredbi potrebno kako bi se ostvario jedan od ciljeva iz članka 18. stavka 2. Direktive 2000/13/EZ.
(12)
S obzirom na ta opažanja Komisija je donijela negativno mišljenje o prethodno navedenim odredbama priopćene Uredbe u skladu s člankom 19. trećim podstavkom Direktive 2000/13/EZ.
(13)
Sukladno tome od talijanskih bi se vlasti trebalo zahtijevati da ne donesu odredbe članka 2. stavka 1. priopćene Uredbe.
(14)
Mjere predviđene ovom Odlukom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za prehrambeni lanac i zdravlje životinja,
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Talijanska Republika neće donijeti odredbe članka 2. stavka 1. priopćene Uredbe o načinima označivanja podrijetla trajnog mlijeka, UHT mlijeka, mikrofiltriranog pasteriziranog mlijeka i mlijeka pasteriziranog na visokoj temperaturi.
Članak 2.
Ova je Direktiva upućena Talijanskoj Republici.
Sastavljeno u Bruxellesu 28. kolovoza 2013.