KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 4. februar 2014
om ophævelse af afgørelse 2000/745/EF om godtagelse af tilsagn i forbindelse med antidumping- og antisubsidieprocedurerne vedrørende importen af visse typer polyethylenterephthalat (PET) med oprindelse i bl.a. Indien
(2014/109/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»antisubsidiegrundforordningen«), særlig artikel 13,
efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. GÆLDENDE FORANSTALTNINGER
(1)
Der har eksisteret udligningsforanstaltninger over for importen af polyethylenterephthalat (»PET«) med oprindelse i Indien siden 2000 (2). Disse foranstaltninger er senest blevet opretholdt ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 461/2013 (3) efter en udløbsundersøgelse.
(2)
Der har eksisteret antidumpingforanstaltninger over for importen af PET med oprindelse i Indien siden 2000 (4). Disse foranstaltninger er senest blevet opretholdt ved Rådets forordning (EF) nr. 192/2007 (5) efter en udløbsundersøgelse. Den 24. februar 2012 indledte Kommissionen en efterfølgende udløbsundersøgelse. Ved gennemførelsesafgørelse 2013/226/EU (6) afviste Rådet Kommissionens forslag til Rådets gennemførelsesforordning om opretholdelse af antidumpingtolden på importen af PET med oprindelse i bl.a. Indien, og dermed udløb antidumpingforanstaltningerne.
(3)
I 2000 godtog Kommissionen ved afgørelse 2000/745/EF (7) pristilsagn (»tilsagnene«), der var afgivet i forbindelse med både antidumping- og antisubsidieprocedurerne, fra bl.a. de indiske virksomheder: Pearl Engineering Polymers Limited (»Pearl«) og Reliance Industries Limited (»Reliance«). Ved afgørelse 2005/697/EF (8) om ændring af afgørelse 2000/745/EF godtog Kommissionen i 2005 et tilsagn fra den indiske virksomhed South Asean Petrochem Limited, der som følge af en fusion ændrede sit navn til Dhunseri Petrochem & Tea Limited (»Dhunseri«) (9).
B. ÆNDRING I OMSTÆNDIGHEDERNE UNDER GENNEMFØRELSEN AF TILSAGNENE
(4)
En ændring i omstændighederne under gennemførelsen af tilsagnene kan give Kommissionen anledning til at træffe en afgørelse, hvorved den udøver sin beføjelse til at trække godtagelsen af tilsagnene tilbage, jf. antisubsidiegrundforordningens artikel 13, stk. 9.
(5)
Ophævelsen af antidumpingforanstaltningerne og opretholdelsen af udligningstolden udgør en ændring i de omstændigheder, hvorunder tilsagnene blev godtaget. Tilsagnene blev godtaget på et tidspunkt, hvor der fandtes både antidumping- og antisubsidieforanstaltninger. Det centrale element i tilsagnene, som er minimumsimportprisen (»MIP«), afspejler både dumping- og subsidieelementet. På nuværende tidspunkt er der intet dumpingelement. Derfor befinder MIP sig ikke er på det rigtige niveau.
C. MISLIGHOLDELSE AF TILSAGNET
(6)
Desuden overholdt en af de indiske virksomheder, Pearl, ikke sin rapporteringsforpligtelse over for Kommissionen. Virksomheden undlod at fremlægge kvartalsvise salgsrapporter. Kommissionen er således ikke i stand til at overvåge tilsagnet effektivt.
(7)
Bestemmelserne i tilsagnet fastlægger, at undladelse af at fremlægge rapporter udgør en misligholdelse af tilsagnet. I en dom, der for nylig blev afsagt af EU-Domstolen (10), bekræftes det også, at rapporteringsforpligtelserne skal betragtes som primære forpligtelser i et velgennemført tilsagn.
(8)
Godtagelsen af Pearl's tilsagn skal derfor trækkes tilbage også på dette grundlag.
D. SKRIFTLIGE BEMÆRKNINGER
(9)
De tre virksomheder fik mulighed for at blive hørt og afgive skriftlige bemærkninger. To indiske virksomheder og udvalget for PET-producenter i Europa (CPME), der repræsenterer EU-erhvervsgrenen, fremsatte bemærkninger.
1. Ændrede omstændigheder som en grund for tilbagetrækning af godtagelsen af et tilsagn
(10)
En virksomhed hævdede, at forslaget om at trække godtagelsen af tilsagnet tilbage manglede et retsgrundlag. Denne part hævdede, at antisubsidiegrundforordningens artikel 13, stk. 9, ikke eksplicit nævner »ændrede omstændigheder« og knyttede muligheden for at trække godtagelsen af tilsagnet tilbage til misligholdelse. Dette argument måtte afvises. Antisubsidiegrundforordningens artikel 13, stk. 9, indeholder faktisk ikke en udtrykkelig henvisning til »ændrede omstændigheder«. Imidlertid begrænser det helt klart ikke de tilfælde, hvor Kommissionen kan trække godtagelsen af et tilsagn tilbage til tilfælde af misligholdelse. Det hedder, at »hvis en part i et tilsagn misligholder tilsagnet eller trækker det tilbage, eller hvis Kommissionen trækker godtagelsen af tilsagnet tilbage [understregning tilføjet], tilbagetrækkes godtagelsen af tilsagnet, efter at der har fundet konsultationer sted«. Derfor er en tilbagetrækning af godtagelsen af et tilsagn i sig selv et tilstrækkeligt grundlag for tilbagetrækning.
(11)
Kommissionens skønsmæssige beføjelser til at godkende eller afvise et tilsagn skal faktisk ledsages af beføjelsen til at trække godtagelsen af et tilsagn tilbage, hvis de omstændigheder, som dannede grundlag for godtagelsen af tilsagnet, ændrer sig. Ifølge EU-domstolens retspraksis er det »institutionerne selv, som skønsmæssigt afgør, om de kan acceptere sådanne tilsagn (11).« Denne skønsmæssige beføjelse er generelt omfattende og hører til foranstaltninger, der skal beskytte handelen, da EU-domstolene anerkender, at institutionerne inden for dette område er nødt til at undersøge komplekse økonomiske, politiske og retlige situationer. Nærmere bestemt har Domstolen fastslået, at Kommissionen ved udøvelsen af de beføjelser, der er tillagt den »[i grundforordningen], har et særdeles vidt skøn til at afgøre, hvilke foranstaltninger der i Fællesskabets interesse eventuelt bør indføres for at imødegå den konstaterede situation« (12). Det vil således sige, at når Kommissionen godtager, afviser eller tilbagekalder tilsagnet, har den de skønsbeføjelser, der er nødvendige for at kunne træffe handelsforanstaltninger i Unionens interesse.
(12)
Kommissionen afviser derfor argumentet om, at en ændring af omstændighederne i forhold til dem, der gjorde sig gældende på tidspunktet for godtagelsen af tilsagnet, ikke kan tjene som grundlag for tilbagetrækning af denne godtagelse.
2. Overensstemmelse med tidligere retsakter vedrørende samme procedure
(13)
En virksomhed hævdede, at Kommissionens afgørelse 2013/223/EU (13) bekræftede godtagelsen af tilsagnet. Et relateret argument gik ud på, at artikel 2, stk. 2, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 461/2013 om indførelse af en endelig udligningstold udgjorde endnu en anerkendelse af, at tilsagnet kunne forblive gældende efter udløbet af antidumpingtolden. Begge argumenter er misvisende. Ved afgørelse 2013/223/EU trak Kommissionen godtagelsen af tilsagnene af en indonesisk og en indisk virksomhed tilbage, som overtrådte deres rapporteringsforpligtelser. En tilbagetrækning for så vidt angår en virksomhed udelukker på ingen måde en senere beslutning fra Kommissionens side om at trække godtagelsen af andre tilsagn tilbage, hvis en sådan foranstaltning er berettiget i lyset af omstændighederne i det pågældende tilfælde.
(14)
Følgelig afspejlede gennemførelsesforordning (EU) nr. 461/2013, der blev offentliggjort den 23. maj 2013, ændringen af afgørelse 2000/745/EF, som skyldes vedtagelsen af afgørelse 2013/223/EU (tilbagetrækning for så vidt angår en indonesisk og en indisk virksomhed). Gennemførelsesforordning (EU) nr. 461/2013 om indførelse af en endelig udligningstold blev offentliggjort samme dag som gennemførelsesafgørelse 2013/226/EU, hvorved Rådet ophævede antidumpingtolden. Konsekvenserne af sidstnævnte afgørelse kan kun vurderes af Kommissionen efter vedtagelsen.
(15)
Argumenterne fra den part måtte derfor afvises.
3. Matematisk tilpasning af mindsteimportprisen
(16)
En virksomhed anmodede om, at Kommissionen fra mindsteimportprisen skulle fratrække et beløb svarende til den faste antidumpingtold og derved sørge for, at mindsteimportprisen er i overensstemmelse med den foreliggende foranstaltning - udligningstolden. Dette kan ikke lade sig gøre. Først og fremmest er revision af anvendelsesområde og mindstepriser i henhold til tilsagnets bestemmelser kun mulig gennem en interimsundersøgelse, jf. antisubsidiegrundforordningens artikel 19. For det andet anmodede virksomheden om et simpelt fradrag fra den nuværende mindsteimportpris på beløb, der svarer til beløbet for den faste antidumpingtold. I det gældende pristilsagn er mindsteimportprisen og indekseringsmekanismen enten baseret på den ikke-skadevoldende pris, der var fastlagt for EU-markedet (målpris) eller på den normale værdi (afhængigt af den pågældende virksomhed), som fastsat i 1999. I sidstnævnte tilfælde er hele grundlaget for mindsteimportprisen ikke-eksisterende, da antidumpingtolden udløb. Hvis tilsagnet var blevet vurderet kun med hensyn til udligningstolden, kunne eksportprisen (forhøjet med den faste udligningstold) være blevet en reference for mindsteimportprisen. For at fastlægge en egnet mindsteimportpris ville Kommissionen først skulle identificere den eksportpris, der skal tjene som benchmark. En sådan benchmark kan klart identificeres i den foreliggende sag, ikke mindst fordi foranstaltningerne har været gældende i lang tid. Endvidere kan den i øjeblikket gældende indekseringsmekanisme, der vedrører den ikke-skadevoldende pris (målpris) eller den normale værdi, ikke automatisk overføres til eksportprisen. En simpel matematisk tilpasning ville have krævet, at alle elementer, der er nødvendige for at beregne mindsteimportprisen, let kan identificeres og er ubestridelige. Først på det tidspunkt kan Kommissionen sikre, at tilsagnet modsvarer den gældende foranstaltning. Denne betingelse er ikke opfyldt i det foreliggende tilfælde. En simpel matematisk fremgangsmåde som foreslået af ansøgeren er derfor ikke mulig.
(17)
Kommissionen skal handle rettidigt med hensyn til det gældende tilsagn for at følge Rådets afgørelse om at ophæve den gældende antidumpingtold. Derfor må yderligere forsinkelser undgås. Tilbagetrækningen af godtagelsen af tilsagnet berører ikke eventuelle fremtidige afgørelser, hvis en virksomhed måtte ønske at afgive et pristilsagn.
(18)
Efter den anden fremlæggelse af Kommissionens konklusioner gentog en part, at mindsteimportprisen bør reduceres ved en simpel matematisk beregning. Parten anfægtede Kommissionens argumentation med henvisning til, at den var »misforstået og uden grundlag«. Denne holdning blev dog ikke underbygget yderligere og må derfor afvises. Under alle omstændigheder er påstanden blevet behandlet i betragtning 16 ovenfor.
(19)
Derfor måtte kravet om matematisk at tilpasse mindsteimportprisen afvises.
4. Verserende sag T-422/13
(20)
En virksomhed hævdede, at tilsagnene bør forblive i kraft, indtil der foreligger en afgørelse fra Retten i sag T-422/13, CPME m.fl. mod Rådet. Ifølge denne virksomhed vil Kommissionen være forpligtet til at genindføre tilsagnet, hvis EU-erhvervsgrenen får held med sit forehavende om at sætte spørgsmålstegn ved gennemførelsesafgørelse 2013/226/EU om ophævelse af antidumpingtolden. Dette argument er vildledende. Kommissionen skal vurdere den aktuelle situation og handle rettidigt for at følge Rådets afgørelse om at ophæve antidumpingforanstaltningerne. En forventning om et muligt resultat af en retssag kan ikke udgøre en vejledning af Kommissionens afgørelser i denne henseende. I betragtning heraf skal afgørelsen om de gældende tilsagn træffes rettidigt.
5. Misligholdelse af tilsagnet
(21)
En virksomhed hævdede, at en virksomheds misligholdelse af rapporteringsforpligtelserne ikke bør have følger for andre virksomheder. Det bekræftes hermed, at kun virksomheden Pearl blev anset for at have overtrådt sine rapporteringsforpligtelser.
6. Eventuel fornyet undersøgelse og tilsagn
(22)
To indiske virksomheder gjorde gældende, at tilsagnene bør forblive i kraft, indtil der foreligger resultater af en eventuel interimsundersøgelse af MIP. Kommissionen påpeger, at fordi antidumpingtolden er udløbet, er grundlaget for MIP ikke eksisterende (jf. betragtning 16). En beslutning om at imødegå konsekvenserne af denne ændring skal træffes rettidigt. Sideløbende hermed kan en virksomhed anmode om en fornyet undersøgelse af den eksisterende foranstaltning og i den forbindelse afgive et nyt tilsagn, men kun vedrørende den gældende antisubsidieforanstaltning.
(23)
Efter den anden fremlæggelse af Kommissionens konklusioner gentog en part, at Kommissionen på eget initiativ burde have indledt en interimsundersøgelse, og at tilsagnet burde forblive gældende, indtil resultatet af en sådan undersøgelse foreligger.
(24)
Kommissionen bemærker først og fremmest, at indledningen af en fornyet antisubsidieundersøgelse falder ind under Kommissionens skønsbeføjelser. I dette tilfælde er en fornyet undersøgelse dog knyttet til et ønske fra en eksportør om at afgive et nyt tilsagn. Kommissionen har derfor ingen grund til at indlede en fornyet undersøgelse uden et nyt tilbud om tilsagn fra den berørte eksportør i overensstemmelse med grundforordningens atikel 13.
(25)
Som en tilsvarende form for foranstaltninger skal et tilsagn desuden svare til den underliggende foranstaltning, som er indført af Rådet. Dette er ikke længere tilfældet, hvilket har fået Kommissionen til at foreslå at trække tilsagnet tilbage.
(26)
Parterne kan faktisk anmode om en interimsundersøgelse på grundlag af bestemmelserne i antisubsidiegrundforordningen, og eventuelle nye tilbud om tilsagn vil blive taget i betragtning i forbindelse med en sådan fornyet undersøgelse.
7. Antisubsidietold som en hindring for importen
(27)
Efter den anden fremlæggelse af Kommissionens konklusioner hævdede en part, at tilbagetrækningen af godtagelsen af tilsagnet »fremfor at reducere beskyttelsesniveauet i overensstemmelse med udløbet af antidumpingforanstaltningerne (…) vil gøre det umuligt for brugere af PET at importere«. Kommissionen bemærker i denne henseende, at i mangel af et tilsagn ophører mindsteimportprisen med at være et benchmark for en eksportør. Parten uddybede ikke, hvorfor udligningstolden ville hindre indiske eksportører i at importere. Under alle omstændigheder er formålet med at pålægge foranstaltninger og godkende et eventulet tilsagn ikke, at brugerne skal have mulighed for at importere. Formålet er at fastsætte et beskyttelsesniveau, sådan som parten bemærker. Brugernes interesser er blevet vurderet i henhold til Unionens interesse i at indføre foranstaltninger sammen med de interesser, som gør sig gældende for alle andre berørte parter. Det er blevet konkluderet, at indførelsen af foranstaltninger ikke er i strid med Unionens interesser. Argumentet måtte derfor afvises.
8. Konklusion om indlæg fra parter
(28)
Ingen af de argumenter, der blev fremført af de interesserede parter, var af en sådan beskaffenhed, at de ændrede ved Kommissionens forslag om at trække godtagelsen af tilsagnet tilbage.
E. OPHÆVELSE AF AFGØRELSE 2000/745/EF
(29)
I lyset af ovenstående bør godtagelsen af tilsagnene trækkes tilbage, og afgørelse 2000/745/EF bør ophæves. Den endelige udligningstold, der blev indført ved artikel 1, stk. 2, i forordning (EU) nr. 461/2013, bør i overensstemmelse hermed anvendes på importen af PET fremstillet af virksomhederne Dhunseri, Reliance og Pearl (Taric-tillægskode A585 for Dhunseri, Taric-tillægskode A181 for Reliance og Taric-tillægskode A182 for Pearl) -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Afgørelse 2000/745/EF ophæves.
Artikel 2
Denne afgørelse træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 4. februar 2014.
PROVEDBENA ODLUKA KOMISIJE
оd 4. veljače 2014.
o stavljanju izvan snage Odluke 2000/745/EZ o preuzimanju obveza vezano uz antidampinške i antisubvencijske postupke u vezi s uvozom određenog polietilen tereftalata (PET) podrijetlom, među ostalim zemljama, iz Indije
(2014/109/EU)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 597/2009 od 11. lipnja 2009. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (1) („Osnovna antisubvencijska uredba”), a posebno njezin članak 13.,
nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom,
budući da:
A. POSTOJEĆE MJERE
(1)
Kompenzacijske mjere na uvoz polietilen tereftalata („PET”) podrijetlom iz Indije na snazi su od 2000. (2) Te su mjere nakon revizije po isteku mjere zadnji put zadržane Provedbenom uredbom Vijeća (EU) br. 461/2013 (3).
(2)
Antidampinške mjere na uvoz PET-a podrijetlom iz Indije na snazi su od 2000. (4) Te su mjere nakon revizije po isteku mjere zadnji put zadržane Uredbom Vijeća (EZ) br. 192/2007 (5). Komisija je 24. veljače 2012. pokrenula naknadnu reviziju po isteku mjere. Vijeće je provedbom Odluke 2013/226/EU (6) odbacilo Komisijin prijedlog Provedbene uredbe Vijeća o zadržavanju kompenzacijske pristojbe na uvoz PET-a podrijetlom, među ostalim zemljama, iz Indije, zbog čega su antidampinške mjere istekle.
(3)
Komisija je 2000. Odlukom 2000/745/EZ (7) prihvatila preuzimanje obveza u vezi s cijenom („preuzimanje obveza”) koje su vezano uz antidampinške i antisubvencijske postupke ponudila, među ostalim društvima, indijska trgovačka društva Pearl Engineering Polymers Limited („Pearl”) i Reliance Industries Limited („Reliance”). Komisija je 2005. Odlukom 2005/697/EZ (8) o izmjeni Odluke 2000/745/EZ prihvatila preuzimanje obveze indijskog trgovačkog društva South ASEAN Petrochem Limited koje je zbog spajanja promijenilo ime u Dhunseri Petrochem & Tea Limited („Dhunseri”) (9).
B. PROMIJENJENE OKOLNOSTI TIJEKOM PROVEDBE PREUZETIH OBVEZA
(4)
Odluka Komisije da ostvari svoje pravo na povlačenje prihvaćanja preuzimanja obveza, kako je utvrđeno člankom 13. stavkom 9. Osnovne antisubvencijske uredbe, može se opravdati promjenom okolnosti tijekom provedbe preuzetih obveza.
(5)
Stavljanje izvan snage antidampinških mjera i zadržavanje kompenzacijskih mjera čine promjenu okolnosti u kojima je preuzimanje obveza prihvaćeno. Preuzimanje obveza prihvaćeno je tijekom postojanja antidampinških i antisubvencijskih mjera. Minimalna uvozna cijena („MIP”), ključni element preuzetih obveza, odraz je antidampinškog i antisubvencijskog elementa. Trenutačno nema dampinških elemenata. Stoga minimalne uvozne cijene nisu na odgovarajućoj razini.
C. KRŠENJE PREUZIMANJA OBVEZA
(6)
Pored toga, jedno indijsko trgovačko društvo, Pearl, nije poštovalo obvezu izvješćivanja prema Komisiji. Ono nije dostavljalo tromjesečna izvješća o prodaji. Stoga Komisija ne može učinkovito pratiti preuzete obveze.
(7)
Odredbama preuzete obveze utvrđeno je da propust dostavljanja izvješća čini kršenje preuzete obveze. Također se nedavnom presudom Suda (10) potvrdilo da se obveze izvješćivanja moraju u cilju pravilnog funkcioniranja preuzete obveze smatrati osnovnim obvezama.
(8)
I na toj je osnovi potrebno povući prihvaćanje preuzimanja obveze trgovačkog društva Pearl.
D. PISANI PODNESCI
(9)
Trima trgovačkim društvima dana je mogućnost saslušanja i dostavljanja pisanih podnesaka. Dva trgovačka društva i Odbor europskih proizvođača PET-a (CPME), koji predstavlja industriju Unije, dostavili su primjedbe.
1. Promijenjene okolnosti kao temelj za povlačenje prihvaćanja preuzimanja obveza
(10)
Jedno je trgovačko društvo navelo da za prijedlog za povlačenje prihvaćanja preuzimanja obveza ne postoji pravna osnova. Ta je stranka navela da u članku 13. stavku 9. Osnovne antisubvencijske uredbe nema izričitog spomena „promijenjenih okolnosti” te je mogućnost povlačenja prihvaćanja preuzimanja obveza uvjetovala slučajevima kršenja. Taj se argument morao odbaciti. U članku 13. stavku 9. Osnovne antisubvencijske uredbe doista nema izričitog spomena „promjene okolnosti”. Međutim, jasno je da se tim člankom slučajevi na temelju kojih Komisija može povući prihvaćanje preuzimanja obveza ne ograničuju na slučajeve kršenja. U njemu se navodi sljedeće: „U slučaju kršenja preuzetih obveza ili u slučaju da se bilo koja od stranaka koje se preuzele obveze povuče iz preuzetih obveza, ili u slučaju da se Komisija povuče iz prihvaćene preuzete obveze, nakon provedenih konzultacija [naknadno podcrtano], iz prihvaćene preuzete obveze povlači se…”. Njime se dakle povlačenje prihvaćanja preuzimanja obveza određuje kao dostatna osnova za povlačenje.
(11)
Diskrecijske ovlasti Komisije da prihvati ili odbije ponudu za preuzimanje obveza zapravo se moraju odražavati u ovlasti povlačenja prihvaćanja preuzimanja obveza ako se promijene okolnosti na temelju kojih su ponude za preuzimanje obveza prihvaćene. U skladu sa sudskom praksom Suda „institucije su dužne, primjenom svojih diskrecijskih ovlasti, odrediti jesu li […] preuzete obveze prihvatljive (11).” Diskrecijska ovlast uglavnom je široka u području mjera za zaštitu trgovine jer Sudovi Unije utvrđuju da su u tom području institucije dužne ispitati složene gospodarske, političke i pravne situacije. Točnije, Sud smatra da Komisija „u primjeni ovlasti koje su joj dodijeljene [Osnovnom uredbom] ima vrlo široku diskreciju u odlučivanju, u pogledu interesa Zajednice, o svim mjerama potrebnima za rješavanje situacije koju je ustanovila (12).” Stoga Komisija prilikom prihvaćanja, odbijanja ili povlačenja preuzimanja obveze ima sve diskrecijske ovlasti koje su joj neophodne za provedbu mjera u području trgovine u interesu Unije.
(12)
Komisija stoga odbacuje argument da promjena okolnosti u odnosu na one koje su prevladavale u vrijeme prihvaćanja preuzimanja obveze ne može biti osnova za povlačenje tog prihvaćanja.
2. Sukladnost povlačenja s prethodnim pravnim aktima o istom postupku
(13)
Jedno je trgovačko društvo navelo da je Odlukom Komisije 2013/223/EU (13) od 24. travnja 2013. ponovno potvrđeno prihvaćanje preuzimanja obveze. S time je povezan i argument da članak 2. stavak 2. Uredbe (EU) br. 461/2013 o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe predstavlja dodatno priznanje da preuzimanje obveza može ostati na snazi i nakon prestanka važenja antidampinških pristojbi. Oba su argumenta pogrešna. Odlukom 2013/223/EU Komisija je povukla prihvaćanje preuzimanja obveza jednog indonezijskog i jednog indijskog trgovačkog društva koja su prekršila svoje obveze izvješćivanja. Povlačenjem u odnosu na jedno trgovačko društvo ni na koji se način ne sprečava da se naknadnom odlukom Komisije povuče prihvaćanje drugih preuzimanja obveza ako je takvo djelovanje opravdano s obzirom na okolnosti pojedinačnog slučaja.
(14)
Stoga se u Odluci (EU) br. 461/2013 objavljenoj 23. svibnja 2013. odražava izmjena Odluke 2000/745/EZ zbog donošenja Odluke 2013/223/EU (povlačenje u odnosu na jedno indonezijsko i jedno indijsko trgovačko društvo). Uredba (EU) br. 461/2013 o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe objavljena je na isti dan kao i Provedbena odluka 2013/226/EU kojom je Vijeće stavilo izvan snage antidampinšku pristojbu. Posljedice te odluke može procijeniti isključivo Komisija nakon njezina donošenja.
(15)
Stoga su se argumenti stranke morali odbaciti.
3. Matematička prilagodba MIP-a
(16)
Jedno trgovačko društvo zatražilo je da Komisija od MIP-a mora oduzeti iznos koji odgovara utvrđenoj antidampinškoj pristojbi i time uskladiti MIP s temeljnom mjerom - antidampinškom pristojbom. Navedena radnja nije se mogla provesti. Kao prvo, u skladu s uvjetima preuzimanja obveza, revizija područja primjene i minimalnih cijena moguća je isključivo putem postupka privremene revizije u skladu s člankom 19. Osnovne antisubvencijske uredbe. Kao drugo, trgovačko društvo zatražilo je samo da se od trenutačnog MIP-a oduzmu iznosi koji odgovaraju iznosu utvrđene antidampinške pristojbe. U trenutačnom preuzimanju obveza MIP i mehanizam indeksiranja temelje se bilo na neštetnoj cijeni utvrđenoj za tržište Unije (ciljna cijena) ili na normalnoj vrijednosti (ovisno o trgovačkom društvu o kojemu je riječ) određenoj u 1999. U potonjem slučaju, budući da je antidampinška pristojba prestala važiti, više ne postoji ni osnova za MIP. Da se preuzimanje obveze ocjenjivalo isključivo u odnosu na kompenzacijsku pristojbu, izvozna cijena (uvećana za iznos utvrđene kompenzacijske pristojbe) mogla je postati referentna vrijednost za MIP. Kako bi se utvrdio odgovarajući MIP, Komisija bi prvo morala utvrditi izvoznu cijenu koja bi služila kao referentna vrijednost. U dotičnom slučaju ta se referentna vrijednost ne može jednostavno utvrditi, između ostalog i zbog toga što su mjere već dugo na snazi. Nadalje, trenutačno važeći mehanizam indeksiranja koji se odnosi na neštetnu cijenu (ciljnu cijenu) ili normalnu vrijednost ne može se jednostavno prenijeti na izvoznu cijenu. Jednostavna matematička prilagodba bila bi moguća da su svi elementi neophodni za izračun MIP-a bili jednostavno utvrdivi i nesporni. Samo u tom slučaju Komisija bi mogla jamčiti istovrijednost preuzimanja obveza s mjerom na snazi. Taj uvjet u dotičnom slučaju nije ispunjen. Stoga je jednostavna matematička operacija koju je predložio podnositelj zahtjeva nemoguća.
(17)
Komisija je dužna djelovati pravodobno i s obzirom na trenutačno važeće preuzimanje obveze kako bi djelovala u skladu s odlukom Vijeća o stavljanju trenutačno važećih antidampinških pristojbi izvan snage. Stoga je potrebno izbjeći svako daljnje odgađanje. Povlačenje prihvaćanja preuzimanja obveza nema utjecaja na moguće buduće odluke ako neko trgovačko društvo odluči podnijeti ponudu za preuzimanje obveza.
(18)
Nakon druge objave nalaza Komisije jedna je stranka ponovno izjavila da je najmanju uvoznu cijenu potrebno smanjiti jednostavnom matematičkom operacijom. Osporila je objašnjenje Komisije u tom smislu kao „bespredmetno i neutemeljeno”. Taj stav međutim nije dodatno obrazložen te se stoga mora odbaciti. U svakom slučaju, spominje se u uvodnoj izjavi (16).
(19)
Stoga se zahtjev za matematičku prilagodbu MIP-a morao odbiti.
4. Predmet u tijeku T-422/13
(20)
Jedno je trgovačko društvo navelo da preuzimanja obveze trebaju ostati na snazi do donošenja odluke Općeg suda u predmetu T-422/13, CPME i drugi protiv Vijeća. Prema mišljenju tog društva, kada bi industrija Unije uspješno osporila Provedbenu odluku Vijeća 2013/226/EU o stavljanju izvan snage antidampinških pristojbi, Komisija bi bila obvezna ponovno uspostaviti preuzimanje obveze. Taj je argument pogrešan. Komisija je dužna ocijeniti trenutačnu situaciju i pravodobno djelovati u cilju provedbe odluke Vijeća o stavljanju antidampinških pristojbi mjera izvan snage. Predviđanje mogućeg ishoda sudskog predmeta ne smije utjecati na odluke Komisije u tom pogledu. S obzirom na tu činjenicu, potrebno je pravodobno donijeti odluku o trenutačno važećim preuzimanjima obveza.
5. Kršenje preuzimanja obveza
(21)
Jedno je trgovačko društvo navelo da to što jedno trgovačko društvo krši obveze izvješćivanja ne bi smjelo imati posljedice za druga trgovačka društva. Ovime se potvrđuje da je samo trgovačko društvo Pearl prekršilo svoje obveze izvješćivanja.
6. Moguća revizija i preuzimanja obveza
(22)
Dva su indijska trgovačka društva navela da preuzimanja obveza trebaju ostati na snazi do rezultata eventualnog postupka privremene revizije MIP-a. Komisija izjavljuje da, budući da je protudampinška pristojba prestala važiti, više ne postoji ni osnova za MIP (vidjeti uvodnu izjavu (16)). Odluku o rješavanju učinaka te promjene potrebno je donijeti pravodobno. Pored toga, neko trgovačko društvo može zatražiti reviziju mjere na snazi i u tom kontekstu ponuditi novo preuzimanje obveza koje se odnose isključivo na antisubvencijske mjere na snazi.
(23)
Nakon druge objave nalaza Komisije jedna je stranka ponovno izjavila da je Komisija trebala pokrenuti privremenu reviziju po službenoj dužnosti te da bi preuzimanje obveza trebalo ostati na snazi do rezultata te revizije.
(24)
Komisija u prvom redu izjavljuje da ima diskrecijsku ovlast za pokretanje antisubvencijskog revizijskog ispitnog postupka. Međutim u tom posebnom slučaju revizijski ispitni postupak povezan je sa željom izvoznika da ponudi novo preuzimanje obveza. Stoga Komisija nema razloga pokrenuti revizijski postupak bez nove ponude za preuzimanje obveza od dotičnog izvoznika u skladu s člankom 13. Osnovne uredbe.
(25)
Nadalje, kao jednakovrijedni oblik mjere, preuzimanje obveza mora biti u skladu s temeljnom mjerom koju je uvelo Vijeće. Budući da to više nije slučaj, Komisija je predložila povlačenje preuzimanja obveza koje je na snazi.
(26)
Stranke mogu zatražiti postupak privremene revizije na temelju odredaba Osnovne antisubvencijske uredbe, a svaku novu ponuda za preuzimanje obveza potrebno je razmotriti u okviru tog postupka revizije.
7. Antisubvencijska pristojba kao zapreka uvozu
(27)
Nakon druge objave nalaza Komisije jedna je stranka navela da bi povlačenje prihvaćanja preuzimanja obveza „umjesto da smanji razinu zaštite u skladu s istekom antidampinških mjera, […] korisnicima PET-a onemogućilo uvoz”. Komisija u tom pogledu izjavljuje da u nedostatku preuzimanja obveza minimalna uvozna cijena više nije referentna vrijednost za izvoznika. Stranka nije obrazložila zašto bi kompenzacijska pristojba indijskim izvoznicima onemogućila uvoz. U svakom slučaju, svrha uvođenja mjera i prihvaćanje preuzimanja obveza, ako je primjereno, ne odnosi se na mogućnost uvoza od strane korisnika. Njihova je svrha uspostavljanje razine zaštite, u skladu s izjavom stranke. Interesi korisnika procijenjeni su u okviru interesa Unije za uvođenje mjera zajedno s interesima svih ostalih zainteresiranih strana. Zaključeno je da uvođenje mjera nije protivno interesu Unije. Argument se stoga morao odbaciti.
8. Zaključak o podnescima strana
(28)
Niti jedan argument koji su iznijele zainteresirane strane nije takve naravi da bi se njime zahtijevala izmjena prijedloga Komisije o povlačenju prihvaćanja preuzimanja obveza.
E. STAVLJANJE IZVAN SNAGE ODLUKE 2000/745/EZ
(29)
S obzirom na navedeno, prihvaćanje preuzimanja obveza potrebno je povući, a Odluku 2000/745/EZ staviti izvan snage. U skladu s tim potrebno je primjenjivati konačne kompenzacijske pristojbe uvedene člankom 1. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 461/2013 na uvoz PET-a koji su proizvela trgovačka društva Dhunseri, Reliance i Pearl (dodatna oznaka TARIC A585 za Dhunseri, dodatna oznaka TARIC A181 za Reliance i dodatna oznaka TARIC A182 za Pearl),
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Odluka 2000/745/EZ stavlja se izvan snage.
Članak 2.
Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Sastavljeno u Bruxellesu 4. veljače 2014.