EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 234/2014
af 11. marts 2014
om oprettelse af et partnerskabsinstrument for samarbejde med tredjelande
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 2, artikel 209, stk. 1, og artikel 212, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionen bør bestræbe sig på at udvikle forbindelser og skabe partnerskaber med tredjelande. Denne forordning udgør et nyt og supplerende instrument til direkte støtte for Unionens eksterne politikker ved at udvide samarbejdspartnerskabet og den politiske dialog til at omfatte områder og temaer, der rækker ud over udviklingssamarbejde. Den bygger på den erfaring, der er indhøstet med industrialiserede lande og højindkomstlande og -territorier i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1934/2006 (3).
(2)
Omfanget af samarbejdet i henhold til de geografiske programmer med udviklingslande, -territorier og -regioner under instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1905/2006 (4), har næsten udelukkende været begrænset til finansiering af foranstaltninger, der opfylder kriterierne for officiel udviklingsbistand (ODA), som er fastsat af Komitéen for Udviklingsbistand under Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (DAC-OECD).
(3)
I løbet af de sidste 10 år har Unionen til stadighed styrket sine bilaterale forbindelser med en lang række industrialiserede og andre højindkomst- eller mellemindkomstlande og -territorier i forskellige regioner i verden.
(4)
Unionen har derfor brug for et globalt orienteret finansielt instrument for udenrigspolitikken, som giver mulighed for at finansiere foranstaltninger, der muligvis ikke er berettiget til ODA, men som har afgørende betydning for uddybelsen og konsolideringen af forbindelserne med de pågældende tredjelande, navnlig gennem politisk dialog og udvikling af partnerskaber. Dette nye instrument, som er innovativt med hensyn til anvendelsesområde og mål, bør skabe et positivt miljø for et uddybet forhold mellem Unionen og relevante tredjelande og bør fremme grundlæggende EU-interesser.
(5)
Det er i Unionens interesse at uddybe forbindelserne og dialogen med lande, som Unionen har en strategisk interesse i at fremme forbindelser med, især udviklede lande og udviklingslande, der spiller en stadig vigtigere rolle i globale anliggender, herunder global governance, udenrigspolitik, den internationale økonomi, multilaterale fora og organer såsom G8 og G20 og i håndteringen af globale udfordringer.
(6)
Unionen er nødt til at opbygge omfattende partnerskaber med nye aktører på den internationale scene for at fremme en stabil og inklusiv international orden, skabe almene globale offentlige goder, fremme Unionens centrale interesser og øge kendskabet til Unionen i de pågældende lande.
(7)
Det er nødvendigt, at denne forordning har hele verden som sit anvendelsesområde for at muliggøre støtte til samarbejdsforanstaltninger efter behov for at understøtte forbindelserne med alle lande, hvor Unionen har strategiske interesser, i overensstemmelse med denne forordnings mål.
(8)
Det er i Unionens interesse fortsat at fremme dialog og samarbejde med lande, som ikke længere opfylder kriterierne for bilaterale programmer under instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde fastsat ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 233/2014 (5) (»instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde«).
(9)
Det er desuden i Unionens interesse at arbejde hen imod inklusive globale institutioner, som er baseret på effektiv multilateralisme.
(10)
Unionen bør i henhold til denne forordning støtte gennemførelsen af den eksterne dimension af den strategi, som Kommissionen har skitseret i sin meddelelse af 3. marts 2010 med titlen »Europa 2020 - En strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst« (»Europa 2020«), der samler de tre søjler: den økonomiske, den sociale og den miljømæssige søjle. Denne forordning bør navnlig støtte mål relateret til globale spørgsmål såsom klimaændringer, energisikkerhed og ressourceeffektivitet, overgangen til en grønnere økonomi, videnskab, innovation og konkurrenceevne, mobilitet, handel og investeringer, økonomiske partnerskaber, samarbejde med tredjelande på erhvervs-, beskæftigelses- og lovgivningsområdet, og bedre markedsadgang for virksomheder fra Unionen, herunder internationalisering af små og mellemstore virksomheder (SMV'er). Den bør også fremme offentligt diplomati, samarbejde om uddannelsesmæssige og akademiske forhold og udbredelsesaktiviteter.
(11)
Bekæmpelse af klimaændringer anerkendes navnlig som en af de store globale udfordringer for Unionen og det bredere internationale samfund. Klimaændringer er et område, hvor en hurtig international indsats er nødvendig, og hvor opnåelse af Unionens mål kræver samarbejde med partnerlande. Unionen bør derfor intensivere indsatsen for at fremme global konsensus på dette område. I overensstemmelse med Kommissionens meddelelse af 29. juni 2011 med titlen »Et budget for Europa 2020«, som opfordrer Unionen til at øge den klimarelaterede del af sit budget til mindst 20 %, bør denne forordning bidrage til at nå dette mål.
(12)
Grænseoverskridende udfordringer såsom miljøforringelser og adgang til bæredygtig anvendelse af råstoffer og sjældne jordarter kræver en regelbaseret, inklusiv tilgang.
(13)
Unionen har forpligtet sig til at bidrage til opfyldelsen af de globale 2020-biodiversitetsmål og til at gennemføre den ledsagende strategi for mobilisering af ressourcer.
(14)
Unionen er i sine forbindelser med globale partnere forpligtet til at fremme anstændigt arbejde for alle samt ratificeringen og den effektive gennemførelse af internationalt anerkendte arbejdsstandarder og multilaterale miljøaftaler.
(15)
En vigtig strategisk interesse for Unionen er at øge vækst og beskæftigelse ved at fremme fair og åben handel og fair og åbne investeringer på multilateralt og bilateralt plan og ved at støtte forhandlingerne om og gennemførelsen af handels- og investeringsaftaler, i hvilken Unionen er part. Unionen bør i henhold til denne forordning bidrage til at skabe et sikkert klima for øgede handels- og investeringsmuligheder i hele verden for virksomheder fra Unionen, ikke mindst SMV'er, bl.a. ved at støtte samarbejde og konvergens på lovgivningsområdet, fremme internationale standarder, forbedre beskyttelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder og målrette fjernelsen af ubegrundede hindringer for markedsadgang.
(16)
I overensstemmelse med artikel 21 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU), skal Unionens optræden på den internationale scene bygge på de principper, der har ligget til grund for dens egen oprettelse, udvikling og udvidelse, og som den tilstræber at fremme i den øvrige verden, nemlig demokrati, retsstatsprincippet, menneskerettighedernes og de grundlæggende rettigheders universalitet og udelelighed, respekt for den menneskelige værdighed, principperne om lighed og solidaritet samt respekt for principperne i De Forenede Nationers pagt og folkeretten.
(17)
Unionen bør tilstræbe den mest effektive anvendelse af de ressourcer, der er til rådighed, for at optimere virkningen af sin optræden udadtil. Dette bør nås ved hjælp af sammenhæng og komplementaritet mellem instrumenter for Unionens optræden udadtil samt skabelse af synergier mellem denne forordning, andre instrumenter til finansiering af Unionens optræden udadtil og andre af Unionens politikker. Dette bør endvidere føre til gensidig styrkelse af de programmer, der iværksættes under instrumenterne til finansiering af optræden udadtil.
(18)
For at sikre synligheden af Unionens bistand over for borgerne i modtagerlandene og unionsborgerne bør der, når det er hensigtsmæssigt, ske passende og målrettet formidling og information via hensigtsmæssige medier.
(19)
For at nå målene i denne forordning er det nødvendigt at anvende en differentieret og fleksibel tilgang med centrale partnerlande under hensyntagen til deres økonomiske, sociale og politiske situation samt til Unionens særlige interesser, politiske prioriteter og strategier og samtidig fortsat have mulighed for at gribe ind overalt i verden, når det er nødvendigt. Unionen bør anvende en samlet tilgang til udenrigspolitikken, herunder Unionens sektorpolitikker.
(20)
For at den i højere grad kan opfylde forpligtelsen til at fremme og forsvare sine interesser i forbindelserne med tredjelande mere effektivt, bør Unionen kunne reagere fleksibelt og rettidigt på nye eller uforudsete behov gennem vedtagelse af særlige foranstaltninger, der ikke indgår i flerårige vejledende programmer.
(21)
Målene i denne forordning bør, overalt hvor det er muligt og hensigtsmæssigt, søges opnået i samråd med relevante partnere og interessenter, herunder civilsamfundsorganisationer og lokale myndigheder under hensyntagen til, hvor vigtig en rolle de spiller.
(22)
Unionens optræden udadtil under denne forordning bør bidrage til tydelige resultater (som omfatter udbytte, virkninger og effekt) i lande, der modtager EU-bistand. Når det er hensigtsmæssigt og muligt, bør resultaterne af Unionens optræden udadtil og effektiviteten af instrumentet fastsat ved denne forordning overvåges og vurderes på grundlag af på forhånd fastlagte, klare, gennemsigtige og, hvis det er hensigtsmæssigt, landespecifikke og målelige indikatorer, der er afpasset efter instrumentets særlige forhold og mål.
(23)
Aktioner under denne forordning bør, hvor det er relevant, tage behørigt hensyn til Europa-Parlamentets beslutninger og henstillinger.
(24)
For at tilpasse forordningens anvendelsesområde til den rivende udvikling i tredjelande bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår de prioriteter, der er defineret i bilaget. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(25)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (6). Undersøgelsesproceduren bør anvendes ved vedtagelsen af gennemførelsesretsakterne, undtagen for så vidt angår finansielt mindre omfattende tekniske gennemførelsesforanstaltninger, under hensyntagen til gennemførelsesretsakternes art, særlig deres politiske retningsgivende karakter og deres finansielle konsekvenser.
(26)
Fælles regler og procedurer for gennemførelsen af instrumenterne til finansiering af Unionens optræden udadtil er fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 236/2014 (7).
(27)
Denne forordning fastlægger en finansieringsramme for hele dens anvendelsesperiode, som skal udgøre det primære referencebeløb for Europa-Parlamentet og Rådet under den årlige budgetprocedure, jf. punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (8).
(28)
De nærmere regler for, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere, er fastlagt i Rådets afgørelse 2010/427/EU (9).
(29)
Målene for denne forordning, navnlig oprettelsen af et partnerskabsinstrument for samarbejde med tredjelande, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af dens omfang bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(30)
Det er hensigtsmæssigt at afstemme anvendelsesperioden for denne forordning med anvendelsesperioden for af Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (10). Denne forordning bør derfor anvendes fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og mål
1. Ved denne forordning oprettes der et partnerskabsinstrument for samarbejde med tredjelande (»partnerskabsinstrument«) for at fremme EU-interesser og gensidige interesser. Partnerskabsinstrumentet støtter foranstaltninger, som på en effektiv og fleksibel måde bidrager til at nå de mål, der følger af Unionens bilaterale, regionale eller multilaterale forbindelser med tredjelande, og imødegår globale udfordringer og sikrer en hensigtsmæssig opfølgning af beslutninger truffet på multilateralt plan.
2. De foranstaltninger, der finansieres under partnerskabsinstrumentet, har følgende specifikke EU-mål:
a)
støtte til Unionens bilaterale, regionale og interregionale strategier for samarbejdspartnerskaber ved at fremme den politiske dialog og ved at udvikle kollektive tilgange og svar på globale udfordringer. Opfyldelsen af dette mål skal bl.a. vurderes ved hjælp af de fremskridt, som centrale partnerlande gør i bekæmpelsen af klimaændringer eller i forbindelse med fremme af Unionens miljøstandarder
b)
gennemførelse af den internationale dimension af »Europa 2020«. Opfyldelsen af dette mål skal vurderes på grundlag af centrale partnerlandes indførelse af »Europa 2020«-politikker og -mål
c)
forbedring af adgangen til partnerlandes markeder og forøgelse af handels-, investerings- og forretningsmuligheder for virksomheder i Unionen samt fjernelse af hindringerne for markedsadgang og investeringer ved hjælp af økonomiske partnerskaber og samarbejde på erhvervs- og lovgivningsområdet. Opfyldelsen af dette mål skal vurderes på grundlag af Unionens samhandel med centrale partnerlande og handels- og investeringsstrømmene til partnerlande, som aktionerne, programmerne og foranstaltningerne i henhold til denne forordning er specifikt rettet mod
d)
fremme af den brede forståelse for Unionen og Unionens synlighed og rolle på den globale scene gennem offentligt diplomati, mellemfolkelige forbindelser, samarbejde om uddannelsesmæssige og akademiske forhold, samarbejde mellem tænketanke samt udbredelsesaktiviteter til fremme af Unionens værdier og interesser. Opfyldelsen af dette mål kan bl.a. vurderes ved hjælp af meningsmålinger og evalueringer.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Denne forordning støtter primært samarbejdsforanstaltninger med lande, som Unionen har en strategisk interesse i at fremme forbindelser med, især udviklede lande og udviklingslande, der spiller en stadig vigtigere rolle i globale anliggender, herunder udenrigspolitik, den internationale økonomi og handel, multilaterale fora og global governance, og i håndteringen af globale udfordringer, eller hvor Unionen har andre betydelige interesser.
2. Med forbehold af stk. 1 kan alle tredjelande og regioner og territorier i tredjelande være berettiget til at indgå i et samarbejde i henhold til denne forordning.
Artikel 3
Generelle principper
1. Unionen søger at fremme, udvikle og konsolidere principperne om demokrati, lighed og respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder samt retsstatsprincippet, som den er bygget på, gennem dialog og samarbejde med tredjelande.
2. For at øge virkningen af Unionens bistand anvendes der om nødvendigt en differentieret og fleksibel tilgang ved udformningen af samarbejdet med tredjelande under hensyntagen til deres økonomiske, sociale og politiske situation samt til Unionens særlige interesser, politiske prioriteter og strategier.
3. Unionen fremmer en sammenhængende multilateral tilgang til globale udfordringer og fremmer samarbejdet med internationale eller regionale organisationer og organer, herunder internationale finansielle institutioner, FN-organer, -fonde og -programmer og andre bilaterale donorer.
4. I forbindelse med gennemførelsen af denne forordning og ved politikudformningen, den strategiske planlægning og programmeringen og gennemførelsen af foranstaltningerne stræber Unionen mod at sikre sammenhæng og overensstemmelse med andre områder af sin optræden udadtil, især instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde, samt med andre relevante EU-politikker.
5. Foranstaltninger, der finansieres under denne forordning, bygger, hvor det er relevant, på samarbejdspolitikker fastlagt i instrumenter som aftaler, erklæringer og handlingsplaner, der er indgået mellem Unionen og de pågældende internationale organisationer eller mellem Unionen og de pågældende tredjelande og regioner i tredjelande.
Foranstaltninger, der finansieres under denne forordning, omfatter også områder, der er relevante for fremme af Unionens særlige interesser, politiske prioriteter og strategier.
6. EU-støtte under denne forordning gennemføres i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 236/2014.
Artikel 4
Programmering og vejledende fordeling af midler
1. Kommissionen vedtager flerårige vejledende programmer (FVP'er) efter undersøgelsesproceduren i artikel 16, stk. 3, i forordning (EU) nr. 236/2014.
2. FVP'er fastlægger Unionens strategiske og/eller gensidige interesser og prioriteter, de specifikke mål og de forventede resultater. For så vidt angår lande eller regioner, for hvilke der er blevet udarbejdet et fælles rammedokument for en samlet EU-strategi, baseres FVP'erne på dette dokument.
3. FVP'er fastlægger desuden de prioriterede områder, der er udvalgt med henblik på EU-finansiering, og angiver den vejledende tildeling af midler, samlet, for hvert prioriteret område og for hvert partnerland eller hver gruppe af partnerlande i den pågældende periode, herunder for deltagelsen i globale initiativer. Disse beløb kan eventuelt udtrykkes i form af et beløbsinterval.
4. FVP'er kan omfatte et beløb på højst 5 % af det samlede beløb, som ikke er afsat til et prioriteret område eller et partnerland eller en gruppe af lande. Der skal indgås forpligtelser for disse midler i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, 3 og 5, i forordning (EU) nr. 236/2014.
5. Proceduren i artikel 16, stk. 4, i forordning (EU) nr. 236/2014 kan anvendes med henblik på at ændre FVP'er i behørigt begrundede særlig hastende tilfælde.
6. Med henblik på at opnå de i artikel 1 omhandlede mål kan Kommissionen i Unionens samarbejde med tredjelande tage hensyn til den geografiske nærhed af Unionens regioner i den yderste periferi og oversøiske lande og territorier.
7. Enhver programmering eller revision af programmer, der finder sted efter offentliggørelsen af den midtvejsevalueringsrapport, der er omhandlet i artikel 17 i forordning (EU) nr. 236/2014 (»midtvejsevalueringsrapporten«), skal tage hensyn til resultaterne og konklusionerne deri.
Artikel 5
Tematiske prioriteter
Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 6 for at ændre de tematiske prioriteter for Unionens bistand i henhold til denne forordning, som fastlagt i bilaget til denne forordning. Efter offentliggørelsen af midtvejsevalueringsrapporten og baseret på anbefalingerne i denne rapport skal Kommissionen navnlig vedtage en delegeret retsakt om ændring af bilaget til nærværende forordning senest den 31. marts 2018.
Artikel 6
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 5, tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 5, tillægges Kommissionen så længe denne forordning finder anvendelse.
3. Den i artikel 5 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegeringen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 5 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 7
Udvalg
Kommissionen bistås af Udvalget for Partnerskabsinstrumentet. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 8
Finansieringsramme
1. Finansieringsrammen til gennemførelse af denne forordning for perioden 2014-2020 fastsættes til 954 765 000 EUR.
De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for rammerne af den flerårige finansielle ramme.
2. I overensstemmelse med artikel 18, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1288/2013 (11), og med henblik på at fremme den internationale dimension inden for videregående uddannelse, afsættes der et vejledende beløb på 1 680 000 000 EUR fra de forskellige instrumenter til finansiering af Unionens optræden udadtil (instrumentet for udviklingssamarbejde, det europæiske naboskabsinstrument oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 232/2014 (12), instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA II) oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 231/2014 (13) og partnerskabsinstrumentet) til aktioner vedrørende læringsmobilitet til eller fra partnerlande som defineret i forordning (EU) nr. 1288/2013 og til samarbejde og politisk dialog med myndigheder, institutioner og organisationer fra disse lande. Forordning (EU) nr. 1288/2013 finder anvendelse på anvendelsen af disse midler.
Midlerne stilles til rådighed via to flerårige bevillinger, der dækker henholdsvis de første fire år og de resterende tre år. Tildelingen af midlerne skal afspejles i den flerårige vejledende programmering som fastsat i denne forordning i overensstemmelse med de berørte landes konstaterede behov og prioriteter. Tildelingerne kan justeres i tilfælde af større uforudsete omstændigheder eller vigtige politiske ændringer i overensstemmelse med prioriteterne for Unionens optræden udadtil.
3. Aktioner under forordning (EU) nr. 1288/2013 finansieres kun af partnerskabsinstrumentet, hvis de ikke er berettigede til finansiering under andre instrumenter til finansiering af Unionens optræden udadtil og supplerer eller de styrker andre initiativer under nærværende forordning.
Artikel 9
Tjenesten for EU's Optræden Udadtil
Denne forordning anvendes i overensstemmelse med afgørelse 2010/427/EU.
Artikel 10
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. marts 2014.
UREDBA (EU) br. 234/2014 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 11. ožujka 2014.
o uspostavi Instrumenta za partnerstvo za suradnju s trećim zemljama
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 2., članak 209. stavak 1. i članak 212. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akata nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (1)
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Unija bi trebala težiti razvoju odnosa i izgradnji partnerstava s trećim zemljama. Ova Uredba predstavlja novi i dopunski instrument kojim se pruža izravna potpora vanjskoj politici Unije, proširenju partnerstava za suradnju i dijaloga politika na područja i teme izvan razvojne suradnje. Ona se oslanja na iskustvo stečeno s industrijaliziranim zemljama te zemljama i područjima s visokim dohotkom na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 1934/2006 (3).
(2)
Opseg suradnje sa zemljama u razvoju, područjima i regijama na temelju zemljopisnih programa, a u sklopu Instrumenta za razvojnu suradnju uspostavljenog Uredbom (EZ) br. 1905/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (4) gotovo je u cijelosti ograničen na financiranje mjera osmišljenih radi ispunjavanja kriterija za službenu razvojnu pomoć (ODA) koje je uspostavio Odbor za razvojnu pomoć Organizacije za gospodarsku suradnju i razvoj (DAC-OECD).
(3)
Tijekom posljednjeg desetljeća Unija je kontinuirano jačala svoje bilateralne odnose s cijelom nizom industrijaliziranih zemalja i drugih zemalja i područja s visokim ili srednje visokim dohotkom u različitim regijama svijeta.
(4)
Unija treba financijski instrument vanjske politike globalnog dosega koji omogućuje financiranje mjera koje možda i ne spadaju pod službenu razvojnu pomoć, ali koje su od presudne važnosti za produbljivanje i učvršćivanje njezinih odnosa s trećim zemljama o kojima je riječ, posebno kroz dijaloge politika i razvoj partnerstava. Taj novi instrument, inovativan što se tiče područja primjene i ciljeva, trebao bi stvoriti pozitivno okružje za produbljeni odnos između Unije i odgovarajućih trećih zemalja te promicati ključne interese Unije.
(5)
U interesu je Unije da produbi odnose i dijalog sa zemljama u odnosu na koje Unija ima strateški interes za promicanje veza, a to osobito vrijedi za razvijene zemlje i zemlje u razvoju koje u zbivanjima na globalnoj razini, uključujući u globalnom upravljanju, vanjskoj politici, međunarodnom gospodarstvu, multilateralnim forumima i tijelima poput skupina G8 i G20 te pri suočavanju s izazovima od globalnog značaja imaju sve značajniju ulogu.
(6)
Radi promicanja stabilnog i uključivog međunarodnog poretka, zalaganja za zajednička globalna opća dobra, promicanja ključnih interesa Unije i povećanja znanja o Uniji u tim državama, Unija treba izgraditi sveobuhvatna partnerstva s novim igračima na međunarodnoj sceni.
(7)
Područje primjene ove Uredbe treba biti globalno kako bi se, prema potrebi, omogućila potpora mjerama suradnje radi jačanja odnosa sa svakom zemljom u kojoj Unija ima strateške interese, u skladu s ciljevima ove Uredbe.
(8)
U interesu je Unije nastaviti s promicanjem dijaloga i suradnje sa zemljama koje više ne ispunjavaju uvjete za bilateralne programe u okviru Instrumenta financiranja za razvojnu suradnju uspostavljenog Uredbom (EU) br. 233/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (5) (dalje u tekstu „Instrument financiranja za razvojnu suradnju”).
(9)
Nadalje, u interesu je Unije raspolagati uključivim globalnim institucijama koje se zasnivaju na djelotvornom multilateralizmu i raditi na ostvarivanju tog cilja.
(10)
U okviru ove Uredbe Unija bi trebala podržati provedbu vanjske dimenzije strategije koju je Komisija izložila u svojoj Komunikaciji od 3. ožujka 2010. pod nazivom „Europa 2020. - strategija za pametan, održiv i uključiv rast” ('Europa 2020') i istodobno spajanje triju stupova: gospodarskog, socijalnog i okolišnog. Ovom bi Uredbom posebno trebalo podržati ciljeve u vezi s globalnim pitanjima poput klimatskih promjena, energetske sigurnosti i učinkovitosti resursa, prijelaza na gospodarstvo manje štetno za okoliš, znanosti, inovacija i konkurentnosti, mobilnosti, trgovine i ulaganja, gospodarskih partnerstava, poslovanja, suradnje u području zapošljavanja i regulatorne suradnje s trećim zemljama te boljeg pristupa tržištu za poduzeća iz Unije, uključujući mala i srednja poduzeća (MSP). Njome bi se također trebala promicati javna diplomacija, suradnja u obrazovanju i sveučilišnim temama te aktivnosti osvještavanja.
(11)
Borba protiv klimatskih promjena posebno je prepoznata kao jedan od velikih globalnih izazova s kojima su suočeni Unija i šira međunarodna zajednica. Klimatske promjene su područje u kojem je potrebno hitno poduzimanje mjera na međunarodnoj razini i u kojem postizanje ciljeva Unije zahtijeva suradnju s partnerskim zemljama. Unija bi stoga trebala intenzivirati napore za promicanje konsenzusa na globalnoj razini s tim u vezi. U skladu s Komunikacijom Komisije od 29. lipnja 2011. pod nazivom „Proračun za Europu 2020.” u kojoj se Unija poziva da poveća udio svog proračuna koji je namijenjen za klimu na najmanje 20 %, ova bi Uredba trebala doprinijeti postizanju tog cilja.
(12)
Transnacionalni izazovi, poput uništavanja okoliša i pristupa sirovinama te rijetkim zemnim metalima i njihovo održivo iskorištavanje, zahtijevaju uključiv pristup zasnovan na pravilima.
(13)
Unija je predana pružanju potpore u ostvarivanju globalnih ciljeva u vezi s biološkom raznolikošću do 2020. i provedbi povezane Strategije za mobilizaciju resursa
(14)
Unija je u svojim odnosima sa svojim partnerima širom svijeta predana promicanju dostojanstvenog rada za sve kao i ratificiranju te djelotvornoj provedbi međunarodno priznatih standarda rada i multilateralnih sporazuma o okolišu.
(15)
Poticanje rasta i zapošljavanja putem promicanja pravedne i otvorene trgovine i ulaganja na multilateralnoj i bilateralnoj razini te putem podupiranja pregovora o sporazumima o trgovini i ulaganjima u kojima je Unija stranka i njihove provedbe važan je strateški interes Unije. U okviru ove Uredbe Unija bi trebala doprinijeti stvaranju sigurnog okruženja za povećane mogućnosti trgovanja i ulaganja širom svijeta za poduzeća iz Unije pa tako i za mala i srednja poduzeća, uključujući putem pružanja potpore regulatornoj suradnji i približavanju, promicanja međunarodnih standarda, poboljšavanja zaštite prava intelektualnog vlasništva te nastojanja da se ostvari cilj uklanjanja nepotrebnih prepreka za pristup tržištu.
(16)
Na temelju članka 21. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), djelovanje Unije na međunarodnoj sceni treba se voditi načelima na kojima se zasniva njezino stvaranje, razvoj i proširenje, a koja ona nastoji promicati diljem svijeta, to jest načelima demokracije, vladavine prava, univerzalnosti i nedjeljivosti ljudskih prava i temeljnih sloboda, poštovanja ljudskog dostojanstva, načelima ravnopravnosti, solidarnosti i poštovanja načela Povelje Ujedinjenih naroda i međunarodnog prava.
(17)
Unija bi trebala tražiti najučinkovitiji način korištenja dostupnih resursa kako bi što je moguće više poboljšala učinak svojeg vanjskog djelovanja. To bi se trebalo postići kroz usklađenost između instrumenata Unije za vanjsko djelovanje i njihovu komplementarnost te stvaranjem sinergija između ove Uredbe, drugih instrumenata Unije za financiranje vanjskog djelovanja i drugih politika Unije. To bi također trebalo dovesti do uzajamnog jačanja programa izrađenih u okviru instrumenata za financiranje vanjskog djelovanja.
(18)
Kako bi se za građane zemalja korisnica i građane Unije osigurala vidljivost pomoći Unije trebalo bi, prema potrebi, provoditi ciljanu komunikaciju i informiranje odgovarajućim sredstvima.
(19)
Kako bi se postigli ciljevi ove Uredbe, potreban je diferenciran i fleksibilan pristup ključnim partnerskim zemljama kojim se uzimaju u obzir njihove gospodarske, društvene i političke situacije kao i posebni interesi te prioriteti politika i strategije Unije, a istodobno zadržava mogućnost djelovanja bilo gdje u svijetu gdje je god to potrebno. Unija bi kako u vanjskoj politici, tako i u sektorskim politikama, trebala primjenjivati sveobuhvatan pristup.
(20)
Kako bi djelotvornije ispunila svoje obveze u vezi s promicanjem i obranom svojih interesa u odnosima s trećim zemljama Unija bi putem donošenja posebnih mjera koje nisu obuhvaćene višegodišnjim okvirnim programima trebala biti u stanju fleksibilno i pravodobno odgovoriti na potrebe koje se mijenjaju ili na one koje nisu bile predviđene.,
(21)
Ciljeve ove Uredbe trebalo bi, kad god je to moguće i prikladno, ostvarivati uz savjetovanje s odgovarajućim partnerima i zainteresiranim stranama, uključujući organizacije civilnog društva i tijela lokalnih vlasti, uzimajući u obzir važnost njihovih uloga.
(22)
Vanjsko djelovanje Unije u okviru ove Uredbe trebalo bi doprinijeti jasnim rezultatima (koji obuhvaćaju realizaciju, ishode i učinke) u zemljama koje ostvaruju korist od pomoći Unije. Kad god je to primjereno i moguće, rezultati vanjskog djelovanja Unije i učinkovitost instrumenta uspostavljenog ovog Uredbom trebali bi se pratiti i procjenjivati na temelju pokazatelja koji su unaprijed utvrđeni, jasni, transparentni i prema potrebi specifični za pojedinu zemlju i mjerljivi te prilagođeni posebnostima i ciljevima ovog instrumenta.
(23)
Djelovanja u okviru ove uredbe trebala bi, prema potrebi, odgovarajuće uzeti u obzir rezolucije i preporuke Europskog parlamenta.
(24)
Kako bi se područje primjene ove Uredbe prilagodilo situaciji u trećim zemljama koja se brzo mijenja, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije u vezi s prioritetima određenima u prilogu. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se odgovarajući dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(25)
Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu ove Uredbe, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (6).S obzirom na prirodu tih provedbenih akata, a posebno njihovu karakteristiku usmjeravanja politika i njihove financijske implikacije, za njihovo bi se donošenje trebao koristiti postupak ispitivanja, osim u slučaju tehničkih provedbenih mjera čiji je financijski opseg mali.
(26)
Zajednička pravila i postupci za provedbu instrumenata Unije za financiranje vanjskog djelovanja utvrđeni su u Uredbi (EU) br. 236/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (7).
(27)
Ovom se Uredbom za razdoblje njene primjene utvrđuje financijska omotnica koja za Europski parlament i Vijeće u okviru godišnjeg proračunskog postupka predstavlja glavni referentni iznos, u smislu točke 17. Međuinstitucionalnog sporazuma od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, suradnji u proračunskim pitanjima i dobrom financijskom upravljanju (8),.
(28)
Organizacija i funkcioniranje Europske službe za vanjsko djelovanje uspostavljeni su u Odluci Vijeća 2010/427/EU (9).
(29)
S obzirom na to da ciljeve ove Uredbe, a posebno uspostavu Instrumenta za partnerstvo za suradnju s trećim zemljama, ne mogu dostatno ostvariti države članice nego se zbog njezina opsega oni na bolji način mogu ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. UEU-a. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.
(30)
Razdoblje primjene ove Uredbe trebalo bi uskladiti s razdobljem primjene Uredbe Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 (10). Ova bi se Uredba stoga trebala primjenjivati od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020.,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet i ciljevi
1. Ovom Uredbom se uspostavlja Instrument za partnerstvo za suradnju s trećim zemljama (dalje u tekstu „Instrument za partnerstvo”) radi unapređenja i promicanja interesa Unije i obostranih interesa. Instrument za partnerstvo podupire mjere koje na djelotvoran i fleksibilan način služe ostvarivanju ciljeva koji proizlaze iz bilateralnih, regionalnih ili multilateralnih odnosa Unije s trećim zemljama i čija je svrha suočavanje s izazovima od globalnog značaja i kojim se osigurava odgovarajuće daljnje postupanje slijedom odluka donesenih na multilateralnoj razini
2. Mjere koje se trebaju financirati u okviru Instrumenta za partnerstvo odražavaju sljedeće posebne ciljeve Unije:
(a)
pružanje podrške strategijama Unije za bilateralnu, regionalnu i međuregionalnu suradnju za partnerstvo promicanjem dijaloga politika te razvojem kolektivnih pristupa i odgovora na izazove od globalnog značaja. Ostvarivanje tog cilja mjeri se, između ostalog, napretkom koji su ostvarile ključne partnerske zemlje u borbi protiv klimatskih promjena ili u promicanju okolišnih standarda Unije;
(b)
provedbu međunarodne dimenzije strategije „Europa 2020.”. Ostvarivanje tog cilja mjeri se stupnjem prihvaćenosti politika i ciljeva strategije „Europa 2020.”od strane ključnih partnerskih zemalja;
(c)
poboljšanje pristupa tržištima partnerskih zemalja te poticanje mogućnosti trgovine, ulaganja i poslovnih mogućnosti za poduzeća iz Unije, istovremeno uklanjajući prepreke za pristup tržištu i ulaganja, putem gospodarskih partnerstava te poslovne i regulatorne suradnje. Ostvarivanje tog cilja mjeri se udjelom Unije u vanjskoj trgovini s ključnim partnerskim zemljama te tokovima trgovine i ulaganja u partnerske zemlje na koje su posebno usmjerena djelovanja, programi i mjere u okviru ove Uredbe;
(d)
poboljšanje općeg razumijevanja i vidljivosti Unije i njezine uloge na svjetskoj sceni putem javne diplomacije, kontakata na osobnoj razini, suradnje u području obrazovanja i sveučilišne suradnje i suradnje skupina za strateško promišljanje (think tank) i aktivnosti vezanih uz osvještavanje s ciljem promicanja vrijednosti i interesa Unije. Ostvarivanje tog cilja može se mjeriti, između ostalog, ispitivanjima javnog mišljenja ili ocjenama.
Članak 2.
Područje primjene
1. Ovom se Uredbom u prvom redu podupiru mjere suradnje sa zemljama u odnosu na koje Unija ima strateški interes za promicanje veza, a to posebno vrijedi za razvijene zemlje i zemlje u razvoju koje u zbivanjima na globalnoj razini, uključujući u vanjskoj politici, međunarodnom gospodarstvu i trgovini, multilateralnim forumima i globalnom upravljanju te pri suočavanju s izazovima od globalnog značaja imaju sve značajniju ulogu ili u kojima Unija ima druge važne interese.
2. Ne dovodeći u pitanje stavak 1., sve treće zemlje, regije i područja mogu ispunjavati uvjete za suradnju u okviru ove Uredbe.
Članak 3.
Opća načela
1. Unija nastoji promicati, razvijati i učvršćivati načela demokracije, ravnopravnosti, poštovanja ljudskih prava i temeljnih sloboda te vladavinu prava na kojima se temelji, kroz dijalog i suradnju s trećim zemljama.
2. Kako bi se ojačao učinak njezine pomoći, Unija, prema potrebi, na diferenciran i fleksibilan način pristupa osmišljavanju suradnje s trećim zemljama uzimajući u obzir njihove gospodarske, društvene i političke kontekste kao i posebne interese,, prioritete politika i strategije Unije.
3. Unija promiče dosljedan multilateralni pristup globalnim izazovima te potiče suradnju s međunarodnim ili regionalnim organizacijama i tijelima, uključujući međunarodne financijske institucije, agencije, fondove i programe Ujedinjenih naroda te druge bilateralne donatore.
4. Pri provedbi ove Uredbe i pri formuliranju političkih smjernica, strateškog planiranja i planiranju programa te provedbenih mjera cilj je Unije osigurati dosljednost i usklađenost s drugim područjima svoga vanjskog djelovanja, a posebno s Instrumentom za razvojnu suradnju te s drugim odgovarajućim politikama Unije.
5. Mjere koje se financiraju u okviru ove Uredbe temelje se, prema potrebi, na politikama suradnje određenima u instrumentima poput sporazuma, izjava i akcijskih planova koji su dogovoreni između Unije i međunarodnih organizacija o kojima je riječ ili između Unije i trećih zemalja i regija o kojima je riječ.
Mjere koje se financiraju u okviru ove Uredbe također obuhvaćaju područja povezana s promicanjem posebnih interesa, prioriteta politike i strategija Unije.
6. Potpora Unije u okviru ove Uredbe provodi se u skladu s Uredbom (EU) br. 236/2014.
Članak 4.
Planiranje programa i okvirna dodjela sredstava
1. Višegodišnje okvirne programe donosi Komisija u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 16. stavka 3. Uredbe (EU) br. 236/2014.
2. U višegodišnjim okvirnim programima određuju se strateški i/ili obostrani interesi i prioriteti Unije, posebni ciljevi i očekivani rezultati. Za zemlje ili regije za koje je ustanovljen zajednički okvirni dokument kojim se utvrđuje sveobuhvatna strategija Unije, višegodišnji okvirni programi temelje se na tom dokumentu.
3. U višegodišnjim okvirnim programima također se određuju prioritetna područja odabrana za financiranje od strane Unije i navode se ukupna okvirna dodjela sredstava, dodjela sredstava prema prioritetnom području i prema partnerskoj zemlji ili skupini partnerskih zemalja za razdoblje o kojem je riječ, uključujući sudjelovanje u globalnim inicijativama. Prema potrebi, ti iznosu mogu biti izraženi u obliku raspona.
4. U višegodišnjim okvirnim programima može biti predviđen iznos sredstava koji ne smije prijeći 5 % ukupnog iznosa, koji nije dodijeljen prioritetnom području ili partnerskoj zemlji ili skupini zemalja. O tim se sredstvima donosi odluka u skladu s člankom 2. stavcima 2., 3. i 5. Uredbe (EU) br. 236/2014.
5. Postupak iz članka 16. stavka 4. Uredbe (EU) br. 236/2014 može se u odgovarajuće obrazloženim hitnim slučajevima primijeniti na u svrhu izmjene višegodišnjih okvirnih programa.
6. Radi ostvarivanja ciljeva određenih u članku 1., Komisija može uzeti u obzir zemljopisnu blizinu najudaljenijih regija Unije i svojih prekomorskih zemalja i područja kada se radi o suradnji Unije s trećim zemljama.
7. Pri svakoj izradi programa ili preispitivanju programa koje se provodi nakon objave izvješća o preispitivanju u sredini razdoblja iz članka 16. Uredbe (EU) br. 236/2014 ( „izvješće o preispitivanju u sredini razdoblja”) uzimaju se u obzir rezultati, nalazi i zaključci tog izvješća.
Članak 5.
Tematski prioriteti
Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 6. radi izmjene tematskih prioriteta koji se trebaju nastojati ostvariti putem pomoći Unije u okviru ove Uredbe kako su utvrđeni u prilogu ovoj Uredbi. Nakon objave izvješća o preispitivanju u sredini razdoblja i na temelju preporuka sadržanih u tom izvješću, Komisija donosi delegirani akt o izmjeni priloga ovoj Uredbi do 31. ožujka 2018.
Članak 6.
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 5. dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 5. dodjeljuje se Komisiji za razdoblje valjanosti ove Uredbe.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 5. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 5. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od 2 mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za 2 mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 7.
Odbor
Komisiji pomaže Odbor Instrumenta za partnerstvo. Taj odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 8.
Financijska omotnica
1. Financijska omotnica za provedbu ove Uredbe za razdoblje 2014. - 2020. iznosi 954 765 000 EUR.
Godišnje odobrena sredstva odobravaju Europski parlament i Vijeće u granicama višegodišnjeg financijskog okvira.
2. U skladu s člankom 18. stavkom 4. Uredbe (EU) br. 1288/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (11), da bi se promicala međunarodna dimenzija visokog obrazovanja, okvirni iznos od 1 680 000 000 EUR iz raznih instrumenata za financiranje vanjskog djelovanja, to jest (Instrumenta financiranja za razvojnu suradnju, Instrumenta za europsko susjedstvo, uspostavljenog Uredbom (EU) br. 232/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (12), Instrumenta pretpristupne pomoći (IPA II), uspostavljenog Uredbom (EU) br. 231/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (13) i Instrumenta za partnerstvo) dodjeljuje se za djelovanja u pogledu obrazovne mobilnosti u partnerske zemlje ili iz tih zemalja u smislu Uredbe (EU) br. 1288/2013 te za suradnju i dijalog politika s vlastima, institucijama i organizacijama iz tih zemalja. Na korištenje tih sredstava primjenjuje se Uredba (EU) br. 1288/2013.
Financijska sredstva dodjeljuju se u okviru dviju višegodišnjih dodjela pri čemu prva obuhvaća prve četiri, a druga preostale tri godine. Dodjela tih sredstava odražava se u višegodišnjem okvirnom programiranju predviđenom ovom Uredbom, u skladu s prepoznatim potrebama i prioritetima zemalja o kojima je riječ. Dodjela sredstava može se revidirati u slučaju značajnih nepredviđenih okolnosti ili važnih političkih promjena u skladu s prioritetima vanjskog djelovanja EU-a.
3. Djelovanja u području primjene Uredbe (EU) br. 1288/2013 financiraju se u sklopu Instrumenta za partnerstvo jedino u slučaju ako ne ispunjavaju uvjete za financiranje u okviru drugih instrumenata za financiranje vanjskog djelovanja te ako dopunjuju ili pojačavaju druge inicijative u okviru ove Uredbe.
Članak 9.
Europska služba za vanjsko djelovanje
Ova se Uredba primjenjuje u skladu s Odlukom 2010/427/EU.
Članak 10.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 11. ožujka 2014.