RÅDETS FORORDNING (EU) 2015/159
af 27. januar 2015
om ændring af forordning (EF) nr. 2532/98 om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 132, stk.3,
under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 34.3,
under henvisning til henstilling fra Den Europæiske Centralbank (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Kommissionen (3),
i henhold til proceduren i traktatens artikel 129, stk. 4, og artikel 41 i Statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EF) nr. 2532/98 (4) bygger på artikel 132, stk. 3, i TEUF og artikel 34.3 i statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (herefter »statutten«), der giver Rådet beføjelser til at fastsætte de tidsfrister og betingelser, under hvilke Den Europæiske Centralbank (i det følgende benævnt »ECB«) kan pålægge foretagender, der ikke overholder forpligtelserne i dens forordninger og afgørelser, bøder eller tvangsbøder. Indholdet af forordning (EF) nr. 2532/98 bør derfor begrænses til overtrædelser af forordninger og afgørelser, der er vedtaget af ECB. For manglende opfyldelse af umiddelbart gældende EU-ret, bortset fra forordninger og beslutninger, der er vedtaget af ECB, bør de relevante bestemmelser i forordning (EU) nr. 1024/2013 (5) finde anvendelse.
(2)
ECB har anvendt forordning (EF) nr. 2532/98 til at pålægge sanktioner inden for sine forskellige kompetenceområder, herunder navnlig i forbindelse med gennemførelsen af Unionens monetære politik, betalingssystemernes funktion og indsamlingen af statistisk information.
(3)
Forordning (EU) nr. 1024/2013 overdrager ECB visse tilsynsopgaver og giver sidstnævnte ret til at pålægge kreditinstitutter, det overvåger, a) administrative bøder, hvis disse institutter ikke overholder et krav i umiddelbart gældende EU- ret, i relation til hvilke de kompetente myndigheder i henhold til den relevante EU-ret får stillet administrative bøder til rådighed, og b) sanktioner i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 2532/98 i tilfælde af manglende overholdelse af ECB-forordninger eller -afgørelser (i det følgende samlet benævnt »administrative sanktioner«).
(4)
I medfør af artikel 18, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1024/2013 kan ECB i forbindelse med udførelsen af de opgaver, som overdrages den i henhold til nævnte forordning, ved overtrædelse af ECB-forordninger eller -afgørelser pålægge sanktioner i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2532/98.
(5)
I den forbindelse hænger visse bestemmelser i forordning (EF) nr. 2532/98 ikke sammen med en lang række bestemmelser i forordning (EU) nr. 1024/2013, der er direkte relevante for ECB's beføjelser til at pålægge sanktioner i tilfælde af en overtrædelse af ECB-forordninger eller -afgørelser. Det er derfor nødvendigt at identificere de regler i forordning (EF) nr. 2532/98, som bør ændres, for så vidt de omhandler ECB's pålæggelse af sanktioner i tilfælde af overtrædelse af ECB-forordninger eller -afgørelser i forbindelse med dens tilsynsopgaver.
(6)
ECB har på grundlag af sin beføjelse til at gennemføre de tilsynsopgaver, den har fået overdraget i traktaterne, jf. artikel 34 protokol (nr. 4) om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, vedtaget forordning (EU) nr. 468/2014 (6). Med henblik på at tilrettelægge ECB's opgave med at sikre overholdelsen af de regler, der er indeholdt i umiddelbart gældende EU-ret, præciserer forordning (EU) nr. 468/2014, i overensstemmelse med artikel 4, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1024/2013 og i overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder og principper, der er fastlagt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, rammen for administrative sanktioner, der er fastsat i artikel 18 forordning (EU) nr. 1024/2013. Den fastsætter også regler om pålæggelse af administrative sanktioner i tilfælde af overtrædelse af en ECB-forordning eller -afgørelse. Forordning (EU) nr. 468/2014 er et instrument til gennemførelse af afledt ret. I tilfælde af konflikt mellem bestemmelserne i denne forordning og bestemmelserne i forordning (EF) nr. 2532/98 har forordning (EF) nr. 2532/98 forrang.
(7)
ECB bør offentliggøre afgørelser om pålæggelse af sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse af en ECB-forordning eller -afgørelse på det tilsynsmæssige område, medmindre offentliggørelsen ville skade stabiliteten på de finansielle markeder, eller den, i det omfang, hvor dette kan fastslås, ville påføre de involverede virksomheder uforholdsmæssig stor skade.
(8)
Den øvre grænse for en bøde, som ECB kan pålægge et foretagende for ikke at overholde en ECB-forordning eller -afgørelse inden for tilsynsområdet, bør ikke være forskellig fra den øvre grænse for en bøde, som ECB kan pålægge et foretagende for overtrædelse af en umiddelbart gældende EU-retsakt, for at sikre konsistens i behandlingen af overtrædelser, der har samme grad af alvorlighed. Alle bøder, som ECB pålægger i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver, bør derfor være underlagt samme øvre grænser.
(9)
ECB bør kunne pålægge foretagender tvangsbøder for at tvinge dem til at overholde ECB-forordninger eller -afgørelser inden for tilsynsområdet eller for at bringe en vedvarende overtrædelse til ophør. Den øvre grænse for tvangsbøder bør svare til den øvre grænse for bøder, der gælder inden for tilsynsområdet.
(10)
Artikel 25 i forordning (EU) nr. 1024/2013 fastlægger uafhængighedsprincippet, hvorefter ECB udfører de opgaver, som er blevet overdraget den ved forordning (EU) nr. 1024/2013, uden at det berører og uafhængigt af sine pengepolitiske opgaver og andre opgaver. ECB skal uindskrænket følge dette princip i forbindelse med alle de opgaver, den udfører. For at styrke dette uafhængighedsprincip er et tilsynsråd blevet oprettet i henhold til artikel 26 i forordning (EU) nr. 1024/2013, som bl.a. er ansvarligt for udarbejdelsen af færdige udkast til ECB's Styrelsesråds afgørelser inden for tilsynsområdet. De afgørelser, som træffes af Styrelsesrådet, er endvidere på de betingelser, der er fastlagt i artikel 24 i forordning (EU) nr. 1024/2013, underlagt Det Administrative Klagenævns revision. Under hensyntagen til uafhængighedsprincippet og oprettelsen af Tilsynsrådet og Det Administrative Klagenævn bør to specifikke procedurer finde anvendelse: a) hvis ECB overvejer at pålægge administrative sanktioner i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver, træffes afgørelser i denne henseende af ECB's Styrelsesråd på baggrund af et færdigt udkast til afgørelse fra Tilsynsrådet og underlægges Det Administrative Klagenævns revision, og b) hvis ECB overvejer at pålægge sanktioner i forbindelse med udførelsen af sine ikke-tilsynsopgaver, træffes afgørelser i denne henseende af ECB's Direktion og underlægges ECB's Styrelsesråds revision.
(11)
Som følge af kompleksiteten af de undersøgelser, der skal foretages inden for tilsynsområdet, bør beføjelsen til at pålægge og tvangsfuldbyrde sanktioner i forbindelse med ECB's tilsynsopgaver være underkastet længere tidsfrister, end de frister, der gælder for sanktioner vedrørende ECB's ikke-tilsynsopgaver. Suspenderingen og afbrydelsen af disse tidsfrister bør tilsvarende reguleres og tage højde for, at overtrædelsesprocedurerne inden for tilsynsområdet kan overlappe strafferetlige efterforskninger og straffesager, der er baseret på de samme faktiske forhold.
(12)
Forordning (EU) nr. 2532/98 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Ændringer
Forordning (EF) nr. 2532/98 ændres som følger:
1)
Artikel 1 ændres således:
a)
nr. 6) affattes således:
»6) »Tvangsbøde«: et pengebeløb, som et foretagende i tilfælde af vedvarende overtrædelse skal betale enten som straf eller med henblik på at tvinge de berørte personer til at overholde ECB's tilsynsforordninger og -afgørelser. Tvangsbøder beregnes for hver hele overtrædelsesdag,
a)
efter at der i overensstemmelse med proceduren, som er fastsat i artikel 3, stk. 1, andet afsnit, er givet foretagendet meddelelse om en beslutning, som kræver, at overtrædelsen bringes til ophør, eller
b)
hvis den vedvarende overtrædelse er omfattet af artikel 18, stk. 7, i Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 (7), i overensstemmelse med proceduren i artikel 4b i denne forordning.
b)
nr. 7) affattes således:
»7) »sanktioner«: bøder og tvangsbøder.«
2)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 1a
Generelle principper og anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse ved ECB's pålæggelse af sanktioner på foretagender, der ikke overholder forpligtelser, som følger af ECB-forordninger eller -afgørelser.
2. Reglerne, der finder anvendelse på ECB's pålæggelse af sanktioner for manglende overholdelse af en ECB-forordning eller -afgørelse i forbindelse med udførelsen af dens tilsynsopgaver, fraviger reglerne i artikel 2-4 i det omfang, dette er fastlagt i artikel 4a-4c.
3. ECB offentliggør enhver afgørelse om at pålægge et foretagende sanktioner for manglende overholdelse af en ECB-forordning eller -afgørelse inden for tilsynsområdet, uanset om afgørelsen er blevet påklaget eller ej.
ECB skal foretage denne offentliggørelse på sit websted uden ugrundet ophold, og efter at afgørelsen er blevet meddelt det berørte foretagende. Offentliggørelsen skal omfatte oplysninger om overtrædelsens art og identiteten på det berørte foretagende, medmindre offentliggørelse på denne måde vil:
a)
skade stabiliteten på de finansielle markeder eller en igangværende strafferetlig efterforskning, eller
b)
i det omfang, hvor dette kan fastslås, vil påføre det berørte foretagende uforholdsmæssig stor skade.
I disse tilfælde offentliggøres afgørelser om sanktioner i anonymiseret form. Alternativt, hvor de omhandlede omstændigheder forventes at ophøre inden for et rimeligt tidsrum, kan offentliggørelsen i henhold til dette stykke udsættes i et sådant rimeligt tidsrum.
Hvis der verserer en appel ved Domstolen vedrørende en afgørelse, der pålægger en sanktion, offentliggør ECB uden ugrundet ophold også oplysninger på sit officielle websted om status for den pågældende appel og udfaldet heraf.
ECB sikrer, at oplysninger, der offentliggøres i henhold til dette stykke, er tilgængelige på dets officielle websted i mindst fem år.«
3)
Artikel 2, stk. 4, affattes således:
»4. Hvis overtrædelsen består i undladelse af at opfylde en forpligtelse, fritager pålæggelse af en sanktion ikke foretagendet for at opfylde denne forpligtelse, medmindre andet udtrykkeligt angives i den beslutning, der træffes i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, eller artikel 4b.«
4)
Artikel 3 ændres som følger:
a)
Stk. 1, første pkt., affattes således:
»1. Beslutningen om, hvorvidt der skal indledes en overtrædelsesprocedure, træffes af ECB på eget initiativ eller på grundlag af et forslag herom fra den nationale centralbank i den medlemsstat, i hvis retsområde den påståede overtrædelse har fundet sted.«
b)
Stk. 10 affattes således:
»10. Hvis overtrædelsen udelukkende vedrører en opgave, der påhviler ESCB eller ECB i medfør af traktaten og statutten, kan der kun indledes en overtrædelsesprocedure på grundlag af denne forordning, uanset om national lovgivning eller nationale bestemmelser kræver en særskilt procedure. Hvis overtrædelsen desuden vedrører et eller flere områder uden for ESCB's eller ECB's kompetence, er retten til at indlede en overtrædelsesprocedure på grundlag af denne forordning uafhængig af enhver kompetent national myndigheds ret til at indlede særskilte procedurer vedrørende sådanne områder uden for ESCB's eller ECB's kompetence. Denne bestemmelse berører ikke anvendelsen af strafferetten og den nationale ret vedrørende tilsynsbeføjelserne i de deltagende medlemsstater i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1024/2013.«
5)
Følgende artikler indsættes:
»Artikel 4a
Specifikke regler vedrørende de øvre grænser for sanktioner, som ECB pålægger i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver
1. Uanset artikel 2, stk. 1, gælder følgende frister for de bøder og tvangsbøder, som ECB kan pålægge for overtrædelser vedrørende forordninger og afgørelser, og som ECB har vedtaget i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver:
a)
for bøder: Den øvre grænse er det dobbelte af den fortjeneste, der er opnået, eller af det tab, der er undgået, som følge af overtrædelsen, såfremt disse beløb kan beregnes, eller 10 % af foretagendets samlede årsomsætning.
b)
for tvangsbøder: Den øvre grænse er 5 % af den gennemsnitlige daglige omsætning per overtrædelsesdag. Tvangsbøder kan pålægges i maksimalt seks måneder fra den dato, som er fastsat i afgørelsen om pålæggelse af tvangsbøder.
2. I stk. 1 forstås ved:
a) »årsomsætning«: det berørte foretagendes årsomsætning i det foregående regnskabsår som defineret i relevant EU-ret, og hvis dette ikke er tilgængeligt, i henhold til det berørte foretagendes senest tilgængelige årsregnskaber. Hvis det berørte foretagende er et datterselskab af et moderforetagende, er den relevante samlede årsomsætning den samlede årsomsætning fra de senest tilgængelige konsoliderede årsregnskaber i det foregående regnskabsår, og hvis dette ikke er tilgængeligt, i henhold til det berørte foretagendes senest tilgængelige årsregnskaber
b) »gennemsnitlig dagsomsætning«: årsomsætningen, som defineret under litra a), divideret med 365.
Artikel 4b
Specifikke procedureregler for sanktioner, som ECB pålægger i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver
1. Uanset denne forordnings artikel 3, stk. 1-8, finder reglerne i nærværende artikel anvendelse på overtrædelser vedrørende forordninger og afgørelser, som ECB har vedtaget i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver.
2. Hvis ECB i forbindelse med udførelsen af sine opgaver i henhold til forordning (EU) nr.1024/2013, mener, at der er grund til at nære mistanke om, at en eller flere overtrædelser af en ECB-forordning eller -afgørelse, jf. artikel 18, stk. 7, i forordning nr. 1024/2013, begås eller er blevet begået af et foretagende, der har sit hovedkontor i en medlemsstat i euroområdet, udfører ECB de relevante undersøgelser i overensstemmelse med følgende bestemmelser.
3. Ved afslutningen af en undersøgelse, og før et færdigt udkast til afgørelse udarbejdes og fremsendes til Tilsynsrådet, underretter ECB i henhold til sin beføjelse til at undersøge overtrædelser inden for tilsynsområdet det berørte foretagende skriftligt om resultaterne af den foretagne efterforskning og om eventuelle indsigelser, som er gjort herimod.
I den i første afsnit omhandlede meddelelse oplyser ECB i henhold til sin beføjelse til at undersøge overtrædelser inden for tilsynsområdet det berørte foretagende om dets ret til at udtale sig skriftligt til ECB om de faktuelle resultater af efterforskningen og de indsigelser, som ifølge meddelelsen er gjort imod foretagendet, herunder de enkelte bestemmelser, som påstås ikke overholdt, og fastsætter en rimelig tidsfrist for fremsendelse af sådanne udtalelser. ECB har ikke pligt til at tage hensyn til skriftlige udtalelser, som er fremsendt efter udløbet af den tidsfrist, som ECB i henhold til sin beføjelse til at undersøge overtrædelser inden for tilsynsområdet har fastsat.
ECB kan også i henhold til sin beføjelse til at undersøge overtrædelser inden for tilsynsområdet, efter at have givet meddelelse i overensstemmelse med første afsnit, opfordre det berørte foretagende til at deltage i en mundtlig høring. Parterne, som er omfattet af en efterforskning, kan lade sig repræsentere ved og/eller bistå af advokater eller andre kvalificerede personer under høringen. Mundtlige høringer er ikke offentlige.
Et foretagende, som er genstand for efterforskning, har ret til aktindsigt, og denne ret skal garanteres. Den omfatter ikke fortrolige oplysninger.
4. Tilsynsrådet forelægger Styrelsesrådet et færdigt udkast til afgørelse, der fastslår, om det berørte foretagende har begået en overtrædelse eller ej, og som præciserer hvilke sanktioner der eventuelt skal pålægges, jf. proceduren i artikel 26, stk. 8, i forordning (EU) nr. 1024/2013.
5. Det berørte foretagende har ret til at anmode om, at Det Administrative Klagenævn foretager en revision af Styrelsesrådets afgørelse i henhold til stk. 4, jf. proceduren i artikel 24 i forordning (EU) nr. 1024/2013.
Artikel 4c
Specifikke tidsfrister for sanktioner, som ECB pålægger i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsopgaver
1. Uanset artikel 4 udløber retten til at træffe afgørelse om at pålægge en sanktion for manglende overholdelse af en ECB-forordning eller -afgørelse i forbindelse med tilsynsopgaver, fem år efter at overtrædelsen har fundet sted, eller i tilfælde af en vedvarende overtrædelse, fem år efter at overtrædelsen er ophørt.
2. Enhver foranstaltning truffet af ECB med henblik på undersøgelser eller procedurer i forbindelse med en overtrædelse medfører, at tidsfristen i stk. 1 afbrydes. Tidsfristen afbrydes med virkning fra datoen, hvorpå den berørte enhed under tilsyn underrettes om foranstaltningen. Enhver afbrydelse medfører, at løbetiden for tidsfristen begynder at løbe på ny. Tidsfristen må dog ikke overskride en periode på ti år, efter at overtrædelsen er indtrådt, eller, i tilfælde af en vedvarende overtrædelse, ti år efter at overtrædelsen er ophørt.
3. Tidsfristerne i de foregående stykker kan forlænges, hvis:
a)
Styrelsesrådets afgørelse er underlagt Det Administrative Klagenævns revision eller er påklaget til Den Europæiske Unions Domstol, eller
b)
der er indledt en straffesag mod det berørte foretagende vedrørende samme faktiske forhold. I et sådant tilfælde forlænges tidsfristerne i de foregående stykker, indtil Det Administrative Klagenævn eller Domstolen har revideret afgørelsen, eller indtil straffesagen mod det berørte foretagende er afsluttet.
4. ECB's ret til at tvangsfuldbyrde en afgørelse om at pålægge en sanktion udløber fem år efter, at en sådan afgørelse er blevet truffet. Enhver foranstaltning truffet af ECB med henblik på at tvangsfuldbyrde betalinger eller betalingsvilkår i forbindelse med den pålagte sanktion medfører, at tidsfristen for tvangsfuldbyrdelse afbrydes.
5. Tidsfristen for tvangsfuldbyrdelse af sanktioner suspenderes:
a)
indtil betalingsfristen for den pålagte sanktion er udløbet
b)
hvis tvangsfuldbyrdelse af betalingen af den pålagte sanktion er suspenderet i overensstemmelse med en afgørelse fra Styrelsesrådet eller Domstolen.«
Artikel 2
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. januar 2015.
UREDBA VIJEĆA (EU) 2015/159
od 27. siječnja 2015.
o izmjenama Uredbe (EZ) br. 2532/98 o ovlastima Europske središnje banke za izricanje sankcija
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 132. stavak 3.,
uzimajući u obzir Statut Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke, a posebno njegov članak 34. stavak 3.,
uzimajući u obzir preporuku Europske središnje banke (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (2),
uzimajući u obzir mišljenje Europske komisije (3),
djelujući u skladu s postupkom utvrđenim u članku 129. stavku 4. Ugovora i članku 41. Statuta Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke,
budući da:
(1)
Uredba Vijeća (EZ) br. 2532/98 (4) temelji se na članku 132. stavku 3. UFEU-a i članku 34. stavku 3. Statuta Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke (u daljnjem tekstu: „Statut”) kojim se ovlašćuje Vijeće da utvrdi granice i uvjete za Europsku središnju banku (u daljnjem tekstu: „ESB”) za izricanje novčanih kazni ili periodičnih penala poduzetnicima za neispunjavanje obveza koje proizlaze iz uredbi i odluka ESB-a. Sadržaj Uredbe (EZ) br. 2532/98 trebalo bi stoga ograničiti na kršenje uredaba i odluka koje je donio ESB. Za kršenje izravno primjenjivog prava Unije, osim uredaba i odluka koje je donio ESB, trebalo bi primjenjivati odgovarajuće odredbe propisane Uredbom Vijeća (EU) br. 1024/2013 (5).
(2)
ESB primjenjuje Uredbu (EZ) br. 2532/98 za nametanje sankcija u raznim područjima nadležnosti, uključujući posebno provođenje monetarne politike Unije, funkcioniranje platnih sustava i prikupljanja statističkih podataka.
(3)
Uredba (EU) br. 1024/2013 dodijelila je ESB-u neke nadzorne zadaće i omogućila mu da ih nametne kreditnim institucijama koje nadzire: (a) administrativne novčane kazne kada te institucije krše uvjet izravno primjenjiv pravom Unije u odnosu na koje administrativne novčane kazne moraju biti dostupne nadležnim tijelima prema mjerodavnom pravu Unije; i (b) sankcije u skladu s Uredbom (EZ) br. 2532/98 u slučaju povrede uredbi ili odluka ESB-a (u daljnjem tekstu zajedno se spominju kao „administrativne kazne”).
(4)
Članak 18. stavak 7. Uredbe (EU) br. 1024/2013 predviđa da za provođenje zadaća dodijeljenih mu ovom Uredbom, u slučaju kršenja uredbi ili odluka ESB-a, ESB može izreći sankcije u skladu s Uredbom (EZ) br. 2532/98.
(5)
U tom smislu, određene odredbe Uredbe (EZ) br. 2532/98 nisu usklađene sa širokim rasponom odredaba Uredbe (EU) br. 1024/2013 koje su izravno relevantne za ovlasti ESB-a za izricanje sankcija u slučaju povrede uredbi i odluka ESB-a. Stoga je potrebno utvrditi pravila propisana u Uredbi (EZ) br. 2532/98 koja bi trebalo izmijeniti ako se odnose na izricanje sankcija od strane ESB-a u slučaju kršenja uredbi ili odluka ESB-a koje se odnose na njegove nadzorne zadaće.
(6)
Na temelju svojih ovlasti za provedbu nadzornih zadaća koje su mu dodijeljene Ugovorima, propisanih člankom 34. Protokola (br. 4) uz Statut Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke, ESB je donio Uredbu (EU) br. 468/2014 (6). Kako bi se organizirao zadatak ESB-a da osigura usklađenost pravila sadržanih u izravno primjenjivom pravu Unije, Uredba (EU) br. 468/2014 detaljnije navodi, u skladu s člankom 4. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1024/2013 i u skladu s temeljnim pravima i načelima utvrđenima u Povelji Europske unije o temeljnim pravima, okvir za administrativne kazne propisane u članku 18. Uredbe (EU) br. 1024/2013. Također utvrđuje pravila koja se odnose na uvođenje administrativnih kazni u slučaju kršenja uredbi ili odluka ESB-a. Uredba (EU) br. 468/2014 instrument je provedbe sekundarnog zakonodavstva. U skladu s tim, u slučaju sukoba između odredaba utvrđenih u toj Uredbi i odredaba Uredbe (EZ) br. 2532/98, prevladat će Uredba (EZ) br. 2532/98.
(7)
ESB bi trebao objaviti odluke o izricanju sankcija u slučaju kršenja uredbe ili odluke ESB-a u području nadzora, osim ako bi takva objava ugrozila stabilnost financijskih tržišta ili izazvala, u mjeri u kojoj je moguće utvrditi, nerazmjernu štetu povezanom poduzetniku.
(8)
Gornja granica novčane kazne koju ESB može izreći poduzetniku za nepoštovanje uredbe ili odluke ESB-a u području nadzora ne bi se trebala razlikovati od gornje granice novčane kazne koju ESB može nametnuti poduzetniku za povredu izravno primjenjivog prava Unije, kako bi se osigurala dosljednost u postupanju s jednako ozbiljnim povredama. Stoga bi se iste gornje granice trebale primjenjivati na sve novčane kazne izrečene od strane ESB-a u izvršavanju njegovih nadzornih zadaća.
(9)
ESB bi trebao biti u stanju izreći periodične penale poduzetnicima kako bi ih prisilio da postupaju u skladu s uredbama ili odlukama ESB-a u području nadzora, ili prekinuo trajnu povredu tih uredbi ili odluka. Gornja granica periodičnih penala trebala bi biti razmjerna s gornjom granicom novčanih kazni primjenjivih u području nadzora.
(10)
Članak 25. Uredbe (EU) br. 1024/2013 određuje načelo podjele, pri čemu ESB provodi zadaće koje su mu dodijeljene Uredbom (EU) br. 1024/2013, ne dovodeći u pitanje svoje zadaće, te odvojeno od svojih zadaća koje se odnose na monetarnu politiku i odvojeno od bilo kojih drugih zadaća. To načelo treba slijediti bez ograničenja u svim zadaćama koje provodi ESB. Radi jačanja ovog načela podjele osnovan je Nadzorni odbor sukladno članku 26. Uredbe (EU) br. 1024/2013, koji je, između ostalog, odgovoran za pripremu nacrta odluka za Upravno vijeće ESB-a u području nadzora. Pored toga, odluke donesene od strane Upravnog vijeća ESB-a podliježu postupku preispitivanja od strane Administrativnog odbora za preispitivanja, u skladu s uvjetima utvrđenima u članku 24. Uredbe (EU) br. 1024/2013. Uzimajući u obzir načelo podjele i osnivanje Nadzornog odbora i Administrativnog odbora za preispitivanja, trebalo bi primijeniti dva različita postupka: (a) kada ESB razmatra izricanje administrativnih kazni u izvršavanju svojih nadzornih zadaća, odluke u tu svrhu donosi Upravno vijeće ESB-a na temelju potpunog nacrta odluke Nadzornog odbora, a te odluke podliježu preispitivanju od strane Administrativnog odbora za preispitivanja; i (b) kada ESB razmatra izricanje sankcija u izvršavanju svojih zadaća koje nisu povezane s nadzorom, odluke u tu svrhu donosi Izvršni odbor ESB-a, a te odluke podliježu preispitivanju od strane Upravnog vijeća ESB-a.
(11)
Zbog složenosti istrage povreda u području nadzora, na ovlast za izricanje i izvršenje administrativnih kazni trebali bi se primjenjivati duži rokovi od onih određenih za sankcije koje se odnose na zadaće ESB-a koje nisu povezane s nadzorom. Privremena obustava i prekid ovih rokova trebali bi biti uređeni na odgovarajući način, također uzimajući u obzir da bi se postupci radi utvrđivanja povrede u području nadzora mogli preklapati s kaznenim istragama i kaznenim postupcima koji su utemeljeni na istim činjenicama.
(12)
Uredbu (EZ) br. 2532/98 trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Izmjene
Uredba (EZ) br. 2532/98 mijenja se kako slijedi:
1.
Članak 1. mijenja se kako slijedi:
(a)
točka 6. zamjenjuje se sljedećim:
„6.
‚periodični penali’ znači novčani iznosi koje je, u slučaju trajne povrede, poduzetnik dužan platiti bilo kao kaznu, ili u smislu prisiljavanja dotičnih osoba da postupaju u skladu s nadzornim uredbama i odlukama ESB-a. Periodični penali obračunavaju se za svaki dan trajne povrede:
(a)
nakon obavijesti poduzetniku o odluci kojom se zahtijeva prestanak takve povrede u skladu s postupkom određenim u drugom podstavku članka 3. stavka 1.; ili
(b)
kada je trajna povreda obuhvaćena područjem primjene članka 18. stavka 7. Uredbe Vijeća (EU) br. 1024/2013 (7) u skladu s postupkom određenim u članku 4.b ove Uredbe;
;
(b)
točka 7. zamjenjuje se sljedećim:
„7.
‚sankcije’ znači novčane kazne i periodične penale.”
;
2.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 1.a
Opća načela i područje primjene
1. Ova se Uredba primjenjuje na sankcije koje ESB izriče poduzetnicima zbog nepostupanja u skladu s obvezama koje proizlaze iz odluka ili uredbi ESB-a, osim ako nije drugačije izričito određeno.
2. Pravila koja se primjenjuju na izricanje od strane ESB-a, u izvršavanju njegovih nadzornih zadaća, sankcija za povrede uredbi i odluka ESB-a odstupaju od pravila utvrđenih u člancima od 2. do 4. u mjeri određenoj u člancima od 4.a do 4.c.
3. ESB objavljuje bilo koju odluku kojom se poduzetniku izriču sankcije za povrede uredbi ili odluka ESB-a u području nadzora, neovisno o tome je li protiv sankcija izjavljena žalba.
ESB provodi takvu objavu na svojim internetskim stranicama, bez nepotrebnog odlaganja, a nakon što je dotični poduzetnik obaviješten o odluci. Objava mora sadržavati podatke o vrsti i prirodi povrede i identitet dotičnog poduzetnika, osim ako bi objava na ovaj način:
(a)
ugrozila stabilnost financijskih tržišta ili kaznenu istragu koja je u tijeku; ili
(b)
uzrokovala, u mjeri u kojoj je to moguće utvrditi, nerazmjernu štetu dotičnom poduzetniku.
U tim okolnostima, odluke koje se odnose na administrativne kazne objavljuju se na anonimnoj osnovi. Umjesto toga, ako je vjerojatno da će takve okolnosti prestati u razumnom roku, objava na temelju ovog stavka može se odgoditi za takvo vremensko razdoblje.
Ako je u tijeku žalbeni postupak pred Sudom u odnosu na odluku kojom se izriču sankcije, ESB bez nepotrebnog odgađanja također objavljuje na svojim službenim internetskim stranicama informacije o statusu žalbenog postupka o kojem se radi te o njegovu ishodu.
ESB osigurava da informacije objavljene sukladno ovom stavku ostanu na njegovim službenim internetskim stranicama najmanje pet godina.”
;
3.
U članku 2. stavak 4. zamjenjuje se sljedećim:
„4. Kad god povreda predstavlja propust obavljanja dužnosti, primjena sankcije ne izuzima poduzetnika od obveze obavljanja te dužnosti, osim ako odluka donesena u skladu s člankom 3. stavkom 4. ili člankom 4.b izričito određuje drukčije.”
;
4.
Članak 3. mijenja se kako slijedi:
(a)
prva rečenica stavka 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Odluku o pokretanju postupka radi utvrđivanja povrede donosi ESB postupajući na vlastitu inicijativu ili na temelju prijedloga koji mu je uputila nacionalna središnja banka države članice na čijem je području nadležnosti došlo do navodne povrede.”
;
(b)
stavak 10. zamjenjuje se sljedećim:
„10. Ako se povreda odnosi isključivo na zadaću povjerenu ESSB-u ili ESB-u na temelju Ugovora i Statuta, postupak radi utvrđivanja povrede moguće je pokrenuti samo na temelju ove Uredbe, bez obzira na postojanje bilo kojeg nacionalnog zakona ili propisa koji može predviđati poseban postupak. Ako se povreda također odnosi na jedno ili više područja izvan nadležnosti ESSB-a ili ESB-a, pravo na pokretanje postupka radi utvrđivanja povrede na temelju ove Uredbe neovisno je o bilo kojem pravu nadležnog nacionalnog tijela da pokrene posebne postupke u odnosu na ona područja koja su izvan nadležnosti ESSB-a ili ESB-a. Ova odredba ne dovodi u pitanje primjenu kaznenog prava i nacionalnog prava u pogledu bonitetnog nadzora u državama članicama sudionicama, u skladu s Uredbom (EU) br. 1024/2013.”
;
5.
Umeću se sljedeći članci:
„Članak 4.a
Posebna pravila u pogledu gornjih granica sankcija koje ESB izriče u izvršavanju svojih nadzornih zadaća
1. Odstupajući od članka 2. stavka 1., u slučaju povreda koje se odnose na odluke i uredbe donesene od strane ESB-a u izvršavanju njegovih nadzornih zadaća, granice unutar kojih ESB može izreći novčane kazne i periodične penale određuju se kako slijedi:
(a)
za novčane kazne, gornja granica jest u visini do dvostrukog iznosa dobiti ostvarene povredom, odnosno gubitaka izbjegnutih zbog povrede, ako ih je moguće utvrditi, ili 10 % ukupnog godišnjeg prometa poduzetnika;
(b)
za periodične penale, gornja granica jest 5 % prosječnog dnevnog prometa po danu povrede. Periodični penali mogu se izreći za razdoblje ne duže od šest mjeseci nakon datuma navedenog u odluci kojom se izriču periodični penali.
2. Za potrebe stavka 1.:
(a)
‚godišnji promet’ znači godišnji promet dotičnog poduzetnika u prethodnoj godini kako je određen mjerodavnim pravom Unije, a gdje to nije dostupno, prema posljednjim dostupnim godišnjim financijskim izvještajima te osobe. Ako je dotično poduzeće društvo kći matičnog poduzeća, relevantan ukupan godišnji promet jednak je ukupnom godišnjem prometu koji proizlazi iz posljednjeg dostupnog konsolidiranog financijskog izvještaja za prethodnu poslovnu godinu, a ako on nije dostupan, prema najnovijim dostupnim godišnjim financijskim izvještajima te osobe;
(b)
‚prosječni dnevni promet’ znači godišnji promet, kako je definiran pod točkom (a), podijeljen s 365.
Članak 4.b
Posebna postupovna pravila za sankcije koje ESB izriče u izvršavanju svojih nadzornih zadaća
1. Odstupajući od članka 3. stavaka 1. do 8., pravila utvrđena u ovom članku primjenjuju se na povrede koje se odnose na odluke i uredbe donesene od strane ESB-a u izvršavanju njegovih nadzornih zadaća.
2. Ako ESB u obavljanju svojih zadaća na temelju Uredbe (EU) br. 1024/2013 smatra da postoji razlog za sumnju da je poduzeće sa sjedištem u državi članici europodručja počinilo jedno ili više kršenja uredbe ili odluke ESB iz članka 18. stavka 7. Uredbe (EU) br. 1024/2013, ESB provodi odgovarajuće istrage u skladu sa sljedećim odredbama.
3. Po završetku istrage i prije izrade prijedloga potpunog nacrta odluke i njegove dostave Nadzornom odboru, ESB, koji je ovlašten da istražuje povrede u području nadzora, obavještava dotičnog poduzetnika pisanim putem o nalazima provedene istrage i o svim prigovorima s tim u vezi.
U obavijesti iz prvog podstavka, ESB, koji je ovlašten istražiti povrede u području nadzora, dužan je obavijestiti poduzetnika o njegovu pravu da ESB-u dostavi pisani podnesak o činjeničnim rezultatima i prigovorima iznesenim protiv subjekta koji je tamo naveden, uključujući pojedinačne odredbe koje su navodno povrijeđene, te dodjeljuje razuman rok za izradu takvih podnesaka. ESB nije dužan uzeti u obzir pisane podneske izrađene nakon isteka roka koji odredi ESB kao tijelo koje je ovlašteno istražiti povrede u području nadzora.
ESB, kao tijelo koje je ovlašteno istražiti povrede u području nadzora, također može, nakon obavijesti u skladu s prvim podstavkom, pozvati dotičnog poduzetnika da prisustvuje usmenoj raspravi. Stranke koje su predmet istrage na raspravi mogu biti zastupane i/ili im mogu pomagati pravnici ili druge stručne osobe. Usmena rasprava nije javna.
Poduzeću pod istragom zajamčeno je pravo pristupa spisu. To ne vrijedi za povjerljive informacije.
4. Nadzorni odbor predlaže Upravnom vijeću kompletan nacrt odluke kojom se određuje je li dotični poduzetnik izvršio kršenje i određuje koje će se sankcije izreći, ako ih ima, u skladu s postupkom iz članka 26. stavka 8. Uredbe (EU) br. 1024/2013.
5. Dotični poduzetnik ima pravo od strane Administrativnog odbora za preispitivanja zahtijevati preispitivanje odluke koju je donijelo Upravno vijeće sukladno stavku 4., u skladu s postupkom utvrđenim člankom 24. Uredbe (EU) br. 1024/2013.
Članak 4.c
Posebni rokovi za sankcije koje izriče ESB u izvršavanju svojih nadzornih zadaća
1. Odstupajući od članka 4., pravo na donošenje odluke za izricanje sankcije u odnosu na povredu odluke ili uredbe ESB-a u izvršavanju njegovih nadzornih zadaća istječe u roku od pet godina nakon što je nastupila povreda ili, u slučaju trajne povrede, pet godina nakon što je povreda prestala.
2. Svaka radnja koju poduzme ESB u svrhu istrage ili postupaka vezanih uz povredu, uzrokuje prekid roka utvrđenog u stavku 1. Zastara se prekida s učinkom od dana kada je dotični nadzirani subjekt obaviješten o radnji. Prilikom svakog prekida rok počinje teći iznova. Međutim, rok ne prelazi razdoblje od deset godina nakon nastupanja povrede ili, u slučaju trajne povrede, razdoblje od deset godina nakon što je povreda prestala.
3. Rokovi opisani u prethodnim stavcima mogu se produljiti:
(a)
ako odluka Upravnog vijeća podliježe postupku preispitivanja od strane Administrativnog odbora za preispitivanja ili žalbenom postupku pred Sudom Europske unije; ili
(b)
ako je u tijeku kazneni postupak protiv dotičnog poduzetnika u vezi s istim činjenicama. U takvu slučaju, rokovi opisani u prethodnim stavcima produljuju se za vrijeme koje je potrebno Administrativnom odboru za preispitivanja ili Sudu za preispitivanje odluke, ili do okončanja kaznenog postupka protiv dotičnog poduzetnika.
4. Pravo ESB-a da provede odluku o izricanju sankcije ističe pet godina nakon što je donesena takva odluka. Svaka radnja ESB-a usmjerena na izvršenje plaćanja ili uvjeta plaćanja na temelju izrečene sankcije uzrokuje prekid zastare za izvršenje.
5. Zastara za izvršenje sankcije suspendira se:
(a)
dok ne prođe rok zastare za plaćanje izrečene sankcije;
(b)
ako je izvršenje plaćanja izrečene sankcije suspendirano na temelju odluke Upravnog vijeća ili od Suda.”
.
Članak 2.
Stupanje na snagu
Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Bruxellesu 27. siječnja 2015.