KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 16. oktober 2014
om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1313/2013/EU om en EU-civilbeskyttelsesmekanisme og om ophævelse af Kommissionens beslutning 2004/277/EF, Euratom og 2007/606/EF, Euratom
(meddelt under nummer C(2014) 7489)
(EØS-relevant tekst)
(2014/762/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1313/2013/EU af 17. december 2013 om en EU-civilbeskyttelsesmekanisme (1), særlig artikel 32, stk. 1, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Det overordnede mål med EU-civilbeskyttelsesmekanismen (»EU-mekanismen«) er at styrke samarbejdet mellem Unionen og medlemsstaterne og fremme koordineringen på civilbeskyttelsesområdet for at gøre forebyggelsen af og beredskabet og indsatsen i tilfælde af naturkatastrofer og menneskeskabte katastrofer mere effektiv.
(2)
Eftersom katastrofer kan indtræffe når som helst, bør katastrofeberedskabskoordinationscentret (ERCC), der er oprettet i henhold til artikel 7 i afgørelse nr. 1313/2013/EU, på ethvert tidspunkt sikre tæt kontakt til medlemsstaternes kontaktpunkter.
(3)
Det fælles katastrofevarslings- og informationssystem (CECIS) er en vigtig del af EU-mekanismen, fordi det sikrer, at de oplysninger, der udveksles mellem medlemsstaterne, bevarer deres autenticitet, integritet og fortrolige karakter, både i rutinesituationer og i katastrofesituationer. Der bør oprettes en separat version af CECIS, som de regionale havkonventioners sekretariater og tredjelande, der deler et regionalt havområde med Unionen, har adgang til med tanke på den særlige type indsats, der finder sted i forbindelse med havforurening.
(4)
For at sikre operationel effektivitet bør der fastsættes minimumskrav til de moduler, andre indsatskapaciteter og eksperter, der identificeres i henhold til artikel 9, stk. 1, i afgørelse nr. 1313/2013/EU, og for disses operationelle krav, funktionsmåde og interoperabilitet, jf. artikel 9, stk. 2, i afgørelse nr. 1313/2013/EU. Modulerne bør især være i stand til at arbejde selvforsynende i et givent tidsrum, kunne deployeres hurtigt og være interoperable. For at øge modulernes interoperabilitet er det nødvendigt at fastlægge foranstaltninger på EU-plan og i medlemsstaterne.
(5)
Der bør fastsættes kapacitetsmål for Den Europæiske Katastrofeberedskabskapacitet (EERC), som bør revideres regelmæssigt, for at have et tilstrækkeligt antal af alle typer moduler, andre indsatskapaciteter og eksperter til rådighed for deployering under EU-mekanismen. Der bør også fastsættes kvalitets- og interoperabilitetskrav, som revideres regelmæssigt, for at sikre et ensartet minimumsniveau for kvaliteten og interoperabiliteten af alle kapaciteter, der deltager i EERC.
(6)
Der bør fastlægges en certificerings- og registreringsprocedure, herunder elementer til selvevaluering, bekræftelse af, at alle kapaciteterne i den frivillige pulje opfylder alle nødvendige krav og drager fordel af begrænset EU-samfinansiering af såkaldte »tilpasningsomkostninger«, hvor dette er relevant. Denne certificerings- og registreringsprocedure bør desuden sikre en passende geografisk balance mellem kapaciteterne i overensstemmelse med risicienes placering og tage alle interesserede medlemsstaters deltagelse i betragtning.
(7)
Identificeringen af indsatskapacitetsmangler i EERC bør give Kommissionen og medlemsstaterne mulighed for sammen at afgøre, hvor der ikke tilstrækkelige kapaciteter til rådighed i eller uden for den frivillige pulje. Medlemsstater, der individuelt eller i konsortier søger at afhjælpe disse mangler, bør drage fordel af begrænset EU-samfinansiering, forudsat at dette er omkostningseffektivt, og at manglerne bekræftes af risikovurderinger.
(8)
For at udvikle EERC bør begrænset EU-samfinansiering i form af rammekontrakter, rammeaftaler om partnerskab eller lignende ordninger understøtte medlemsstaternes adgang til yderligere kapaciteter, således at midlertidige mangler kan afhjælpes i forbindelse med usædvanlige katastrofer, dvs. katastrofer af en art og størrelse, der ligger ud over, hvad der med rimelighed kan forventes, og som det er muligt at forberede sig på. Disse kapaciteter bør medtages i den frivillige pulje til deployering under EU-mekanismen.
(9)
EU-mekanismens uddannelsesprogram er fortsat væsentlig for det civilbeskyttelses- og katastrofehåndteringspersonale, der deployeres inden for rammerne af EU-mekanismen. I overensstemmelse med dets anvendelsesområde, som er defineret i artikel 13, stk. 1, i afgørelse nr. 1313/2013/EU, bør det dække både forebyggelses-, beredskabs- og indsatsfaserne.
(10)
EU-mekanismens øvelsesprogram bør forsat spille en væsentlig rolle i det praktiske deployeringsberedskab, som EU-mekanismen deltager i, og i udvekslingen af erfaringer i forbindelse med de civilbeskyttelsesindsatser, der finder sted inden for rammerne af EU-mekanismen. Øvelsesprogrammet bør gennemføres i henhold til en strategisk ramme, der opstiller øvelsernes mål og rolle i forhold til EU-mekanismen, samt specifikke prioriteter, der medtages i de årlige arbejdsprogrammer.
(11)
Der bør fastlægges en systematisk, fokuseret og sammenhængende tilgang til indsamling, analyse, fremme og implementering af de indhøstede erfaringer, der dækker hele katastrofehåndteringsforløbet.
(12)
Hvad angår EU-mekanismen, er det vigtigt at have klare operationelle procedurer for mekanismens katastrofeindsats, som sikrer en effektiv bistand i katastrofesituationer, herunder for de relevante internationale organisationer, der er omhandlet i artikel 16, stk. 1, i afgørelse nr. 1313/2013/EU.
(13)
For at sikre at EU-mekanismens effektivitet og lønsomhed maksimeres, bør alle anmodninger og tilbud om bistand være så specifikke som muligt og indeholde alle nødvendige oplysninger.
(14)
For at sikre en effektiv koordinering af bistand bør ERCC dele sin vurdering af de kritiske behov og sine henstillinger om deployering fra den frivillige pulje med alle medlemsstaterne og udarbejde passende deployeringsplaner for hver anmodning om bistand. Udvælgelsen af kapaciteter fra den frivillige pulje bør ske på baggrund af specifikke og objektive kriterier, der bør prioriteres på grundlag af de forhåndenværende operationelle behov.
(15)
For at forbedre EU-mekanismens reaktionstider, hvor dette måtte være nødvendigt, bør medlemsstaterne træffe de nødvendige forberedelser til deployering af de kapaciteter, de har stillet til rådighed i den frivillige pulje.
(16)
Adgangen til tekniske eksperter, vurderings- og koordineringseksperter, herunder holdledere, er en vigtig del af EU-mekanismen. Eksperternes opgaver og funktioner bør fastlægges, og der bør fastsættes en procedure for deres deployering.
(17)
Artikel 23 i afgørelse nr. 1313/2013/EU fastsætter særlige bestemmelser om transportstøtte i forbindelse med en katastrofe med henblik på at fremme en hurtig og effektiv indsats gennem EU-mekanismen. Det er nødvendigt at fastsætte regler og procedurer for anmodninger fra medlemsstaterne om finansiel støtte fra Unionen til transport af bistand til det katastroferamte land og Kommissionens behandling af disse anmodninger.
(18)
Af hensyn til gennemsigtigheden, sammenhængen og effektiviteten er det nødvendigt at fastlægge, hvilke oplysninger medlemsstaterne og Kommissionen skal give i anmodningerne om transportstøtte og de tilhørende svar.
(19)
I tilfælde, hvor der kan ydes finansiel bistand fra Unionen i henhold til afgørelse nr. 1313/2013/EU, bør medlemsstaterne have valget mellem at anmode om et tilskud eller en transporttjeneste.
(20)
Kommissionens beslutning 2004/277/EF, Euratom (2) og 2007/606/EF, Euratom (3) bør ophæves.
(21)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Civilbeskyttelsesudvalget -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
KAPITEL 1
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
Denne afgørelse fastsætter gennemførelsesbestemmelser til afgørelse nr. 1313/2013/EU, for så vidt angår:
a)
Katastrofeberedskabskoordinationscentrets (»ERCC«) interaktion med medlemsstaternes kontaktpunkter
b)
komponenterne i det fælles katastrofevarslings- og informationssystem (»CECIS«) og tilrettelæggelsen af informationsudveksling gennem dette system
c)
identifikation af moduler, andre indsatskapaciteter og eksperter såvel som de operationelle krav til modulernes interoperabilitet og funktionsmåde, herunder deres opgaver, kapaciteter, hovedbestanddele, selvforsyning og deployering
d)
de kapacitetsmål, kvalitets- og interoperabilitetskrav samt den certificerings- og registreringsprocedure, der er nødvendige for, at EERC kan fungere, herunder de finansielle ordninger
e)
påvisning af mangler i EERC og afhjælpning af dem
f)
tilrettelæggelse af uddannelsesprogrammet, rammerne for øvelser og programmet for erfaringsopsamling
g)
de operationelle procedurer for katastrofeindsatsen i og uden for Unionen, herunder identificering af de relevante internationale organisationer
h)
fremgangsmåden for deployering af eksperthold
i)
tilrettelæggelse af støtte til transport af bistand.
Artikel 2
Definitioner
I denne afgørelse forstås ved:
(1) »bistandsanmodende part«: den medlemsstat eller det tredjeland, der er berørt af en katastrofe eller en nært forestående katastrofe eller forventer at blive berørt af en nært forestående katastrofe, såvel som De Forenede Nationer, De Forenede Nationers agenturer eller andre relevante internationale organisationer, jf. bilag VII
(2) »civilbeskyttelsesbistand«: hold, eksperter eller moduler beregnet til civilbeskyttelse med deres udstyr samt hjælpeudstyr eller -forsyninger, der er nødvendige for at begrænse de umiddelbare følger af en katastrofe
(3) »bufferkapacitet«: katastrofeindsatskapaciteter, for hvilke det gælder, at tilgængeligheden af og den hurtige adgang til dem er samfinansieret i henhold til artikel 21, stk. 2, litra d), i afgørelse nr. 1313/2013/EU
(4) »indsatshold«: et hold bestående af menneskelige og materielle ressourcer, herunder moduler, der er oprettet af en eller flere medlemsstater til brug ved civilbeskyttelsesindsatser
(5) »teknisk støttehold«: et hold bestående af menneskelige og materielle ressourcer, der er oprettet af en eller flere medlemsstater med henblik på udførelse af støtteopgaver, jf. bilag II.
KAPITEL 2
KATASTROFEBEREDSKABSKOORDINATIONSCENTRET (ERCC)
Artikel 3
ERCC's interaktion med medlemsstaternes kontaktpunkter
1. Hver medlemsstat udpeger et nationalt kontaktpunkt til ERCC, som er til rådighed 24 timer i døgnet, 7 dage om ugen. Udpegelsen sker ved anvendelse af den deltagerformular, der er opstillet i bilag I.
2. ERCC holder tæt kontakt til medlemsstaternes kontaktpunkter med henblik på at kunne udføre sine almindelige opgaver samt indsatsopgaverne i denne afgørelse og afgørelse nr. 1313/2013/EU.
KAPITEL 3
DET FÆLLES KATASTROFEVARSLINGS- OG INFORMATIONSSYSTEM (CECIS)
Artikel 4
De forskellige dele af CECIS
CECIS omfatter følgende tre dele:
a)
en netværksdel, der forbinder de kompetente myndigheder, kontaktpunkterne i medlemsstaterne og ERCC
b)
en applikationsdel bestående af de databaser og andre informationssystemer, som er nødvendige for EU-mekanismens funktion, og navnlig systemer, der er nødvendige:
i)
for at sende meddelelser
ii)
for at sikre kommunikation og informationsdeling mellem ERCC, de kompetente myndigheder og kontaktpunkterne
iii)
for at videreformidle indhøstede erfaringer fra indsatser
c)
en sikkerhedsdel, som udgøres af de systemer, regler og procedurer, der er nødvendige for at sikre, at de data, der lagres hos eller udveksles via CECIS, bevarer deres autenticitet, integritet og fortrolige karakter.
Artikel 5
Informationssikkerhed
1. CECIS skal kunne behandle dokumenter, databaser og informationssystemer på en sikker måde ved hjælp af »de sikre transeuropæiske tjenester for telematik mellem administrationerne« (sTESTA) eller en sammenlignelig tjeneste.
2. Ved overførsel af dokumenter og oplysninger, som er klassificeret »EU CONFIDENTIAL« eller højere, skal der træffes særlige aftaler mellem ophavsmanden og modtageren/modtagerne, jf. Kommissionens afgørelse 2001/844/EF, EKSF, Euratom (4).
Artikel 6
Fremsendelse af oplysninger og ajourføring
1. Medlemsstaterne fremsender de relevante oplysninger til Kommissionen ved anvendelse af den deltagerformular, der er opstillet i bilag I.
2. Medlemsstaterne giver oplysning om kontaktpunkter og, hvor det er relevant, andre beredskabstjenester, der tager sig af naturkatastrofer, teknologiske ulykker, strålingsulykker og miljøulykker, herunder utilsigtet havforurening.
3. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen om enhver ændring af de i stk. 1 og 2 nævnte oplysninger.
4. CECIS-databasen har en særlig del, der indeholder oplysninger om registreringen og tilgængeligheden af indsatskapaciteterne i EERC. Kommissionen sikrer, at de nationale kontaktpunkter for civilbeskyttelse har kontinuerlig adgang hertil.
5. Medlemsstaterne sikrer, at den særlige del af CECIS-databasen altid er ajourført, for så vidt angår status for tilgængelighed og alle nødvendige faktuelle oplysninger om de relevante karakteristika for de indsatskapaciteter, der er registreret i EERC.
6. Om nødvendigt kan medlemsstaterne give andre relevante nationale myndigheder læseadgang til CECIS.
Artikel 7
CECIS-brugergruppen
En brugergruppe bestående af repræsentanter indstillet af medlemsstaterne bistår Kommissionen i forbindelse med validering og afprøvning af CECIS.
Artikel 8
Gennemførelse og videreudvikling
1. Kommissionen forvalter og videreudvikler CECIS under hensyntagen til medlemsstaternes behov og krav.
2. Medlemsstaterne etablerer et passende informationsteknologisk miljø til CECIS på deres område i overensstemmelse med de forpligtelser, de har indgået ifølge deltagerformularen i bilag I.
Artikel 9
CECIS for havforurening
1. Kommissionen sikrer, at medlemsstaterne og Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed har adgang til en særlig CECIS-applikation via internettet med tanke på den særlige type indsats, der finder sted i forbindelse med havforurening.
2. Denne applikation, der er tilgængelig via internettet, skal også være til rådighed for tredjelande, der deler et regionalt havområde med Unionen. Derudover kan de relevante regionale havkonventioners sekretariater også gives adgang på ad hoc-basis.
KAPITEL 4
MODULER, TEKNISKE STØTTEHOLD, ANDRE INDSATSKAPACITETER OG EKSPERTER
Artikel 10
Registrering af moduler, tekniske støttehold, andre indsatskapaciteter og eksperter
1. Medlemsstaterne registrerer deres moduler, tekniske støttehold, andre indsatskapaciteter og eksperter i CECIS-databasen, jf. artikel 9, stk. 6, i afgørelse nr. 1313/2013/EU.
2. De moduler, tekniske støttehold, andre indsatskapaciteter og eksperter, der på forhånd er stillet til rådighed for EERC, registreres i en særlig del af CECIS-databasen.
3. De i stk. 1 og 2 nævnte oplysninger holdes ajour.
Artikel 11
Sammensætningen af moduler, tekniske støttehold, andre indsatskapaciteter og eksperter
1. Modulerne og de tekniske støttehold kan sammensættes af ressourcer fra en eller flere medlemsstater.
2. Hvis et modul eller et teknisk støttehold består af flere bestanddele, kan deployeringen af det pågældende modul eller tekniske støttehold i en indsats begrænses til de bestanddele, der er nødvendige for den pågældende indsats.
Artikel 12
Modulers selvforsyning
1. Følgende selvforsyningselementer indgår i hvert modul, jf. bilag II:
a)
passende ly for de fremherskende vejrforhold
b)
elproduktion og belysning til dækning af indsatsens basisforbrug og det udstyr, der kræves til at opføre opgaven
c)
sanitære faciliteter og hygiejnefaciliteter til modulets personale
d)
mad og vand til modulets personale
e)
lægepersonale eller paramedicinsk personale, medicinsk udstyr og forsyninger til modulets personale
f)
oplagring og vedligehold af modulets udstyr
g)
kommunikationsudstyr med forbindelse til de relevante parter, navnlig dem der har ansvaret for koordinering på indsatsstedet
h)
lokal transport
i)
logistik, udstyr og personale til etablering af en lejr til indsatsen og igangsættelse af indsatsen straks ved ankomsten til stedet.
2. Den tilbydende medlemsstat sikrer overensstemmelse med selvforsyningskravene ved hjælp af følgende elementer:
a)
ved at medtage det nødvendige personale og udstyr og de nødvendige forbrugsvarer i modulet
b)
ved at træffe de nødvendige foranstaltninger på indsatsstedet
c)
ved at træffe de nødvendige forberedende foranstaltninger for at kombinere indsatshold, der ikke er selvforsynende, med tekniske støttehold, således at de i artikel 13 omhandlede krav er opfyldt, inden det berørte modul registreres i overensstemmelse med artikel 10, stk. 1.
3. Der garanteres en selvforsyningsperiode fra indsatsens start på minimum
a)
96 timer
b)
de perioder, der er fastsat i bilag II.
Artikel 13
Krav til moduler og tekniske støttehold
1. Modulerne skal opfylde de generelle krav i bilag II.
2. De tekniske støttehold skal opfylde de generelle krav i bilag II.
3. De generelle krav i bilag II revideres fra tid til anden.
4. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at:
a)
modulerne kan fungere sammen med andre moduler
b)
de tekniske støttehold kan fungere sammen med andre tekniske støttehold og med relevante aktører på indsatsstedet
c)
et moduls bestanddele kan fungere som ét modul
d)
de tekniske støtteholds bestanddele kan fungere sammen som ét teknisk støttehold
e)
modulerne og de tekniske støttehold er i stand til, når de deployeres uden for Unionen, at fungere sammen med internationale katastrofeindsatskapaciteter, der hjælper det ramte land
f)
holdledere, stedfortrædende holdledere og kontaktpersoner i modulerne og de tekniske støttehold deltager i passende uddannelseskurser og øvelser, der tilrettelægges af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 26-32.
KAPITEL 5
UDVIKLING AF DEN EUROPÆISKE KATASTROFEBEREDSKABSKAPACITET (EERC) I FORM AF EN FRIVILLIG PULJE
Artikel 14
Kapacitetsmål
1. EERC's kapacitetsmål fastsættes i bilag III.
2. Kommissionen vurderer i samarbejde med medlemsstaterne mindst hvert andet år, om kapacitetsmålene er egnede, og reviderer dem om nødvendigt på grundlag af de risici, der er identificeret i de nationale risikovurderinger eller andre passende nationale og internationale informationskilder.
3. Medlemsstaterne sender Kommissionen de relevante oplysninger om risici, der er nødvendige for at kunne vurdere kapacitetsmålene.
Artikel 15
Krav til kvalitet og interoperabilitet
1. De krav til kvalitet og interoperabilitet, der er fastsat i bilag IV, gælder for moduler, tekniske støttehold, andre indsatskapaciteter og eksperter i EERC.
2. Kommissionen vurderer i samarbejde med medlemsstaterne mindst hvert andet år, om disse krav til kvalitet og interoperabilitet er egnede, og reviderer dem om nødvendigt. Kvalitetskravene baseres på etablerede internationale standarder, hvor sådanne standarder allerede eksisterer.
Artikel 16
Certificerings- og registreringsprocedure
1. Den certificerings- og registreringsprocedure, der er fastsat i stk. 2-8, gælder for moduler, tekniske støttehold, anden indsatskapacitet og eksperter i EERC.
2. Certificering og registrering forudsætter, at kvalitetskravene i bilag IV opfyldes, dog med undtagelse af bufferkapaciteter, på hvilke artikel 25, stk. 3, finder anvendelse.
3. Medlemsstater, der tilbyder EERC et bestemt modul, teknisk støttehold, anden indsatskapacitet eller ekspert, afgiver de oplysninger, der er fastsat i bilag V.
4. Kommissionen vurderer, om det pågældende modul, det pågældende tekniske støttehold, den pågældende anden indsatskapacitet eller den pågældende ekspert kan medtages i EERC, og underretter straks den relevante medlemsstat om konklusionen. Ved denne vurdering tager Kommissionen navnlig opfyldelsen af kvalitetskravene, kapacitetsmålene, fuldstændigheden af de afgivne oplysninger, den geografiske nærhed og alle medlemsstaters deltagelse i betragtning, foruden andre relevante faktorer, som den fastlægger på forhånd, og som gælder for alle sammenlignelige moduler, tekniske støttehold, andre indsatskapaciteter og eksperter.
5. Såfremt det vurderes, at modulet, det tekniske støttehold, anden indsatskapacitet eller ekspert kan medtages i EERC, indleder Kommissionen certificeringsproceduren for det pågældende modul, det pågældende tekniske støttehold, den pågældende anden indsatskapacitet eller den pågældende ekspert på grundlag af de afgivne oplysninger og eventuelle andre oplysninger, som Kommissionen anmoder den relevante medlemsstats myndigheder om. I tilfælde hvor Kommissionen på grundlag af de forhåndenværende oplysninger anser kravene til kvalitet og interoperabilitet som værende opfyldt, kan den registrere modulet, det tekniske støttehold, anden indsatskapacitet eller ekspert i den frivillige pulje.
6. Kommissionen underretter skriftligt den relevante medlemsstats myndigheder om sin vurdering af påkrævet uddannelse, kurser og/eller workshopper samt andre relevante certificerings- og registreringsbetingelser.
7. Hvis alle certificeringsbetingelser er opfyldt, erklærer Kommissionen modulet, det tekniske støttehold, anden indsatskapacitet eller eksperten for certificeret til EERC og underretter medlemsstaten herom.
8. Certificeringen af et modul, teknisk støttehold, anden indsatskapacitet eller en ekspert revurderes senest efter tre år, såfremt aktivet indsendes til ny registrering i EERC.
9. Kommissionen vurderer i samarbejde med medlemsstaterne mindst hvert andet år, om certificerings- og registreringsproceduren er egnet, og reviderer den om nødvendigt.
Artikel 17
Finansielle ordninger for tilpasningsomkostninger
1. Medlemsstaterne kan anmode om et tilskud til finansiering af tilpasningsomkostninger individuelt for hvert modul, hvert teknisk støttehold, hver anden indsatskapacitet eller hver ekspert, uden at Kommissionen skal offentliggøre en indkaldelse af forslag. Tilpasningsomkostninger omfatter de omkostningselementer, der er omhandlet i artikel 21, stk. 2, i afgørelse nr. 1313/2013/EU.
2. Til underbygning af anmodningen sender medlemsstaten Kommissionen planer for implementeringen af tilpasningsomkostningerne, der bl.a. omfatter de anslåede omkostninger og tidsplaner.
3. Kommissionen vurderer og, såfremt de relevante krav opfyldes, godkender de i stk. 2 omhandlede implementeringsplaner, og specificerer, hvilke af de omhandlede omkostninger, der kan antages som tilpasningsomkostninger.
4. Når anmodningen er vurderet, træffer Kommissionen tildelingsafgørelsen.
5. Medlemsstaterne rapporterer detaljeret til Kommissionen om de afholdte tilpasningsomkostninger.
KAPITEL 6
AFHJÆLPNING AF INDSATSKAPACITETSMANGLER
Artikel 18
Overvågning af de fremskridt, der gøres med at opfylde kapacitetsmålene
Kommissionen overvåger i samarbejde med medlemsstaterne løbende de fremskridt, der gøres med at opfylde kapacitetsmålene, under hensyntagen til de i artikel 20 identificerede kapaciteter og holder regelmæssigt medlemsstaterne underrettet om sin vurdering af disse fremskridt. Kommissionen underretter medlemsstaterne om resterende indsatskapacitetsmangler i tilstrækkelig detaljeret grad.
Artikel 19
Procedure for identificering af indsatskapacitetsmangler
1. Som en del af overvågningen af de fremskridt, der gøres med at opfylde kapacitetsmålene, vurderer Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne forskellen mellem de kapaciteter, som medlemsstaterne har registreret i EERC, og kapacitetsmålene i bilag III.
2. Kommissionen og medlemsstaterne betragter kun de kapaciteter, der er registreret i overensstemmelse med artikel 16, som stillet til rådighed af medlemsstaterne for EERC.
Artikel 20
Procedure for identificering af indsatskapaciteter uden for EERC
1. Hvis Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne identificerer potentielt væsentlige indsatskapacitetsmangler, jf. artikel 19 i denne afgørelse, undersøger den i samarbejde med medlemsstaterne, om de nødvendige kapaciteter er til rådighed uden for EERC, jf. artikel 12, stk. 2, i afgørelse nr. 1313/2013/EU.
2. Kommissionen betragter kun følgende kapaciteter som værende til rådighed uden for EERC:
a)
kapaciteter, der er registreret i CECIS
b)
bufferkapaciteter og
c)
kapaciteter, der ikke hører ind under litra a) eller b), men som uden videre kan stilles til rådighed for medlemsstaten eller medlemsstaterne i de påkrævede mængder, på det påkrævede indsatssted, inden for den påkrævede tidsfrist og i den påkrævede periode.
3. Med henblik på at fastslå de i stk. 2, litra c), omhandlede kapaciteter fremsender Kommissionen en anmodning til de nationale kontaktpunkter, der beskriver vurderingen af de potentielt væsentlige indsatskapacitetsmangler, og opfordrer medlemsstaterne til at fremsende oplysninger om mulige kapaciteter, der måtte være til rådighed uden for EERC, jf. stk. 2, litra c).
4. Kommissionen fastsætter i sin anmodning en svarfrist på op til 60 kalenderdage afhængig af, hvor kompliceret det forventes at være for medlemsstaterne at fastslå de i stk. 2 omhandlede kapaciteter.
5. Medlemsstaterne informerer skriftligt og inden for fristen Kommissionen om de nærmere detaljer vedrørende eventuelle kapaciteter som omhandlet i stk. 2.
6. Hvis en medlemsstat ikke afgiver skriftligt svar inden den fastsatte frist, antager Kommissionen, for så vidt angår den omhandlede vurdering, at medlemsstaten ikke har kapaciteter som omhandlet i stk. 2 til rådighed.
7. På grundlag af medlemsstaternes oplysninger, og idet der udelukkende tages højde for de kapaciteter, der er omhandlet i stk. 2, vurderer Kommissionen, hvorvidt disse kapaciteter afhjælper de identificerede indsatskapacitetsmangler, jf. artikel 19 i denne afgørelse. Kommissionen anser først indsatskapacitetsmanglerne som afhjulpet, når antallet af kapaciteter i EERC og de i stk. 2 omhandlede kapaciteter tilsammen er lig eller overstiger kapacitetsmålene i bilag III.
Artikel 21
Procedure for afhjælpning af indsatskapacitetsmangler
1. Hvis Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne identificerer potentielt væsentlige indsatskapacitetsmangler, jf. artikel 19, som ikke kan afhjælpes i henhold til artikel 20, underretter den skriftlig medlemsstaterne om, hvad den betragter som strategiske indsatskapacitetsmangler.
2. Kommissionen opfordrer skriftligt medlemsstaterne til at afhjælpe de strategiske indsatskapacitetsmangler i overensstemmelse med artikel 12, stk. 3, i afgørelse nr. 1313/2013/EU.
3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, hvorvidt, hvornår og hvordan de individuelt eller i samarbejde med andre medlemsstater påtænker at afhjælpe de strategiske indsatskapacitetsmangler.
Artikel 22
Kommissionens støtte til afhjælpning af strategiske indsatskapacitetsmangler
1. Når der er behov for EU-finansiering til at afhjælpe strategiske indsatskapacitetsmangler i overensstemmelse med artikel 12, stk. 3, og artikel 21, stk. 1, litra j), i afgørelse nr. 1313/2013/EU, offentliggør Kommissionen en indkaldelse af forslag om støtte til medlemsstaterne.
2. Ved besvarelse af indkaldelsen af forslag skal medlemsstaterne overholde bestemmelserne i artikel 21, stk. 1, litra j), nr. iii) og iv), i afgørelse nr. 1313/2013/EU.
3. Medlemsstaterne angiver bl.a., hvor stor en procentdel EU-finansiering, der er behov for.
Artikel 23
Støtteberettigede omkostninger i forbindelse med afhjælpning af indsatskapacitetsmangler
1. Alle omkostninger til det udstyr eller de menneskelige ressourcer, der kræves til i første omgang at oprette indsatskapaciteterne, er støtteberettigede.
2. Løbende vedligeholdelses- eller driftsomkostninger er ikke støtteberettigede.
KAPITEL 7
AFHJÆLPNING AF MIDLERTIDIGE MANGLER I FORBINDELSE MED USÆDVANLIGE KATASTROFER
Artikel 24
Finansielle ordninger
1. Kommissionen fastsætter i det årlige arbejdsprogram de typer og antal bufferkapaciteter, der generelt kræves, under hensyntagen til risikoen for visse usædvanlige typer katastrofer i medlemsstaterne, usædvanligt voldsomme katastrofer eller andre faktorer, der gør en katastrofe usædvanlig, såsom sammenfald med en anden katastrofe, såvel som muligheden for midlertidige mangler i forbindelse med sådanne scenarier.
2. Kommissionen indleder regelmæssigt de nødvendige finansielle procedurer med henblik på at dække de i artikel 21, stk. 2, litra d), i afgørelse nr. 1313/2013/EU omhandlede omkostninger, således at der sikres hurtig adgang til de bufferkapaciteter, der er defineret i det årlige arbejdsprogram.
3. Bufferkapaciteter, som samfinansieres af Kommissionen, supplerer de eksisterende indsatskapaciteter, der er til rådighed for medlemsstaterne som en del af deres nationale beredskab, og erstatter ikke de eksisterende indsatskapaciteter.
Artikel 25
Betingelser for Unionens finansielle bidrag
1. Unionens finansielle bidrag er betinget af, at de medlemsstater, der deltager i de finansielle procedurer, der er omhandlet i artikel 24, stk. 2, accepterer betingelserne i stk. 2-9. Kommissionen kan fastsætte yderligere betingelser i de finansielle procedurer.
2. Medlemsstaterne stiller bufferkapaciteter til rådighed som en del af den frivillige pulje.
3. Bufferkapaciteterne skal opfylde de nødvendige kvalitets- og certificeringskrav som fastsat i de finansielle procedurer, jf. artikel 24, stk. 2.
4. Bufferkapaciteterne registreres i den frivillige pulje for den fulde periode som fastsat i de relevante rammekontrakter, rammeaftaler om partnerskab eller lignende ordninger. Enhver betingelse eller begrænsning pålagt af den eller de medlemsstater, der registrerer kapaciteterne, skal være behørigt begrundet i operationelle krav.
5. Bufferkapaciteterne er ikke berettiget til den i artikel 17 omhandlede støtte.
6. Kommissionen underretter straks gennem CECIS alle medlemsstater om bufferkapaciteter, der registreres i den frivillige pulje.
7. Bufferkapaciteter, der er registreret i den frivillige pulje, skal være til rådighed for deployering under EU-mekanismen på de samme generelle vilkår som andre kapaciteter, der er registreret i den frivillige pulje, jf. artikel 11 i afgørelse nr. 1313/2013/EU.
8. Hvis der anmodes om bistand fra ERCC, følger deployeringen af bufferkapaciteter registreret i den frivillige pulje de operationelle procedurer for katastrofeindsatsen i kapitel 11.
9. Bufferkapaciteter, der er registreret i den frivillige pulje, skal stå til rådighed for anvendelse i de medlemsstater, der har samfinansieret kapaciteternes tilgængelighed. Inden de anvendes på nationalt område, rådfører den pågældende medlemsstat sig med ERCC for at få bekræftet at:
i)
der ikke er en katastrofesituation andetsteds eller en overhængende, ekstraordinær fare for, at en sådan indtræffer, som kan føre til en anmodning om deployering af bufferkapaciteten
ii)
anvendelsen på nationalt område ikke unødigt hindrer andre medlemsstaters hurtige adgang, hvis en ny, usædvanlig katastrofe måtte indtræffe.
KAPITEL 8
UDDANNELSESPROGRAM
Artikel 26
Uddannelsesprogram
1. Der oprettes et uddannelsesprogram vedrørende katastrofeforebyggelse, katastrofeberedskab og katastrofeindsats. Programmet skal omfatte almene og specifikke kurser samt en udvekslingsordning for eksperter. Programmet sigter mod de i artikel 27 anførte målgrupper.
2. Kommissionen er ansvarlig for koordinering og tilrettelæggelse samt for at fastlægge indholdet og tidsplanen for programmet.
Artikel 27
Deltagere
1. Uddannelsesprogrammets målgrupper er:
a)
medlemsstaternes civilbeskyttelses- og katastrofehåndteringspersonale, navnlig holdledere, deres stedfortrædere og kontaktpersoner, medlemsstaternes eksperter, jf. artikel 41, herunder forebyggelses- og beredskabseksperter, og nationalt nøglepersonale hos kontaktpunkterne
b)
personale fra Unionens institutioner og agenturer
c)
udvalgte eksperter fra lande, der er omfattet af den europæiske naboskabspolitik, kandidatlande og potentielle kandidatlande.
2. Uddannelseskurserne er også åbne for deltagelse for udvalgte eksperter fra:
a)
De Forenede Nationer og De Forenede Nationers agenturer
b)
de internationale organisationer, der er opført i bilag VII
c)
tredjelande og, hvor det er hensigtsmæssigt, andre relevante aktører.
3. Medlemsstaterne og Kommissionen udpeger deres deltagere til hvert uddannelsesforløb.
Artikel 28
Uddannelseskurser
1. Programmet består af en række kurser på introduktionsniveau, operationelt niveau og lederniveau.
2. Kommissionen fastlægger i samarbejde med medlemsstaterne kurserne, deres indhold, undervisningsplaner og skema, herunder adgangskrav.
3. Kommissionen sikrer, at underviserne og foredragsholderne er ajour med den relevante udvikling i EU-mekanismen.
Artikel 29
Udveksling af eksperter
Udvekslingsordningen mellem medlemsstaterne og/eller Kommissionen skal give eksperterne mulighed for:
a)
at få og dele erfaringer
b)
at blive bekendt med de forskellige anvendte teknikker og operationelle procedurer
c)
at studere andre deltagende beredskabstjenesters og institutioners metoder.
Artikel 30
Yderligere uddannelsesaktiviteter
Hvis det er hensigtsmæssigt og i overensstemmelse med det årlige arbejdsprogram, gives der yderligere uddannelsesmuligheder, som tilgodeser konkrete behov for en gnidningsløs og effektiv gennemførelse af indsatser på civilbeskyttelses- og katastrofehåndteringsområdet.
Artikel 31
Evalueringssystem
Kommissionen sikrer, at der er sammenhæng mellem uddannelsens niveau og indhold. Med henblik herpå udarbejder Kommissionen et passende evalueringssystem for de gennemførte uddannelsesaktiviteter.
KAPITEL 9
ØVELSESRAMMER
Artikel 32
Øvelsesprogram, strategisk ramme og prioriteter
1. Kommissionen opretter og forvalter et øvelsesprogram vedrørende civilbeskyttelse.
2. Øvelsesprogrammet vedrørende civilbeskyttelse gennemføres i henhold til en strategisk ramme, der opstiller øvelsernes mål og rolle i forhold til EU-mekanismen.
3. Øvelsesprogrammet sigter særligt på at:
a)
forbedre medlemsstaternes indsatskapacitet, navnlig hvad angår indsatshold og andre aktiver, der indgår i indsatser under EU-mekanismen
b)
forbedre og verificere procedurerne samt fastlægge en fælles tilgang for koordinering af indsatser under EU-mekanismen med henblik på en hurtig reaktion i forbindelse med alvorlige katastrofesituationer
c)
øge samarbejdet mellem medlemsstaternes civilbeskyttelsesmyndigheder og Kommissionen
d)
identificere og udveksle erfaringer
e)
teste gennemførelsen af de indhøstede erfaringer.
4. Øvelsesprogrammets generelle prioriteter fastsættes i en samlet langsigtet plan. Denne omfatter elementer af relevante katastrofescenarier og -muligheder.
5. Kommissionen:
a)
udarbejder den strategiske ramme og samlede langsigtede plan i samarbejde med medlemsstaterne, idet programmet for erfaringsopsamling samt andre relevante oplysninger tages i betragtning
b)
opstiller mål for øvelserne og fastlægger deres rolle i forhold til EU-mekanismens andre komponenter og
c)
fremlægger i det årlige arbejdsprogram forslag til specifikke prioriteter i overensstemmelse med den samlede langsigtede plan.
KAPITEL 10
PROGRAMMET FOR ERFARINGSOPSAMLING
Artikel 33
Overvågning, analyse og evaluering
1. Kommissionen og medlemsstaterne udveksler de data, oplysninger og vurderinger, der er nødvendige, for at de kan overvåge, analysere og evaluere alle de relevante civilbeskyttelsestiltag under EU-mekanismen.
2. Kommissionen opretter og forvalter en database, der kan bruges af medlemsstaterne og Kommissionen til at indsamle og udveksle data og formidle de identificerede erfaringer samt til at bevare overblikket over deres gennemførelsesstatus.
3. Kommissionen fremmer identificeringen af erfaringer sammen med relevante interesseparter, herunder gennem tilrettelæggelse af møder.
Artikel 34
Fremme af implementeringen
1. Kommissionen sikrer, at de erfaringer, som den selv, medlemsstaterne og relevante interesseparter har identificeret, indgår i beslutningsprocessen for den videre udvikling af EU-mekanismen.
2. Navnlig skal de identificerede erfaringer bidrage til fastlæggelsen af:
a)
prioriteter for uddannelsesprogrammet, herunder hvis det er relevant, indholdet af og undervisningsplanerne for uddannelseskurserne samt øvelsesprogrammet
b)
prioriteterne for de årlige indkaldelser af forebyggelses- og beredskabsprojekter og
c)
prioriteterne for de planlægningsaktiviteter, der er omhandlet i artikel 10 i afgørelse nr. 1313/2013/EU.
3. Kommissionen aflægger regelmæssigt rapport om programmet for erfaringsopsamling og opstiller i den forbindelse en liste over de identificerede erfaringer, planlagte afhjælpende foranstaltninger, ansvarsområder og tidsplaner samt gennemførelsesstatus for erfaringerne.
4. Medlemsstaterne aflægger med jævne mellemrum rapport om fremskridtene med gennemførelsen af de identificerede erfaringer, som hører ind under deres nationale ansvar.
KAPITEL 11
OPERATIONELLE PROCEDURER FOR KATASTROFEINDSATSEN
Artikel 35
Anmodning om bistand og indsatser
1. Når der indtræffer en katastrofe i Unionen, eller der er overhængende fare for en katastrofe, og når der fremsendes en anmodning om bistand gennem CECIS, udfører Kommissionen, om nødvendigt og omgående, de i artikel 15, stk. 3, i afgørelse nr. 1313/2013/EU omhandlede opgaver.
2. Når der indtræffer en katastrofe uden for Unionen, eller der er overhængende fare for en katastrofe, som måtte kræve civilbeskyttelsesbistand, underretter Kommissionen tredjelandet om mulighederne for at anmode om bistand under EU-mekanismen.
3. En medlemsstat eller et tredjeland, der er berørt af en katastrofe eller truet af en nært forestående katastrofe, skal, såfremt landet ønsker at anmode om bistand under EU-mekanismen, rette en skriftlig anmodning om civilbeskyttelsesbistand til ERCC gennem de kompetente nationale myndigheder. Såfremt det ønsker at anmode om bistand under EU-mekanismen, De Forenede Nationer, De Forenede Nationers agenturer eller en af de i bilag VII opførte internationale organisationer, skal det rette en skriftlig anmodning om civilbeskyttelsesbistand til ERCC.
4. Den bistandsanmodende part fremsender alle relevante oplysninger om situationen til ERCC, herunder navnlig om særlige behov, den ønskede støtte og det katastroferamte sted.
5. Den bistandsanmodende part underretter ERCC om, hvor og hvornår (indgangspunkt og indsatssted), der ønskes bistand, samt om det operationelle kontaktpunkt på stedet, der styrer indsatsen.
6. ERCC udarbejder i videst muligt omfang specifikke deployeringsplaner for hver anmodning om bistand. Disse skal omfatte henstillinger om ydelse af bistand, herunder opfordringer om at deployere moduler, tekniske støttehold, andre indsatskapaciteter eller eksperter, der er registreret i EERC, samt en vurdering af mulige kritiske behov. De specifikke deployeringsplaner skal følge den struktur og beskrivelse, der er angivet i bilag VI, og være baseret på de generelle, allerede eksisterende planer, der er omhandlet i artikel 15, stk. 3, litra c), og artikel 16, stk. 3, litra b), i afgørelse nr. 1313/2013/EU, som dækker de mest relevante typer katastroferisici og tager højde for de risikoscenarier, som medlemsstaterne har identificeret i deres risikovurderinger. De specifikke deployeringsplaner fremsendes til alle medlemsstater.
7. Følgende kriterier, hvis rangorden kan variere afhængig af detaljerne i anmodningen om bistand, tages i betragtning ved udvælgelsen af kapaciteter i EERC:
a)
tilgængelighed
b)
egnethed
c)
beliggenhed/nærhed
d)
transporttid og -udgifter
e)
forudgående erfaring
f)
tidligere anvendelse af aktivet
g)
andre relevante kriterier såsom sprogkundskaber og kulturelle ligheder.
8. Medmindre andet er aftalt med medlemsstaterne, opfordrer ERCC ikke medlemsstater til at deployere specifikke kapaciteter fra EERC til områder med væbnet konflikt, trusler herom eller andre forhold, der truer indsatsholdenes sikkerhed.
9. Medlemsstater, der modtager en opfordring om at deployere kapaciteter fra EERC, skal i overensstemmelse med artikel 11, stk. 7, i afgørelse nr. 1313/2013/EU underrette ERCC om deres endelige afgørelse om deployering. ERCC fastsætter den frist, inden for hvilken medlemsstaten principielt skal afgive svar. Fristen baseres på katastrofens karakter og er under alle omstændigheder på mindst to timer.
10. Den bistandsanmodende part underretter ERCC om, hvilke tilbud om bistand der antages.
11. Hvis bistanden er nødvendig for at opfylde et kritisk behov, og bistanden ikke er eller ikke i tilstrækkeligt omfang er til rådighed i EERC, underretter Kommissionen gennem CECIS straks alle kontaktpunker om den finansielle støtte til transportressourcer, der er til rådighed, jf. artikel 23, stk. 3, litra b), i afgørelse nr. 1313/2013/EU.
12. ERCC underretter medlemsstaterne om den bistandsanmodende parts valg af indsatshold og -udstyr. De medlemsstater, der yder bistanden, holder regelmæssigt ERCC fuldt orienteret om udsendelsen af indsatshold og -udstyr, herunder alle kapaciteter, der er en del af EERC.
13. Kommissionen kan udvælge, udpege og udsende et eksperthold til at yde bistand på stedet, jf. artikel 17 i afgørelse nr. 1313/2013/EU.
Artikel 36
Udsendte eksperter
1. De udsendte eksperter varetager de opgaver, der er beskrevet i artikel 8, litra d), i afgørelse nr. 1313/2013/EU. De aflægger regelmæssigt beretning til det bistandsanmodende lands myndigheder og til ERCC.
2. ERCC holder medlemsstaterne underrettet om forløbet af ekspertudsendelsen.
3. Det bistandsanmodende land underretter jævnligt ERCC om forløbet af igangværende aktiviteter på stedet.
4. Ved indsatser i tredjelande underretter holdlederen jævnligt ERCC om forløbet af igangværende aktiviteter på stedet.
5. ERCC samler alle de indkomne oplysninger og fremsender dem til medlemsstaternes kontaktpunkter og kompetente myndigheder.
Artikel 37
Indsatsens ophør
1. Den bistandsanmodende medlemsstat eller et af de bistandsydende medlemsstater underretter ERCC og de udsendte eksperter og indsatshold så hurtigt som muligt, når det vurderes, at der ikke længere er brug for deres bistand, eller der ikke længere kan ydes bistand. Indsatsens faktiske ophør tilrettelægges på en hensigtsmæssig måde af den bistandsanmodende part og medlemsstaterne. ERCC holdes underrettet om forløbet heraf.
2. I tredjelande underretter holdlederen ERCC så hurtigt som muligt, når det på baggrund af relevante høringer af den bistandsanmodende part vurderes, at der ikke længere er brug for bistand, eller der ikke længere kan ydes effektiv bistand. ERCC fremsender disse oplysninger til Unionens delegation i det pågældende land samt til Kommissionens tjenestegrene, Tjenesten for EU's Optræden Udadtil og medlemsstaterne. ERCC varetager sammen med den bistandsanmodende part det faktiske ophør af de udsendte eksperter og indsatsholds bistandsindsats.
Artikel 38
Rapportering og identificerede erfaringer
1. De kompetente myndigheder i det bistandsanmodende land og i de medlemsstater, der har ydet bistand, samt de udsendte eksperter skal have mulighed for at fremsende deres konklusioner vedrørende alle indsatsens aspekter til ERCC. ERCC udarbejder herefter en sammenfattende rapport om den ydede bistand og eventuelle relevante identificerede erfaringer.
2. I tillæg til artikel 33 og 34 følger ERCC sammen med medlemsstaterne op på gennemførelsen af de identificerede erfaringer med henblik på at forbedre bistandsindsatsen under EU-mekanismen
Artikel 39
Omkostninger
1. Medmindre andet er aftalt, betaler den bistandsanmodende part omkostningerne for bistanden fra medlemsstaterne.
2. En medlemsstat, som yder bistand, kan, navnlig under hensyntagen til katastrofens art eller omfanget af eventuelle skader, tilbyde sin bistand delvis eller helt gratis. Medlemsstaten kan også på ethvert tidspunkt helt eller delvis afstå fra at få dækket sine omkostninger.
3. Medmindre andet er aftalt, sørger den bistandsanmodende part, så længe indsatsen varer, for fuld kost og logi til indsatsholdene og genforsyner dem for egen regning, hvis deres forsyninger og proviantering slipper op. Indsatsholdene skal dog være logistisk uafhængige og selvforsynende i en rimelig periode alt efter de anvendte hjælpemidler og underrette ERCC herom.
4. Omkostningerne i forbindelse med udsendelse af eksperter og relevant logistisk støtte behandles i overensstemmelse med artikel 22, litra a), i afgørelse nr. 1313/2013/EU. Disse omkostninger kan komme i betragtning til EU-støtte.
Artikel 40
Skadeserstatning
1. Undtagen i tilfælde af behørigt bevist svindel eller alvorlig tjenesteforseelse skal medlemsstater, der anmoder om bistand, afholde sig fra ethvert krav om erstatning fra medlemsstater for skader, hvor sådanne skader er en følge af en indsats, der er gennemført i henhold til EU-mekanismen og denne afgørelse.
2. I tilfælde af skader forvoldt på tredjeparter som følge af indsatsen samarbejder den bistandsanmodende medlemsstat og den medlemsstat, der yder bistanden, om at nå frem til erstatninger for sådanne skader i overensstemmelse med gældende lov og relevante rammebestemmelser.
KAPITEL 12
FREMGANGSMÅDE FOR INDSÆTTELSE AF EKSPERTHOLD
Artikel 41
Ekspertkategorier
Medlemsstaterne inddeler eksperterne i følgende kategorier:
a)
tekniske eksperter
b)
vurderingseksperter
c)
koordineringseksperter
d)
holdledere.
Artikel 42
Opgaver og funktioner
1. Tekniske eksperter skal være til rådighed for indsatser og kunne rådgive om specifikke, meget tekniske emner og hermed forbundne risici.
2. Vurderingseksperter skal være til rådighed for indsatser og kunne afgive vurderinger af situationen samt rådgive om passende forholdsregler.
3. Koordineringseksperterne kan være stedfortrædende holdledere, personer med ansvar for logistik og kommunikation samt andet personale efter behov. Efter anmodning kan de tekniske eksperter og vurderingseksperterne indlemmes i koordineringsholdene med henblik på at bistå holdlederen i hele indsatsperioden.
4. Holdlederen leder vurderings- og koordineringsholdet under en indsats. Holdlederen varetager forbindelserne til det katastroferamte lands myndigheder, til ERCC, herunder til ERCC's kontaktperson, til andre internationale organisationer og i forbindelse med katastrofeindsatser uden for medlemsstaterne i henhold til EU-mekanismen også til Unionens delegation i det pågældende land.
5. Eksperter, der deployeres i forbindelse med beredskabsopgaver, kan efter aftale med den medlemsstat, der har indstillet dem, bemyndiges af Kommissionen til at varetage en hvilken som helst af de i artikel 41 omhandlede funktioner og skal kunne rådgive og rapportere om beredskabsforanstaltninger, herunder om administrativ kapacitet, behov for hurtig varsling, uddannelse, øvelser og bevidstgørelse i befolkningen.
6. Eksperter, der deployeres i forbindelse med forebyggelsesopgaver, kan efter aftale med den medlemsstat, der har indstillet dem, bemyndiges af Kommissionen til at varetage en hvilken som helst af de i artikel 41 omhandlede funktioner og skal kunne rådgive og rapportere om passende forebyggelsesforanstaltninger og risikostyringskapacitet.
Artikel 43
Ekspertdatabase
1. Kommissionen samler oplysningerne om eksperter, som lagres i en ekspertdatabase, der er tilgængelig gennem CECIS.
2. Eksperter, der medtages i EERC, identificeres særskilt i den i stk. 1 omhandlede database.
Artikel 44
Krav til uddannelse
Eksperterne gennemfører efter behov det uddannelsesprogram, der er etableret i henhold til artikel 26.
Artikel 45
Indstilling
Ved en anmodning om bistand er medlemsstaterne ansvarlige for at indstille de disponible eksperter og for at dele deres kontaktoplysninger med ERCC.
Artikel 46
Mobilisering og tjenesteaftale
1. ERCC skal kunne mobilisere og udsende de udpegede eksperter med meget kort varsel, efter at medlemsstaten har indstillet eksperterne til at deltage i en specifik mission.
2. Kommissionen underskriver en tjenesteaftale med hver ekspert, der omfatter følgende elementer:
a)
formålet med udsendelsen
b)
mandatets omfang
c)
udsendelsens forventede varighed
d)
oplysninger om kontaktperson på udsendelsesstedet
e)
forsikringsdækning
f)
dagpenge til dækning af udgifter
g)
særlige aflønningsvilkår
h)
retningslinjer for tekniske eksperter, vurderingseksperter, koordineringseksperter og holdledere.
KAPITEL 13
TRANSPORTSTØTTE
Artikel 47
Former for transportstøtte
Transportstøtte kan bestå i:
a)
sammenlægning eller deling af transportkapaciteter
b)
identificering og fremme af medlemsstaternes adgang til transportressourcer på det kommercielle marked eller fra andre kilder og
c)
ydelse af EU-støtte til medlemsstaterne i form af tilskud eller transporttjenester, der indkøbes hos private eller andre enheder.
Artikel 48
Procedure for transportstøtte fra EU-mekanismen
1. De procedurer, der er omhandlet i artikel 49 og 50, gælder for alle anmodninger om transportstøtte.
2. Anmodninger fremsættes skriftligt til Kommissionen af den kompetente myndighed, der er omhandlet i artikel 56. De skal indeholde de oplysninger, der er angivet i del A i bilag VIII.
3. I tilfælde af sammenlægning af transportkapaciteter kan en medlemsstat indtage en ledende rolle og anmode om finansiel støtte fra Unionen til hele operationen.
4. Alle anmodninger om transportstøtte i henhold til denne afgørelse og tilhørende svar og udvekslinger af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen fremsendes til og behandles af ERCC.
5. Anmodninger indsendes gennem CECIS eller pr. e-mail. Indsendelse af anmodninger, der omfatter EU-finansiering, via telefax eller e-mail accepteres på betingelse af, at de af den kompetente myndigheds underskrevne originaler derefter straks fremsendes til Kommissionen.
6. Kommissionen kan imidlertid vælge at oprette et elektronisk udvekslingssystem til brug ved al kontakt med støttemodtagerne, herunder indgåelse af tilskudsaftaler og meddelelse af tilskudsafgørelser og alle ændringer af disse, jf. artikel 179 i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 (5).
Artikel 49
Anmodninger om transportstøtte
1. Efter at have modtaget en anmodning om støtte underretter Kommissionen omgående de kontaktpunkter, der er udpeget af medlemsstaterne i henhold til artikel 9, stk. 7, i afgørelse nr. 1313/2013/EU.
2. I underretningen opfordrer Kommissionen medlemsstaterne til at give den detaljerede oplysninger om de transportressourcer, de kan stille til rådighed for den medlemsstat, der fremsætter anmodningen, eller enhver anden alternativ løsning, de kan foreslå, til imødegåelse af de behov, som det katastroferamte land har givet udtryk for. Kommissionen kan fastsætte en frist for fremsendelsen af disse oplysninger.
3. Efter Kommissionens underretning af kontaktpunkterne, jf. stk. 1, kan den anmodede transportstøtte komme i betragtning til EU-samfinansiering, jf. dog artikel 53.
Artikel 50
Svar på anmodninger om transportstøtte
1. Medlemsstater, der kan yde transportstøtte, underretter snarest muligt og senest 24 timer efter at have modtaget den i artikel 49 omhandlede underretning, medmindre andet fremgår af underretningen, Kommissionen om, hvilke transportressourcer de kan stille til rådighed på frivillig basis som svar på anmodningen om støtte til sammenlægning eller identificering af transportressourcer. Underretningen skal indeholde de oplysninger, der er angivet i del B i bilag VIII, samt de finansielle betingelser eller eventuelle restriktioner.
2. Kommissionen indsamler hurtigst muligt oplysningerne om tilgængelige transportressourcer og fremsender dem til den medlemsstat, der fremsætter anmodningen.
3. Foruden de oplysninger, der henvises til i stk. 2, sender Kommissionen medlemsstaterne alle andre oplysninger, den har vedrørende transportressourcer, der er tilgængelige fra andre kilder, herunder det kommercielle marked, og den letter medlemsstaternes adgang til disse supplerende ressourcer.
4. Den medlemsstat, der fremsætter anmodningen, underretter Kommissionen om de transportløsninger, den har valgt, og skal være forbindelsesled til de medlemsstater, der tilvejebringer en sådan støtte, eller den operatør, der er udpeget af Kommissionen.
5. Kommissionen underretter alle medlemsstaterne om det valg, som den anmodende medlemsstat har truffet. Denne medlemsstat holder regelmæssigt Kommissionen underrettet om udviklingen med hensyn til leveringen af dets civilbeskyttelsesbistand.
Artikel 51
Anmodning om et tilskud
1. Når den medlemsstat, der anmoder om transportstøtte, har identificeret en mulig transportløsning, men der kræves EU-finansiering for at muliggøre transporten af civilbeskyttelsesbistanden, kan medlemsstaten anmode om et tilskud fra Unionen.
2. Medlemsstaten angiver i sin anmodning, hvilken procentdel EU-samfinansiering, den anmoder om, idet denne procentdel ikke må overstige 55 % af de støtteberettigede transportomkostninger, jf. artikel 23, stk. 2, i afgørelse nr. 1313/2013/EU, og maksimalt kan dække 85 % af de støtteberettigede transportomkostninger, jf. artikel 23, stk. 3, litra a) og b), i afgørelse nr. 1313/2013/EU. Kommissionen underretter omgående alle medlemsstaterne om anmodningen.
3. Kommissionen kan etablere rammepartnerskaber med de relevante kompetente myndigheder i medlemsstaterne, jf. artikel 178 i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012.
Artikel 52
Anmodning om en transporttjeneste
1. I tilfælde hvor den medlemsstat, der anmoder om transportstøtte, ikke har identificeret en transportløsning, kan den pågældende medlemsstat anmode Kommissionen om, at en transporttjeneste gives i kontrakt til private eller andre enheder med henblik på transport af dets civilbeskyttelsesbistand til det katastroferamte land.
2. Efter at have modtaget en anmodning som omhandlet i stk. 1 underretter Kommissionen omgående alle medlemsstaterne om anmodningen, og den underretter den medlemsstat, der anmoder om en transporttjeneste, om alle tilgængelige transportløsninger og omkostningerne ved disse.
3. På grundlag af den udveksling af oplysninger, der er omhandlet i stk. 1 og 2, bekræfter medlemsstaten skriftligt sin anmodning om en transporttjeneste og sit tilsagn om at tilbagebetale til Kommissionen i henhold til bestemmelserne i artikel 54. Medlemsstaten angiver, hvilken procentdel af omkostningerne den ønsker at tilbagebetale. Denne procentdel skal være mindst 45 %, for så vidt angår transport i henhold til artikel 23, stk. 2, i afgørelse nr. 1313/2013/EU og mindst 15 % for så vidt angår transport i henhold til artikel 23, stk. 3, litra a) og b), i afgørelse nr. 1313/2013/EU.
4. Medlemsstaten underretter omgående Kommissionen om enhver ændring i anmodningen om en transporttjeneste.
Artikel 53
Afgørelse om EU-finansiering af transportstøtte
1. For at fastslå, om de kriterier, der er anført i artikel 23, stk. 1, litra d), i afgørelse nr. 1313/2013/EU, og principperne om sparsommelighed, produktivitet og effektivitet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (6) er overholdt, skal der tages hensyn til følgende:
a)
oplysningerne i den anmodning om EU-finansiering, der er indgivet af medlemsstaten i henhold til artikel 48, stk. 2
b)
de behov, som det katastroferamte land har givet udtryk for
c)
eventuelle behovsvurderinger foretaget af eksperter, som rapporterer til Kommissionen under katastrofen
d)
andre relevante og pålidelige oplysninger, som Kommissionen har adgang til på tidspunktet for beslutningen, og som er indsendt af medlemsstater og internationale organisationer
e)
produktiviteten og effektiviteten ved de transportløsninger, der har til formål at sikre, at civilbeskyttelsesbistand stilles til rådighed rettidigt
f)
muligheder for lokale indkøb
g)
andre tiltag, der gennemføres af Kommissionen.
2. Medlemsstaterne indsender alle supplerende oplysninger, der er nødvendige for at vurdere, om kriterierne i artikel 23, stk. 1, litra d), i afgørelse nr. 1313/2013/EU er opfyldt. Medlemsstaterne underretter snarest muligt Kommissionen efter at have modtaget en anmodning fra Kommissionen om sådanne oplysninger.
3. Kommissionen angiver andelen af den forfinansiering, der skal udbetales, som kan være op til 85 % af det anmodede EU-bidrag under forbehold af, at der er ressourcer til rådighed på budgettet. Der ydes ikke forfinansiering til tilskud, der ligger under grænsen for tilskud med lav værdi, jf. artikel 185 i delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012, medmindre den medlemsstat, der anmoder om finansiel støtte, kan påvise, at den manglende forfinansiering vil bringe gennemførelsen af tiltaget i fare.
4. Afgørelsen om finansiel støtte meddeles omgående den medlemsstat, der anmoder om finansiel støtte. Den skal også meddeles alle øvrige medlemsstater.
5. Individuelle anmodninger om transporttilskud, for hvilke det anmodede EU-bidrag er mindre end 2 500 EUR, kan ikke komme i betragtning til EU-samfinansiering, medmindre de er dækket af de i artikel 51, stk. 3, omhandlede rammepartnerskaber.
Artikel 54
Tilbagebetaling af EU-finansiering af transportstøtte
For så vidt angår de omkostninger, som Kommissionen har afholdt efter proceduren i artikel 52, udsteder Kommissionen senest 90 dage efter afslutningen på den transport, hvortil der er ydet EU-finansiering, en debetnota til de medlemsstater, der har draget fordel af denne EU-finansiering, på et beløb svarende til bestemmelserne i den afgørelse, som Kommissionen har truffet efter anmodningen om en transporttjeneste, og repræsenterende mindst 15 % af transportomkostningerne, for så vidt angår transport i henhold til artikel 23, stk. 3, i afgørelse nr. 1313/2013/EU, og 45 %, for så vidt angår transport i henhold til artikel 23, stk. 2, i afgørelse nr. 1313/2013/EU.
Artikel 55
Skadeserstatning
Undtagen i tilfælde af behørigt bevist svindel eller alvorlig tjenesteforseelse skal den medlemsstat, der anmoder om transportstøtte, afstå fra ethvert krav om erstatning fra Unionen for skader på dets ejendom eller tjenestepersonel, hvor sådanne skader er en følge af levering af transportstøtte, der er foretaget i henhold til denne afgørelse.
Artikel 56
Udpegning af kompetente myndigheder
Medlemsstaterne udpeger de kompetente myndigheder, der har beføjelse til at anmode om og modtage finansiel støtte fra Kommissionen i medfør af denne afgørelse, og underretter Kommissionen derom senest 60 dage efter meddelelsen af denne afgørelse. Eventuelle ændringer i disse oplysninger meddeles straks Kommissionen.
Underretninger om kompetente myndigheder fremsendt af medlemsstaterne i henhold til artikel 12 i beslutning 2007/606/EF, Euratom forbliver imidlertid gyldige, indtil medlemsstaten meddeler andet.
KAPITEL 14
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 57
Ophævelse
Beslutning 2004/277/EF, Euratom og beslutning 2007/606/EF, Euratom ophæves. Henvisninger til de ophævede beslutninger gælder som henvisninger til nærværende afgørelse og læses efter sammenligningstabellen i bilag IX.
Artikel 58
Adressater
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. oktober 2014.
PROVEDBENA ODLUKA KOMISIJE
оd 16. listopada 2014.
o utvrđivanju pravila za provedbu Odluke br. 1313/2013/EU Europskog parlamenta i Vijeća o Mehanizmu Unije za civilnu zaštitu i o stavljanju izvan snage odluka Komisije 2004/277/EZ, Euratom i 2007/606/EZ, Euratom
(priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 7489)
(Tekst značajan za EGP)
(2014/762/EU)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Odluku br. 1313/2013/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o Mehanizmu Unije za civilnu zaštitu (1), a posebno njezin članak 32. stavak 1.,
budući da:
(1)
Opći je cilj Mehanizma Unije za civilnu zaštitu („Mehanizam Unije”) jačanje suradnje između Unije i država članica i olakšavanje koordinacije u području civilne zaštite kako bi se poboljšala učinkovitost sustavâ za prevenciju prirodnih katastrofa i katastrofa izazvanih ljudskim djelovanjem te za pripremu i odgovor na te katastrofe.
(2)
Budući da se katastrofe mogu dogoditi bilo kada, Koordinacijski centar za odgovor na hitne situacije (ERCC), osnovan na temelju članka 7. Odluke br. 1313/2013/EU trebao bi u svakom trenutku osigurati usku suradnju s kontaktnim točkama država članica.
(3)
Bitan element Mehanizma Unije je Zajednički komunikacijski i informacijski sustav za hitne situacije (CECIS), s obzirom da bi se njime trebali jamčiti vjerodostojnost, potpunost i povjerljivost informacija koje se razmjenjuju među državama članicama u rutinskim uvjetima te hitnim situacijama. Imajući na umu posebnosti odgovora na slučajeve onečišćenja mora, trebalo bi stvoriti zasebnu inačicu CECIS-a kojom bi se omogućio pristup tajništvima regionalnih konferencija o moru i trećim zemljama koje dijele regionalno podmorje s Unijom.
(4)
Radi osiguravanja operativne učinkovitosti trebalo bi odrediti minimalne zahtjeve za module, druge kapacitete za odgovor i stručnjake utvrđene u skladu s člankom 9. stavkom 1. Odluke br. 1313/2013/EU te za njihove operativne zahtjeve, funkcioniranje i interoperabilnost, kako je predviđeno člankom 9. stavkom 2. Odluke br. 1313/2013/EU. Moduli bi se posebice trebali odlikovati značajkama interoperabilnosti i samodostatnog funkcioniranja tijekom određenog vremena, a mora postojati i mogućnost njihova brzog raspoređivanja. Kako bi se poboljšala interoperabilnost modula, potrebno je provesti određene mjere na razini Unije i država članica.
(5)
Trebalo bi utvrditi ciljeve Europskog kapaciteta za odgovor na hitne situacije (EERC) te ih redovito preispitivati kako bi u okviru Mehanizma Unije dovoljan broj svih potrebnih tipova modula, drugih kapaciteta za odgovor i stručnjaka bio raspoloživ za raspoređivanje. Trebalo bi utvrditi zahtjeve u pogledu kvalitete i interoperabilnosti te ih redovito preispitivati kako bi se osigurala jedinstvena minimalna razina kvalitete i interoperabilnosti svih kapaciteta koji sudjeluju u EERC-u.
(6)
Trebalo bi utvrditi postupak certificiranja i registracije, uključujući elemente samoprocjene, kako bi se potvrdilo da se kapacitetima dobrovoljnog fonda ispunjuju potrebni zahtjevi i da ograničeno sufinanciranje „troškova prilagodbe” sredstvima Unije povoljno utječe na kapacitete. Tim bi se postupkom certificiranja i registracije osim toga trebala osigurati primjerena geografska uravnoteženost kapaciteta u skladu s lokacijom rizika te razmatrati sudjelovanje svih zainteresiranih država članica.
(7)
Utvrđivanjem mogućih nedostataka kapaciteta za odgovor EERC-a Komisiji i državama članicama trebalo bi se omogućiti da zajedno ustanove područja unutar ili izvan dobrovoljnog fonda u kojima nisu raspoloživi odgovarajući kapaciteti. Države članice koje te nedostatke razmatraju pojedinačno ili preko konzorcija trebale bi profitirati od ograničenog sufinanciranja sredstvima Unije, pod uvjetom da je ono isplativo i potvrđeno u okviru procjena rizika.
(8)
Kako bi se razvilo funkcioniranje EERC-a, ograničenim iznosima sufinanciranja sredstvima Unije preko okvirnih ugovora, okvirnih sporazuma o partnerstvu i sličnih dogovora trebao bi se poduprijeti pristup država članica dodatnim kapacitetima kako bi uklonile privremene nedostatke u izvanrednim katastrofama, tj. katastrofama čiji obilježja i opseg nadmašuju ono što se razumno može očekivati i za što se razumno može pripremiti. Te kapacitete trebalo bi uključiti u dobrovoljni fond za raspoređivanje u okviru Mehanizma Unije.
(9)
Program osposobljavanja u okviru Mehanizma Unije i dalje predstavlja bitan element pripravnosti osoblja koje djeluje u području civilne zaštite i upravljanja katastrofama, a raspoređuje se u okviru Mehanizma Unije. U skladu s opsegom utvrđenim u članku 13. stavku 1. Odluke br. 1313/2013/EU tim bi se programom trebale obuhvatiti faze prevencije, pripravnosti i odgovora.
(10)
Program vježbi u okviru Mehanizma unije i dalje bi trebao imati presudnu ulogu u praktičnoj pripravnosti na raspoređivanje, što obuhvaća Mehanizam Unije i dijeljenje iskustava stečenih u okviru aktivnosti civilne zaštite provedenih u sklopu Mehanizma Unije. Programom vježbi trebalo bi upravljati na temelju strateškog okvira u kojem se utvrđuju ciljevi i uloge vježbi u okviru Mehanizma Unije te na temelju posebnih prioriteta uvrštenih u godišnje programe rada.
(11)
Trebalo bi uspostaviti sustavan, usmjeren i usklađen pristup prikupljanju, analizi, širenju i provedbi stečenih iskustava kojim bi se pokrio cjelokupni ciklus upravljanja katastrofama.
(12)
U okviru Mehanizma Unije važni su jasni operativni postupci za odgovor na katastrofu u okviru Mehanizma kako bi se osigurala učinkovita pomoć u slučaju katastrofa, uključujući operativne postupke za relevantne međunarodne organizacije utvrđene u skladu s člankom 16. stavkom 1. Odluke br. 1313/2013/EU.
(13)
Kako bi se Mehanizam Unije provodio na najučinkovitiji i najdjelotvorniji način, svi zahtjevi za pomoć i ponude pomoći trebali bi biti što je moguće detaljniji i obuhvaćati sve potrebne informacije.
(14)
Kako bi se osigurala učinkovita koordinacija pomoći, ERCC bi svoju procjenu hitnih potreba i svoje preporuke u pogledu raspoređivanja kapaciteta iz dobrovoljnog fonda trebao podijeliti sa svim državama članicama i za svaki zahtjev za pomoć izraditi odgovarajuće planove raspoređivanja. Odabir kapaciteta iz dobrovoljnog fonda trebao bi se temeljiti na specifičnim i objektivnim kriterijima, čiji bi se prioritet trebao procijeniti na temelju trenutačnih operativnih potreba.
(15)
Kako bi prema potrebi skratile vrijeme za odgovor u okviru Mehanizma Unije, države članice bi trebale poduzeti potrebne pripremne aktivnosti za raspoređivanje svojih kapaciteta evidentiranih u dobrovoljnoj pričuvi.
(16)
Dostupnost stručnjaka za tehniku, procjenu i koordinaciju, uključujući voditelje timova, predstavlja važan element Mehanizma Unije. Trebalo bi odrediti zadaće i funkcije stručnjaka te postupak njihova raspoređivanja.
(17)
U članku 23. Odluke br 1313/2013/EU utvrđuju se posebne odredbe o pružanju potpore u obliku prijevoza u slučaju katastrofe kako bi se osigurao brz i učinkoviti odgovor u slučaju katastrofe s pomoću Mehanizma Unije. Potrebno je odrediti pravila i postupke u pogledu zahtjeva država članica za financijsku potporu Unije za prijevoz pomoći u pogođenu zemlju i obrađivanje tih zahtjeva u Komisiji.
(18)
Radi transparentnosti, usklađenosti i učinkovitosti potrebno je odrediti podatke koji se navode u zahtjevima za potporu u obliku prijevoza i za povezane odgovore država članica i Komisije.
(19)
Ako se može pružiti financijska pomoć Unije u skladu s Odlukom br. 1313/2013/EU, države članice trebale bi moći birati između zahtjeva za bespovratna sredstava ili za prijevoznu uslugu.
(20)
Trebalo bi staviti izvan snage Odluke Komisije 2004/277/EZ, Euratom (2) i 2007/606/EZ, Euratom (3).
(21)
Mjere predviđene ovom odlukom u skladu su s mišljenjem Odbora za civilnu zaštitu,
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
POGLAVLJE 1.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Predmet
Ovom se Odlukom utvrđuju detaljna pravila o provedbi Odluke br. 1313/2013/EU, u pogledu:
(a)
interakcije Koordinacijskog centra za odgovor na hitne situacije (ERCC) s kontaktnim točkama država članica;
(b)
komponenti Zajedničkog informacijskog i komunikacijskog sustava za hitne situacije (CECIS) te organizacije dijeljenja informacija preko CECIS-a;
(c)
utvrđivanja modula, drugih kapaciteta za odgovor i stručnjaka te operativnih zahtjeva u pogledu funkcioniranja i interoperabilnosti modula, uključujući njihove zadaće, kapacitete, glavne komponente, samodostatnost i raspoređivanje;
(d)
ciljeva kapaciteta, zahtjeva u pogledu kvalitete i interoperabilnosti te postupka certifikacije i registracije nužnog za funkcioniranje EERC-a, uključujući financijske aranžmane;
(e)
utvrđivanja i uklanjanja nedostataka EERC-a;
(f)
organizacije programa osposobljavanja, okvira vježbi i programa stečenih iskustava;
(g)
operativnih postupaka za odgovor na katastrofe unutar i izvan Unije, uključujući utvrđivanje relevantnih međunarodnih organizacija;
(h)
postupaka za raspoređivanje timova stručnjaka;
(i)
organizacije potpore u prijevozu pomoći.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Odluke primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„tražitelj pomoći” znači država članica ili treća zemlja koja je pogođena katastrofom ili je u neposrednoj opasnosti od katastrofe ili očekuje da će biti u neposrednoj opasnosti od katastrofe te Ujedinjeni narodi i njegove agencije i druge relevantne međunarodne organizacije izričito navedene u Prilogu VII.;
2.
„pomoć u okviru civilne zaštite” znači timovi, stručnjaci ili moduli namijenjeni civilnoj zaštiti, uključujući materijale za pomoć i zalihe potrebne za ublažavanje neposrednih posljedica katastrofa;
3.
„kapaciteti za ublažavanje” znači kapaciteti za odgovor na katastrofu, čija se raspoloživost i brzi pristup tim kapacitetima sufinanciraju na temelju članka 21. stavka 2. točke (d) Odluke br. 1313/2013/EU;
4.
„interventni tim” znači ljudski i materijalni resursi, uključujući module, koje uspostavlja jedna ili više država članica za intervencije u području civilne zaštite;
5.
„tim za tehničku pomoć i potporu” znači ljudski i materijalni resursi koje uspostavlja jedna ili više država članica radi ispunjenja zadaća potpore iz Priloga II.
POGLAVLJE 2.
KOORDINACIJSKI CENTAR ZA ODGOVOR NA HITNE SITUACIJE (ERCC)
Članak 3.
Interakcija ERCC-a s kontaktnim točkama država članica
1. Svaka država članica određuje nacionalnu kontaktnu točku za ERCC koja je raspoloživa 24 sata dnevno, sedam dana u tjednu. Određivanje se vrši s pomoću predloška „Country card” utvrđenog u Prilogu I.
2. ERCC održava tijesnu suradnju s kontaktnim točkama država članica radi izvršavanja redovitih dužnosti i operacija odgovora predviđenih ovom Odlukom i Odlukom br. 1313/2013/EU.
POGLAVLJE 3.
ZAJEDNIČKI KOMUNIKACIJSKO-INFORMACIJSKI SUSTAV U IZVANREDNIM SITUACIJAMA (CECIS)
Članak 4.
Razine CECIS-a
CECIS obuhvaća sljedeće tri komponente:
(a)
razinu mreže, kojom se povezuju nadležna tijela i kontaktne točke u državama članicama s ERCC-om;
(b)
razinu primjene koja se sastoji od baza podataka i drugih informacijskih sustava potrebnih za funkcioniranje Mehanizma Unije, posebno onih potrebnih za:
i.
priopćavanje obavijesti;
ii.
osiguravanje komunikacije i razmjene informacija između ERCC-a, nadležnih tijela i kontaktnih točaka;
iii.
širenje iskustava stečenih u intervencijama;
(c)
sigurnosnu razinu koja se sastoji od niza sustava, pravila i postupaka za osiguravanje vjerodostojnosti, potpunosti i povjerljivosti podataka koji se pohranjuju i razmjenjuju preko CECIS-a.
Članak 5.
Sigurnost podataka
1. CECIS omogućuje sigurno rukovanje dokumentima, bazama podataka i informacijskim sustavima preko mreže Sigurne transeuropske usluge za telematiku među upravama (sTESTA) ili slične mreže.
2. Dokumenti i informacije klasificirani kao „EU CONFIDENTIAL” ili više šalju se u skladu s posebnim dogovorima između izvora od kojeg podaci potječu i jednog ili više primatelja kako je utvrđeno u Odluci Komisije 2001/844/EZ, EZUČ, Euratom (4).
Članak 6.
Podaci i njihovo ažuriranje
1. Države članice Komisiji dostavljaju potrebne podatke s pomoću predloška „Country card” utvrđenoga u Prilogu I.
2. Države članice dostavljaju podatke o kontaktnim točkama i, prema potrebi, o drugim službama koje se bave prirodnim, tehnološkim, radiološkim ili ekološkim nesrećama, uključujući nenamjerno onečišćenje mora.
3. Države članice odmah obavješćuju Komisiju o svim promjenama podataka iz stavaka 1. i 2.
4. Baza podataka CECIS obuhvaća označeni dio koji sadržava informacije o registraciji i raspoloživosti kapaciteta za odgovor u EERC-u. Komisija osigurava stalan pristup nacionalnim kontaktnim točkama za civilnu zaštitu.
5. Države članice osiguravaju stalnu ažuriranost označenog dijela u bazi podataka CECIS u svakom trenutku, i to u pogledu statusa raspoloživosti i svih potrebnih činjeničnih podataka o bitnim obilježjima svih kapaciteta za odgovor registriranih u EERC-u.
6. Države članice prema potrebi mogu drugim relevantnim nacionalnim tijelima odobriti pristup CECIS-u samo za čitanje podataka.
Članak 7.
Korisnička skupina CECIS
Korisnička skupina sastavljena od predstavnika koje imenuju države članice pomaže Komisiji u vrednovanju, ispitivanju i daljnjem razvoju CECIS-a.
Članak 8.
Implementacija i daljnji razvoj
1. Komisija upravlja CECIS-em i nastavlja ga razvijati, vodeći računa o potrebama i zahtjevima država članica.
2. Države članice na svom državnom području implementiraju prikladno okruženje informacijske tehnologije za CECIS u skladu s preuzetim obvezama, koristeći predložak „Country card” utvrđen u Prilogu I.
Članak 9.
CECIS za onečišćenje mora
1. Komisija osigurava raspoloživost posebne aplikacije CECIS dostupne državama članicama i Europskoj agenciji za pomorsku sigurnost preko interneta u slučaju onečišćenja mora kako bi se razmotrile posebnosti odgovora na hitne situacije u moru.
2. Aplikacija je preko interneta otvorena i trećim zemljama koje dijele regionalno podmorje s Unijom. Pristup se može ad hoc odobriti i tajništvima odgovarajućih regionalnih konferencija o moru.
POGLAVLJE 4.
MODULI, TIMOVI ZA TEHNIČKU POMOĆ I POTPORU, DRUGI KAPACITETI ZA ODGOVOR I STRUČNJACI
Članak 10.
Registracija modula, timova za tehničku pomoć i potporu, drugih kapaciteta za odgovor i stručnjaka
1. Države članice registriraju svoje module, timove za tehničku pomoć i potporu, druge kapacitete za odgovor i stručnjake utvrđene u skladu s člankom 9. stavkom 6. Odluke br. 1313/2013/EU u bazi podataka CECIS.
2. Moduli, timovi za tehničku pomoć i potporu, drugi kapaciteti za odgovor i stručnjaci koji su se prethodno obvezali EERC-u registriraju se u označenom dijelu baze podataka CECIS.
3. Podaci iz stavaka 1. i 2. ažuriraju se prema potrebi.
Članak 11.
Sastav modula, timova za tehničku pomoć i potporu, drugih kapaciteta za odgovor i stručnjaka
1. Moduli te timovi za tehničku pomoć i potporu mogu biti sastavljeni od resursa koje osiguravaju jedna ili više država članica.
2. Ako je modul ili tim za tehničku pomoć i potporu sastavljen od više komponenti, raspoređivanje tog modula ili tima za tehničku pomoć i potporu u intervenciji može biti ograničeno komponentama potrebnima za tu intervenciju.
Članak 12.
Samodostatnost modula
1. Sljedeći elementi samodostatnosti primjenjuju se na svaki modul kako je opisano u Prilogu II.:
(a)
prikladno sklonište za vremenske prilike koje prevladavaju;
(b)
proizvodnja struje i rasvjeta kojima se pokriva potrošnja baze za operacije i opreme potrebne za izvršenje misije;
(c)
prostori za sanitarije i higijenu namijenjeni osoblju modula;
(d)
raspoloživost hrane i vode za osoblje modula;
(e)
zdravstveno ili pomoćno zdravstveno osoblje, objekti i zalihe za osoblje modula;
(f)
skladište opreme i održavanje opreme modula;
(g)
oprema za komunikaciju s relevantnim partnerima, posebno onima zaduženima za koordinaciju na terenu;
(h)
lokalni prijevoz;
(i)
logistika, oprema i osoblje koji omogućuju uspostavljanje baze za operacije i početak misije odmah po dolasku na teren.
2. Država članica koja nudi pomoć svakim od sljedećih elemenata jamči usklađenost sa zahtjevima u pogledu samodostatnosti:
(a)
uključivanje u modul potrebnog osoblja, opreme i potrepština;
(b)
provedba potrebnih aktivnosti na lokaciji operacija;
(c)
provedba potrebnih pripremnih aktivnosti radi kombiniranja interventnih timova koji nisu samodostatni s timom za tehničku pomoć i potporu kako bi se prije registracije dotičnog modula u skladu s člankom 10. stavkom 1. ispunili zahtjevi iz članka 13.
3. Razdoblje u kojem samodostatnost mora biti zajamčena na početku misije ne smije biti kraće od jedne od navedenih mogućnosti:
(a)
96 sati;
(b)
razdoblja utvrđenih u Prilogu II.
Članak 13.
Zahtjevi u pogledu modula i timova za tehničku pomoć i potporu
1. Moduli ispunjuju opće zahtjeve utvrđene u Prilogu II.
2. Timovi za tehničku pomoći i potporu ispunjuju opće zahtjeve utvrđene u Prilogu II.
3. Opći zahtjevi utvrđeni u Prilog II. povremeno se preispituju.
4. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale sljedeće uvjete:
(a)
sposobnost suradnje modula s drugim modulima;
(b)
sposobnost suradnje timova za tehničku pomoć i potporu s drugim timovima za tehničku pomoć i potporu i s bitnim dionicima na terenu;
(c)
sposobnost zajedničkog djelovanja komponenti pojedinog modula kao jedan modul;
(d)
sposobnost zajedničkog djelovanja komponenti tima za tehničku pomoć i potporu kao jedan tim za tehničku pomoć i potporu;
(e)
sposobnost suradnje modula i timova za tehničku pomoć i potporu prilikom raspoređivanja izvan Unije s međunarodnim kapacitetima za odgovor na katastrofe koji pružaju potporu pogođenoj zemlji;
(f)
voditelji timova, zamjenici voditelja timova i časnici za vezu modula i timova za tehničku pomoć i potporu pohađaju odgovarajuće tečajeve osposobljavanja i vježbe koje organizira Komisija, kako je utvrđeno u člancima 26.-32.
POGLAVLJE 5.
RAZVOJ EUROPSKOG KAPACITETA ZA ODGOVOR NA HITNE SITUACIJE (EERC) U OBLIKU DOBROVOLJNOG FONDA
Članak 14.
Ciljevi u pogledu kapaciteta
1. Ciljevi u pogledu kapaciteta EERC-a opisani su u Prilogu III.
2. Komisija u suradnji s državama članicama barem svake druge godine procjenjuje primjerenost ciljeva u pogledu kapaciteta i po potrebi ih revidira na temelju rizika utvrđenih u okviru nacionalnih procjena rizika ili drugih odgovarajućih nacionalnih ili međunarodnih izvora informacija.
3. Države članice Komisiji dostavljaju bitne informacije o rizicima potrebne za procjenu ciljeva u pogledu kapaciteta.
Članak 15.
Zahtjevi u pogledu kvalitete i interoperabilnosti
1. Zahtjevi u pogledu kvalitete i interoperabilnosti izričito navedeni u Prilogu IV. primjenjuju se na module, timove za tehničku pomoć i potporu, druge kapacitete za odgovor i stručnjake u EERC-u.
2. Komisija u suradnji s državama članica barem svake druge godine procjenjuje prikladnost zahtjeva u pogledu kvalitete i interoperabilnosti i prema potrebi ih revidira. Zahtjevi u pogledu kvalitete temelje se na priznatim međunarodnim standardima, ako takvi standardi već postoje.
Članak 16.
Postupak certifikacije i registracije
1. Postupak certifikacije i registracije opisan u stavcima od 2. do 8. primjenjuje se na module, timove za tehničku pomoć i potporu, druge kapacitete za odgovor i stručnjake u EERC-u.
2. Certifikacija i registracija podliježu ispunjenju zahtjeva u pogledu kvalitete određenih u Prilogu IV., osim kapaciteta za ublažavanje na koje se primjenjuje članak 25. stavak 3.
3. Države članice koje nude određeni modul, tim za tehničku pomoć i potporu, drugi kapacitet za odgovor ili stručnjaka za uključivanje u EERC dostavljaju podatkovne elemente utvrđene u Prilogu V.
4. Komisija procjenjuje može li se modul, tim za tehničku pomoć i potporu, drugi kapacitet za odgovor ili predmetni stručnjak uzeti u obzir za uključivanje u EERC i svoje zaključke bez odgode priopćuje odgovarajućoj državi članici. Komisija u okviru te procjene posebno razmatra ispunjenje zahtjeva u pogledu kvalitete, ciljeva u pogledu kapaciteta, potpunost dostavljenih podataka, zemljopisnu blizinu i sudjelovanje svih država članica te druge bitne faktore koje unaprijed određuje i koji se primjenjuju na sve usporedive module, timove za tehničku pomoć i potporu, druge kapacitete za odgovor ili stručnjake.
5. Ako smatra da se moduli, timovi za tehničku pomoć i potporu, drugi kapacitet za odgovor ili stručnjak mogu uključiti u EERC, Komisija na temelju dostavljenih podataka i svih dodatnih informacija koje je zatražila od odgovarajućih tijela države članice započinje postupak njihove certifikacije. U slučajevima kada na temelju raspoloživih informacija smatra da su ispunjeni zahtjevi u pogledu kvalitete i interoperabilnosti, Komisija može registrirati modul, tim za tehničku pomoć i potporu, drugi kapacitet za odgovor ili stručnjaka u dobrovoljnom fondu.
6. Komisija pismenim putem priopćuje odgovarajućem tijelu države članice svoju procjenu potrebnih osposobljavanja, vježbi i/ili radionica i drugih bitnih uvjeta za certifikaciju i registraciju.
7. Ako su ispunjeni svi uvjeti, Komisija objavljuje da su modul, tim za tehničku pomoć i potporu, drugi kapacitet za odgovor ili stručnjak certificirani za EERC i to priopćuje državi članici.
8. Ako se resurs podnosi na ponovnu registraciju u EERC-u, certificiranje modula, tima za tehničku pomoć i potporu, drugog kapaciteta za odgovor ili stručnjaka trebalo bi ponovno procijeniti najkasnije nakon tri godine.
9. Komisija u suradnji s državama članicama barem svake druge godine procjenjuje prikladnost postupka certifikacije i registracije i po potrebi ga revidira.
Članak 17.
Financijski aranžmani za troškove prilagodbe
1. Države članice mogu podnijeti zahtjev za bespovratna sredstva za financiranje troškova prilagodbe pojedinačno po modulu, timu za tehničku pomoć i potporu ili drugom kapacitetu za odgovor, a da Komisija ne objavljuje poziv na podnošenje prijedloga. Troškovi prilagodbe obuhvaćaju troškovne elemente izričito navedene u članku 21. stavku 2. točki (c) Odluke br. 1313/2013/EU.
2. Kako bi obrazložile taj zahtjev, države članice Komisiji podnose provedbene planove za troškove prilagodbe, koji obuhvaćaju procijenjene troškove i vremenski raspored.
3. Komisija procjenjuje i, ako su ispunjeni odgovarajući zahtjevi, odobrava provedbene planove iz stavka 2., uz izričito navođenje troškova koji su prihvatljivi kao troškovi prilagodbe.
4. Nakon ocjenjivanja zahtjeva Komisija donosi odluku o dodjeli sredstava.
5. Države članice Komisiju izvješćuju o pojedinostima troškova nastalih u okviru troškova prilagodbe.
POGLAVLJE 6.
UKLANJANJE NEDOSTATAKA KAPACITETA ZA ODGOVOR
Članak 18.
Praćenje napretka u ostvarenju ciljeva u pogledu kapaciteta
Komisija u suradnji s državama članicama neprekidno prati napredak u ostvarenju ciljeva u pogledu kapaciteta, vodeći računa o kapacitetima utvrđenima na temelju članka 20., i redovito obavješćuje države članice o svojoj ocjeni postignutog napretka. Komisija onoliko detaljno koliko je potrebno obavješćuje države članice o svim preostalim nedostacima kapaciteta za odgovor.
Članak 19.
Postupak utvrđivanja nedostataka kapaciteta za odgovor
1. U okviru praćenja napretka u ostvarenju ciljeva u pogledu kapaciteta, Komisija u suradnji s državama članica ocjenjuje razliku između kapaciteta država članica koji su registrirani u EERC-u i ciljeva u pogledu kapaciteta određenih u Prilogu III.
2. U skladu s člankom 16. Komisija i države članice smatraju da su se samo oni kapaciteti obvezali EERC-u koji su registrirani kao kapaciteti koje su države članice stavile na raspolaganje EERC-u.
Članak 20.
Postupak utvrđivanja kapaciteta za odgovor izvan EERC-a
1. Ako Komisija zajedno s državama članicama utvrdi potencijalno znatne nedostatke kapaciteta za odgovor u skladu s člankom 19. ove Odluke, ona u suradnji s državama članicama ispituje jesu li potrebni kapaciteti raspoloživi izvan EERC-a, u skladu s člankom 12. stavkom 2. Odluke br. 1313/2013/EU.
2. Komisija smatra samo sljedeće kapacitete raspoloživima izvan EERC-a:
(a)
kapacitete registrirane u CECIS-u;
(b)
kapacitete za ublažavanje; ili
(c)
kapacitete koji nisu obuhvaćeni točkama (a) i (b), ali mogu biti brzo stavljeni na raspolaganje državama članicama u zatraženim količinama, na zatraženoj lokaciji, u zatraženom vremenskom roku i unutar zatraženog razdoblja.
3. Radi procjene kapaciteta iz stavka 2. točke (c) Komisija podnosi zahtjev nacionalnim kontaktnim točkama u kojem određuje pojedinosti procjene potencijalno znatnih nedostataka kapaciteta za odgovor i poziva države članice da dostave informacije o svim kapacitetima raspoloživima izvan EERC-a kako je navedeno u stavku 2. točki (c).
4. Komisija u zahtjevu navodi rok za odgovor do 60 kalendarskih dana, pri čemu točan rok ovisi o očekivanoj složenosti procjene kapaciteta iz stavka 2. koju izvršavaju države članice.
5. Države članice u utvrđenom roku pismenim putem obavješćuju Komisiju o pojedinostima svih kapaciteta iz stavka 2.
6. Ako država članica ne odgovori pismenim putem unutar izričito navedenog roka, Komisija za potrebe te procjene pretpostavlja da u toj državi nema raspoloživih kapaciteta iz stavka 2.
7. Na temelju informacija zaprimljenih od država članica i uzimajući u obzir samo kapacitete iz stavka 2. Komisija procjenjuje uklanjaju li se tim kapacitetima nedostaci utvrđeni u skladu s člankom 19. ove Odluke. Komisija smatra da su nedostaci kapaciteta uklonjeni samo ako je broj kapaciteta unutar EERC-a i kapaciteta iz stavka 2. zajedno jednak ciljevima u pogledu kapaciteta određenima u Prilogu III. ili te ciljeve premašuje.
Članak 21.
Postupak uklanjanja nedostataka kapaciteta za odgovor
1. Ako je Komisija zajedno s državama članicama ustanovila potencijalno znatne nedostatke kapaciteta u skladu s člankom 19., koji se ne mogu ukloniti u skladu s člankom 20., ona o tome obavješćuje države članice pismenim putem, detaljno opisujući što smatra strateškim nedostacima kapaciteta za odgovor.
2. U skladu s člankom 12. stavkom 3. Odluke br. 1313/2013/EU Komisija pismenim putem poziva države članice na uklanjanje strateških nedostataka kapaciteta za odgovor.
3. Države članice priopćuju Komisiji namjeravaju li pojedinačno ili u suradnji s drugim državama članicama te kada i na koji način ukloniti strateške nedostatke kapaciteta za odgovor.
Članak 22.
Potpora Komisije uklanjanju strateških nedostataka kapaciteta za odgovor
1. Ako je za uklanjanje strateških nedostataka kapaciteta za odgovor potrebno financiranje sredstvima Unije u skladu s člankom 12. stavkom 3. i člankom 21. stavkom 1. točkom (j) Odluke br. 1313/2013/EU, Komisija objavljuje poziv na podnošenje prijedloga.
2. Prilikom odgovora na poziv za podnošenje prijedloga, države članice djeluju u skladu s člankom 21. stavkom 1. točkom (j) podtočkama iii. i iv. Odluke br. 1313/2013/EU.
3. Države članice među ostalim navode postotak zatraženog sufinanciranja sredstvima Unije.
Članak 23.
Prihvatljivi troškovi potpore uklanjanju nedostataka kapaciteta za odgovor
1. Prihvatljivi su svi troškovi opreme, usluga ili ljudskih resursa potrebni za početno uspostavljanje kapaciteta za odgovor.
2. Tekući troškovi održavanja ili drugi tekući troškovi nisu prihvatljivi.
POGLAVLJE 7.
UKLANJANJE PRIVREMENIH NEDOSTATAKA U IZVANREDNIM KATASTROFAMA
Članak 24.
Financijski aranžmani
1. Komisija u godišnjem programu rada određuje tražene vrste i broj kapaciteta za ublažavanje u općenitom smislu, uzimajući u obzir mogućnost određenih izvanrednih vrsta katastrofa u državama članicama te izvanredan intenzitet ili druge čimbenike koji katastrofu čine izvanrednom kao što je podudaranje s drugom katastrofom ili potencijal za privremene nedostatke u takvim scenarijima.
2. Komisija redovito pokreće potrebne financijske postupke radi pokrivanja troškova definiranih u članku 21. stavku 2. točki (d) Odluke br. 1313/2013/EU kako bi osigurala brz pristup kapacitetima za ublažavanje utvrđenima u godišnjem programu rada.
3. Kapacitetima za ublažavanje koje sufinancira Komisija nadopunjuju se, a ne zamjenjuju postojeći kapaciteti za odgovor kojima raspolažu države članice u okviru nacionalne pripravnosti.
Članak 25.
Uvjeti za financijski doprinos Unije
1. Financijski doprinos Unije ovisi o prihvaćanju uvjeta navedenih u stavcima od 2. do 9. od strane država članica koje sudjeluju u financijskim postupcima predviđenima u članku 24. stavku 2. Komisija u financijskim postupcima može izričito navesti dodatne uvjete.
2. Države članice stavljaju na raspolaganje kapacitete za ublažavanje u okviru dobrovoljnog fonda.
3. Kapaciteti za ublažavanje ispunjuju potrebne zahtjeve u pogledu kvalitete i certificiranja opisane u financijskim postupcima koji su predviđeni u članku 24. stavku 2.
4. Kapaciteti za ublažavanje registriraju se u dobrovoljnom fondu tijekom cjelokupnog razdoblja određenog u odgovarajućim okvirnim ugovorima, okvirnim sporazumima o partnerstvu ili sličnim dogovorima. Svi uvjeti i ograničenja koje nameće država članica/države članice koja(-e) registrira(ju) kapacitete dostatno su opravdani operativnim zahtjevima.
5. Kapaciteti za ublažavanje nisu prihvatljivi za financijsku pomoć iz članka 17.
6. Komisija preko CECIS-a odmah obavješćuje države članice o kapacitetima za ublažavanje registriranima u dobrovoljnom fondu.
7. U skladu s člankom 11. Odluke br. 1313/2013/EU kapaciteti za ublažavanje registrirani u dobrovoljnom fondu raspoloživi su za raspoređivanje u okviru Mehanizma Unije pod istim uvjetima kao i drugi kapaciteti registrirani u dobrovoljnom fondu.
8. Nakon zahtjeva za pomoć podnesenog preko ERCC-a, prilikom raspoređivanja kapaciteta za ublažavanje registriranih u dobrovoljnom fondu provode se svi operativni postupci za odgovor na katastrofe koji su u glavnim crtama prikazani u poglavlju 11.
9. Kapaciteti za ublažavanje registrirani u dobrovoljnom fondu raspoloživi su za korištenje unutar zemlje u državama članicama koje su sufinancirale raspoloživost kapaciteta. Prije korištenja unutar zemlje te se države članice savjetuju s ERCC-om kako bi potvrdile da:
i.
istodobno ne postoji izvanredna katastrofa ili opasnost od izvanredne katastrofe zbog koje bi bilo potrebno podnijeti zahtjev za raspoređivanje kapaciteta za ublažavanje;
ii.
se korištenjem unutar zemlje nepotrebno ne ometa brz pristup drugih država članica u slučaju novih izvanrednih katastrofa.
POGLAVLJE 8.
PROGRAM OSPOSOBLJAVANJA
Članak 26.
Program osposobljavanja
1. Uspostavlja se program osposobljavanja koji obuhvaća sprečavanje katastrofa, pripravnost na katastrofe i odgovor na njih. Program obuhvaća opće i posebne tečajeve, vježbe i sustav razmjene stručnjakâ. Program je namijenjen ciljnim skupinama određenima u članku 27.
2. Komisija je odgovorna za koordinaciju i organizaciju te utvrđivanje sadržaja i rasporeda programa osposobljavanja.
Članak 27.
Sudionici
1. Ciljne skupine programa osposobljavanja su:
(a)
osoblje država članica zaduženo za civilnu zaštitu i upravljanje katastrofama, posebno voditelji timova, njihovi zamjenici i časnici za vezu, stručnjaci država članica kako su određeni u članku 41., uključujući stručnjake za prevenciju i pripravnost i ključno osoblje nacionalnih kontaktnih točaka;
(b)
osoblje institucija i agencija Unije;
(c)
odabrani stručnjaci iz zemalja u okviru Europske politike susjedstva, zemlje kandidatkinje i potencijalni kandidati.
2. Sudjelovanje u tečajevima osposobljavanja otvoreno je i odabranim stručnjacima:
(a)
Ujedinjenih naroda i njegovih agencija;
(b)
međunarodnih organizacija izričito navedenih u Prilogu VII.;
(c)
trećim zemljama i prema potrebi drugim bitnim dionicima.
3. Države članice i Komisija određuju svoje polaznike za svako pojedino osposobljavanje.
Članak 28.
Tečajevi osposobljavanja
1. Program se sastoji od niza tečajeva na početnoj razini, operativnoj razini i upravljačkoj razini.
2. Komisija u suradnji s državama članicama određuje niz tečajeva, sadržaj, kurikulume i raspored tečaja, uključujući zahtjeve u pogledu pristupa.
3. Komisija osigurava da su instruktori upoznati s bitnim novostima u pogledu Mehanizma Unije.
Članak 29.
Razmjena stručnjaka
Sustav razmjene stručnjaka među državama članicama ili s Komisijom stručnjacima omogućuje:
(a)
stjecanje i dijeljenje iskustva;
(b)
upoznavanje s raznim tehnikama i operativnim postupcima koji se primjenjuju;
(c)
proučavanje pristupa drugih hitnih službi i institucija koje sudjeluju u razmjeni.
Članak 30.
Dodatne aktivnosti osposobljavanja
Prema potrebi i u skladu s godišnjim programom rada pružaju se dodatne mogućnosti osposobljavanja kako bi se zadovoljile utvrđene potrebe za glatkom i učinkovitom provedbom aktivnosti civilne zaštite i upravljanja katastrofama.
Članak 31.
Sustav ocjenjivanja
Komisija omogućava usklađenost razine osposobljavanja i njegovog sadržaja. U tu svrhu Komisija uspostavlja prikladan sustav ocjenjivanja organiziranih aktivnosti osposobljavanja.
POGLAVLJE 9.
OKVIR VJEŽBI
Članak 32.
Program vježbi, strateški okvir i prioriteti
1. Komisija uspostavlja program vježbi u području civilne zaštite i upravlja njime.
2. Program vježbi u području civilne zaštite temelji se na strateškom okviru kojim se određuju ciljevi i uloge vježbi u okviru Mehanizma Unije.
3. Program vježbi posebno je namijenjen:
(a)
poboljšanju kapaciteta država članica za odgovor, posebno u pogledu timova i drugih resursa osiguranih u sklopu interventne pomoći u okviru Mehanizma Unije;
(b)
poboljšanju i provjeri postupaka te uspostavi zajedničkog pristupa koordinaciji interventne pomoći u okviru Mehanizma Unije i smanjenju vremena za odgovor u velikim katastrofama;
(c)
olakšavanju suradnje između službi civilne zaštite država članica i Komisije;
(d)
utvrđivanju i dijeljenju stečenih iskustava;
(e)
ispitivanju provedbe stečenih iskustava.
4. Opći prioriteti programa vježbi u kratkim se crtama prikazuju u opsežnom dugoročnom planu, koji obuhvaća elemente bitnih scenarija katastrofa i odgovarajućih sposobnosti.
5. Komisija:
(a)
u suradnji s državama članicama razvija strateški okvir i opsežni dugoročni plan, vodeći računa o programu stečenih iskustava i drugim bitnim informacijama;
(b)
određuje ciljeve vježbi i njihovu ulogu u odnosu na druge komponente Mehanizma Unije; i
(c)
jedanput godišnje u programu rada iznosi prijedlog prioriteta za posebne vježbe u skladu s opsežnim dugoročnim planom.
POGLAVLJE 10.
PROGRAM STEČENIH ISKUSTAVA
Članak 33.
Praćenje, analiza i ocjenjivanje
1. Komisija i države članice razmjenjuju podatke, informacije i procjene potrebne za praćenje, analizu i ocjenjivanje svih bitnih aktivnosti u području civilne zaštite koje se provode u okviru Mehanizma Unije.
2. Komisija uspostavlja bazu podataka kojom se može koristiti zajedno s državama članicama za prikupljanje i dijeljenje podataka, širenje utvrđenih iskustava i zadržavanje pregleda nad statusom njihove provedbe, te upravlja tom bazom podataka.
3. Komisija olakšava utvrđivanje iskustava s relevantnim dionicima, među ostalim organizacijom sastanaka s njima.
Članak 34.
Promicanje provedbe
1. Komisija osigurava da iskustva koja je utvrdila zajedno s državama članicama i relevantnim dionicima utječu na postupak donošenja odluka radi daljnjeg razvoja Mehanizma Unije.
2. Utvrđenim se iskustvima posebno treba pridonijeti određivanju:
(a)
prioriteta programa osposobljavanja, uključujući prema potrebi sadržaj i kurikulume tečajeva za osposobljavanje i program vježbi;
(b)
prioritete godišnjih poziva na podnošenje prijedloga za projekte u području prevencije i pripravnosti; i
(c)
prioritete aktivnosti planiranja iz članka 10. Odluke br. 1313/2013/EU.
3. Komisija redovito izvješćuje o programu stečenih iskustava, navodeći pritom bitna utvrđena iskustva, predviđene korektivne mjere, nadležnosti i vremenske okvire te status provedbe iskustava.
4. Države članice povremeno izvješćuju o napretku postignutom u provedbi utvrđenih iskustava koja su pod njihovom nacionalnom nadležnošću.
POGLAVLJE 11.
OPERATIVNI POSTUPCI ZA ODGOVOR NA KATASTROFE
Članak 35.
Zahtjevi za pomoć i odgovor
1. Ako se u Uniji dogodi katastrofa ili postoji neposredna opasnost od katastrofe, Komisija po zaprimanju zahtjeva za pomoć preko CECIS-a prema potrebi i bez odlaganja provodi mjere predviđene člankom 15. stavkom 3. Odluke br. 1313/2013/EU.
2. Ako se katastrofa dogodi izvan Unije ili postoji neposredna opasnost od katastrofe izvan Unije, zbog čega bi mogla biti potrebna pomoć u okviru civilne zaštite, Komisija može obavijestiti treću zemlju o mogućnostima podnošenja zahtjeva u okviru Mehanizma Unije.
3. Država članica ili treća zemlja pogođena katastrofom ili u neposrednoj opasnosti od katastrofe, koja želi zatražiti pomoć preko Mehanizma Unije, preko nadležnih nacionalnih tijela ERCC-u podnosi zahtjev u pisanom obliku za pomoć u okviru civilne zaštite. Ako Ujedinjeni narodi i njegove agencije ili bilo koja međunarodna organizacija izričito navedena u Prilogu VII. želi zatražiti pomoć preko Mehanizma Unije, oni podnose ERCC-u zahtjev u pisanom obliku za pomoć u okviru civilne zaštite.
4. Tražitelj pomoći ERCC-u dostavlja sve bitne informacije o situaciji, u prvom redu o posebnim potrebama, zatraženoj pomoći i lokaciji.
5. Tražitelj pomoći obavješćuje ERCC o vremenskom okviru, točki ulaska i lokaciji za koju se traži pomoć te o operativnoj kontaktnoj točki na terenu koja upravlja katastrofom.
6. ERCC u mjeri u kojoj je to moguće za svaki zahtjev za pomoć priprema posebne planove raspoređivanja. Oni obuhvaćaju preporuke za pružanje pomoći, uključujući pozive na raspoređivanje modula, timova za tehničku pomoć i potporu, drugih kapaciteta za odgovor i stručnjaka registriranih u EERC-u, te procjenu mogućih hitnih potreba. Struktura posebnih planova raspoređivanja odgovara strukturi i nacrtu navedenima u Prilogu VI. i temelji se na općim, unaprijed izrađenim planovima iz članka 15. stavka 3. točke (c) i članka 16. stavka 3. točke (b) Odluke br. 1313/2013/EU, koji obuhvaćaju najvažnije vrste rizika od katastrofa te u kojima se vodi računa o scenarijima rizika koje su države članice utvrdile u okviru procjene rizika. Posebni planovi raspoređivanja dostavljaju se svim državama članicama.
7. U postupku odabira kapaciteta EERC-a razmatraju se sljedeći kriteriji, čiji prioritet ovisi o posebnostima zahtjeva za pomoć:
(a)
raspoloživost;
(b)
prikladnost;
(c)
lokacija/blizina;
(d)
procijenjeno vrijeme i troškovi prijevoza;
(e)
prethodno iskustvo;
(f)
prethodno korištenje resursa;
(g)
drugi bitni kriteriji poput poznavanja jezika, kulturološka povezanost.
8. Osim ako je drukčije dogovoreno među državama članicama ERCC ne poziva države članice na raspoređivanje posebnih kapaciteta iz EERC-a u područja oružanog sukoba, prijetnje od takvog sukoba ili u ona u kojima postoje drugi uvjeti rizični za sigurnost timova.
9. Države članice kojima je upućen poziv na raspoređivanje kapaciteta iz EERC-a u skladu s člankom 11. stavkom 7. Odluke br. 1313/2013/EU ERCC-u priopćuju svoju konačnu odluku o raspoređivanju. ERCC određuje rok do kojega države članice načelno dostavljaju odgovor. Taj se rok temelji na prirodi katastrofe i u svakom slučaju nije kraći od dva sata.
10. Tražitelj pomoći obavješćuje ERCC o ponudama za pružanje pomoći koje je prihvatio.
11. Ako je pomoć potrebna za rješavanje hitne potrebe, a pomoć nije ili nije u dostatnoj mjeri raspoloživa u EERC-u, Komisija preko CECIS-a odmah obavješćuje sve nacionalne kontaktne točke o financijskoj potpori Unije raspoloživoj za prijevoz, u skladu s člankom 23. stavkom 3. točkom (b) Odluke br. 1313/2013/EU.
12. Kad je riječ o zahtjevima za interventne timove i sredstva, ERCC obavješćuje države članice o odabiru tražitelja pomoći. Države članice koje pružaju pomoć redovito obavješćuju ERCC o raspoređivanju interventnih timova i sredstava, uključujući sve kapacitete koji su dio EERC-a.
13. U skladu s člankom 17. Odluke br. 1313/2013/EU Komisija može odabrati, imenovati i rasporediti tim stručnjaka za potporu na terenu.
Članak 36.
Misije stručnjaka
1. Raspoređeni stručnjaci izvršavaju zadaće utvrđene u članku 8. točki (d) Odluke br. 1313/2013/EU. Oni redovito podnose izvješća tijelima države koja zahtijeva pomoć i ERCC-u.
2. ERCC obavješćuje države članice o napretku misije stručnjaka.
3. Tražitelj pomoći redovito obavješćuje ERCC o razvoju tekućih aktivnosti na terenu.
4. U slučaju intervencija u trećim zemljama voditelj tima redovito obavješćuje ERCC o razvoju tekućih aktivnosti na terenu.
5. ERCC objedinjuje sve zaprimljene informacije te ih prosljeđuje kontaktnim točkama i nadležnim tijelima država članica.
Članak 37.
Završetak operacije
1. Ako država članica koja zahtijeva pomoć ili bilo koja država članica koja pruža pomoć smatraju da njihova pomoć više nije potrebna odnosno da se više ne može pružati, one o tome što je moguće prije obavješćuju ERCC te raspoređene stručnjake i interventne timove. Tražitelj pomoći i države članice na prikladan način organiziraju učinkoviti završetak operacije. ERCC se o tome obavješćuje.
2. U trećim zemljama voditelj tima što je prije moguće podnosi izvješće ERCC-u ako nakon savjetovanja s tražiteljem pomoći smatra da pomoć više nije potrebna ili ako postoje prepreke učinkovitom pružanju pomoći. ERCC tu informaciju prosljeđuje delegaciji Unije u toj zemlji te relevantnim službama Komisije, Europskoj službi za vanjsko djelovanje i državama članicama. ERCC u suradnji s tražiteljem pomoći osigurava učinkovito povlačenje raspoređenih stručnjaka i interventnih timova.
Članak 38.
Izvješćivanje i utvrđena iskustva
1. Nakon pružanja pomoći nadležna tijela tražitelja pomoći i država članica te raspoređeni stručnjaci imaju mogućnost predstaviti ERCC-u svoje zaključke o svim aspektima intervencije. ERCC sastavlja sažeto izvješće o pruženoj pomoći i bitnim utvrđenim iskustvima.
2. Dodatno uz članke 33. i 34. ERCC zajedno s državama članica prati provedbu utvrđenih iskustava kako bi poboljšao interventnu pomoć u okviru Mehanizma Unije.
Članak 39.
Troškovi
1. Ako nije drukčije dogovoreno, tražitelj pomoći snosi troškove pomoći koju pružaju države članice.
2. Svaka država članica koja pruža pomoć može je ponuditi potpuno ili djelomično besplatno, posebno vodeći računa o prirodi katastrofe i opsegu štete. Država članica može se u svakom trenutku u potpunosti ili djelomično odreći povrata troškova.
3. Osim ako je drukčije dogovoreno, tražitelj pomoći za trajanja intervencije besplatno osigurava prehranu i smještaj timovima za pomoć i besplatno obnavlja zalihe hrane i potrepština. Ipak, timovi za pomoć u početku su logistički neovisni i samodostatni unutar razumnog vremenskog razdoblja ovisno o količini iskorištenih resursa, o čemu obavješćuju Centar za praćenje i informiranje.
4. Troškovima raspoređivanja stručnjaka i odgovarajuće logističke potpore upravlja se u skladu s člankom 22. točkom (a) Odluke br. 1313/2013/EU. Ti su troškovi prihvatljivi za financiranje sredstvima Unije.
Članak 40.
Naknada štete
1. Države članice koje zahtijevaju pomoć uzdržavaju se od svakog podnošenja zahtjeva državama članicama za naknadu nanesene štete ako je ta šteta posljedica interventne pomoći pružene u okviru Mehanizma Unije i na temelju ove Odluke, osim ako se dokaže da je ta šteta posljedica prijevare ili teže povrede dužnosti.
2. Ako su kao posljedicu interventne pomoći štetu pretrpjele treće osobe, države članice koje zahtijevaju pomoć i država članica koja pruža pomoć surađuju kako bi olakšale naknadu takve štete u skladu s primjenjivim zakonskim propisima i odgovarajućim okvirima.
POGLAVLJE 12.
POSTUPAK RASPOREĐIVANJA TIMOVA STRUČNJAKA
Članak 41.
Kategorije stručnjaka
Države članice stručnjake razvrstavaju u sljedeće kategorije:
(a)
tehnički stručnjaci;
(b)
stručnjaci za procjenu;
(c)
stručnjaci za koordinaciju;
(d)
voditelji timova.
Članak 42.
Zadaće i funkcije
1. Tehnički stručnjaci sposobni su davati savjete o specifičnim, vrlo tehničkim pitanjima i uključenim rizicima te su raspoloživi za misije.
2. Stručnjaci za procjenu sposobni su izvršiti procjenu situacije i davati savjete o prikladnim mjerama koje treba poduzeti te su raspoloživi za misije.
3. Stručnjaci za koordinaciju mogu prema potrebi obuhvaćati zamjenike voditelja timova, osobe odgovorne za logistiku i komunikaciju te drugo osoblje. Tehnički stručnjaci i stručnjaci za procjenu na zahtjev mogu biti pripojeni koordinacijskom timu kako bi pomogli voditelju tima za cjelokupnog trajanja misije.
4. Voditelj tima odgovoran je za vođenje tima za procjenu i koordinacijskog tima tijekom intervencije. Voditelj tima održava primjerenu vezu s tijelima pogođene zemlje, s ERCC-om, uključujući časnika za vezu ERCC-a, s drugim međunarodnim organizacijama i, u slučaju interventne pomoći u okviru Mehanizma Unije izvan država članica, s delegacijom Unije u toj zemlji.
5. Stručnjaci raspoređeni na zadatke u području pripravnosti mogu u dogovoru s državom članicom koja ih imenuje biti raspoređeni po nalogu Komisije kako bi preuzeli funkcije izričito navedene u članku 41. i sposobni su davati savjete i izvješćivati o prikladnim mjerama pripravnosti, uključujući administrativne kapacitete, potrebe za ranim upozoravanjem, osposobljavanje, vježbe i podizanje svijesti.
6. Stručnjaci raspoređeni na zadatke u području prevencije mogu u dogovoru s državom članicom koja ih imenuje biti raspoređeni po nalogu Komisije kako bi preuzeli funkcije izričito navedene u članku 41. i sposobni su davati savjete i izvješćivati o prikladnim preventivnim mjerama i sposobnosti upravljanja rizicima.
Članak 43.
Baza podataka o stručnjacima
1. Komisija objedinjuje informacije o stručnjacima u bazi podataka o stručnjacima, koje su dostupne putem CECIS-a.
2. Stručnjaci uključeni u EERC poimence se navode u bazi podataka iz stavka 1.
Članak 44.
Potrebe za osposobljavanjem
Prema potrebi stručnjaci pohađaju program obuke uspostavljen u skladu s člankom 26.
Članak 45.
Imenovanje
U slučaju zahtjeva za pomoć, države članice odgovorne su za imenovanje raspoloživih stručnjaka i za dijeljenje svojih podataka za kontakt s ERCC-om.
Članak 46.
Mobilizacija i ugovor o službi
1. ERCC je sposoban za mobilizaciju i raspoređivanje odabranih stručnjaka u vrlo kratkom roku nakon što ih države članice imenuju za određenu misiju.
2. Komisija sa svakim stručnjakom potpisuje ugovor o službi, koji obuhvaća sljedeće elemente:
(a)
ciljeve misije;
(b)
opis zadataka;
(c)
predviđeno trajanje misije;
(d)
podatke o lokalnoj osobi za kontakt;
(e)
uvjete osiguranja;
(f)
dnevnice za pokrivanje troškova;
(g)
posebne uvjete plaćanja;
(h)
smjernice za tehničke stručnjake, stručnjake za procjenu, koordinaciju i voditelje timova.
POGLAVLJE 13.
POTPORA U OBLIKU PRIJEVOZA
Članak 47.
Vrste potpore u obliku prijevoza
Potpora u obliku prijevoza može biti:
(a)
ujedinjavanje ili dijeljenje prijevoznih kapaciteta;
(b)
utvrđivanje i olakšavanje pristupa država članica prijevoznim resursima na komercijalnom tržištu ili onima iz drugih izvora; ili
(c)
pružanje potpore Unije državama članicama u obliku bespovratnih sredstava ili prijevoznih usluga naručenih od privatnih ili drugih subjekata.
Članak 48.
Postupak za potporu u obliku prijevoza u okviru Mehanizma Unije
1. Postupci predviđeni člancima 49. i 50. primjenjuju se prilikom svakog podnošenja zahtjeva za potporu u obliku prijevoza.
2. Zahtjeve izdaje nadležno tijelo iz članka 56. i šalje ih Komisiji pismenim putem. Zahtjevi sadržavaju informacije predviđene dijelom A Priloga VIII.
3. U slučaju objedinjavanja prijevoznih kapaciteta jedna država članica može preuzeti vodstvo u traženju financijske potpore Unije za cjelokupnu operaciju.
4. Svi zahtjevi za potporu u obliku prijevoza na temelju ove Odluke i povezani odgovori i razmjena informacija između država članica i Komisije dostavljaju se ERCC-u na obradu.
5. Zahtjevi se šalju preko CECIS-a ili elektronskom poštom. Slanje zahtjeva koji se odnose na financiranje sredstvima Unije preko CECIS-a, telefaksa ili elektronskom poštom prihvaća se pod uvjetom da je nadležno tijelo potpisalo izvornike koji su potom bez odgode dostavljeni Komisiji.
6. Međutim, u skladu s člankom 179. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 1268/2012 (5) Komisija može implementirati sustav elektroničke razmjene za razmjenu svih informacija s korisnicima, uključujući sklapanje ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava, obavijesti o odlukama o dodjeli bespovratnih sredstava i svim izmjenama tih odluka.
Članak 49.
Zahtjevi za potporu u obliku prijevoza
1. Komisija po primitku zahtjeva za potporu odmah obavješćuje kontaktne točke koje su odredile države članice na temelju članka 9. stavka 7. Odluke br. 1313/2013/EU.
2. Komisija u obavijesti može prema potrebi pozvati države članice da joj dostave pojedinosti o svim prijevoznim resursima koje mogu staviti na raspolaganje državi članici koja podnosi zahtjev ili o svakom drugom alternativnom rješenju koje predlažu radi zadovoljavanja potreba koje je iskazala pogođena zemlja. Komisija može navesti maksimalno vremensko razdoblje za pružanje tih informacija.
3. Ne dovodeći u pitanje članak 53., nakon što Komisija obavijesti kontaktne točke kako je navedeno u stavku 1., zatražena potpora u obliku prijevoza postaje prihvatljiva za sufinanciranje sredstvima Unije.
Članak 50.
Odgovori na zahtjeve za potporu u obliku prijevoza
1. Države članice koje mogu pružiti potporu u obliku prijevoza što je prije moguće, a najkasnije unutar 24 sata od zaprimanja obavijesti iz članka 49., osim ako u obavijesti nije drukčije navedeno, obavješćuju Komisiju o svim prijevoznim resursima koje mogu dobrovoljno staviti na raspolaganje kao odgovor na zahtjev za potporu u obliku ujedinjavanja ili utvrđivanja prijevoznih resursa. Te informacije sadržavaju elemente predviđene dijelom B Priloga VIII. i obuhvaćaju informacije o financijskim uvjetima ili drugim ograničenjima ako ona postoje.
2. Komisija što je prije moguće objedinjuje informacije o raspoloživim prijevoznim resursima i prosljeđuje ih državi članici koja podnosi zahtjev.
3. Pored informacija iz stavka 2. Komisija državama članicama prosljeđuje sve druge informacije kojima raspolaže, a odnose se na raspoložive prijevozne resurse iz drugih izvora, uključujući komercijalno tržište, te olakšava pristup država članica tim dodatnim resursima.
4. Država članica koja podnosi zahtjev obavješćuje Komisiju o prijevoznim rješenjima koje je odabrala i povezuje se s državama članicama koje pružaju tu potporu ili s prijevoznikom kojeg je odredila Komisija.
5. Komisija obavješćuje države članice o odabiru koji je izvršila država članica koja podnosi zahtjev. Država članica redovito obavješćuje Komisiju o napretku u isporuci pomoći u okviru civilne zaštite.
Članak 51.
Zahtjev za dodjelu bespovratnih sredstava
1. Ako je država članica utvrdila moguće prijevozno rješenje, ali je za prijevoz pomoći u okviru civilne zaštite potrebno financiranje sredstvima Unije, država članica može od Unije zatražiti dodjelu bespovratnih sredstava.
2. Država članica u svom zahtjevu navodi postotak sufinanciranja sredstvima Unije za koji se prijavljuje, koji ne premašuje 55 % prihvatljivih troškova prijevoznih aktivnosti na temelju članka 23. stavka 2. Odluke br. 1313/2013/EU i ne premašuje 85 % prihvatljivih troškova prijevoznih aktivnosti na temelju članka 23. stavka 3. točaka (a) i (b) Odluke br. 1313/2013/EU. Komisija o zahtjevu odmah obavješćuje sve države članice.
3. Komisija može uspostaviti okvirna partnerstva s odgovarajućim nadležnim tijelima država članica kako je navedeno u članku 178. Delegirane uredbe (EU) br. 1268/2012.
Članak 52.
Zahtjev za prijevoznu uslugu
1. U slučajevima kada država članica koja zahtijeva potporu u obliku prijevoza nije utvrdila prijevozno rješenje, ona može od Komisije zahtijevati ugovaranje prijevozne usluge s privatnim ili drugim subjektima radi prijevoza svoje pomoći u okviru civilne zaštite u pogođenu zemlju.
2. Po primitku zahtjeva iz stavka 1. Komisija odmah obavješćuje države članice o zahtjevu i obavješćuje državu članicu koja zahtijeva prijevoznu uslugu o svim raspoloživim prijevoznim rješenjima i njihovim troškovima.
3. Država članica na temelju razmjene informacija iz stavaka 1. i 2. pisanim putem potvrđuje zahtjev za prijevoznu uslugu i preuzetu obvezu povrata troškova Komisiji u skladu s člankom 54. Država članica navodi postotak troškova koji će vratiti. Taj postotak nije manji od 45 % za prijevozne aktivnosti na temelju članka 23. stavka 2. Odluke br. 1313/2013/EU odnosno 15 % za prijevozne aktivnosti na temelju članka 23. stavka 3. točaka (a) i (b) Odluke br. 1313/2013/EU.
4. Država članica odmah obavješćuje Komisiju o svim izmjenama zahtjeva za prijevoznu uslugu.
Članak 53.
Odluka o financiranju potpore u obliku prijevoza sredstvima Unije
1. Kako bi se odredilo jesu li ispunjeni kriteriji utvrđeni u članku 23. stavku 1. točki (d) Odluke br. 1313/2013/EU i poštuju li se načela ekonomičnosti, djelotvornosti i učinkovitosti iz Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (6), u obzir se uzima sljedeće:
(a)
informacije sadržane u zahtjevu za financiranje sredstvima Unije koji je podnijela država članica u skladu s člankom 48.stavkom 2.;
(b)
potrebe koje je iskazala pogođena zemlja;
(c)
svaka procjena potreba koju su izvršili stručnjaci koji izvješćuju Komisiju tijekom katastrofe;
(d)
druge bitne i pouzdane informacije dostupne Komisiji u trenutku donošenja odluke, koje su dostavile države članice i međunarodne organizacije;
(e)
djelotvornost i učinkovitost prijevoznih rješenja kojima se treba osigurati pravodobna isporuka pomoći u okviru civilne zaštite;
(f)
mogućnosti lokalne nabave;
(g)
druge mjere koje poduzima Komisija.
2. Države članice dostavljaju sve dodatne informacije potrebne za procjenu ispunjenja kriterija utvrđenih u članku 23. stavku 1. točki (d) Odluke br. 1313/2013/EU. Države članice u najkraćem mogućem roku obavješćuju Komisiju o zaprimanju zahtjeva Komisije za dostavljanje takvih informacija.
3. Komisija navodi predfinanciranje koje treba platiti, što može iznositi do 85 % zatraženog financijskog doprinosa Unije, podložno raspoloživosti proračunskih resursa. Predfinanciranje nije moguće za bespovratna sredstva ispod praga utvrđenog za bespovratna sredstva male vrijednosti kako je određeno u članku 185. Delegirane uredbe (EU) br. 1268/2012, osim ako država članica koja zahtijeva financijsku potporu može dokazati da bi se bez predfinanciranja ugrozila provedba aktivnosti.
4. Odluka o financijskoj potpori odmah se priopćuje državi članici koja zahtijeva financijsku potporu. Odluka se priopćuje i svim drugim državama članicama.
5. Pojedinačni zahtjevi za dodjelu bespovratnih sredstava za uslugu prijevoza kod kojih zatraženi financijski doprinos Unije iznosi manje od 2 500 eura nisu prihvatljivi za sufinanciranje sredstvima Unije, osim ako su pokriveni okvirnim partnerstvima iz članka 51. stavka 3.
Članak 54.
Povrat financiranja potpore u obliku prijevoza sredstvima Unije
U roku od 90 dana od završetka prijevozne operacije za koju je odobrena financijska potpora Unije, za troškove nastale za Komisiju u okviru postupka utvrđenog u članku 52. Komisija državama članicama koje su koristile financiranje Unije izdaje obavijest o terećenju za iznos koji odgovara odredbama odluke koju je Komisija donijela u vezi sa zahtjevom za prijevoznu uslugu i koji predstavlja barem 15 % prijevoznih troškova za prijevozne aktivnosti na temelju članka 23. stavka 3. Odluke br. 1313/2013/EU odnosno 45 % za prijevozne aktivnosti na temelju članka 23. stavka 2. Odluke br. 1313/2013/EU.
Članak 55.
Naknada štete
Država članica koja zahtijeva potporu u obliku prijevoza uzdržava se od svih zahtjeva Uniji za naknadu štete nanesene njezinoj imovini ili osoblju u službi ako je takva šteta posljedica pružanja potpore u obliku prijevoza na temelju ove Odluke, osim ako se dokaže da je ta šteta posljedica prijevare ili teže povrede dužnosti.
Članak 56.
Određivanje nadležnih tijela
Države članice određuju nadležna tijela ovlaštena za podnošenje zahtjeva Komisiji za financijsku potporu i za primanje takve potpore prilikom provedbe ove Odluke i o tome obavješćuju Komisiju u roku od 60 dana od obavijesti o ovoj Odluci. Komisija se odmah obavješćuje o svim promjenama u pogledu tih informacija.
Međutim, obavijesti država članica o nadležnim tijelima na temelju članka 12. Odluke 2007/606/EZ, Euratom ostaju važeće sve dok dotična država članica ne uputi odgovarajuću obavijest.
POGLAVLJE 14.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 57.
Stavljanje izvan snage
Odluke 2004/277/EZ, Euratom i 2007/606/EZ, Euratom stavljaju se izvan snage. Upućivanja na odluke stavljene izvan snage tumače se kao upućivanja na ovu Odluku i tumače se u skladu s korelacijskom tablicom iz Priloga IX.
Članak 58.
Adresati
Ova je Odluka upućena državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 16. listopada 2014.