KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 16. april 2014
om overførsel af tildelte enheder til partskontoen i Finlands Kyotoregister
(meddelt under nummer C(2014) 2475)
(2014/224/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets beslutning 2002/358/EF af 25. april 2002 om godkendelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer og om den fælles opfyldelse af forpligtelserne i forbindelse hermed (1), særlig artikel 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens beslutning 2006/944/EF (2) fastsætter emissionsniveauerne for henholdsvis Unionen og dens medlemsstater for den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(2)
Kommissionens afgørelse 2010/778/EU (3) ændrer beslutning 2006/944/EF ved fastlæggelse af de endelige respektive emissionsniveauer, der tildeles Unionen og hver enkelt medlemsstat, og fastsætter, at den endelige aritmetiske forskel på 19 357 532 ton kuldioxidækvivalent mellem Unionens emissionsniveauer og summen af medlemsstaternes emissionsniveauer udstedes af Unionen som tildelte enheder. Afgørelsen fastsætter desuden, at der overføres fem millioner af disse tildelte enheder fra Unionens register til partskontoen i Danmarks Kyotoregister.
(3)
I forbindelse med vedtagelsen af afgørelse 2010/778/EU blev det anerkendt, at overførslen af de fem millioner tildelte enheder til Danmark ikke berører ejerskabet til Unionens tilbageværende aritmetiske overskud.
(4)
I Durban vedtoges i december 2011 på den 17. partskonference under De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (»UNFCCC«) beslutning 2/CMP.7 fra partskonferencen, der tjener som partsmøde under Kyotoprotokollen (»Durbanbeslutningen«). Denne beslutning fastsætter opgørelsesregler for arealanvendelse, ændret arealanvendelse og skovbrug (»LULUCF«) for endnu en forpligtelsesperiode i henhold til Kyotoprotokollen til UNFCCC (»Kyotoprotokollen«).
(5)
Durbanbeslutningen afviger betydeligt fra de tidligere opgørelsesregler, der blev aftalt under Kyotoprotokollen for den første forpligtelsesperiode. Beslutning16/CMP.1 fra partskonferencen, der tjener som partsmøde under Kyotoprotokollen, blev vedtaget på den 11. partskonference under UNFCCC-mødet i Montreal i december 2005, og den fastsætter grænser som omhandlet i bilaget til den beslutning, hvad angår parternes forpligtelser i den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen. Hertil kommer, at beslutning 16/CMP.1 fastsætter, at parterne kan overskride disse grænser ved at kompensere nettoemissioner (debits) hidrørende fra skovplantning, genplantning af skov og skovrydning i henhold til artikel 3, stk. 3, i Kyotoprotokollen, ved hjælp af nettooptag (credits) hidrørende fra skovbrugsaktiviteter i henhold til artikel 3, stk. 4, i Kyotoprotokollen. Denne opgørelsesregel omtales almindeligvis som kompensationsreglen. Durbanbeslutningen indeholder ikke en sådan kompensationsregel for den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(6)
Ved Durbanbeslutningens opgørelsesregler fastsættes der en grænse for anvendelsen af credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter for at tage hensyn til en modvirkningsforpligtelse i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen. Ifølge denne beslutning kan en part ikke bruge flere credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter, end hvad der svarer til 3,5 % af den pågældende parts emissioner, eksklusive LULUCF, i referenceåret eller perioden til opfyldelse af modvirkningsforpligtelsen.
(7)
De ændringer af LULUCF-opgørelsesreglerne, som er fastsat ved Durbanbeslutningen, har betydelige konsekvenser for den måde, hvorpå parterne opgør LULUCF-aktiviteterne i den anden forpligtelsesperiode. På grund af de geografiske forskelle for arealernes vedkommende og de meget forskelligartede nationale forhold på dette område er der også store forskelle på konsekvenserne i de enkelte medlemsstater. Durbanbeslutningen omfatter ingen kompensationsregel, og det har konsekvenser for parternes opfyldelse af deres forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen. Dette gælder navnlig lande med store skovområder, da betingelserne i LULUCF-sektoren varierer fra det ene land til det andet.
(8)
Rådet anerkendte i sine konklusioner af 9. marts 2012 konsekvenserne af ændringer af kompensationsopgørelsesreglen for den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen og erkendte »de særlige forhold, som gør sig gældende i lande med store skovområder, især hvad angår de begrænsede muligheder for at dække emissioner fra skovplantning, genplantning af skov og skovrydning med stigende brug af skovforvaltningsdræn«. Samtidigt opfordrede Rådet Kommissionen til »at undersøge mulighederne for at finde en tilfredsstillende løsning og samtidigt sikre miljøintegriteten«.
(9)
Den specifikke situation i lande med store skovområder anerkendtes også af Rådet i 2012 i forbindelse med den proces, der førte frem til vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 529/2013/EU af 21. maj 2013 om regnskabsregler vedrørende drivhusgasemissioner og -optag i forbindelse med aktiviteter, der vedrører arealanvendelse, ændret arealanvendelse og skovbrug, og oplysninger om handlingsplaner, der vedrører disse aktiviteter (4), som det fremgår af henvisningen til miljøforholdene i lande med store skovområder i præamblen til denne afgørelse.
(10)
Finland har flere gange udtrykt bekymring med hensyn til landets debits hidrørende fra afskovning i LULUCF-sektoren som følge af ændringen af kompensationsreglen i Durbanbeslutningen. Det lader til, at Finland berøres af anvendelsen af Durbanbeslutningen på en specifik og enestående måde. Ifølge de nuværende vurderinger er Finland det eneste land, for hvilket den årlige grænse på 3,5 % ville betyde, at det ikke kan dække sine debits hidrørende fra skovplantning, genplantning og skovrydning med credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter ved opgørelsen af sine forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(11)
For at tage hensyn til Finlands særlige og enestående situation bør Unionen til Finland overføre en samlet mængde, som ikke overstiger ti millioner tildelte enheder, fra det aritmetiske overskud, der er fastsat ved beslutning 2006/944/EF som ændret ved afgørelse 2010/778/EU. Denne samlede mængde skal ene og alene anvendes som en engangskompensation til Finland for konsekvenserne af ændringen af kompensationsreglen i det omfang, dette er nødvendigt for at landet kan opfylde sine forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
(12)
Denne overførsel bør foretages hurtigst muligt og inden udløbet af true up-perioden i den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen under hensyntagen til tilgængeligheden af tildelte enheder i Unionens register og efter løsning af spørgsmålene om forpligtelsen vedrørende Kroatien som omhandlet i protokollen om visse ordninger vedrørende en eventuel engangsoverførsel til Republikken Kroatien af tildelte enheder udstedt under Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer samt den dertil knyttede kompensation (5).
(13)
Finlands anvendelse af disse tildelte enheder må ikke overstige omfanget af credits hidrørende fra skovbrugsaktiviteter i Finland, som ikke er godkendt i henhold til punkt 13 i bilaget til Durbanbeslutningen. Kommissionen har taget behørigt hensyn til Finlands forpligtelse til at annullere enhver tildelt enhed, der måtte restere af denne overførsel, ved udgangen af den anden forpligtelsesperiode.
(14)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Klimaændringer -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Der stilles maksimalt ti millioner (10 000 000) af de tildelte enheder, som er omhandlet i artikel 2 i beslutning 2006/944/EF, til rådighed for at gøre det muligt for Finland at opfylde sine forpligtelser i den anden forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen.
Den centrale administrator for Unionens register overfører hurtigst muligt og inden udløbet af true up-perioden i den første forpligtelsesperiode under Kyotoprotokollen en samlet mængde, som ikke må overstige ti millioner (10 000 000) af disse tildelte enheder til partskontoen i Finlands Kyotoregister.
2. Den overførsel, der er omhandlet i stk. 1, foretages under hensyntagen til tilgængeligheden af tildelte enheder i Unionens register og efter løsning af spørgsmålene om forpligtelsen vedrørende Kroatien som omhandlet i protokollen om visse ordninger vedrørende en eventuel engangsoverførsel til Republikken Kroatien af tildelte enheder udstedt under Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer samt den dertil knyttede kompensation.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. april 2014.
PROVEDBENA ODLUKA KOMISIJE
оd 16. travnja 2014.
o prijenosu jedinica dodijeljene kvote stranci Kyotskog protokola koja ima račun u registru Finske
(priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 2475)
(2014/224/EU)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Odluku Vijeća 2002/358/EZ od 25. travnja 2002. o odobravanju, u ime Europske zajednice, Kyotskog protokola uz Okvirnu konvenciju Ujedinjenih naroda o promjeni klime i zajedničkom ispunjavanju obveza koje iz njega proizlaze (1), a posebno njezin članak 3.,
budući da:
(1)
Odlukom Komisije 2006/944/EZ (2) utvrđuju se odgovarajuće razine emisija za Uniju i njezine države članice za prvo obvezujuće razdoblje u okviru Kyotskog protokola.
(2)
Odlukom Komisije 2010/778/EU (3) izmjenjuje se Odluka 2006/944/EZ uspostavljajući konačne odgovarajuće razine emisija dodijeljene Uniji i svakoj državi članici i osiguravajući da Unija kao jedinice dodijeljene kvote izda konačnu aritmetičku razliku od 19 357 532 tona ekvivalenta ugljičnog dioksida između razina emisija Unije i zbroja razina emisija država članica. Nadalje, tom se Odlukom predviđa prijenos pet milijuna tih jedinica dodijeljene kvote iz registra Unije stranci Kyotskog protokola koja ima račun u registru Danske.
(3)
U kontekstu donošenja Odluke 2010/778/EU utvrđeno je da prijenos pet milijuna jedinica dodijeljene kvote Danskoj ne dovodi u pitanje vlasništvo preostalog aritmetičkog viška Unije.
(4)
U prosincu 2011. na 17. konferenciji stranaka Okvirne konvencije Ujedinjenih naroda o promjeni klime („UNFCCC”) u Durbanu donesena je Odluka 2/CMP.7 konferencije stranaka koja služi kao sastanak stranaka Kyotskog protokola („Odluka iz Durbana”). Tom se Odlukom utvrđuju pravila za izračun za sektor za korištenje zemljišta, prenamjenu zemljišta i šumarstvo („LULUCF”) za drugo obvezujuće razdoblje u okviru Kyotskog protokola UNFCCC-a.
(5)
Odlukom iz Durbana znatno se odstupa od prethodnih pravila za izračun dogovorenih u okviru Kyotskog protokola za prvo obvezujuće razdoblje. Odlukom 16/CMP.1 konferencije stranaka koja služi kao sastanak stranaka Kyotskog protokola donesenom u okviru 11. konferencije stranaka UNFCCC-a na sastanku u Montrealu u prosincu 2005. predviđaju se ograničenja, kako je utvrđeno u Prilogu toj Odluci, za potrebe obveza stranaka u okviru prvog obvezujućeg razdoblja Kyotskog protokola. Osim toga, Odlukom 16/CMP.1 predviđa se da stranke mogu premašiti ta ograničenja kompenzirajući neto emisije („terećenja”) koje su rezultat djelatnosti pošumljavanja, ponovnog pošumljavanja i odšumljavanja u skladu s člankom 3. stavkom 3. Kyotskog protokola neto uklanjanjima („kreditima”) koja su rezultat djelatnosti upravljanja šumama u skladu s člankom 3. stavkom 4. Kyotskog protokola. Pravilo za izračun obično se navodi kao pravilo o naknadi. Odlukom iz Durbana ne predviđa se takvo pravilo o naknadi za drugo obvezujuće razdoblje u okviru Kyotskog protokola.
(6)
Pravilima za izračun utvrđenima Odlukom iz Durbana predviđa se ograničenje korištenja kredita koji su rezultat djelatnosti upravljanja šumama kako bi se uzela u obzir obveza ublažavanja u drugom obvezujućem razdoblju Kyotskog protokola. U skladu s tom odlukom stranka ne može upotrijebiti više kredita koji su rezultat djelatnosti upravljanja šumama od ekvivalenta 3,5 % emisija te stranke u njezinoj baznoj godini ili razdoblju za usklađivanje s obvezom ublažavanja, isključujući LULUCF.
(7)
Promjenama pravila za izračun LULUCF-a kako su ona utvrđena u Odluci iz Durbana znatno se utječe na način na koji stranke uzimaju u obzir djelatnosti LULUCF-a za drugo obvezujuće razdoblje. Zbog zemljopisnih varijacija zemljišnog sektora i velike raznolikosti nacionalnih okolnosti u tom pogledu utjecaj se znatno razlikuje među državama članicama. Isključivanjem pravila o naknadi iz pravila za izračun utvrđenih u Odluci iz Durbana utječe se na strankino ispunjavanje obveza u okviru drugog obvezujućeg razdoblja Kyotskog protokola. Ta situacija osobito je važna u zemljama bogatima šumama, s obzirom na to da se uvjeti u sektoru LULUCF razlikuju od države do države.
(8)
U svojim zaključcima od 9. ožujka 2012. Vijeće je potvrdilo utjecaj promjene pravila o izračunu naknade za drugo obvezujuće razdoblje Kyotskog protokola priznavanjem „posebnosti zemalja bogatih šumama, osobito u pogledu ograničenih mogućnosti kompenziranja emisija od pošumljavanja, ponovnog pošumljavanja i odšumljavanja povećavanjem ponora od gospodarenja šumama”. Vijeće je također pozvalo Komisiju da „istraži mogućnosti u cilju pronalaska zadovoljavajućeg rješenja kojim se istodobno osigurava integritet okoliša”.
(9)
Posebnu situaciju zemalja bogatih šumama Vijeće je priznalo i 2012. u zakonodavnom postupku u kojem su Vijeće i Europski parlament donijeli Odluku br. 529/2013/EU od 21. svibnja 2013. o pravilima za izračun emisija i uklanjanja stakleničkih plinova koji nastaju iz djelatnosti vezanih uz korištenje zemljišta, prenamjenu zemljišta i šumarstvo te informacijama o mjerama u vezi s tim djelatnostima (4), sukladno upućivanju na ekološke uvjete u zemljama bogatim šumama uključenom u preambulu toj Odluci.
(10)
Finska je više puta izrazila zabrinutost u vezi sa svojim terećenjima zbog odšumljavanja u okviru sektora LULUCF koja su rezultat promjene pravila o naknadi iz Odluke iz Durbana. Čini se da primjena Odluke iz Durbana na Finsku utječe na poseban i jedinstven način. Trenutačne procjene pokazuju da je Finska jedina država članica za koju bi godišnje ograničenje od 3,5 % značilo da pri izračunu svoje obveze u drugom obvezujućem razdoblju Kyotskog protokola ne može pokriti svoja terećenja koja su rezultat djelatnosti pošumljavanja, ponovnog pošumljavanja i odšumljavanja s kreditima koji su rezultat djelatnosti upravljanja šumama.
(11)
Kako bi se uzela u obzir posebna i jedinstvena situacija Finske, Unija bi Finskoj trebala prenijeti ukupnu količinu koja ne bi trebala premašiti deset milijuna jedinica dodijeljene kvote od aritmetičkog viška predviđenog Odlukom 2006/944/EZ, kako je izmijenjena Odlukom 2010/778/EU. Ova ukupna količina trebala bi služiti isključivo kao jednokratna naknada Finskoj za učinak promjene pravila o naknadi, u mjeri u kojoj je to potrebno za ispunjenje obveza iz drugog obvezujućeg razdoblja u okviru Kyotskog protokola.
(12)
Trebalo bi izvršiti taj prijenos što je prije moguće i prije kraja razdoblja prilagodbe za prvo obvezujuće razdoblje u okviru Kyotskog protokola, podložno raspoloživosti jedinica dodijeljene kvote u registru Unije i kad se obveza povezana s Hrvatskom kako je utvrđena Protokolom o određenim dogovorima povezanima s mogućim jednokratnim prijenosom jedinica dodijeljene kvote iz Kyotskog protokola uz Okvirnu konvenciju Ujedinjenih naroda o promjeni klime Republici Hrvatskoj i naknada povezana s Ugovorom u vezi s pristupanjem Republike Hrvatske Europskoj uniji (5) utvrde ili riješe.
(13)
Te jedinice dodijeljene kvote kojima se koristi Finska ne smiju premašiti kredite koji su rezultat djelatnosti upravljanja šumama u Finskoj, a koji nisu odobreni za korištenje u skladu sa stavkom 13. Priloga Odluci iz Durbana. Komisija je uzela u obzir obvezu Finske da poništi jedinice dodijeljene kvote koje će preostati nakon ovog prijenosa na kraju drugog obvezujućeg razdoblja.
(14)
Mjere predviđene ovom Odlukom u skladu su s mišljenjem Odbora za klimatske promjene,
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
1. Najviše deset milijuna (10 000 000) jedinica dodijeljene kvote iz članka 2. Odluke 2006/944/EZ stavlja se na raspolaganje kako bi Finska ispunila svoje obveze iz drugog obvezujućeg razdoblja Kyotskog protokola.
Središnji administrator registra Unije prenosi što je prije moguće i prije kraja razdoblja prilagodbe za prvo obvezujuće razdoblje Kyotskog protokola ukupnu količinu koja ne premašuje deset milijuna (10 000 000) tih jedinica dodijeljene kvote stranci Kyotskog protokola koja ima račun u registru Finske.
2. Prijenos iz stavka 1. podložan je dostupnosti jedinica dodijeljene kvote u registru Unije i kad se obveza povezana s Hrvatskom kako je utvrđena Protokolom o određenim dogovorima povezanima s mogućim jednokratnim prijenosom jedinica dodijeljene kvote iz Kyotskog protokola uz Okvirnu konvenciju Ujedinjenih naroda o promjeni klime Republici Hrvatskoj i naknada povezana s Ugovorom u vezi s pristupanjem Republike Hrvatske Europskoj uniji utvrde ili riješe.
Članak 2.
Ova je Odluka upućena državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 16. travnja 2014.