EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 513/2014
af 16. april 2014
om oprettelse af et instrument for finansiel støtte til politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring som en del af Fonden for Intern Sikkerhed og om ophævelse af Rådets afgørelse 2007/125/RIA
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 82, stk. 1, artikel 84 og artikel 87, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionens mål om at sikre et højt sikkerhedsniveau inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed i henhold til artikel 67, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) bør bl.a. nås ved hjælp af foranstaltninger til forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet og ved koordinerings- og samarbejdsforanstaltninger mellem medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder og andre nationale myndigheder, herunder med Europol eller andre relevante EU-organer samt med relevante tredjelande og internationale organisationer.
(2)
For at nå dette mål bør der gøres en øget indsats på EU-plan for at beskytte mennesker og goder mod de i stadig højere grad tværnationale trusler og støtte det arbejde, medlemsstaternes kompetente myndigheder udfører. Bl.a. terrorisme, organiseret kriminalitet, omrejsende kriminalitet, narkotikahandel, korruption, internetkriminalitet, menneskehandel og våbensmugling udgør fortsat en trussel mod Unionens interne sikkerhed.
(3)
Strategien for den indre sikkerhed for Den Europæiske Union (»strategien for den indre sikkerhed«), som Rådet vedtog i februar 2010, udgør et fælles program for imødegåelse af disse fælles sikkerhedsproblemer. I Kommissionens meddelelse af 22. november 2010 med titlen »Strategien for EU's indre sikkerhed i praksis - Fem skridt hen imod et mere sikkert EU«, omsættes principperne for og retningslinjerne i strategien til konkrete aktioner ved, at der indkredses fem strategiske mål: at svække internationale kriminelle netværk, at forebygge terrorisme og håndtere radikalisering og rekruttering, at øge sikkerhedsniveauet for borgere og virksomheder i cyberspace, at styrke sikkerheden via grænseforvaltning samt at øge Unionens modstandsdygtighed over for kriser og katastrofer.
(4)
Solidaritet mellem medlemsstaterne, en klar opgavefordeling, respekt for de grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder og retsstatsprincippet, et stærkt fokus på det globale perspektiv og på forbindelsen til og den nødvendige sammenhæng med den eksterne sikkerhed bør være hovedprincipperne for gennemførelsen af strategien for Unionens indre sikkerhed.
(5)
For at fremme gennemførelsen af strategien for Unionens indre sikkerhed og sikre, at den bliver omsat i praksis, bør der oprettes og drives en fond for intern sikkerhed (»fonden«), via hvilken der kan ydes en passende finansiel EU-støtte til medlemsstaterne.
(6)
Fonden bør afspejle behovet for øget fleksibilitet og forenkling og samtidig overholde kravene med hensyn til forudsigelighed og sikre en retfærdig og gennemsigtig fordeling af midlerne med henblik på at opfylde de overordnede og specifikke mål, der er fastsat i denne forordning.
(7)
Effektiviteten af foranstaltningerne og kvaliteten af bevillingsanvendelsen er grundprincipper for gennemførelsen af fonden. Endvidere bør fonden gennemføres på den mest effektive og brugervenlige måde.
(8)
I en tid med stramme budgetter for Unionens politikker kræves der for at overvinde de økonomiske vanskeligheder fornyet fleksibilitet, innovative organisatoriske foranstaltninger, en bedre udnyttelse af de eksisterende strukturer og koordination mellem Unionens institutioner og agenturer og nationale myndigheder såvel som med tredjelande.
(9)
Der er behov for at maksimere virkningen af EU-støtten ved at mobilisere, sammenlægge og supplere offentlige og private finansielle ressourcer.
(10)
EU's politikcyklus, som blev fastlagt af Rådet den 8.-9. november 2010, sigter mod at behandle de væsentligste alvorlige og organiserede kriminalitetstrusler mod Unionen på en sammenhængende og metodisk måde gennem bedst muligt samarbejde mellem de relevante tjenester. Med henblik på at støtte en effektiv gennemførelse af denne flerårige cyklus bør der i forbindelse med finansieringen under instrumentet oprettet ved nærværende forordning (»instrumentet«) gøres brug af alle de mulige gennemførelsesmetoder fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (4), herunder, hvor det er relevant, ved indirekte forvaltning, for at sikre rettidig og effektiv levering af aktiviteter og projekter.
(11)
Som følge af de særlige juridiske forhold, der gør sig gældende i forbindelse med afsnit V i TEUF, er det ikke muligt at oprette fonden som et enkelt finansielt instrument. Fonden bør derfor oprettes som en overordnet ramme for Unionens finansielle støtte på området intern sikkerhed, som omfatter instrumentet, og det instrument for finansiel støtte til ydre grænser og visa, der indføres ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 515/2014 (5). Denne overordnede ramme bør gennemføres ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 514/2014 (6).
(12)
Grænseoverskridende forbrydelser, såsom menneskehandel og kriminelle organisationers udnyttelse af ulovlig indvandring, kan behandles effektivt gennem politisamarbejde.
(13)
De samlede midler til denne forordning og forordning (EU) nr. 515/2014 bør tilsammen udgøre finansieringsrammen i hele det tidsrum, fonden eksisterer, og udgøre det primære referencegrundlag for Europa-Parlamentet og Rådet under den årlige budgetprocedure, jf. punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, budgetsamarbejde og forsvarlig økonomisk forvaltning (7).
(14)
Europa-Parlamentets beslutning af 23. oktober 2013 om organiseret kriminalitet, korruption og hvidvaskning af penge anerkendte, at bekæmpelsen af organiseret kriminalitet er en europæisk udfordring, og opfordrede til et forstærket samarbejde mellem medlemsstaterne på retshåndhævelsesområdet, eftersom effektiv imødegåelse af organiseret kriminalitet er afgørende for at beskytte den lovlige økonomi mod typiske kriminelle aktiviteter såsom hvidvaskning af udbytte fra kriminalitet.
(15)
Inden for den overordnede ramme, som fonden udgør, bør den finansielle støtte, der ydes inden for rammerne af instrumentet, støtte politisamarbejdet, udvekslingen af og adgangen til oplysninger, kriminalitetsforebyggelse og bekæmpelse af tværnational, grov og organiseret kriminalitet, herunder terrorisme, korruption, narkotikasmugling, menneskehandel og våbensmugling, udnyttelse af ulovlig immigration, seksuel udnyttelse af børn, distribution af billeder af børnemisbrug og børnepornografi, internetkriminalitet, hvidvaskning af udbytte fra kriminalitet, beskyttelsen af mennesker og kritisk infrastruktur mod sikkerhedsrelaterede hændelser og en effektiv styring af sikkerhedsrelaterede risici og kriser, idet der tages hensyn til de fælles politikker (strategier, politikcyklusser, programmer og handlingsplaner), lovgivningen og det praktiske samarbejde.
(16)
Den finansielle bistand på disse områder bør navnlig støtte aktioner til fremme af fælles tværnationale aktioner, adgang til og udveksling af oplysninger, udveksling af bedste praksis, en lettere og mere sikker kommunikation og koordinering, uddannelse og udveksling af personale, analyse-, overvågnings- og evalueringsaktiviteter, omfattende trussels- og risikovurderinger i overensstemmelse med de kompetencer, der er fastsat i TEUF, bevidstgørelsesaktiviteter, afprøvning og validering af ny teknologi, kriminalteknisk forskning, erhvervelse af teknisk interoperabelt udstyr og samarbejde mellem medlemsstaterne og relevante EU-organer, herunder Europol. Den finansielle bistand på disse områder bør kun anvendes til at støtte aktioner, der er i overensstemmelse med Unionens prioriteter og initiativer, som er fastlagt på EU-plan, navnlig dem der er godkendt af Europa-Parlamentet og Rådet.
(17)
Inden for den omfattende ramme for Den Europæiske Unions narkotikastrategi, hvori der advokeres for en afbalanceret tilgang baseret på en samtidig reduktion af udbud og efterspørgsel, bør den finansielle bistand, der leveres gennem dette instrument, støtte alle aktioner med sigte på at forhindre og bekæmpe narkotikasmugling (udbudsreduktion), og i særdeleshed foranstaltninger rettet mod produktion, fremstilling, udvinding, salg, transport, import og eksport af ulovlige stoffer, herunder besiddelse og køb heraf i den hensigt at deltage i narkotikasmuglingsaktiviteter.
(18)
Foranstaltninger i og i forbindelse med tredjelande, der støttes via instrumentet, bør vedtages i synergi og sammenhæng med andre aktioner uden for Unionen, som støttes via Unionens såvel geografiske som tematiske instrumenter for ekstern bistand. Ved gennemførelsen af sådanne aktioner bør der navnlig tilstræbes fuld sammenhæng med principperne og de generelle mål for Unionens optræden udadtil og udenrigspolitik i tilknytning til det pågældende land eller den pågældende region, de demokratiske principper og værdier, de grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder, retsstatsprincippet og tredjelandenes suverænitet. Foranstaltningerne bør ikke have til formål at støtte direkte udviklingsorienterede aktioner og bør så vidt muligt supplere den finansielle bistand, der ydes via instrumenterne for ekstern bistand. Det bør også tilstræbes at skabe sammenhæng med Unionens humanitære bistand, navnlig hvad angår gennemførelsen af kriseforanstaltninger.
(19)
Instrumentet bør gennemføres under fuldstændig respekt for de rettigheder og principper, der er fastsat i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, og for Unionens internationale forpligtelser.
(20)
I henhold til artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) bør instrumentet støtte aktiviteter, som sikrer beskyttelse af børn mod vold, misbrug, udnyttelse og vanrøgt. Instrumentet bør endvidere støtte beskyttelsesforanstaltninger og bistand til børnevidner og -ofre, navnlig dem der er uledsagede eller på anden måde har behov for værgemål.
(21)
Instrumentet bør supplere og styrke de aktiviteter, der gennemføres for at udvikle samarbejdet mellem Europol eller andre relevante EU-organer og medlemsstaterne med henblik på at nå målene i instrumentet inden for politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet og krisestyring. Dette betyder blandt andet, at medlemsstaterne, når de udarbejder deres nationale programmer, bør tage højde for den informationsdatabase, de analytiske redskaber og de operationelle og tekniske retningslinjer, der er udviklet af Europol, navnlig Europols informationssystem (EIS), Europols system for sikker udveksling af information (SIENA) og EU-trusselsvurdering af grov og organiseret kriminalitet (SOCTA).
(22)
Med henblik på at sikre en ensartet gennemførelse af fonden bør det EU-budget, der afsættes til instrumentet, gennemføres ved direkte og indirekte forvaltning, for så vidt angår de aktioner, der er af særlig interesse for Unionen (»EU-aktioner«), krisebistanden og den tekniske bistand, og ved delt forvaltning, for så vidt angår de nationale programmer og aktioner, der kræver administrativ fleksibilitet.
(23)
For så vidt angår de midler, der er omfattet af delt forvaltning, er det nødvendigt at sikre, at medlemsstaternes nationale programmer er i overensstemmelse med EU-prioriteterne og -målene.
(24)
De midler, der tildeles medlemsstaterne til gennemførelse via deres nationale programmer, bør fastsættes i denne forordning og fordeles på grundlag af klare, objektive og målbare kriterier. Disse kriterier bør vedrøre de offentlige goder, som medlemsstaterne skal beskytte, og graden af deres finansielle kapacitet til at sikre et højt internt sikkerhedsniveau, herunder deres befolkningers størrelse, deres territoriale størrelse og deres bruttonationalprodukt. Da SOCTA 2013 peger på den fremherskende betydning af havne og lufthavne som indførsels- og indrejsesteder, hvorigennem kriminelle organisationer kan smugle mennesker og ulovlige varer, bør de særligt svage punkter, som kriminalitetsruterne udgør ved disse ydre grænseovergange, endvidere afspejles i fordelingen af de ressourcer, der er til rådighed til aktioner gennemført af medlemsstaterne, ved hjælp af kriterier som er forbundet med antallet af passagerer og vægten af gods, der passerer gennem internationale luft- og søhavne.
(25)
For at øge solidariteten og dele ansvaret for fælles EU-politikker, -strategier og -programmer bør medlemsstaterne opfordres til at anvende en del af de samlede midler, der er til rådighed for nationale programmer, til at behandle Unionens strategiske prioriteter, der er fastsat i bilag I til denne forordning. I forbindelse med projekter, der behandler disse prioriteter, bør Unionens bidrag til de samlede omkostninger øges til 90 % i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 514/2014.
(26)
Loftet over de midler, der fortsat er til rådighed for Unionen, bør komplementere de midler, der tildeles medlemsstaterne til gennemførelsen af deres nationale programmer. Dette vil sikre, at Unionen er i stand til i et givet budgetår at støtte aktioner, der er af særlig interesse for Unionen såsom undersøgelser, afprøvning og validering af nye teknologier, tværnationale projekter, netværkssamarbejde og udveksling af bedste praksis, overvågning af gennemførelsen af den relevante EU-ret og af relevante EU-politikker og -aktioner i forbindelse med og i tredjelande. De støttede aktioner bør være i overensstemmelse med prioriteterne i Unionens relevante strategier, programmer, handlingsplaner og risiko- og trusselsvurderinger.
(27)
For at bidrage til opfyldelsen af instrumentets generelle mål bør medlemsstaterne sikre, at deres nationale programmer indeholder aktioner, der behandler alle de specifikke mål i instrumentet, og at tildelingen af ressourcer til målene er proportional med udfordringerne og behovene og sikrer, at målene kan opfyldes. Hvis et nationalt program ikke behandler et af de specifikke mål, eller hvis bevillingen ligger under de minimumsprocentsatser, der er fastsat i denne forordning, bør den pågældende medlemsstat fremsætte en begrundelse i programmet.
(28)
Med henblik på at styrke Unionens kapacitet til at reagere øjeblikkeligt på sikkerhedsrelaterede hændelser eller nye trusler mod Unionen bør det være muligt at yde krisebistand i overensstemmelse med den ramme, der er fastsat i forordning (EU) nr. 514/2014.
(29)
Finansieringen fra EU-budgettet bør koncentreres om aktiviteter, hvor Unionens indgriben kan skabe en merværdi i forhold til medlemsstaternes indsats alene. Unionen er i forhold til medlemsstaterne bedre i stand til at behandle problemer, der går på tværs af grænserne, og skabe en platform for fælles strategier, hvorfor støtteberettigede aktiviteter i medfør af denne forordning navnlig bør være med til at styrke kapaciteten på nationalt plan og EU-plan og samarbejdet og koordineringen på tværs af grænserne og fremme netværkssamarbejdet, den gensidige tillid og udvekslingen af oplysninger og bedste praksis.
(30)
For at supplere eller ændre bestemmelserne i denne forordning, hvad angår fastsættelsen af Unionens strategiske prioriteter, bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i henhold til artikel 290 i TEUF for så vidt angår at ændre, tilføje eller slette de strategiske EU-prioriteter, der er opført i denne forordning. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under det forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(31)
Kommissionen bør i forbindelse med anvendelsen af denne forordning, herunder udarbejdelsen af delegerede retsakter, høre eksperter fra alle medlemsstater.
(32)
Kommissionen bør overvåge gennemførelsen af instrumentet i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i forordning (EU) nr. 514/2014 ved hjælp af nøgleindikatorer til evaluering af resultater og virkninger. Disse indikatorer, herunder relevante baselinescenarier, bør udgøre minimumsgrundlaget for evalueringen af, i hvor høj grad instrumentets mål er blevet opfyldt.
(33)
For at måle fondens resultater bør der fastlægges fælles indikatorer i forbindelse med hvert af instrumentets specifikke mål. Målingen af opfyldelsen af de specifikke mål ved hjælp af de fælles indikatorer gør det ikke obligatorisk at gennemføre de aktioner, der er relateret til disse indikatorer.
(34)
Rådets afgørelse 2007/125/RIA (8) bør ophæves med forbehold af overgangsbestemmelserne i denne forordning.
(35)
Målene for denne forordning, nemlig at styrke koordineringen og samarbejdet mellem de retshåndhævende myndigheder, forebygge og bekæmpe kriminalitet, beskytte mennesker og kritisk infrastruktur mod sikkerhedsrelaterede hændelser og øge medlemsstaternes og Unionens kapacitet til effektivt at forvalte sikkerhedsrelaterede risici og kriser, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(36)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark.
(37)
I medfør af artikel 3 i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, og med forbehold af artikel 4 i samme protokol, har Irland givet meddelelse om, at landet ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af denne forordning.
(38)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, og med forbehold af artikel 4 i samme protokol, deltager Det Forenede Kongerige ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(39)
Det er hensigtsmæssigt at tilpasse denne forordnings anvendelsesperiode til anvendelsesperioden for Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (9). Denne forordning bør derfor anvendes fra den 1. januar 2014 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
GENERELLE BESTEMMELSER
Artikel 1
Formål og anvendelsesområde
1. Med denne forordning oprettes der et instrument for finansiel støtte til politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring (»instrumentet«) som en del af Fonden for Intern Sikkerhed (»fonden«).
Med denne forordning og forordning (EU) nr. 515/2014 oprettes fonden for perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020.
2. I denne forordning fastsættes bestemmelser om
a)
de mål, de støtteberettigede aktioner og de strategiske prioriteter, hvortil der skal ydes finansiel støtte via dette instrument
b)
den generelle ramme for gennemførelsen af støtteberettigede aktioner
c)
de midler, der stilles til rådighed inden for rammerne af instrumentet fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020, og hvordan de skal fordeles.
3. Denne forordning fastsætter reglerne for anvendelsen af forordning (EU) nr. 514/2014.
4. Instrumentet finder ikke anvendelse på forhold, der er omfattet af programmet om retlige anliggender som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1382/2013 (10). Instrumentet kan dog omfatte aktioner, der sigter mod at tilskynde til samarbejde mellem retsmyndigheder og retshåndhævende myndigheder.
5. Der tilstræbes synergi, sammenhæng og komplementaritet med Unionens andre relevante finansielle instrumenter, som f.eks. civilbeskyttelsesordningen, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1313/2013/EU (11), Horisont 2020, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1291/2013 (12), det tredje flerårige EU-handlingsprogram for sundhed, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 282/2014 (13), Den Europæiske Unions Solidaritetsfond og instrumenterne for ekstern bistand, dvs. instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA II), der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 231/2014 (14), det europæisk naboskabsinstrument, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 232/2014 (15), instrumentet til udviklingssamarbejde, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 233/2014 (16), partnerskabsinstrumentet for samarbejde med tredjelande, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 234/2014 (17), det europæiske instrument for demokrati og menneskerettigheder, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 235/2014 (18), og instrumentet, der bidrager til stabilitet og fred, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 230/2014 (19). Aktioner, der finansieres under denne forordning, må ikke modtage finansiel støtte til samme formål fra andre finansielle EU-instrumenter.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »politisamarbejde«: de specifikke foranstaltninger og typer af samarbejde, der inddrager alle medlemsstaternes kompetente myndigheder, jf. artikel 87 i TEUF
b) »udveksling af og adgang til oplysninger«: sikker indsamling, lagring, behandling, analyse og udveksling af oplysninger, der er relevante for de myndigheder, der er omhandlet i artikel 87 i TEUF, i forbindelse med forebyggelse, påvisning, efterforskning og retsforfølgning af straffelovsovertrædelser, navnlig tværnational, grov og organiseret kriminalitet
c) »forebyggelse af kriminalitet«: alle de foranstaltninger, der har til formål at mindske eller på anden måde bidrage til at mindske kriminaliteten og borgernes følelse af utryghed som defineret i artikel 2, stk. 2, i Rådets afgørelse 2009/902/RIA (20)
d) »organiseret kriminalitet«: en strafbar adfærd, der er knyttet til medlemskab af en kriminel organisation som defineret i Rådets rammeafgørelse 2008/841/RIA (21)
e) »terrorisme«: alle former for forsætlige handlinger og overtrædelser som defineret i Rådets rammeafgørelse 2002/475/RIA (22)
f) »risiko- og krisestyring«: alle foranstaltninger vedrørende vurdering, forebyggelse, beredskab og konsekvensstyring i forbindelse med terrorisme, organiseret kriminalitet og andre sikkerhedsrelaterede risici
g) »forebyggelse og beredskab«: alle foranstaltninger, der tager sigte på at forebygge og/eller mindske risikoen i forbindelse med mulige terrorangreb og andre sikkerhedsrelaterede risici
h) »konsekvensstyring«: en effektiv koordinering af de aktioner, der er iværksat på nationalt plan og/eller EU-plan for at reagere på og mindske virkningerne af terrorangreb eller andre sikkerhedsrelaterede hændelser
i) »kritisk infrastruktur«: et aktiv, netværk, system eller en del deraf, der er væsentligt eller væsentlig for opretholdelsen af vitale samfundsmæssige funktioner og menneskers sundhed, sikkerhed og økonomiske eller sociale velfærd, og hvis afbrydelse, overtrædelse eller ødelæggelse i væsentlig grad vil påvirke en medlemsstat eller Unionen som følge af, at disse funktioner ikke vil kunne opretholdes
j) »krisesituationer«: alle sikkerhedsrelaterede hændelser eller nye trusler, som har eller kan have en betydelig negativ virkning for menneskers sikkerhed i en eller flere medlemsstater.
Artikel 3
Formål
1. Det generelle mål med instrumentet er at bidrage til at sikre et højt sikkerhedsniveau i Unionen.
2. Inden for rammerne af det generelle mål i stk. 1 bidrager instrumentet, i overensstemmelse med prioriteterne i Unionens relevante strategier, politikcyklusser, programmer og trussels- og risikovurderinger, til følgende specifikke mål:
a)
kriminalitetsforebyggelse, bekæmpelse af tværnational, grov og organiseret kriminalitet, herunder terrorisme, og styrkelse af koordineringen af og samarbejdet mellem medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder og andre nationale myndigheder, herunder med Europol og andre relevante EU-organer samt med relevante tredjelande og internationale organisationer
b)
forøgelse af medlemsstaternes og Unionens kapacitet til effektivt at styre sikkerhedsrelaterede risici og kriser samt af beredskabet og beskyttelsen af mennesker og kritisk infrastruktur mod terrorangreb og andre sikkerhedsrelaterede hændelser.
Opfyldelsen af de specifikke mål i instrumentet evalueres i overensstemmelse med artikel 55, stk. 2, i forordning nr. 514/2014 ved hjælp af fælles indikatorer, som fastsat i nærværende forordnings bilag II, og programspecifikke indikatorer, der indgår i nationale programmer.
3. For at nå de i stk. 1 og 2 omhandlede mål bidrager instrumentet til følgende operationelle mål:
a)
at fremme og udvikle foranstaltninger for at styrke medlemsstaternes kapacitet til at forebygge kriminalitet og bekæmpe tværnational, grov og organiseret kriminalitet, herunder terrorisme, navnlig via partnerskaber mellem den offentlige og den private sektor, udveksling af oplysninger og bedste praksis, adgang til oplysninger, interoperable teknologier, sammenlignelige statistikker, anvendt kriminologi, offentlig kommunikation og bevidstgørelse
b)
at fremme og udvikle den administrative og operationelle koordinering, samarbejdet, den gensidige forståelse og udveksling af oplysninger mellem medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder, andre nationale myndigheder, Europol eller andre relevante EU-organer og, hvor det er relevant, med tredjelande og internationale organisationer
c)
at fremme og udvikle efter- og videreuddannelsesordninger, herunder vedrørende tekniske og faglige kompetencer og viden om forpligtelser i forhold til respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, i forbindelse med gennemførelsen af europæiske uddannelsespolitikker, bl.a. via særlige EU-udvekslingsprogrammer inden for retshåndhævelse, for derved at fremme en ægte europæisk rets- og retshåndhævelseskultur
d)
at fremme og udvikle foranstaltninger, beskyttelsesforanstaltninger, mekanismer og bedste praksis for tidlig identifikation, beskyttelse af og støtte til vidner og ofre for forbrydelser, herunder terrorofre, og navnlig børnevidner og -ofre, navnlig dem der er uledsagede, eller som på anden måde har behov for værgemål
e)
foranstaltninger, der styrker medlemsstaternes administrative og operationelle kapacitet til at beskytte kritisk infrastruktur i alle økonomiske sektorer, herunder via partnerskaber mellem den offentlige og den private sektor og forbedret koordinering, samarbejde, udveksling og formidling af knowhow og erfaringer inden for Unionen og med relevante tredjelande
f)
sikre forbindelser og en effektiv koordinering mellem aktørerne i eksisterende sektorspecifikke systemer til tidlig varsling og krisesamarbejdsmekanismer på EU-plan og nationalt plan, herunder situationscentre, for at gøre det muligt hurtigt at få et omfattende og præcist overblik i krisesituationer, koordinere beredskabsforanstaltninger og udveksle offentligt tilgængelige, fortrolige og klassificerede informationer
g)
foranstaltninger, der styrker medlemsstaternes og Unionens administrative og operationelle kapacitet til at udarbejde omfattende trussels- og risikovurderinger, som bygger på konkrete oplysninger og i overensstemmelse med prioriteter og initiativer identificeret på EU-plan, navnlig dem, der er godkendt af Europa-Parlamentet og Rådet, for at sætte Unionen i stand til at udforme integrerede strategier på grundlag af fælles vurderinger i krisesituationer og at øge den gensidige forståelse af medlemsstaternes og partnerlandenes forskellige definitioner af trusselsniveauer.
4. Instrumentet bidrager også til finansieringen af teknisk bistand på medlemsstaternes eller Kommissionens initiativ.
5. Aktioner, der finansieres under instrumentet, skal gennemføres med fuld respekt for de grundlæggende rettigheder og menneskers værdighed. Aktionerne skal navnlig overholde bestemmelserne i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, EU's databeskyttelsesret og den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (EMRK).
Medlemsstaterne skal navnlig, når som helst det er muligt, være særligt opmærksomme, når de gennemfører aktioner til beskyttelse af udsatte personer, herunder navnlig børn og uledsagede mindreårige.
Artikel 4
Støtteberettigede aktioner under nationale programmer
1. Inden for målene omhandlet i artikel 3 i nærværende forordning, i lyset af de vedtagne konklusioner fra den politiske dialog, jf. artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014 og i overensstemmelse med målene for de nationale programmer som omhandlet i artikel 7 i nærværende forordning skal instrumentet støtte aktioner i medlemsstaterne, særlig dem på følgende liste:
a)
aktioner til forbedring af politisamarbejdet og koordineringen mellem de retshåndhævende myndigheder, herunder med og mellem relevante EU-organer, særlig Europol og Eurojust, fælles efterforskningsteam og andre former for tværnationalt samarbejde, adgangen til og udvekslingen af oplysninger og interoperable teknologier
b)
projekter, der fremmer netværkssamarbejde, offentlig-private partnerskaber, gensidig tillid, forståelse og læring, indkredsning, udveksling og formidling af knowhow, erfaringer og bedste praksis, informationsdeling, fælles situationsforståelse og forudseenhed, beredskabsplanlægning og interoperabilitet
c)
analyse-, overvågnings- og evalueringsaktiviteter, herunder undersøgelser og trussels- og risikovurderinger samt konsekvensanalyser, som er evidensbaserede og i overensstemmelse med Unionens prioriteter og initiativer, navnlig dem som er godkendt af Europa-Parlamentet og Rådet
d)
bevidstgørelses-, formidlings- og kommunikationsaktiviteter
e)
erhvervelse, vedligeholdelse af Unionens og de nationale it-systemer, der bidrager til opfyldelsen af målene i denne forordning, og/eller yderligere opdatering af IT-systemer og teknisk udstyr, herunder afprøvning af systemernes kompatibilitet, sikre faciliteter, infrastrukturer, tilknyttede bygninger og systemer, særlig informations- og kommunikationsteknologisystemer og komponenter hertil, på EU-plan, bl.a. med henblik på det europæiske samarbejde om internetsikkerhed og internetkriminalitet, navnlig med Europæisk Center til Bekæmpelse af IT-Kriminalitet
f)
udveksling og uddannelse af personale og eksperter fra relevante myndigheder, herunder sprogundervisning og fælles øvelser eller programmer
g)
foranstaltninger til anvendelse, overførsel, afprøvning og validering af nye metoder eller teknologier, herunder pilotprojekter og opfølgningsforanstaltninger til EU-finansierede sikkerhedsforskningsprojekter.
2. Inden for rammerne af målene i artikel 3 kan instrumentet også yde støtte til følgende aktioner i forbindelse med og i tredjelande:
a)
aktioner til forbedring af politisamarbejdet og koordineringen mellem retshåndhævende myndigheder, herunder fælles efterforskningsteam og andre former for fælles operationer på tværs af grænserne, adgangen til og udvekslingen af oplysninger og interoperable teknologier
b)
netværkssamarbejde, gensidig tillid, forståelse og læring, indkredsning, udveksling og formidling af knowhow, erfaringer og bedste praksis, informationsdeling, fælles situationsforståelse og forudseenhed, beredskabsplanlægning og interoperabilitet
c)
udveksling og uddannelse af personale og eksperter fra relevante myndigheder.
Kommissionen og medlemsstaterne sikrer sammen med Tjenesten for EU's Optræden Udadtil koordinering vedrørende aktioner i eller i relation til tredjelande, som fastsat i artikel 3, stk. 5, i forordning (EU) nr. 514/2014.
KAPITEL II
FINANSIEL RAMME OG GENNEMFØRELSESRAMME
Artikel 5
Samlet budget og gennemførelse
1. Det samlede budget til gennemførelsen af instrumentet er på 1 004 mio. EUR i løbende priser.
2. De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for rammerne af den flerårige finansielle ramme.
3. Det samlede budget gennemføres ved hjælp af følgende:
a)
nationale programmer, jf. artikel 7
b)
EU-aktioner, jf. artikel 8
c)
teknisk bistand, jf. artikel 9
d)
krisebistand, jf. artikel 10.
4. Det budget, der er bevilget under instrumentet til EU-aktioner, som omhandlet i nærværende forordnings artikel 8, til teknisk bistand, som omhandlet i nærværende forordnings artikel 9, og til krisebistand, som omhandlet i nærværende forordnings artikel 10, gennemføres ved henholdsvis direkte og indirekte forvaltning i overensstemmelse med artikel 58, stk. 1, litra a) og c), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (23).
Det budget, der er bevilget til de nationale programmer, som omhandlet i nærværende forordnings artikel 7, gennemføres ved delt forvaltning i overensstemmelse med artikel 58, stk. 1, litra b), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
5. Uden at det berører Europa-Parlamentets og Rådets prærogativer, skal det samlede budget anvendes som følger:
a)
662 mio. EUR til medlemsstaternes nationale programmer
b)
342 mio. EUR til EU-aktioner, krisebistand og teknisk bistand på Kommissionens initiativ.
6. Hver medlemsstat skal fordele de beløb, der er angivet i bilag III, til de nationale programmer som følger:
a)
mindst 20 % til aktioner vedrørende det specifikke mål som omhandlet i artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a), og
b)
mindst 10 % til aktioner vedrørende det specifikke mål som omhandlet i artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra b).
Medlemsstaterne kan afvige fra disse minimumsprocentsatser under forudsætning af, at der i de nationale programmer indgår en forklaring på, hvorfor en ressourcetildeling under dette niveau ikke bringer opfyldelsen af det relevante mål i fare. Denne forklaring vil blive vurderet af Kommissionen i forbindelse med dens godkendelse af de nationale programmer som omhandlet i artikel 7, stk. 2.
7. Sammen med det samlede budget, der fastsættes for forordning (EU) nr. 515/2014, udgør det samlede disponible budget til instrumentet som fastsat i denne artikels stk. 1 finansieringsrammen for fonden det primære referencegrundlag for Europa-Parlamentet og Rådet under den årlige budgetprocedure, jf. punkt 17 i den interinstitutionelle aftale mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning.
Artikel 6
Midler til støtteberettigede aktioner i medlemsstaterne
1. Der bevilges 662 mio. EUR til medlemsstaterne som følger:
a)
30 % i forhold til størrelsen af deres befolkninger
b)
10 % i forhold til størrelsen af deres område
c)
15 % i forhold til antallet af passager og 10 % i forhold til tons fragt, der passerer igennem deres internationale luft- og søhavne
d)
35 % omvendt proportionalt med deres bruttonationalprodukt (købekraftstandard pr. indbygger).
2. Referencetallene for de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1, skal være de seneste statistiske tal, som Kommissionen (Eurostat) har udarbejdet på grundlag af de oplysninger, medlemsstaterne har indsendt i henhold til EU-retten. Referencedatoen er den 30. juni 2013. De beløb til nationale programmer, der er beregnet på grundlag af de kriterier, der er omhandlet i stk. 1, er angivet i bilag III.
Artikel 7
Nationale programmer
1. Det nationale program, der skal udarbejdes inden for rammerne af instrumentet, og det, der skal udarbejdes inden for rammerne af forordning (EU) nr. 515/2014, forelægges Kommissionen som et enkelt nationalt program for fonden i henhold til artikel 14 i forordning (EU) nr. 514/2014.
2. Inden for rammerne af de nationale programmer, Kommissionen skal undersøge og godkende i henhold til artikel 14 i forordning (EU) nr. 514/2014, går medlemsstaterne inden for rammerne af de mål, der er anført i nærværende forordnings artikel 3, navnlig efter Unionens strategiske prioriteter, der er opført på listen i bilag I til denne forordning, idet der tages højde for resultaterne af den politiske dialog, der er omhandlet i artikel 13 i forordning (EU) nr. 514/2014. Medlemsstaterne må ikke anvende mere end 8 % af deres samlede bevilling til det nationale program til vedligeholdelse af Unionens IT-systemer og nationale IT-systemer, der bidrager til opfyldelsen af målene i denne forordning, og ikke mere end 8 % til aktioner i relation til eller i tredjelande, der gennemfører Unionens strategiske prioriteter, som er anført i bilag I til denne forordning.
3. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 11 for at ændre Unionens strategiske prioriteter, tilføje sådanne, eller lade sådanne udgå af denne forordnings bilag I.
Artikel 8
EU-aktioner
1. På Kommissionens initiativ kan dette instrument anvendes til at finansiere tværnationale aktioner eller aktioner af særlig interesse for Unionen (»EU-aktioner«) vedrørende de generelle, specifikke og operationelle mål omhandlet i artikel 3.
2. For at være støtteberettigede skal EU-aktionerne være i overensstemmelse med de prioriteter og initiativer, der er fastsat på EU-plan, og navnlig dem der er godkendt af Europa-Parlamentet og Rådet i Unionens relevante strategier, politikcyklusser, programmer, trussels- og risikovurderinger, og navnlig støtte:
a)
forberedende foranstaltninger, kontrolforanstaltninger, administrative og tekniske aktiviteter og udviklingen af den evalueringsmekanisme, der kræves for at gennemføre politikkerne vedrørende politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring
b)
tværnationale projekter, der involverer to eller flere medlemsstater eller mindst én medlemsstat og ét tredjeland
c)
analyse-, overvågnings- og evalueringsaktiviteter, herunder trussels- og risikovurderinger samt konsekvensanalyser, som er evidensbaserede og i overensstemmelse med de prioriteter og initiativer, der er fastsat på EU-plan, navnlig dem der er godkendt af Europa-Parlamentet og Rådet, og projekter vedrørende kontrol med gennemførelsen af EU-retten og Unionens strategiske mål i medlemsstaterne
d)
projekter, der fremmer netværkssamarbejde, offentlig-private partnerskaber, gensidig tillid, forståelse og læring, indkredsning og formidling af bedste praksis og innovative fremgangsmåder på EU-plan, uddannelses- og udvekslingsprogrammer
e)
projekter, der støtter udviklingen af metodologiske, navnlig statistiske redskaber og metoder og fælles indikatorer
f)
erhvervelse, vedligeholdelse og/eller yderligere opdatering af teknisk udstyr, ekspertise, sikre faciliteter, infrastrukturer, tilknyttede bygninger og systemer, særlig informations- og kommunikationsteknologisystemer og komponenter hertil, på EU-plan, bl.a. med henblik på det europæiske samarbejde om internetsikkerhed og internetkriminalitet, navnlig med Europæisk Center til Bekæmpelse af IT-Kriminalitet
g)
projekter, der øger kendskabet til Unionens politikker og mål blandt interessenterne og den brede offentlighed, herunder kommunikation med erhvervslivet om Unionens politiske prioriteter
h)
særligt innovative projekter, der er med til at udvikle nye metoder og/eller anvender nye teknologier, og som kan overføres til andre medlemsstater, navnlig projekter med henblik på at afprøve og validere resultaterne af EU-finansierede sikkerhedsforskningsprojekter
i)
undersøgelser og pilotprojekter.
3. Inden for rammerne af målene i artikel 3 yder instrumentet også støtte til aktioner i relation til eller i tredjelande, navnlig følgende:
a)
aktioner til forbedring af politisamarbejdet og koordineringen mellem de retshåndhævende myndigheder og, hvor det er relevant, internationale organisationer, herunder fælles efterforskningsteam og andre former for tværnationalt samarbejde, adgangen til og udvekslingen af oplysninger og interoperable teknologier
b)
netværkssamarbejde, gensidig tillid, forståelse og læring, indkredsning, udveksling og formidling af knowhow, erfaringer og bedste praksis, informationsdeling, fælles situationsforståelse og forudseenhed, beredskabsplanlægning og interoperabilitet
c)
erhvervelse, vedligeholdelse og/eller yderligere opdatering af teknisk udstyr, herunder informations- og kommunikationsteknologisystemer og komponenter hertil
d)
udveksling og uddannelse af personale og eksperter fra relevante myndigheder, herunder sprogundervisning
e)
bevidstgørelses-, formidlings- og kommunikationsaktiviteter
f)
trussels- og risikovurderinger og konsekvensanalyser
g)
undersøgelser og pilotprojekter.
4. EU-aktionerne gennemføres i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 514/2014.
Artikel 9
Teknisk bistand
1. På Kommissionens initiativ og/eller vegne kan der via instrumentet ydes op til 800 000 EUR om året til teknisk bistand inden for rammerne af fonden, jf. artikel 9 i forordning (EU) nr. 514/2014.
2. På en medlemsstats initiativ kan instrumentet finansiere tekniske bistandstiltag i overensstemmelse med artikel 20 i forordning (EU) nr. 514/2014. Det beløb, der er afsat til teknisk bistand, overstiger for perioden 2014-2020 ikke 5 % af det samlede beløb, der bevilges en medlemsstat, plus 200 000 EUR.
Artikel 10
Krisebistand
1. Instrumentet yder finansiel bistand til dækning af presserende og konkrete behov i tilfælde af en krisesituation som defineret i artikel 2, litra j).
2. Krisebistanden gennemføres i overensstemmelse med artikel 6 og 7 i forordning (EU) nr. 514/2014.
KAPITEL III
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 11
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 7, stk. 3, tillægges Kommissionen for en periode på syv år fra den 21. maj 2014. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af syvårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for en periode på tre år, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af syvårsperioden.
3. Den i artikel 7, stk. 3 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 7, stk. 3, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 12
Anvendelse af forordning (EU) nr. 514/2014
Bestemmelserne i forordning (EU) nr. 514/2014 finder anvendelse på instrumentet.
Artikel 13
Ophævelse af retsakt
Afgørelse 2007/125/RIA ophæves med virkning fra den 1. januar 2014.
Artikel 14
Overgangsbestemmelser
1. Denne forordning er ikke til hinder for videreførelse eller ændring, herunder hel eller delvis annullering, af de pågældende projekter indtil deres afslutning eller af bistand, som Kommissionen har godkendt på grundlag af afgørelse 2007/125/RIA eller anden lovgivning, der gælder for bistanden pr. 31. december 2013.
2. Når Kommissionen vedtager afgørelser om samfinansiering efter instrumentet, tager den hensyn til de foranstaltninger, som er vedtaget på grundlag af afgørelse 2007/125/RIA inden den 20. maj 2014, og som har finansielle virkninger i den periode, som samfinansieringen vedrører.
3. Forpligtelser, der er indgået i forbindelse med samfinansieringer, som er godkendt af Kommissionen mellem den 1. januar 2011 og den 31. december 2014, og for hvilke de dokumenter, der er nødvendige for, at foranstaltningerne kan afsluttes, ikke er sendt til Kommissionen inden for fristen for fremlæggelse af den endelige rapport, frigøres automatisk af Kommissionen senest den 31. december 2017, hvilket giver anledning til tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte beløb.
Beløb, der vedrører foranstaltninger, som er suspenderet på grund af en retssag eller en administrativ klage med opsættende virkning, lades ude af betragtning ved beregningen af det beløb, som skal frigøres automatisk.
4. Kommissionen forelægger senest den 31. december 2015 Europa-Parlamentet og Rådet en efterfølgende evaluering af afgørelse 2007/125/RIA vedrørende perioden 2007-2013.
Artikel 15
Revision
Europa-Parlamentet og Rådet reviderer på grundlag af forslag fra Kommissionen denne forordning senest den 30. juni 2020.
Artikel 16
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 16. april 2014.
UREDBA (EU) br. 513/2014 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 16. travnja 2014.
o uspostavljanju, u okviru Fonda za unutarnju sigurnost, Instrumenta za financijsku potporu u području policijske suradnje, sprečavanja i suzbijanja kriminala i upravljanja krizama i stavljanju izvan snage Odluke Vijeća 2007/125/PUP
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegove članke 82. stavak 1., 84. i 87. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora (1),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Cilj Unije za osiguranje visoke razine sigurnosti na području slobode, sigurnosti i pravde na temelju članka 67. stavka 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) trebao bi biti postignut, između ostalog, mjerama za sprečavanje i suzbijanje kriminala kao i mjerama za koordinaciju i suradnju među tijelima za provedbu zakona i drugim nacionalnim tijelima država članica, uključujući Europol ili druga relevantna tijela Unije, i s relevantnim trećim zemljama i međunarodnim organizacijama.
(2)
Za ostvarivanje ovog cilja na razini Unije potrebno je poduzeti pojačana djelovanja za zaštitu ljudi i robe od sve većih transnacionalnih prijetnji te za podršku radu koji obavljaju nadležne vlasti država članica. Terorizam, organizirani kriminal, putujući kriminal, nezakonita trgovina drogom, korupcija, računalni kriminal, trgovanje ljudima i oružjem i dalje su, između ostalog, izazovi s kojima je suočena unutarnja sigurnost Unije.
(3)
Strategija unutarnje sigurnosti Europske unije („Strategija unutarnje sigurnosti”), koju je Vijeće usvojilo u veljači 2010., predstavlja zajednički program rada za rješavanje tih zajedničkih sigurnosnih pitanja. Komunikacija Komisije od 22. studenoga 2010. pod nazivom „Strategija unutarnje sigurnosti EU-a na djelu: pet koraka prema sigurnijoj Europi” pretvara načela i smjernice strategije u konkretne mjere tako što utvrđuje pet strateških ciljeva: prekinuti mreže međunarodnog kriminala, spriječiti terorizam i rješavati pitanja radikalizacije i privlačenja novih pristaša, podići stupanj sigurnosti građana i poduzeća u računalnom prostoru, ojačati sigurnost upravljanjem granicama i povećati otpornost Europe pri suočavanju s krizama i katastrofama.
(4)
Solidarnost među državama članicama, jasna podjela zadataka, poštovanje temeljnih prava i sloboda te vladavine prava kao,jasna usmjerenost na globalnu perspektivu i vezu te neophodnu usklađenost s vanjskom sigurnošću, trebala bi biti ključna načela koja usmjeravaju provedbu Strategije unutarnje sigurnosti.
(5)
Kako bi se promicala provedba Strategije unutarnje sigurnosti i osigurala njezina stvarnu primjenu, osnivanjem Fonda za unutarnju sigurnost („Fond”) i upravljanjem tim Fondom, države članice trebale bi dobiti odgovarajuću financijsku potporu Unije.
(6)
Fond bi trebao odražavati potrebu za sve većom fleksibilnošću i pojednostavljenjem uz istodobno poštovanje zahtjeva u smislu predvidljivosti i osiguravanje poštene i transparentne raspodjele sredstava radi ostvarivanja općih i specifičnih ciljeva iz ove Uredbe.
(7)
Učinkovitost mjera i kvaliteta trošenja čine vodeća načela u provedbi Fonda. Nadalje, Fond bi također trebalo provoditi na najučinkovitiji i korisnicima najprilagođeniji način.
(8)
U vrijeme štednje za politike Unije, nadilaženje gospodarskih problema zahtijeva novu fleksibilnost, inovativne organizacijske mjere, bolju upotrebu postojećih struktura i koordinaciju između institucija i agencija Unije i nacionalnih tijela i s trećim zemljama.
(9)
Postoji potreba da se do najveće moguće mjere poveća učinak Unijinog financiranja putem mobiliziranja, udruživanja i aktiviranja javnih i privatnih financijskih sredstava.
(10)
Cilj je ciklusa politike EU-a, kojeg je uspostavilo Vijeće 8. i 9. studenoga 2010., optimalnom suradnjom između relevantnih službi riješiti najveće prijetnje teškog i organiziranog kriminala Uniji na usklađen i metodičan način. Kako bi se podržala djelotvorna provedba ovog višegodišnjeg ciklusa, financiranje u okviru instrumenta uspostavljenog ovom Uredbom („Instrument”) treba koristiti sve moguće metode provedbe kako su određene u Uredbi (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća, (4) uključujući, prema potrebi, neizravnim upravljanjem, kako bi se osigurala pravodobna i učinkovita provedba aktivnosti i projekata.
(11)
Zbog pravnih posebnosti primjenjivih na glavu V. UFEU-a, Fond nije moguće osnovati kao jedinstven financijski instrument. Stoga bi Fond trebao biti osnovan kao sveobuhvatni okvir za financijsku potporu Unije na području unutarnje sigurnosti te uključivati Instrument kao i Instrument za financijsku potporu u području vanjskih granica i viza uspostavljen Uredbom (EU) br. 515/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (5). Taj bi sveobuhvatni okvir trebalo nadopuniti Uredbom (EU) br. 514/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (6).
(12)
Prekogranični kriminal poput trgovine ljudima i iskorištavanja nezakonitog useljavanja sa strane kriminalnih organizacija može se djelotvorno riješiti policijskom suradnjom.
(13)
Ukupna sredstva za ovu Uredbu i Uredbu (EU) br. 515/2014 zajedno određuju financijsku omotnicu za razdoblje trajanja Fonda u smislu točke 17. Međuinstitucionalnog sporazuma od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, suradnji u proračunskim pitanjima te o dobrom financijskom upravljanju (7) predstavlja prioritetni referentni iznos za Europski parlament i Vijeće tijekom godišnjeg proračunskog postupka.
(14)
Rezolucijom Europskog parlamenta od 23. listopada 2013. o organiziranom kriminalu, korupciji i pranju novca priznaje se da je borba protiv organiziranog kriminala europski izazov i poziva na veću suradnju među državama članicama na području provedbe zakona budući da je djelotvorno rješavanje organiziranog kriminala od temeljne važnosti za zaštitu zakonitog gospodarstva od tipičnih kriminalnih aktivnosti poput pranja novca stečenog kriminalom.
(15)
Unutar sveobuhvatnog okvira Fonda, financijska pomoć osigurana Instrumentom treba podržavati policijsku suradnju, razmjenu informacija i pristup informacijama, sprečavanje kriminala, borbu protiv prekograničnog, teškog i organiziranog kriminala uključujući terorizam, korupciju, nezakonitu trgovinu drogom, ljudima i oružjem, iskorištavanje nezakonitog useljavanja, seksualno iskorištavanje djece, distribuciju slika dječjeg zlostavljanja i dječje pornografije, računalni kriminal, pranje novca stečenog kriminalom, zaštitu ljudi i kritične infrastrukture od događaja koji mogu ugroziti sigurnost te djelotvorno upravljanje rizicima i krizama koji mogu ugroziti sigurnost, uzimajući u obzir zajedničke politike (strategije, cikluse politika, programe i akcijske planove), zakonodavstvo i praktičnu suradnju.
(16)
Financijska pomoć na tim područjima trebala bi posebno podržavati djelovanja s ciljem promicanja zajedničkih prekograničnih operacija, pristupa informacijama, razmjene informacija i najbolje prakse, olakšane i sigurne komunikacije te koordinacije, i razmjene osoblja, analitičkih aktivnosti, praćenja i evaluacije, sveobuhvatnih procjena prijetnji i rizika u skladu s nadležnostima iznesenima u UFEU-u, podizanja svijesti, testiranja i ovjeravanja novih tehnologija, istraživanja na području sudske medicine,kupnje tehničke interoperabilne opreme i suradnje između država članica i relevantnih tijela Unije, uključujući Europol. Financijska pomoć na tim područjima treba podržati samo one mjere koje su usklađene s prioritetima i inicijativama određenima na razini Unije, a posebno onima koje su podržali Europski parlament i Vijeće.
(17)
Unutar sveobuhvatnog okvira strategije Unije za borbu protiv droge kojom se zagovara uravnotežen pristup utemeljen na istovremenom smanjenju u ponudi i potražnji, financijska pomoć omogućena ovim Instrumentom trebala bi podržati sve aktivnosti usmjerene na sprečavanje i borbu protiv trgovine drogom (smanjenje ponude), a posebno mjere kojima se cilja na proizvodnju, izradu, ekstrakciju, prodaju, prijevoz, uvoz i izvoz nezakonitih droga, uključujući posjed i kupnju u cilju nezakonite trgovine drogom.
(18)
Mjere u trećim zemljama i one koje se uz njih vezuju, a koje podupire Instrument, trebalo bi usvajati u sinergiji i u skladu s ostalim mjerama izvan Unije koje podupiru instrumenti Unije za vanjsku pomoć, kako geografski tako i tematski. Pri provedbi takvih mjera posebno bi trebalo težiti potpunoj usklađenosti s načelima i općim ciljevima vanjskog djelovanja i vanjske politike Unije vezanima uz dotičnu zemlju ili regiju, demokratska načela i vrijednosti, temeljne slobode i prava, vladavinu prava i suverenitet trećih zemalja. Mjere ne bi trebale biti usmjerene na podupiranje djelovanja izravno usmjerenih na razvoj te bi trebale, kada je to prikladno, upotpunjavati financijsku pomoć osiguranu putem instrumenata vanjske potpore. Također se treba tražiti usklađenost s humanitarnom politikom Unije, posebno kad je riječ o provedbi hitnih mjera.
(19)
Instrument bi trebalo primjenjivati poštujući u potpunosti prava i načela iz Povelje Europske unije o temeljnim pravima i međunarodne obveze Unije.
(20)
Sukladno članku 3. Ugovora o Europskoj uniji (UEU), Instrument treba podržavati aktivnosti koje osiguravaju zaštitu djece protiv nasilja, zlostavljanja, izrabljivanja i zanemarivanja. Instrument bi također trebao podržavati mjere sigurnosti i pomoći za djecu svjedoke i žrtve, posebno one koji su bez pratnje ili im je potrebno starateljstvo.
(21)
Instrument treba dopuniti i ojačati aktivnosti za razvoj suradnje između Europola ili drugih relevantnih tijela Unije i država članica kako bi se postigli ciljevi Instrumenta na području policijske suradnje, sprečavanja i suzbijanja kriminala i upravljanja krizama. To između ostalog znači da, pri izradi svojih nacionalnih programa, države članice trebaju uzeti u obzir informacijsku bazu podataka, analitičke alate i operativne i tehničke smjernice koje je razvio Europol, a posebno informacijski sustav Europola (EIS), mrežnu aplikaciju za sigurnu razmjenu informacija Europola (SIENA) i procjenu prijetnje teškog i organiziranog kriminala u EU-u (SOCTA).
(22)
Kako bi se osigurala jedinstvena provedba Fonda, sredstva Unije dodijeljena Instrumentu trebaju se provesti izravnim i neizravnim upravljanjem, u vezi s djelovanjem od posebnog interesa za Uniju („djelovanje Unije”), hitne i tehničke pomoći te zajedničkim upravljanjem nacionalnim programima i aktivnostima koje zahtijevaju administrativnu fleksibilnost.
(23)
Za sredstva provedena u okviru zajedničkog upravljanja, potrebno je osigurati da su nacionalni programi država članica usklađeni s prioritetima i ciljevima Unije.
(24)
Sredstva dodijeljena državama članicama za provedbu u okviru njihovih nacionalnih programa trebaju biti određena u ovoj Uredbi i podijeljena na temelju jasnih, objektivnih i mjerljivih kriterija. Ti kriteriji trebaju biti vezani za javna dobra koje države članice trebaju zaštititi te uz razinu njihove financijske sposobnosti osiguranja više razine unutarnje sigurnosti, poput broja stanovnika, površine i njihovog bruto domaćeg proizvoda. Osim toga, budući da SOCTA za 2013. ukazuje na prevladavajuću važnost morskih i zračnih luka kao ulaznih točaka kriminalnih organizacija za trgovinu ljudima i nezakonitom robom, određene osjetljivosti koje predstavljaju rute kriminala na tim vanjskim graničnim prijelazima trebaju se odraziti u distribuciji dostupnih materijala za djelovanja država članica putem kriterija koji se odnose na broj putnika i težinu tereta u međunarodnim zračnim i morskim lukama.
(25)
Kako bi ojačale solidarnost i podjelu odgovornosti za zajedničke politike, strategije i programe Unije, države članice trebalo bi poticati na korištenje dijela ukupnih sredstava raspoloživih za nacionalne programe da bi se ispunili strateški prioriteti Unije izloženi u Prilogu I. ovoj Uredbi. Za projekte koji ispunjavaju te prioritete doprinos Unije njihovim ukupnim prihvatljivim troškovima treba povećati na 90 % u skladu s Uredbom (EU) br. 514/2014.
(26)
Gornja granica sredstava koja ostaju na raspolaganju Uniji treba biti komplementarna sredstvima dodijeljenima državama članicama za provedbu njihovih nacionalnih programa. To će omogućiti Uniji da u danoj proračunskoj godini podrži mjere od posebnog interesa za Uniju, poput studija, testiranja i ovjeravanja novih tehnologija, transnacionalnih projekata, umrežavanja i razmjene najbolje prakse, praćenja provedbe odgovarajućih prava i politika Unije te djelovanja u vezi s trećim zemljama ili u njima. Mjere koje se podupiru trebaju biti u skladu s prioritetima određenima u odgovarajućim strategijama, programima, akcijskim planovima i procjenama rizika i prijetnji Unije.
(27)
Kako bi se doprinijelo postizanju općeg cilja Instrumenta, države članice trebaju osigurati da njihovi nacionalni programi uključuju mjere koje obuhvaćaju sve posebne ciljeve Instrumenta i da je dodjela sredstava ciljevima razmjerna izazovima i potrebama te da jamči postizanje ciljeva. U slučaju kada nacionalni program ne ispunjava jedan od posebnih ciljeva ili je dodjela sredstava ispod razine minimalnih postotaka utvrđenih ovom Uredbom, dotična država članica treba dati obrazloženje unutar programa.
(28)
Kako bi se ojačala sposobnost Unije da bez odlaganja reagira u situacijama koje prijete sigurnosti, trebalo bi biti moguće pružiti hitnu pomoć, u skladu s okvirom utvrđenim Uredbom (EU) br. 514/2014.
(29)
Financiranje iz proračuna Unije trebalo bi se usredotočiti na aktivnosti u kojima intervencija Unije, naspram mjera samih država članica, može rezultirati dodatnom vrijednošću. Budući da je Unija u boljem položaju od država članica za rješavanje prekograničnih situacija i za pružanje platforme za zajedničke pristupe, aktivnosti koje ispunjavaju uvjete za potporu iz ove Uredbe trebaju posebno doprinijeti jačanju nacionalnih sposobnosti te sposobnosti Unije, prekogranične suradnje i koordinacije, umrežavanja, obostranog povjerenja i razmjene informacija i najbolje prakse.
(30)
Kako bi se dopunile ili izmijenile odredbe ove Uredbe u vezi s definiranjem strateških prioriteta Unije, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast donošenja akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije u vezi s izmjenom, dopunom ili brisanjem strateških prioriteta Unije koji su navedeni u toj Uredbi. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(31)
Pri primjeni ove Uredbe, uključujući pri pripremi delegiranih akata, Komisija bi se trebala savjetovati sa stručnjacima iz svih država članica.
(32)
Komisija bi, u skladu s odgovarajućim odredbama Uredbe (EU) br. 514/2014, trebala nadzirati provedbu Instrumenta uz pomoć ključnih pokazatelja za provedbu evaluacije rezultata i učinaka. Ti pokazatelji, uključujući relevantne polazne vrijednosti, trebali bi pružiti najnižu osnovu za provedu evaluacije opsega u kojem su ostvareni ciljevi Instrumenta.
(33)
Radi mjerenja postignuća Fonda trebalo bi uspostaviti zajedničke pokazatelje u pogledu svakog posebnog cilja Instrumenta. Mjerenje ostvarivanja posebnih ciljeva putem zajedničkih pokazatelja ne čini provedbu djelovanja povezanih s time pokazateljima obvezatnom.
(34)
Odluku Vijeća 2007/125/PUP (8) trebalo bi staviti izvan snage podložno prijelaznim odredbama koje su određene u ovoj Uredbi.
(35)
S obzirom na to da ciljeve ove Uredbe, posebno jačanje koordinacije i suradnje među tijelima za provedbu zakona, sprečavanje i suzbijanje kriminala, zaštitu ljudi i kritične infrastrukture od događaja koji mogu ugroziti sigurnost te povećanje kapaciteta država članica i Unije da djelotvorno upravljaju rizicima i krizama koji mogu ugroziti sigurnost, ne mogu dostatno ostvariti države članice nego se oni na bolji način mogu ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. UEU-a. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.
(36)
U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženom UEU-u i UFEU-u, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Uredbe te ona za nju nije obvezujuća niti se u njoj primjenjuje.
(37)
U skladu s člankom 3. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske u vezi s područjem slobode, sigurnosti i pravde, koji se nalazi u prilogu UEU-u i UFEU-u i ne dovodeći u pitanje članak 4. tog Protokola, Irska je priopćila svoju želju da sudjeluje u donošenju i primjeni ove Uredbe.
(38)
U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske u pogledu područja slobode, sigurnosti i pravde, koji je priložen UEU-u i UFEU-u i ne dovodeći u pitanje članak 4. tog Protokola, Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje u usvajanju ove Uredbe, ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.
(39)
Razdoblje primjene ove Uredbe potrebno je uskladiti s onim Uredbe Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 (9).Ova bi se Uredba stoga trebala primjenjivati od 1. siječnja 2014.,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
OPĆE ODRDBE
Članak 1.
Svrha i područje primjene
1. Ovom se Uredbom uspostavlja Instrument za financijsku potporu u području policijske suradnje, sprečavanja i suzbijanja kriminala te upravljanja krizama („Instrument”) u okviru Fonda za unutarnju sigurnost („Fond”).
Zajedno s Uredbom (EU) br. 515/2014, ovom se Uredbom osniva Fond za razdoblje od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020.
2. Ovom se Uredbom utvrđuju:
(a)
ciljevi, prihvatljive mjere i strateški prioriteti za financijsku potporu u okviru ovog Instrumenta;
(b)
opći okvir za provedbu prihvatljivih mjera;
(c)
raspoloživa sredstva u okviru Instrumenta od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020. i njihova raspodjela.
3. Ovom se Uredbom predviđa primjena pravila određenih Uredbom (EU) br. 514/2014.
4. Instrument se neće primjenjivati na pitanja na koja se odnosi Program za pravosuđe kao što je navedeno u Uredbi (EU) br. 1382/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (10). Međutim, Instrument se može odnositi na mjere kojima je cilj poticati suradnju između pravosudnih tijela i tijela za provedbu zakona.
5. Teži se sinergiji, dosljednosti i komplementarnosti s drugim relevantnim financijskim instrumentima Unije, poput Mehanizma Unije za civilnu zaštitu uspostavljenog Odlukom 1313/2013/EU Europskog parlamenta i Vijeća (11), Obzora 2020. uspostavljenog Uredbom (EU) br. 1291/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (12), Trećeg višegodišnjeg programa djelovanja Unije u području zdravlja uspostavljenog Uredbom (EU) br. 282/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (13), Fonda Europske unije za solidarnosti instrumenata vanjske pomoći, Instrumenta pretpristupne pomoći (IPA II) uspostavljenog Uredbom (EU) br. 231/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (14), Instrumenta europskog susjedstva uspostavljenog Uredbom (EU) br. 232/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (15), Instrumenta za razvojnu suradnju uspostavljenog Uredbom (EU) br. 233/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (16), Partnerskog instrumenta za suradnju s trećim zemljama uspostavljenog Uredbom (EU) br. 234/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (17), Europskog instrumenta za demokraciju i ljudska prava uspostavljenog Uredbom (EU) br. 235/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (18) i Instrumenta za doprinos stabilnosti i miru uspostavljenog Uredbom (EU) br. 230/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (19). Djelovanja koja se financiraju u okviru ove Uredbe ne mogu primiti financijsku potporu za istu svrhu iz drugih financijskih instrumenata Unije.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„policijska suradnja” znači određene mjere i oblici suradnje koji uključuju sva nadležna tijela država članica kao što je navedeno u članku 87. UFEU-a;
(b)
„razmjena podataka i pristup informacijama” znači sigurno prikupljanje, pohrana, obrada, analiza i razmjena informacija relevantnih za ta tijela kao što je navedeno u članku 87. UFEU-a na području sprečavanja, otkrivanja, istrage i progona kaznenih djela, posebno prekograničnog, teškog i organiziranog kriminala;
(c)
„sprečavanje kriminala” znači sve mjere čija je namjena smanjiti ili doprinijeti smanjivanju kriminala i osjećaja nesigurnosti državljana, prema članku 2. stavku 2. Odluke Vijeća 2009/902/PUP (20);
(d)
„organizirani kriminal” znači kažnjivo ponašanje povezano sa sudjelovanjem u kriminalnoj organizaciji prema definiciji Okvirne odluke Vijeća 2008/841/PUP (21);
(e)
„terorizam” znači svako namjerno djelovanje i kazneno djelo prema definiciji iz Okvirne odluke Vijeća 2002/475/PUP (22);
(f)
„upravljanje rizicima i krizama” znači mjere procjene, sprečavanja, pripravnosti i upravljanja posljedicama terorizma, organiziranog kriminala i drugih rizika koji mogu ugroziti sigurnost;
(g)
„sprečavanje i pripravnost” znači mjere čiji je cilj sprečavanje i/ili smanjenje rizika vezanih uz moguće terorističke napade ili drugih rizika povezanih sa sigurnošću;
(h)
„upravljanje posljedicama” znači koordinacija djelovanja na nacionalnoj razini i/ili na razini Unije koja se poduzimaju kao reakcija na terorističke napade ili nesreće povezane sa sigurnošću i radi smanjenja njihovih učinaka;
(i)
„kritična infrastruktura” znači imovina, mreža, sustav ili njihov dio koji je neophodan za održavanje vitalnih društvenih funkcija, zdravlja, sigurnosti, zaštite, gospodarske ili socijalne dobrobiti ljudi, čiji bi poremećaj rada, povreda ili uništenje, kao posljedica neuspjelog održavanja tih funkcija, mogli imati znatan učinak u državi članici;
(j)
„hitna situacija” znači bilo koja nesreća povezana sa sigurnošću ili novonastala prijetnja koja ima ili može imati negativan učinak na sigurnost ljudi u jednoj ili više država članica.
Članak 3.
Ciljevi
1. Opći je cilj Instrumenta doprinijeti osiguravanju visoke razine sigurnosti u Uniji.
2. U okviru općeg cilja izloženog u 1. odlomku Instrument doprinosi, u skladu s prioritetima određenima u odgovarajućim strategijama, ciklusima politika, programima, procjenama rizika i prijetnji Unije, sljedećim posebnim ciljevima:
(a)
sprečavanju kriminala, suzbijanju prekograničnog, teškog i organiziranog kriminala uključujući terorizam te jačanju koordinacije i suradnje među tijelima za provedbu zakona i drugim nacionalnim tijelima država članica, uključujući Europol ili druga relevantna tijela Unije, i s relevantnim trećim zemljama i međunarodnim organizacijama;
(b)
povećanju kapaciteta država članica i Unije da djelotvorno upravljaju rizicima i krizama koji mogu ugroziti sigurnost te priprema zaštite i zaštita ljudi i kritične infrastrukture od terorističkih napada i ostalih događaja koji mogu ugroziti sigurnost.
Ostvarenje posebnih ciljeva Instrumenta evaluira se u skladu s člankom 55. stavkom 2. Uredbe br. 514/2014 upotrebom zajedničkih pokazatelja iz Priloga II. ovoj Uredbi i pokazatelja specifičnih za program uključenih u nacionalne programe.
3. Radi ostvarivanja ciljeva iz stavaka 1. i 2., Instrument doprinosi sljedećim operativnim ciljevima:
(a)
promicanju i razvoju mjera za jačanje sposobnosti država članica za sprečavanje i suzbijanje prekograničnih i teških kaznenih djela te organiziranog kriminala uključujući terorizam, posebno javno-privatnim partnerstvima, razmjenom informacija i najbolje prakse, pristupom informacijama, interoperabilnim tehnologijama, usporedivim statističkim podacima, primijenjenom kriminologijom, komuniciranjem s javnošću i podizanjem svijesti;
(b)
promicanju i razvoju administrativne i operativne koordinacije, suradnje, međusobnog razumijevanja i razmjene informacija među tijelima za provedbu zakona država članica, drugim nacionalnim tijelima, Europolu ili drugim odgovarajućim tijelima Unije i, po potrebi, s trećim zemljama i međunarodnim organizacijama;
(c)
promicanju i razvoju programa osposobljavanja, uključujući u pogledu tehničkih i profesionalnih vještina i poznavanja obveza u vezi poštovanja ljudskih prava i temeljnih sloboda, za provedbu europskih politika osposobljavanja, uključujući posebnim programima Unije za razmjenu na području provedbe zakona s ciljem poticanja istinske europske kulture na području pravosuđa i provedbe zakona;
(d)
promicanju i razvoju mjera, zaštite, mehanizama i najbolje prakse za rano prepoznavanje, zaštitu i podršku svjedocima i žrtvama kaznenih djela, uključujući žrtve terorizma, a posebno za djecu svjedoke i žrtve, posebno one koji su bez pratnje ili im je potrebno starateljstvo;
(e)
mjera za jačanje administrativnih i operativnih sposobnosti država članica za zaštitu kritične infrastrukture na svim područjima gospodarske aktivnosti, uključujući kroz javno-privatna partnerstva i bolju koordinaciju, suradnju, razmjenu i širenje znanja i stručnosti među državama unutar Unije i s relevantnim trećim zemljama;
(f)
sigurnih veza i djelotvorne koordinacije među postojećim sudionicima suradnje na području ranog upozorenja i krize specifičnih za pojedine sektore na razini Unije i na nacionalnoj razini, što uključuje situacijske centre kojima je cilj potaknuti brzu proizvodnju sveobuhvatnih i točnih pregleda u kriznim situacijama, koordinirati mjere odgovora i razmjenjivati javne, povjerljive i klasificirane podatke;
(g)
mjera za jačanje administrativnih i operativnih sposobnosti država članica i Unije s ciljem razvoja sveobuhvatnih procjena rizika, koje se temelje na dokazima te su u skladu s prioritetima i inicijativama određenima na razini Unije, posebno onima koje su podržali Europski parlament i Vijeće, što bi Uniji omogućilo razvoj integriranih pristupa utemeljenih na zajedničkim ocjenama kriznih situacija te veće međusobno razumijevanje različitih definicija razina prijetnji u državama članicama i partnerima.
4. Instrument također doprinosi financiranju tehničke pomoći na inicijativu država članica i Komisije.
5. Mjere koje se financiraju u okviru Instrumenta provode se uz potpuno poštovanje temeljnih prava i ljudskog dostojanstva. Posebno, djelovanja u potpunosti slijede odredbe Povelje Europske unije o temeljnim pravima, zakonodavstva Unije o zaštiti podataka te Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda.
Posebna se pažnja, kad god je to moguće, daje državama članicama pri provedbi djelovanja u cilju pružanja pomoći i zaštite osjetljivim osobama, posebno djeci i maloljetnicima bez pratnje.
Članak 4.
Prihvatljiva djelovanja u okviru nacionalnih programa
1. Unutar ciljeva iz članka 3. ove Uredbe, s obzirom na dogovorene zaključke političkog dijaloga predviđene člankom 13. Uredbe (EU) br. 514/2014 te u skladu s ciljevima nacionalnih programa iz članka 7. ove Uredbe, Instrument podržava djelovanja u državama članicama, a posebno ona sa sljedećeg popisa:
(a)
djelovanja s ciljem poboljšanja policijske suradnje i koordinacije među tijelima za provedbu zakona država članica, uključujući s relevantnim tijelima Unije i između njih, a posebno se to odnosi na Europol i Eurojust, zajedničke istražiteljske timove i sve ostale oblike prekograničnih zajedničkih pothvata, pristup informacijama i njihovu razmjenu te interoperabilne tehnologije;
(b)
projekte koji promiču umrežavanje, javno-privatna partnerstva, obostrano povjerenje, razumijevanje i učenje, utvrđivanje, razmjenu i širenje znanja, iskustva i najbolje prakse, razmjenu informacija, zajedničku svjesnost o situaciji i predviđanje, planiranje u slučaju nužde i interoperabilnost;
(c)
analitičke, nadzorne i evaluacijske aktivnosti, uključujući studije i procjene prijetnji, rizika i učinka koje se temelje na dokazima te su u skladu s prioritetima i inicijativama određenima na razini Unije, posebno onima koje su podržali Europski parlament i Vijeće;
(d)
aktivnosti podizanja svijesti, širenja informacija i komunikacije;
(e)
nabavu, održavanje IT sustava Unije te IT sustava država članica koji doprinose ostvarenju ciljeva ove Uredbe i/ili daljnje unapređenje IT sustava i tehničke opreme, uključujući testiranje kompatibilnosti sustava, sigurnih objekata, infrastruktura, povezanih objekata i sustava, posebno sustava informacijskih i komunikacijskih tehnologija(ICT) i njegovih komponenata, uključujući one namijenjene europskoj suradnji na računalnoj sigurnosti i računalnom kriminalu, posebno u okviru Europskog centra za računalni kriminal;
(f)
razmjenu, osposobljavanje i obrazovanje osoblja i stručnjaka iz relevantnih nadležnih tijela, uključujući jezično usavršavanje i zajedničke vježbe ili programe;
(g)
mjere za provedbu, prijenos, testiranje i odobravanje novih metodologija ili tehnologija, uključujući pilot-projekte i daljnje mjere za projekte na području istraživanja sigurnosti koje financira Unija.
2. Unutar ciljeva navedenih u članku 3., Instrument također može podržavati sljedeće mjere koje se odnose na treće zemlje:
(a)
djelovanja s ciljem poboljšanja policijske suradnje i koordinacije među tijelima za provedbu zakona država članica, uključujući zajedničke istražiteljske timove i sve ostale oblike prekograničnih zajedničkih pothvata, pristup informacijama i njihovu razmjenu te interoperabilne tehnologije;
(b)
umrežavanje, obostrano povjerenje, razumijevanje i učenje, utvrđivanje, razmjenu i širenje znanja, iskustva i najbolje prakse, razmjenu informacija, zajedničku svjesnost o situaciji i predviđanje, planiranje u slučaju nužde i interoperabilnost;
(c)
razmjenu, osposobljavanje i obrazovanje osoblja i stručnjaka iz relevantnih nadležnih tijela.
Komisija i države članice, zajedno s Europskom službom za vanjsko djelovanje, osiguravaju koordinaciju kad je riječ o mjerama u trećim zemljama i vezanima za njih, kao što je utvrđeno u članku 3. stavku 5 Uredbe (EU) br. 514/2014.
POGLAVLJE II.
FINANCIJSKI I PROVEDBENI OKVIR
Članak 5.
Ukupna sredstva i provedba
1. Ukupna sredstva za provedbu Instrumenta iznose 1 004 milijuna eura u važećim cijenama.
2. Godišnja proračunska sredstva za Fond odobravaju Europski parlament i Vijeće u granicama višegodišnjeg financijskog okvira.
3. Ukupna sredstva provest će se sljedećim mjerama:
(a)
nacionalnim programima, u skladu s člankom 7.;
(b)
djelovanjima Unije u skladu s člankom 8.;
(c)
tehničkom pomoći u skladu s člankom 9.;
(d)
hitnom pomoći u skladu s člankom 10.
4. Sredstva dodijeljena u okviru Instrumenta djelovanju Unije iz članka 8. ove Uredbe, tehničkoj pomoći iz članka 9. i hitnoj pomoći iz članka 10. ove Uredbe provode se izravnim i neizravnim upravljanjem u skladu s člankom 58. stavkom 1. točkama (a)i (c) Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (23).
Sredstva dodijeljena nacionalnim programima iz članka 7. ove Uredbe provode se podijeljenim upravljanjem u skladu s člankom 58. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012.
5. Ne dovodeći u pitanje nadležnosti Europskog parlamenta i Vijeća, ukupna sredstva koristit će se na sljedeći način:
(a)
662 milijuna eura za nacionalne programe država članica;
(b)
342 milijuna eura za mjere Unije te hitnu i tehničku pomoć na inicijativu Komisije.
6. Svaka država članica raspodjeljuje iznose za nacionalne programe iz Priloga III. na sljedeći način:
(a)
najmanje 20 % za djelovanja koja se odnose na posebne ciljeve iz članka 3. stavka 2. prvog podstavka točke (a); i
(b)
najmanje 10 % za djelovanja koja se odnose na posebne ciljeve iz članka 3. stavka 2. prvog podstavka točke (b).
Države članice mogu odstupiti od tog minimalnog postotka ako u nacionalne programe uključe obrazloženje o tome zašto dodjela sredstava ispod te razine ne ugrožava ostvarenje predmetnog cilja. Komisija će u okviru svog odobrenja nacionalnih programa iz članka 7. stavka 2. ocijeniti to obrazloženje.
7. Zajedno s ukupnim sredstvima određenima za Uredbu (EU) br. 515/2014, ukupna sredstva za Instrument, utvrđena stavkom 1. ovog članka, financijska su omotnica Fonda i predstavljaju prioritetni referentni okvir u smislu točke 17. Međuinstitucionalnog sporazuma između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, suradnji u pitanjima proračuna i o dobrom financijskom upravljanju, za Europski parlament i Vijeće tijekom godišnjeg proračunskog postupka.
Članak 6.
Sredstva za prihvatljive mjere u državama članicama
1. 662 milijuna eura dodjeljuje se državama članicama na sljedeći način:
(a)
30 % razmjerno ukupnom broju stanovnika tih država članica;
(b)
10 % razmjerno ukupnoj veličini državnog područja tih država članica;
(c)
15 % razmjerno broju putnika i 10 % razmjerno tonama tereta u međunarodnom zračnom i pomorskom prometu;
(d)
35 % obrnuto razmjerno njihovom bruto domaćem proizvodu (standard kupovne moći po stanovniku).
2. Referentne brojke za podatke navedene u stavku 1. posljednji su statistički podaci koje objavi Komisija (Eurostat) na temelju podataka dobivenih od država članica u skladu s pravom Unije. Referentni datum je 30. lipnja 2013. Sredstva dodijeljena nacionalnim programima izračunata na temelju kriterija spomenutih u stavku 1. određena su u Prilogu III.
Članak 7.
Nacionalni programi
1. Nacionalni program koji treba izraditi u okviru Instrumenta i program koji treba izraditi u okviru Uredbe (EU) br. 515/2014 predstavljaju se Komisiji kao jedinstveni nacionalni program za Fond, u skladu s člankom 14. Uredbe (EU) br. 514/2014.
2. U okviru nacionalnih programa koje treba ispitati i odobriti Komisija u skladu s člankom 14. Uredbe (EU) br. 514/2014, države članice, u okviru ciljeva iz članka 3. ove Uredbe, posebno rade na projektima koji se bave strateškim prioritetima Unije navedenima u Prilogu I. ovoj Uredbi, uzimajući u obzir rezultat političkog dijaloga iz članka 13. Uredbe (EU) br. 514/2014. Države članice ne koriste više od 8 % svojih ukupnih sredstava iz nacionalnog programa za održavanje IT sustava Unije i nacionalnih IT sustava doprinoseći tako ostvarenju ciljeva ove Uredbe i ne više od 8 % za djelovanja u vezi s ili u trećim zemljama kojima se provode strateški prioriteti Unije navedeni u Prilogu I. ovoj Uredbi.
3. Komisija, u skladu s člankom 11., ima ovlast donošenja delegiranih akata radi izmjene, dopune ili brisanja strateških prioriteta Unije navedenih u Prilogu I. ovoj Uredbi.
Članak 8.
Djelovanja Unije
1. Na inicijativu Komisije, Instrument može služiti financiranju transnacionalnih djelovanja ili djelovanja od posebnog interesa za Uniju („djelovanje Unije”) u vezi s općim, specifičnim i operativnim ciljevima iz članka 3.
2. Da bi djelovanja Unije bila prihvatljiva za financiranje trebaju biti u skladu s prioritetima i inicijativama određenima na razini Unije, posebno onima koje su podržali Europski parlament i Vijeće, u odgovarajućim strategijama, ciklusima politika, programima, procjenama rizika i prijetnji Unije te posebno podržavati sljedeće:
(a)
pripremne, nadzorne, administrativne i tehničke aktivnosti te razvoj mehanizma za evaluaciju potrebnog za provedbu politika o policijskoj suradnji, sprečavanju i suzbijanju kriminala i upravljanju krizom;
(b)
transnacionalne projekte koji uključuju dvije ili više država članica ili barem jednu državu članicu i treću zemlju;
(c)
analitičke, nadzorne i evaluacijske aktivnosti, uključujući studije i procjene prijetnji, rizika i učinka koje se temelje na dokazima te su u skladu s prioritetima i inicijativama određenima na razini Unije, posebno onima koje su podržali Europski parlament i Vijeće te projekte za praćenje provedbe prava Unije i ciljeva politike Unije u državama članicama;
(d)
projekte koji promiču umrežavanje, javno-privatna partnerstva, uzajamno povjerenje, razumijevanje i učenje, utvrđivanje, razmjenu i širenje najbolje prakse te inovativne pristupe na razini Unije, osposobljavanje i programe razmjene;
(e)
projekte koji promiču razvoj metodoloških, posebno statističkih, alata i metoda te zajedničkih pokazatelja;
(f)
nabavu, održavanje i/ili daljnje unapređenje tehničke opreme, stručnog znanja, sigurnih objekata, infrastruktura, povezanih objekata i sustava, posebno sustava informacijskih i komunikacijskih tehnologija i njihovih komponenata na razini Unije, uključujući one namijenjene europskoj suradnji na računalnoj sigurnosti i računalnom kriminalu, posebno u okviru Europskog centra za računalni kriminal;
(g)
projekte za podizanje svijesti o politikama i ciljevima Unije među zainteresiranim stranama i širom javnosti, uključujući institucionalnu komunikaciju o političkim prioritetima Unije;
(h)
posebno inovativne projekte za razvoj novih metoda i/ili upotrebu novih tehnologija kod kojih postoji mogućnost prijenosa u druge države članice, a pogotovo projekte koji testiraju i odobravaju ishode projekata na području istraživanja sigurnosti koje financira Unija;
(i)
studije i pilot-projekte.
3. Unutar ciljeva navedenih u članku 3., Instrument također podržava mjere koje se odnose na treće zemlje ili se provode u njima, a posebno sljedeće:
(a)
djelovanja s ciljem poboljšanja policijske suradnje i koordinacije među tijelima za provedbu zakona država članica i, gdje je to primjenjivo, međunarodne organizacije, uključujući zajedničke istražiteljske timove i sve ostale oblike prekograničnih zajedničkih pothvata, pristup informacijama i njihovu razmjenu te interoperabilne tehnologije;
(b)
umrežavanje, obostrano povjerenje, razumijevanje i učenje, utvrđivanje, razmjenu i širenje znanja, iskustva i najbolje prakse, razmjenu informacija, zajedničku svjesnost o situaciji i predviđanje, planiranje u slučaju nužde i interoperabilnost;
(c)
nabavu, održavanje, i/ili daljnje unapređenje tehničke opreme, uključujući sustave informacijskih i komunikacijskih tehnologija i njihovih komponenata;
(d)
razmjenu, osposobljavanje i obrazovanje osoblja i stručnjaka iz relevantnih nadležnih tijela, uključujući jezično usavršavanje;
(e)
aktivnosti podizanja svijesti, širenja informacija i komunikacije;
(f)
procjene prijetnji, rizika i učinka;
(g)
studije i pilot-projekte.
4. Mjere Unije provode se u skladu s člankom 6. Uredbe (EU) br. 514/2014.
Članak 9.
Tehnička pomoć
1. Na inicijativu ili u ime Komisije Instrument Fondu može doprinijeti s do 800 000 eura godišnje za tehničku pomoć u skladu s člankom 9. Uredbe (EU) br. 514/2014.
2. Na inicijativu države članice Instrumentom se mogu financirati aktivnosti tehničke pomoći u skladu s člankom 20. Uredbe (EU) br. 514/2014. Iznos koji je namijenjen za tehničku pomoć za razdoblje 2014.-2020. Ne premašuje zbroj 5 % od ukupnog iznosa dodijeljenog državi članici plus 200 000 EUR.
Članak 10.
Hitna pomoć
1. Instrument pruža financijsku pomoć za rješavanje hitnih i posebnih potreba u hitnim situacijama, prema definiciji iz članka 2. točke (j).
2. Hitna pomoć provodi se u skladu s mehanizmom utvrđenim u člancima 6. i 7. Uredbe (EU) br. 514/2014.
POGLAVLJE III.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 11.
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenim u ovom članku.
2. Ovlast usvajanja delegiranih akata iz članka 7. stavka 3. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od sedam godina počevši od 21. svibnja 2014. Komisija izrađuje izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije devet mjeseci prije kraja razdoblja od sedam godina. Delegiranje ovlasti automatski se produljuje za razdoblje od tri godine, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tom produljenju usprotive najkasnije tri mjeseca prije kraja sedmogodišnjeg razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 7. stavka 3. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 7. stavka 3. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 12.
Primjenjivost Uredbe (EU) br. 514/2014
Odredbe Uredbe (EU) br. 514/2014 primjenjuju se na Instrument.
Članak 13.
Stavljanje izvan snage
Odluka 2007/125/PUP stavlja se izvan snage s učinkom od 1. siječnja 2014.
Članak 14.
Prijelazne odredbe
1. Ova Uredba ne utječe na nastavak ili izmjenu, uključujući potpuno ili djelomično ukidanje projekata sve do njihova zaključenja, ili financijske pomoći koje je Komisija odobrila na temelju Odluke 2007/125/PUP ili bilo kojeg drugog propisa koji se primjenjuje na tu pomoć na dan 31. prosinca 2013.
2. Pri donošenju odluka o sufinanciranju u okviru Instrumenta, Komisija u obzir uzima mjere usvojene na temelju Odluke 2007/125/PUP prije 20. svibnja 2014. koje imaju financijske posljedice tijekom razdoblja obuhvaćenog sufinanciranjem.
3. Iznosi dodijeljeni za sufinanciranje koje je u razdoblju između 1. siječnja 2011. i 31. prosinca 2014. odobrila Komisija, a za koje joj dokumenti potrebni za zaključenje operacija nisu podneseni prije isteka roka za podnošenje završnog izvješća, Komisija automatski opoziva do 31. prosinca 2017., što dovodi do povrata nepropisno isplaćenih iznosa.
Iznosi povezani s operacijama koje su suspendirane zbog sudskog postupka ili upravnih žalbi koje imaju suspenzivni učinak neće se uzimati u obzir pri izračunu automatski opozvanog iznosa.
4. Komisija do 31. prosinca 2015. podnosi Europskom parlamentu i Vijeću izvješće o naknadnoj evaluaciji Odluke 2007/125/PUP za razdoblje od 2007.-2013.
Članak 15.
Preispitivanje
Na temelju prijedloga Komisije, Europski parlament i Vijeće preispituju ovu Uredbu do 30. lipnja 2020.
Članak 16.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje od 1. siječnja 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Strasbourgu 16. travnja 2014.