EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2014/61/EU
af 15. maj 2014
om foranstaltninger for at reducere omkostningerne ved etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den digitale økonomi ændrer det indre marked markant. Med sin innovation, hastighed og rækkevidde på tværs af grænserne har den potentiale til at løfte det indre marked op på et nyt niveau. Unionens vision er en digital økonomi, som sikrer holdbare økonomiske og sociale fordele baseret på moderne onlinetjenester og hurtige internetforbindelser. Digital infrastruktur af høj kvalitet danner grundlag for næsten alle sektorer i en moderne og innovativ økonomi og er af strategisk betydning for den sociale og territoriale samhørighed. Derfor bør alle borgere såvel som den private og den offentlige sektor have mulighed for at deltage i den digitale økonomi.
(2)
I erkendelse af den betydning, som må tillægges etableringen af hurtige bredbåndsnet, har medlemsstaterne tilsluttet sig de ambitiøse mål på bredbåndsområdet, som er fastlagt i meddelelsen fra Kommissionen med titlen »Den digitale dagsorden for Europa - Digital teknologi som drivkraft for vækst« (»den digitale dagsorden«), nemlig at give alle europæere grundlæggende bredbåndsadgang senest i 2013 og sikre, at alle europæere senest i 2020 har adgang til langt højere internethastigheder på over 30 Mbps, samt at 50 % eller mere af Unionens husstande har et internetabonnement med en hastighed på over 100 Mbps.
(3)
I betragtning af den hurtige udvikling af teknologier, den eksponentielle vækst inden for bredbåndstrafik og den stigende efterspørgsel efter e-tjenester, bør de mål, der er fastsat i den digitale dagsorden, anses for et absolut minimum, og Unionen bør sigte efter mere ambitiøse bredbåndsmål for at opnå større vækst, konkurrenceevne og produktivitet. I forbindelse med revisionen af dette direktiv bør Kommissionen vurdere, om og hvordan dette direktiv kan bidrage yderligere til det mål.
(4)
I den digitale dagsorden blev der endvidere påpeget et behov for politikker, som kan nedbringe omkostningerne ved at bredbåndsetableringen i hele EU-området, bl.a. i kraft af en hensigtsmæssig planlægning og koordinering samt en reduktion af den administrative byrde. I den henseende bør medlemsstaterne foretage væsentlige startinvesteringer for at muliggøre deling af fysisk infrastruktur. Under henvisning til målene i den digitale dagsorden, og idet de samtidig anerkender den væsentlige reduktion i de finansielle midler, som er afsat til bredbånd under Connecting Europe-faciliteten, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1316/2013 (4), bør medlemsstaterne, med henblik på at nå målene i dette direktiv, kunne benytte EU-midler, der er tilgængelige i overensstemmelse med gældende EU-bestemmelser.
(5)
En nedbringelse af omkostningerne ved etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation vil også bidrage til at gennemføre digitaliseringen af den offentlige sektor, hvilket vil give mulighed for en digital løftestangseffekt for alle økonomiens sektorer ud over en nedbringelse af udgifter til offentlige administrationer og mere effektive tjenesteydelser til borgerne.
(6)
I betragtning af behovet for en indsats på EU-plan for at forbedre bredbåndsdækningen, bl.a. ved at mindske omkostningerne ved infrastruktur til højhastighedsbredbånd, som det kom til udtryk i Det Europæiske Råds konklusioner af 13. -14. december 2012, understreges det i Kommissionens meddelelse med titlen »Akten for det indre marked II«, at der er behov for en yderligere indsats for hurtigt at nå de mål, som er fastlagt i den digitale dagsorden, bl.a. ved at imødekomme udfordringer i forbindelse med investering i højhastighedsnet.
(7)
Etableringen af faste og trådløse højhastighedsnet til elektronisk kommunikation i hele Unionen kræver betydelige investeringer, hvoraf en væsentlig andel udgøres af omkostningerne i forbindelse med anlægsarbejdet. Begrænsning af nogle af de omkostningskrævende anlægsarbejder vil gøre bredbåndsetableringen mere effektiv.
(8)
En stor del af disse omkostninger opstår på grund af manglende effektivitet i etableringsprocessen; dette gælder udnyttelsen af eksisterende passiv infrastruktur (f.eks. kabelkanaler, ledningskanaler, mandehuller, gadeskabe, pæle, master, antenneanlæg, tårne og andre støttekonstruktioner), flaskehalse i koordineringen af anlægsarbejder, tyngende administrative procedurer for udstedelse af tilladelser og flaskehalse i forbindelse med etablering af net i bygninger, der fører til store finansielle hindringer, navnlig i landområder.
(9)
Foranstaltninger, der tager sigte på at udnytte eksisterende infrastruktur mere effektivt og reducere omkostninger og hindringer i forbindelse med nye anlægsarbejder, forventes at yde et betydeligt bidrag til at sikre en hurtig og omfattende etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, samtidig med at der opretholdes en effektiv konkurrence, uden at det har en ugunstig virkning på den eksisterende offentlige infrastrukturs sikkerhed, og på at den fungerer tilfredsstillende.
(10)
Nogle medlemsstater har vedtaget foranstaltninger for at nedbringe omkostningerne ved at etablere bredbåndsnet. Disse foranstaltninger benyttes stadig kun spredt og i begrænset omfang. En indførelse af disse foranstaltninger i stor målestok på EU-plan kan bidrage væsentligt til at etablere et digitalt indre marked. Desuden betyder forskellene mellem de forskriftsmæssige krav til tider, at der ikke kan samarbejdes på tværs af forsyningsvirksomheder, og at nye netoperatørers adgang til markedet og udnyttelsen af nye forretningsmuligheder hindres, hvilket bremser udviklingen af et indre marked for udnyttelse og etablering af den fysiske infrastruktur til højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Endelig forekommer medlemsstaternes initiativer ikke altid at være helhedsorienterede, i betragtning af at det er afgørende at tage højde for hele etableringsprocessen, også på tværs af sektorer, for at opnå sammenhængende og slagkraftige resultater.
(11)
Dette direktiv tager sigte på at fastsætte en række minimumsrettigheder og -forpligtelser, der gælder på EU-plan, for at fremme etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation og koordineringen på tværs af sektorer. Der sikres et minimum af lige konkurrencevilkår, men i overensstemmelse med nærhedsprincippet bør dette ikke berøre eksisterende bedste praksis og foranstaltninger, der er vedtaget på nationalt og lokalt plan, og heller ikke indebære mere detaljerede bestemmelser og betingelser eller yderligere foranstaltninger, der supplerer disse rettigheder og forpligtelser.
(12)
I lyset af lex specialis-princippet gælder det, at når mere specifikke lovgivningsforanstaltninger i overensstemmelse med EU-retten finder anvendelse, bør disse have forrang frem for de minimumsrettigheder og -forpligtelser, der fastsættes i henhold til dette direktiv. Dette direktiv bør derfor ikke berøre Unionens regelsæt for elektronisk kommunikation, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF (5), samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF (6), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF (7), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF (8) og Kommissionens direktiv 2002/77/EF (9), herunder nationale foranstaltninger, der vedtages i henhold til dette regelsæt, såsom symmetriske eller asymmetriske specifikke lovgivningsforanstaltninger.
(13)
For operatører af elektroniske kommunikationsnet, og navnlig nytilkomne, kan det være langt mere effektivt at genbruge eksisterende fysisk infrastruktur, herunder andre forsyningsselskabers, til at etablere elektroniske kommunikationsnet, og dette gælder navnlig i områder, hvor der ikke findes et egnet elektronisk kommunikationsnet, eller hvor det ikke er økonomisk overkommeligt at opbygge ny fysisk infrastruktur. Desuden kan synergivirkninger på tværs af sektorer i væsentligt omfang mindske behovet for anlægsarbejder som følge af etableringen af elektroniske kommunikationsnet og dermed også mindske de tilknyttede sociale og miljømæssige omkostninger, f.eks. forurening, gener og trafikal overbelastning. Dette direktiv bør derfor finde anvendelse ikke alene på udbydere af offentlige kommunikationsnet, men også på enhver ejer eller indehaver af brugsretten, i sidstnævnte tilfælde uden at det berører nogen tredjeparts ejendomsret, til vidtstrakt og allestedsnærværende fysisk infrastruktur, der kan huse elementer af elektroniske kommunikationsnet, f.eks. fysiske net til el-, gas- og vandforsyning, kloakerings- og dræningssystemer, opvarmning og transport.
(14)
Med henblik på at forbedre etableringen af elektroniske højhastighedskommunikationsnet på det indre marked bør dette direktiv fastsætte retten for udbydere af offentlige kommunikationsnet til at få adgang til fysisk infrastruktur, uanset placering, på retfærdige og rimelige vilkår, der er i overensstemmelse med den normale udøvelse af ejendomsretten. Forpligtelsen til at give adgang til fysisk infrastruktur bør ikke berøre rettighederne for ejeren af den grund eller den bygning, hvor infrastrukturen er placeret.
(15)
Da et nets fysiske faciliteter ikke adskiller sig væsentligt fra andre, kan det ofte huse en bred vifte af elementer af elektroniske kommunikationsnet samtidig, herunder elementer der kan levere bredbåndstilslutninger med en hastighed på mindst 30 Mbps i overensstemmelse med princippet om teknologineutralitet, uden at dette påvirker hovedserviceydelsen og med minimale tilpasningsomkostninger. Derfor kan en fysisk infrastruktur, der alene skal huse andre elementer i et net uden i sig selv at blive et aktivt element i nettet, som det er tilfældet med sort fiber, i princippet anvendes til elektroniske kommunikationskabler, elektronisk kommunikationsudstyr eller ethvert andet element af elektroniske kommunikationsnet uafhængigt af dens faktiske anvendelse eller ejerskab, hvis ejeren af infrastrukturen ikke har sikkerhedsmæssige bekymringer, og dennes fremtidige forretningsinteresser ikke lider skade. Fysisk infrastruktur, der bruges til offentlige kommunikationsnet, kan i princippet også bruges til at huse elementer af andre net, og derfor kan medlemsstaterne vælge at anvende reciprocitetsprincippet i relevante tilfælde og tillade, at operatører af offentlige kommunikationsnet giver adgang til deres net med henblik på etablering af andre net. Uden at dette berører den specifikke almene interesse, der knytter sig til varetagelsen af hovedserviceydelsen, bør synergivirkninger på tværs af netoperatører fremmes for samtidig at bidrage til at opfylde den digitale dagsordens mål.
(16)
Dette direktiv bør ikke berøre eventuelle specifikke beskyttelsesklausuler, der er nødvendige for at garantere sikkerheden og folkesundheden, netsikkerheden og -integriteten, navnlig for kritisk infrastruktur, og sikre, at netoperatørens hovedserviceydelse ikke påvirkes, navnlig for så vidt angår net, der bruges til levering af drikkevand, men på den anden side kan generelle regler i national lovgivning, som forbyder netoperatører at forhandle om adgang til fysisk infrastruktur for udbydere af elektroniske kommunikationsnet, hindre oprettelsen af et marked for adgang til fysisk infrastruktur. Sådanne generelle regler bør derfor ophæves. Samtidig bør foranstaltningerne i dette direktiv ikke berøre medlemsstaternes mulighed for at gøre det mere attraktivt for forsyningsvirksomheder at give adgang til infrastruktur, idet de fritager indtægter fra den pågældende tjeneste fra grundlaget for beregning af slutbrugernes takster for forsyningsvirksomhedernes hovedaktivitet eller -aktiviteter i overensstemmelse med gældende EU-lovgivning.
(17)
En netoperatør bør kunne nægte at give adgang til specifik fysisk infrastruktur af objektive grunde. Navnlig kan en fysisk infrastruktur være teknisk uegnet på grund af specifikke omstændigheder vedrørende de infrastrukturer, som der er anmodet om adgang til, såsom pladsmangel på det pågældende tidspunkt, eller på grund af fremtidige pladsbehov, som er tilstrækkeligt påvist, f.eks. ved offentligt tilgængelige investeringsplaner. Ligeledes kan fælles anvendelse af infrastruktur under særlige omstændigheder gå ud over sikkerheden eller folkesundheden, netintegriteten og -sikkerheden, herunder for kritisk infrastruktur, eller udgøre en risiko for leveringen af de ydelser, som den samme infrastruktur primært skal varetage. Hvis netoperatøren allerede leverer adgang til fysisk netinfrastruktur i engrosleddet på en måde, som opfylder den adgangssøgendes behov, kan det få negative økonomiske følger for netoperatørens forretningsmodel og investeringsincitament at give adgang til den underliggende fysiske infrastruktur og samtidig afstedkomme en ineffektiv duplikering af netelementer. Samtidig gælder det, at hvis der er indført forpligtelser angående adgang til fysisk infrastruktur efter Unionens regelsæt for elektronisk kommunikation, såsom forpligtelser for virksomheder med en stærk markedsposition, er dette område allerede omfattet af specifikke forpligtelser, som ikke bør berøres af dette direktiv.
(18)
Hvis virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, anmoder om adgang i et bestemt område, bør netoperatører udarbejde et tilbud om fælles anvendelse af deres faciliteter på retfærdige og rimelige vilkår og betingelser, herunder betaling, medmindre adgang afslås af objektive grunde. Alt efter omstændighederne kan flere forhold påvirke betingelserne for denne adgang, f.eks. eventuelle yderligere vedligeholdelses- og tilpasningsomkostninger; eventuelle forebyggende beskyttelsesforanstaltninger, der skal træffes for at begrænse skadevirkninger for netsikkerheden og nettenes integritet; eventuelle særlige erstatningsansvarsordninger i tilfælde af skader; brug af et offentligt tilskud til anlæg af infrastrukturen, herunder særlige vilkår og betingelser, der er knyttet til tilskuddet eller fastsat i henhold til national ret i overensstemmelse med EU-retten; evnen til at levere eller udbyde infrastrukturkapacitet til at opfylde offentlige serviceforpligtelser, eventuelle begrænsninger, der følger af nationale bestemmelser med sigte på at beskytte miljøet, folkesundheden, den offentlige sikkerhed eller for at tilgodese mål fastsat som led i fysisk planlægning.
(19)
Er der uenighed under de forretningsmæssige forhandlinger om tekniske og forretningsmæssige betingelser, bør hver part kunne forelægge sagen for et nationalt tvistbilæggelsesorgan, som kan pålægge parterne en løsning for at undgå, at aftaler afvises på et uberettiget grundlag, eller at der pålægges urimelige betingelser. Ved fastsættelse af betalingen for adgang bør tvistbilæggelsesorganet sikre, at adgangsudbyderen har rimelig mulighed for at få dækket sine omkostninger i forbindelse med adgangen til sin fysiske infrastruktur, idet der tages hensyn til specifikke nationale betingelser og takststrukturer, der har til formål at skabe rimelig mulighed for omkostningsdækning under hensyntagen til nationale tilsynsmyndigheders tidligere korrigerende foranstaltninger. Når tvistbilæggelsesorganet gør dette, bør det endvidere tage hensyn til, hvordan den adgang, der søges om, vil påvirke adgangsudbyderens forretningsplan, herunder de investeringer, som den adgangsudbyder, hos hvem der søges om adgang, har foretaget, navnlig foretagne investeringer i den fysiske infrastruktur, som der søges om adgang til. I det særlige tilfælde, hvor udbydere af offentlige kommunikationsnet får adgang til fysisk infrastruktur, kan investeringerne i sådan infrastruktur bidrage direkte til at opfylde målene i den digitale dagsorden, og snylteri kan påvirke konkurrencen i efterfølgende led. Derfor bør enhver forpligtelse til at give adgang tage fuldt hensyn til sådanne investeringers rentabilitet ud fra deres risikoprofil, en tidsplan for investeringsafkastet, adgangens eventuelle påvirkning af konkurrencen i efterfølgende led og som følge heraf af priser og investeringsafkast, eventuelle afskrivninger på netaktiverne på det tidspunkt, hvor der anmodes om adgang, eventuelle forretningsmodeller, der danner grundlag for investeringen, navnlig i den fysiske infrastruktur, som anvendes til at udbyde elektronisk højhastighedskommunikation, og eventuelle muligheder for fælles etablering, der tidligere er blevet tilbudt den adgangssøgende.
(20)
For at planlægge etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation effektivt og sikre den mest effektive udnyttelse af eksisterende infrastruktur, der egner sig til etablering af elektroniske kommunikationsnet, bør virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, kunne få adgang til et minimum af oplysninger om den fysiske infrastruktur, der findes inden for etableringsområdet. Disse mindsteoplysninger bør gøre det muligt at vurdere den eksisterende infrastrukturs udnyttelsespotentiale i et specifikt område og begrænse skaderne på eksisterende fysisk infrastruktur. I betragtning af antallet af berørte interessenter og for at lette adgangen til disse oplysninger - også på tværs af sektorer og landegrænser - bør oplysningerne gøres tilgængelige via en central dokumentationstjeneste. Denne centrale dokumentationstjeneste bør give adgang til det minimum af oplysninger, som allerede står til rådighed i elektronisk format, med forbehold for begrænsninger af hensyn til netsikkerheden og nettenes integritet, navnlig for kritisk infrastruktur, eller til beskyttelse af legitime drifts- og forretningshemmeligheder.
(21)
Dette direktiv bør ikke pålæggemedlemsstaterne nye kortlægningsforpligtelser, men fastsætte, at der stilles et minimum af oplysninger, som offentlige organer allerede har indsamlet, og som foreligger i elektronisk format i medfør af nationale initiativer og EU-retten, såsom Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/2/EF (10), til rådighed for den centrale dokumentationstjeneste, f.eks. ved hjælp af et hyperlink. Det vil give udbydere af offentlige kommunikationsnet koordineret adgang til oplysninger om fysisk infrastruktur, samtidig med at sådanne oplysningers sikkerhed og integritet, navnlig for så vidt angår national kritisk infrastruktur, beskyttes. Den omstændighed, at sådanne oplysninger stilles til rådighed, bør ikke indskrænke gyldigheden af de krav om gennemsigtighed, der i forvejen gælder for videreanvendelse af den offentlige sektors informationer i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/98/EF (11). Hvis de oplysninger, som den offentlige sektors råder over, ikke sikrer tilstrækkelig viden om den eksisterende fysiske infrastruktur i et bestemt område eller af en bestemt type, bør netoperatørerne efter anmodning stille oplysningerne til rådighed for virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet.
(22)
Hvis dette minimum af oplysninger ikke står til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste, bør virksomheder, der udbydere eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet alligevel sikres mulighed for direkte at kunne anmode om sådanne specifikke oplysninger fra en hvilken som helst netoperatør i det pågældende område. Hvis anmodningen er rimelig, og navnlig hvis det er påkrævet af hensyn til muligheden for at udnytte eksisterende fysisk infrastruktur i fællesskab eller koordinere anlægsarbejder, bør virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet desuden få mulighed for at foretage anlægsopmålinger og anmode om oplysninger om planlagte anlægsarbejder på gennemsigtige, forholdsmæssige og ikkediskriminerende betingelser, og uden at dette berører de beskyttelsesforanstaltninger, der er vedtaget af hensyn til netsikkerheden og nettenes integritet eller til beskyttelse af fortroligheden samt drifts- og forretningshemmeligheder. Der bør tilskyndes til, at netoperatørerne selv eller via centrale dokumentationstjenester skaber en høj grad af gennemsigtighed med hensyn til gennemførelsen af planlagte anlægsarbejder, især i områder, hvor nytteværdien er størst, ved at henlede godkendte operatørers opmærksomhed på sådanne oplysninger, når det er muligt.
(23)
Hvis der opstår tvister om adgang til oplysninger om den fysiske infrastruktur med henblik på at etablere højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, bør tvistbilæggelsesorganet kunne løse tvisten med en bindende afgørelse. Under alle omstændigheder bør afgørelser fra dette organ ikke berøre parternes mulighed for at indbringe sagen for en domstol.
(24)
Koordineringen af anlægsarbejder i relation til fysisk infrastruktur kan give betydelige besparelser og minimere generne for det område, der berøres af etableringen af nye elektroniske kommunikationsnet. Derfor bør man forbyde forskriftsmæssige begrænsninger, der som hovedregel forhindrer forhandlinger mellem netoperatører om at koordinere sådanne anlægsarbejder med henblik på at etablere højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Hvis anlægsarbejderne ikke finansieres af offentlige midler, bør dette direktiv ikke berøre interessenternes ret til at indgå samarbejdsaftaler om anlægsarbejder i henhold til deres egne investerings- og forretningsplaner og deres foretrukne tidsplan.
(25)
Anlægsarbejder, der helt eller delvis finansieres med offentlige midler, bør sigte mod at maksimere det samlede resultats nyttevirkninger ved at udnytte de pågældende anlægsarbejders positive eksterne virkninger på tværs af sektorer og sikre lige muligheder for fælles udnyttelse af den eksisterende og planlagte fysiske infrastruktur med sigte på at etablere elektroniske kommunikationsnet. Selv om hovedmålet med de offentligt finansierede anlægsarbejder ikke bør påvirkes uhensigtsmæssigt, bør rettidige og rimelige anmodninger om at koordinere etableringen af elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation - idet eventuelle meromkostninger, herunder dem, der skyldes forsinkelser, dækkes, og de oprindelige planer ændres mindst muligt - opfyldes af den netoperatør, som direkte eller indirekte, f.eks. gennem en underkontrahent, udfører anlægsarbejderne, på forholdsmæssige, ikkediskriminerende og gennemsigtige betingelser. Uden at dette berører gældende statsstøtteregler bør medlemsstaterne kunne fastsætte regler for fordeling af omkostningerne i forbindelse med den koordinerede etablering. Der bør findes særlige forligsprocedurer, hvormed der kan sikres en hurtig løsning på tvister vedrørende forhandlinger om de pågældende koordineringsaftaler på forholdsmæssige, retfærdige og ikke-diskriminerende vilkår. Sådanne bestemmelser bør ikke berøre medlemsstaternes ret til at reservere kapacitet til elektroniske kommunikationsnet, selv om der ikke foreligger specifikke anmodninger, med henblik på at opfylde fremtidig efterspørgsel efter fysisk infrastruktur og skabe størst mulig nytte af anlægsarbejder eller træffe foranstaltninger, der indebærer tilsvarende rettigheder til at koordinere anlægsarbejder for operatører af andre typer net såsom gas eller elektricitet.
(26)
Det kan være nødvendigt at gøre etablering af elektroniske kommunikationsnet eller etablering af nye netelementer betinget af forskellige tilladelser, herunder bygge- og byplantilladelser, miljøgodkendelser og andre tilladelser, for at beskytte almene interesser i de enkelte medlemsstater og i Unionen. Antallet af tilladelser, som er påkrævet for at etablere forskellige typer af elektroniske kommunikationsnet, og de lokale forhold, hvor etableringen skal finde sted, kan gøre det nødvendigt at anvende en række forskellige procedurer og betingelser. Selv om den enkelte kompetente myndighed bevarer retten til at blive inddraget og fastholder sin beslutningskompetence i overensstemmelse med nærhedsprincippet, bør alle relevante oplysninger om procedurerne og de almindelige betingelser for anlægsarbejde være til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste. Dette kan mindske kompleksiteten og øge effektiviteten og gennemsigtigheden - navnlig for nytilkomne eller små operatører, som ikke beskæftiger sig med dette område. Desuden bør medlemsstaterne kunne garantere retten for virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, til at indgive deres anmodning om tilladelse via et centralt kontaktpunkt.
(27)
For at sikre, at procedurerne for udstedelse af tilladelser ikke fungerer som hindringer for investeringer, og at de ikke påvirker det indre marked negativt, bør medlemsstaterne sikre, at der under alle omstændigheder senest inden for fire måneder træffes afgørelse om, hvorvidt anmodninger om tilladelse til etablering af elektroniske kommunikationsnet eller etablering af nye netelementer skal efterkommes, uden at dette berører andre specifikke frister eller forpligtelser, der er fastsat med henblik på en korrekt gennemførelse af tilladelsesproceduren i henhold til national ret eller EU-retten. En sådan afgørelse kan være stiltiende eller udtrykkelig alt efter de gældende retlige bestemmelser. Medlemsstaterne bør, hvor det er relevant, sikre, at udbydere, der lider skade som følge af en kompetent myndigheds forsinkede udstedelse af tilladelser i forhold til de gældende frister, har ret til erstatning.
(28)
For at sikre, at sådanne procedurer for udstedelse af tilladelser afsluttes inden for en rimelig frist, kan medlemsstaterne overveje indføre en række foranstaltninger til sikring heraf, f.eks. stiltiende godkendelse, eller træffe foranstaltninger til at forenkle procedurerne for udstedelse af tilladelser, bl.a. ved at reducere det antal af tilladelser, der er nødvendige for at etablere elektroniske kommunikationsnet, eller ved at undtage visse kategorier af mindre eller standardiserede anlægsarbejder fra tilladelsesproceduren. Myndighederne bør på nationalt, regionalt eller lokalt niveau begrunde enhver afvisning af at udstede sådanne tilladelser, som henhører under deres kompetence, ud fra objektive, gennemsigtige, ikkediskriminerende og forholdsmæssige kriterier og betingelser. Dette bør ikke berøre eventuelle foranstaltninger, som medlemsstaterne vedtager med sigte på at undtage visse elementer af elektroniske kommunikationsnet fra tilladelsesproceduren, uanset om de er passive eller aktive.
(29)
Opfyldelsen af målene i den digitale dagsorden forudsætter, at infrastrukturen føres frem til et punkt tæt på slutbrugernes område, samtidig med at proportionalitetsprincippet overholdes for så vidt angår eventuelle begrænsninger i ejendomsretten af hensyn til den almene interesse. Etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation frem til slutbrugeren bør lettes, uden at det går ud over teknologineutraliteten, og dette gælder navnlig for højhastighedsforberedt fysisk infrastruktur i bygninger. Da små kabelkanaler kun medfører begrænsede meromkostninger under opførelsen af en bygning, medens eftermontering af højhastighedsinfrastruktur i bygninger kan udgøre en betydelig del af omkostningerne ved etablering af et højhastighedsnet, bør alle nyopførte eller hovedrenoverede bygninger udstyres med fysisk infrastruktur, som gør det muligt at tilslutte slutbrugere til højhastighedsnet. Af hensyn til etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation bør nye og hovedrenoverede flerfamiliehuse være udstyret med et adgangspunkt, hvor udbyderen kan få adgang til den bygningsinterne infrastruktur. Endvidere bør bygherrerne sørge for, at der er tomme kabelkanaler fra hver bolig til adgangspunktet i eller uden for flerfamiliehuset. Der kan være tilfælde, såsom nye enkeltboliger eller kategorier af hovedrenoveringsarbejder i isolerede områder, hvor udsigten til højhastighedsforbindelser af objektive grunde må betragtes som værende for ringe til at retfærdiggøre, at bygninger udstyres medhøjhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur eller et adgangspunkt, eller hvor det vil være uforholdsmæssigt at udstyre en bygning hermed af andre økonomiske eller miljømæssige grunde eller af hensyn til bevarelse af den bymæssige kulturarv, såsom for specifikke kategorier af monumenter.
(30)
For at bistå mulige købere og lejere med at identificere bygninger, der er udstyret med højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur, og som derfor har et væsentligt omkostningsbesparende potentiale, og for at fremme, at bygninger forberedes til højhastighed, bør medlemsstaterne på frivillig basis kunne udarbejde et mærke, der angiver, at bygninger er bredbåndsforberedt, for bygninger, der er udstyret med sådan infrastruktur og et adgangspunkt i overensstemmelse med dette direktiv.
(31)
Når udbydere af offentlige kommunikationsnet etablerer højhastighedsnet til elektronisk kommunikation i et bestemt område, er stordriftsfordelene betydelige, hvis de kan tilslutte deres net til bygningens adgangspunkt, uanset om en abonnent udtrykkeligt har tilkendegivet interesse for tjenesten på det pågældende tidspunkt, dog således at privat ejendom påvirkes mindst muligt ved at eksisterende fysisk infrastruktur udnyttes, og det berørte område retableres. Når nettet tilsluttes ved adgangspunktet, er det langt billigere at forbinde en ny kunde, navnlig hvis der kan opnås adgang til et højhastighedsforberedt vertikalt segment i bygningen, i fald et sådant allerede findes. Dette mål er også opfyldt, hvis bygningen i sig selv allerede er udstyret med et højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, som enhver udbyder af et offentligt kommunikationsnet med en aktiv abonnent i bygningen gives adgang til dette bygningsinterne net på gennemsigtige, forholdsmæssige og ikkediskriminerende vilkår og betingelser. Dette kan navnlig være tilfældet i medlemsstater, som har truffet foranstaltninger på grundlag af artikel 12 i direktiv 2002/21/EF.
(32)
Nye bygninger bør være udstyret med højhastighedsforberedt bygningsintern infrastruktur og for så vidt angår flerfamiliehuse et adgangspunkt. Medlemsstaterne bør gives fleksibilitet til at nå dette mål. I den henseende søger dette direktiv ikke at harmonisere reglerne om relaterede omkostninger, herunder til dækning af omkostninger til at udstyre bygninger med højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur og et adgangspunkt.
(33)
I lyset af de samfundsmæssige fordele ved integration i informationssamfundet og i betragtning af, hvad det koster at etablere højhastighedsnettene til elektronisk kommunikation i tilfælde, hvor der hverken er passiv eller aktiv højhastighedsforberedt infrastruktur hos slutbrugerne eller alternative måder, hvorpå en abonnent kan tilsluttes højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, bør enhver udbyder af offentlige kommunikationsnet for egen regning have ret til at tilslutte sit net til private lokaler, under forudsætning af at privat ejendom påvirkes mindst muligt, for eksempel ved, hvis det er muligt, at genbruge den eksisterende fysiske infrastruktur, der er disponibel i bygningen, eller sikre fuld retablering af de berørte områder.
(34)
I tråd med nærhedsprincippet bør dette direktiv ikke berøre medlemsstaternes mulighed for at tildele de fastsatte tilsynsopgaver til de myndigheder, som er bedst egnet til at varetage dem, i overensstemmelse med medlemsstaternes forfatningsmæssige fordeling af kompetencer og beføjelser og med de krav, der er fastlagt i dette direktiv.
(35)
Det udpegede nationale tvistbilæggelsesorgan bør det sikre upartiskhed og uafhængighed i forhold til de berørte parter og have de passende kompetencer og ressourcer.
(36)
Medlemsstaterne bør fastsætte sanktioner, der er hensigtsmæssige, effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning, i tilfælde af manglende overholdelse af de nationale foranstaltninger, som er vedtaget i henhold til dette direktiv.
(37)
Af hensyn til effektiviteten i de centrale dokumentationstjenester, der er fastsat i dette direktiv, bør medlemsstaterne sikre, at der er passende ressourcer, og at relevante oplysninger om et bestemt område stilles til rådighed i centrale dokumentationstjenester på et optimalt aggregationsniveau, hvor værdifulde effektivitetsgevinster kan sikres i lyset af de tildelte opgaver, herunder i det lokale matrikelregister. Medlemsstaterne kan i den forbindelse overveje mulige synergivirkninger og stordriftsfordele med kvikskrankerne som omhandlet i artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF (12) med henblik på at bygge på eksisterende strukturer og skabe størst mulige fordele for slutbrugerne.
(38)
Målene for dette direktiv, nemlig at lette etableringen af fysisk infrastruktur, der egner sig til højhastighedsnet til elektronisk kommunikation på EU-plan, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af handlingens omfang eller virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(39)
Dette direktiv respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som navnlig anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, særlig retten til privatlivets fred og beskyttelse af forretningshemmeligheder, friheden til at drive virksomhed, ejendomsretten og adgangen til effektive retsmidler. Dette direktiv bør anvendes af medlemsstaterne i overensstemmelse med disse rettigheder og principper -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Dette direktiv har til formål at lette og skabe incitamenter for etableringen af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation ved at fremme den fælles udnyttelse af eksisterende fysisk infrastruktur og muliggøre en mere effektiv etablering af ny fysisk infrastruktur, således at det bliver billigere at etablere sådanne net.
2. Dette direktiv fastsætter minimumskrav i forbindelse med anlægsarbejder og fysisk infrastruktur med henblik på at tilnærme visse aspekter af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser på de pågældende områder.
3. Medlemsstaterne kan i overensstemmelse med EU-retten opretholde eller indføre foranstaltninger, der går videre end de minimumskrav, som er fastsat i dette direktiv, med henblik på bedre at nå det i stk. 1 omhandlede mål.
4. Hvis en bestemmelse i dette direktiv er i modstrid med en bestemmelse i direktiv 2002/21/EF, direktiv 2002/19/EF, direktiv 2002/20/EF, direktiv 2002/22/EF eller direktiv 2002/77/EF, har de relevante bestemmelser i disse direktiver forrang.
Artikel 2
Definitioner
Ved anvendelsen af dette direktiv gælder definitionerne i direktiv 2002/21/EF.
Endvidere forstås ved:
1) »netoperatør«: en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, samt en virksomhed, der stiller fysisk infrastruktur til rådighed, der er beregnet til at levere:
a)
en tjeneste i forbindelse med produktion, transport eller distribution af
i)
gas
ii)
elektricitet, herunder offentlig belysning
iii)
opvarmning
iv)
vand, herunder deponering eller rensning af spildevand, og dræningssystemer
b)
transporttjenester, herunder jernbaner, veje, havne og lufthavne
2) »fysisk infrastruktur«: et element i et net, som skal huse andre elementer i et net uden selv at blive et aktivt element i nettet, f.eks. rør, master, kabelkanaler, inspektionsbrønde, mandehuller, gadeskabe, bygninger eller adgangsveje til bygninger, antenneanlæg, tårne og pæle; kabler, herunder sort fiber, samt elementer i net, der bruges til levering af drikkevand som defineret i artikel 2, nr. 1), i Rådets direktiv 98/83/EF (13) er ikke fysisk infrastruktur som omhandlet i dette direktiv
3) »højhastighedsnet til elektronisk kommunikation«: et elektronisk kommunikationsnet, som kan levere bredbåndstilslutning med en hastighed på mindst 30 Mbps
4) »anlægsarbejde«: ethvert resultat af bygge- og anlægsarbejder, der som helhed er i stand til at varetage en økonomisk eller teknisk funktion, og som omfatter et eller flere elementer af en fysisk infrastruktur
5) »offentligt organ«: en statslig, regional eller lokal myndighed, et offentligretligt organ eller en sammenslutning af en eller flere sådanne myndigheder eller et eller flere sådanne offentligretlige organer
6) »offentligretlige organer«: organer med alle følgende karakteristika:
a)
de er oprettet specielt med henblik på at imødekomme almenhedens behov, dog ikke behov af industriel eller kommerciel karakter
b)
de har status som juridisk person, og
c)
de finansieres helt eller for størstedelens vedkommende af staten eller af regionale eller lokale myndigheder eller af andre offentligretlige organer, eller er underlagt ledelsesmæssig kontrol fra disse myndigheder eller organer, eller de har et administrations-, ledelses- eller tilsynsorgan, hvor mere end halvdelen af medlemmerne udpeges af staten, regionale eller lokale myndigheder eller andre offentligretlige organer
7) »bygningsintern fysisk infrastruktur«: fysisk infrastruktur eller installationer på slutbrugerens område, herunder samejede elementer, beregnet til at huse kablede og/eller trådløse adgangsnet, hvor sådanne adgangsnet kan levere elektroniske kommunikationstjenester og forbinde bygningens adgangspunkt med nettermineringspunktet
8) »højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur«: fysisk infrastruktur i bygninger, som er beregnet til at huse elementer eller muliggøre levering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation
9) »større renoveringsarbejde«: bygge- og anlægsarbejder på slutbrugerens område, der omfatter bygningsmæssige ændringer af hele den bygningsinterne fysiske infrastruktur eller en væsentlig del heraf, og som kræver byggetilladelse
10) »tilladelse«: en eksplicit eller implicit afgørelse truffet af en kompetent myndighed efter en procedure, der pålægger en virksomhed, der ønsker at udføre et bygge- eller anlægsarbejde, at træffe foranstaltninger for at kunne gøre det lovligt
11) »adgangspunkt«: et fysisk punkt i eller uden for bygningen, som virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, har adgang til, og som den højhastighedsforberedte bygningsinterne fysiske infrastruktur kan tilsluttes.
Artikel 3
Adgang til eksisterende fysisk infrastruktur
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle netoperatører har ret til at tilbyde virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde elektroniske kommunikationsnet, adgang til deres fysiske infrastruktur med henblik på etablering af elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Ligeledes kan medlemsstaterne give operatører af offentlige kommunikationsnet ret til at tilbyde adgang til deres fysiske infrastruktur med henblik på etablering af andre net end elektroniske kommunikationsnet.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle netoperatører har pligt til at imødekomme enhver rimelig anmodning om adgang til deres fysiske infrastruktur på retfærdige og rimelige vilkår og betingelser, herunder pris, med henblik på etablering af elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation efter skriftlig anmodning fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet. Denne skriftlige anmodning skal angive elementerne i det projekt, for hvilket der anmodes om adgang, herunder en specifik tidsramme.
3. Medlemsstaterne kræver, at ethvert afslag på adgang begrundes ud fra objektive, gennemsigtige og forholdsmæssige kriterier som f.eks.:
a)
den tekniske egnethed af den fysiske infrastruktur, som der er søgt om adgang til, til at huse de elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, der er omhandlet i stk. 2
b)
disponibel plads til at huse de elementer af højhastighedsnet til elektroniske kommunikationsnet, der er omhandlet i stk. 2, herunder netoperatørens fremtidige pladsbehov, der er påvist tilstrækkeligt
c)
sikkerheds- og folkesundhedsmæssige betænkeligheder
d)
alle nets integritet og sikkerhed, navnlig i forbindelse med kritisk national infrastruktur
e)
risikoen for, at den planlagte elektroniske kommunikationstjeneste i væsentlig grad påvirker ydelsen af andre tjenester over den samme fysiske infrastruktur
f)
netoperatørens rådighed over andre rentable midler til at få adgang til fysisk netinfrastruktur i engrosleddet, som er egnede til etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, forudsat at en sådan adgang tilbydes på retfærdige og rimelige vilkår og betingelser.
Medlemsstaterne sikrer, at netoperatøren angiver begrundelsen for afslaget inden for to måneder efter datoen for modtagelsen af den fuldstændige anmodning om adgang.
4. Hvis der nægtes adgang, eller hvis der senest to måneder efter datoen for modtagelsen af anmodningen om adgang ikke er indgået en aftale om specifikke vilkår og betingelser, bl.a. pris, sikrer medlemsstaterne, at hver part har ret til at henvise spørgsmålet til det kompetente nationale tvistbilæggelsesorgan.
5. Medlemsstaterne sikrer, at det nationale tvistbilæggelsesorgan, der er omhandlet i stk. 4, under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet træffer en bindende afgørelse for at bilægge en tvist, der er forelagt i henhold til stk. 4, og herunder fastsætter retfærdige og rimelige vilkår og betingelser, herunder priser, når det er relevant.
Det nationale tvistbilæggelsesorgan bilægger tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for fire måneder efter datoen for modtagelsen af den fuldstændige anmodning, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker muligheden for, at hver af parterne indbringer sagen for en domstol.
Hvis tvisten omhandler adgang til infrastruktur hos en udbyder af elektroniske kommunikationsnet, og det nationale tvistbilæggelsesorgan er den nationale tilsynsmyndighed, tager det, hvor det er relevant, hensyn til målene i artikel 8 i direktiv 2002/21/EF. Når tvistbilæggelsesorganet fastsætter en pris, sikres det, at adgangsudbyderen har rimelig mulighed for at få dækket sine omkostninger, og der tages højde for, hvordan den ønskede adgang påvirker adgangsudbyderens forretningsplan, herunder de investeringer, der er foretaget af den netoperatør, som anmodningen om adgang er stilet til, navnlig for de fysiske infrastrukturer, der bruges til at udbyde elektroniske kommunikationstjenester over højhastighedsnet.
6. Denne artikel berører ikke ejendomsretten for ejeren af den fysiske infrastruktur, i tilfælde hvor netoperatøren ikke er ejeren, eller ejendomsretten for enhver anden tredjepart såsom grundejere og ejere af privat ejendom.
Artikel 4
Gennemsigtighed angående fysisk infrastruktur
1. Med henblik på at anmode om adgang til fysisk infrastruktur i henhold til artikel 3, stk. 2, sikrer medlemsstaterne, at alle virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, har ret til efter anmodning at få adgang til følgende minimumsoplysninger om alle netoperatørers eksisterende fysiske infrastruktur:
a)
område og kabelføring
b)
type og nuværende anvendelse af infrastrukturen, og
c)
et kontaktpunkt.
Medlemsstaterne sikrer, at en virksomhed, der anmoder om adgang, angiver det område, hvor den agter at etablere elementer af et højhastighedsnet til elektronisk kommunikation.
Medlemsstaterne kan kun tillade, at adgangen til minimumsoplysningerne begrænses, når det er nødvendigt af hensyn til netsikkerheden og nettenes integritet, den nationale sikkerhed, folkesundheden eller den offentlige sikkerhed, fortrolighed eller drifts- og forretningshemmeligheder.
2. Medlemsstaterne kan kræve, at et offentligt organ, der i kraft af sine opgaver er i besiddelse af elementer, i elektronisk format, af de minimumsoplysninger om en netoperatørs fysiske infrastruktur, der er omhandlet i stk. 1, stiller dem til rådighed elektronisk via den centrale dokumentationstjeneste senest den 1. januar 2017; medlemsstaterne kræver, at sådanne offentlige organer efter anmodning stiller oplysningerne til rådighed for virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, jf. dog begrænsningerne i stk. 1. Eventuelle ajourføringer af disse oplysninger og eventuelle nye elementer af minimumsoplysninger, jf. stk. 1, som det offentlige organ modtager, stilles til rådighed for den centrale dokumentationstjeneste senest to måneder efter datoen for modtagelsen. Denne periode kan forlænges med højst en måned, hvis det er nødvendigt for at sikre, at de oplysninger, der stilles til rådighed, er pålidelige.
3. Minimumsoplysninger, der stilles til rådighed for en central dokumentationstjeneste i henhold til stk. 2, gøres omgående tilgængelige via den centrale dokumentationstjeneste i elektronisk format og på forholdsmæssige, ikke-diskriminerende og gennemsigtige vilkår. Medlemsstaterne sikrer, at minimumsoplysningerne stilles til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste i henhold til dette stykke senest den 1. januar 2017.
4. Hvis de i stk. 1 omhandlede minimumsoplysninger ikke er tilgængelige via den centrale dokumentationstjeneste, kræver medlemsstaterne, at netoperatørerne giver adgang til disse oplysninger efter særlig skriftlig anmodning fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet. Denne anmodning skal angive det område, hvor det er hensigten at etablere elementer af et højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Der gives adgang til oplysningerne senest to måneder efter datoen for modtagelsen af den skriftlige anmodning på forholdsmæssige, ikkediskriminerende og gennemsigtige vilkår, jf. dog begrænsningerne i stk. 1.
5. Efter særlig skriftlig anmodning fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, kræver medlemsstaterne, at netoperatørerne imødekommer rimelige anmodninger om anlægsopmålinger af nærmere specificerede elementer af deres fysiske infrastruktur. Denne anmodning skal angive, hvilke elementer af nettet der skal opmåles med henblik på at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Senest en måned efter datoen for modtagelsen af den skriftlige anmodning skal der gives tilladelse til anlægsopmåling af de specificerede netelementer på forholdsmæssige, ikkediskriminerende og gennemsigtige vilkår, jf. dog begrænsningerne i stk. 1.
6. Medlemsstaterne sikrer, at hver part, hvis der opstår tvist i forbindelse med de rettigheder og pligter, der er omhandlet i denne artikel, har ret til at indbringe sagen for et nationalt tvistbilæggelsesorgan. Det nationale tvistbilæggelsesorgan træffer under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet en bindende afgørelse for at bilægge tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for to måneder, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker, at hver af parterne kan indbringe sagen for en domstol.
7. Medlemsstaterne kan bestemme, at der kan dispenseres fra forpligtelserne i stk. 1-5, når eksisterende fysiske infrastrukturanlæg anses for at være teknisk uegnede til etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, eller i tilfælde af kritisk national infrastruktur. Sådanne undtagelser skal være behørigt begrundede. De berørte parter skal have mulighed for at fremsætte bemærkninger til udkastene til undtagelser inden for en rimelig frist. Kommissionen underrettes om sådanne undtagelser.
8. Medlemsstaterne sikrer, at virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, og som får adgang til oplysninger i henhold til denne artikel, træffer passende foranstaltninger for at sikre overholdelse af fortrolighed og drifts- og forretningshemmeligheder.
Artikel 5
Koordinering af anlægsarbejder
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle netoperatører har ret til at forhandle aftaler om koordineringen af anlægsarbejder med virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde elektroniske kommunikationsnet, med henblik på at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle netoperatører, der direkte eller indirekte udfører helt eller delvis offentligt finansierede anlægsarbejder, imødekommer enhver rimelig anmodning om koordinering af anlægsarbejder på gennemsigtige og ikkediskriminerende vilkår fra virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, om med henblik på at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. En sådan anmodning skal imødekommes forudsat at
a)
dette ikke vil medføre ekstraomkostninger, herunder på grund af yderligere forsinkelser, for det oprindeligt planlagte anlægsarbejde,
b)
ikke vil hindre kontrollen med koordineringen af arbejderne, og
c)
at anmodningen om koordinering indgives så tidligt som muligt, og under alle omstændigheder senest en måned inden det endelige projekt forelægges for de kompetente myndigheder med henblik på udstedelse af tilladelse.
Medlemsstaterne kan fastsætte regler for fordeling af omkostningerne i forbindelse med koordinering af anlægsarbejder.
3. Opnås der ikke senest en måned efter datoen for modtagelsen af den formelle anmodning om forhandlinger enighed om koordinering af anlægsarbejderne, jf. stk. 2, sikrer medlemsstaterne, at hver af parterne har ret til at henvise spørgsmålet til det kompetente nationale tvistbilæggelsesorgan.
4. Medlemsstaterne sikrer, at det i stk. 3 omhandlede nationale tvistbilæggelsesorgan under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet træffer en afgørelse for at bilægge en tvist, der er forelagt i henhold til stk. 3, og fastsætter herunder retfærdige og ikke-diskriminerende vilkår, betingelser og priser, når det er relevant.
Det nationale tvistbilæggelsesorgan skal bilægge tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for to måneder efter datoen for modtagelsen af den fuldstændige anmodning, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker, at hver af parterne kan indbringe sagen for en domstol.
5. Medlemsstaterne kan bestemme, at der kan dispenseres fra forpligtelserne i denne artikel ved ubetydelige anlægsarbejder, f.eks. med hensyn til værdi, størrelse eller varighed, eller i tilfælde af kritisk national infrastruktur. Sådanne undtagelser skal være behørigt begrundede. De berørte parter skal have mulighed for at fremsætte bemærkninger til udkastene til undtagelser inden for en rimelig frist. Kommissionen underrettes om sådanne undtagelser.
Artikel 6
Gennemsigtighed vedrørende planlagte anlægsarbejder
1. For at forhandle aftaler om koordinering af anlægsarbejder som omhandlet i artikel 5 kræver medlemsstaterne, at netoperatørerne efter specifik skriftlig anmodning fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, stiller følgende minimumsoplysninger til rådighed om anlægsarbejder på deres fysiske infrastruktur, som der enten er udstedt tilladelse til, som afventer tilladelse, eller som der inden for de næste seks måneder agtes indgivet en første ansøgning om tilladelse til hos de kompetente myndigheder:
a)
anlægsarbejdernes beliggenhed og type
b)
hvilke netelementer der er tale om
c)
forventet dato for påbegyndelse af anlægsarbejdet og dets varighed, og
d)
et kontaktpunkt.
Anmodningen fra en virksomhed, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, skal angive det område, hvor det er hensigten at etablere elementer af et højhastighedsnet til elektronisk kommunikation. Netoperatøren stiller senest to uger efter datoen for modtagelsen af den skriftlige anmodning oplysningerne til rådighed på forholdsmæssige, ikkediskriminerende og gennemsigtige vilkår. Medlemsstaterne kan kun tillade, at adgangen til minimumsoplysningerne begrænses, når det anses for nødvendigt af hensyn til netsikkerheden og nettenes integritet, den nationale sikkerhed, folkesundheden eller den offentlige sikkerhed, fortrolighed eller drifts- og forretningshemmeligheder.
2. Netoperatøren kan afvise en anmodning, jf. stk. 1, hvis:
a)
den har gjort de ønskede oplysninger offentligt tilgængelige i elektronisk format eller
b)
der er adgang til sådanne oplysninger via den centrale dokumentationstjeneste.
3. Medlemsstaterne sikrer, at netoperatøren stiller de i stk. 1 omhandlede minimumsoplysninger, som der anmodes om, til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste.
4. Medlemsstaterne sikrer, at hver part, hvis der opstår tvist i forbindelse med de rettigheder og pligter, der er omhandlet i denne artikel, har ret til at indbringe sagen for et nationalt tvistbilæggelsesorgan. Det nationale tvistbilæggelsesorgan træffer under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet en bindende afgørelse for at bilægge tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for to måneder, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker, at hver af parterne kan indbringe sagen for en domstol.
5. Medlemsstaterne kan bestemme, at der kan dispenseres fra de forpligtelser, der er fastsat i denne artikel ved anlægsarbejder af ubetydelig værdi eller i tilfælde af kritisk national infrastruktur. Sådanne undtagelser skal være behørigt begrundede. De berørte parter skal have mulighed for at fremsætte bemærkninger til udkastene til undtagelser inden for en rimelig frist. Kommissionen underrettes om sådanne undtagelser.
Artikel 7
Procedure for udstedelse af tilladelser
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle relevante oplysninger om de vilkår og procedurer, der gælder for udstedelse af tilladelser til anlægsarbejder, der er nødvendige for at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, herunder eventuelle oplysninger om undtagelser, der gælder for sådanne elementer med hensyn til nogle af eller alle de tilladelser, der kræves i den nationale lovgivning, stilles til rådighed via den centrale dokumentationstjeneste.
2. Medlemsstaterne kan bestemme, at alle virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, har ret til via den centrale dokumentationstjeneste elektronisk at indgive ansøgninger om tilladelser til anlægsarbejder, der er nødvendige for at etablere elementer af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation.
3. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de kompetente myndigheder udsteder tilladelse eller giver afslag, senest fire måneder efter datoen for modtagelsen af den fuldstændige anmodning om tilladelse, uden at dette berører andre særlige frister eller forpligtelser, der er fastsat for en korrekt afvikling af proceduren for udstedelse af tilladelse, og som gælder for udstedelse af tilladelser efter national ret eller EU-retten, eller en klagesag. Medlemsstaterne kan bestemme, at denne frist undtagelsesvis og i behørigt begrundede tilfælde kan forlænges. En eventuel forlængelse må ikke være længere end nødvendigt for at udstede tilladelsen eller give afslag herpå. Afslag begrundes behørigt ud fra objektive, gennemsigtige, ikkediskriminerende og forholdsmæssige kriterier.
4. Medlemsstaterne kan sikre, at alle virksomheder, der udbyder eller har tilladelse til at udbyde offentlige kommunikationsnet, og som har lidt skade som følge af manglende overholdelse af fristerne i stk. 3, har ret til erstatning for den lidte skade, i overensstemmelse med national ret.
Artikel 8
Bygningsintern fysisk infrastruktur
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle nyopførte bygninger på slutbrugerens område, herunder samejede elementer heraf, som der er ansøgt om byggetilladelse til efter den 31. december 2016, er udstyret med højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur, der når frem til nettermineringspunkterne. Denne forpligtelse gælder også ved større renoveringsarbejder, som der er ansøgt om byggetilladelse til efter den 31. december 2016.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle nyopførte flerfamiliehuse, som der er ansøgt om byggetilladelse til efter den 31. december 2016, er udstyret med et adgangspunkt. Denne forpligtelse gælder også ved større renoveringsarbejder på flerfamiliehuse, som der er ansøgt om byggetilladelse til efter den 31. december 2016.
3. Bygninger, der er udstyret i overensstemmelse med denne artikel, er berettiget til at få tildelt det frivillige »bredbåndsforberedt«-mærke i medlemsstater, som har valgt at indføre dette mærke.
4. Medlemsstaterne kan bestemme, at der ved visse kategorier af bygninger, navnlig enfamiliehuse, eller ved større renoveringsarbejder kan dispenseres fra forpligtelserne i stk. 1 og 2, i tilfælde hvor det har uforholdsmæssige konsekvenser at opfylde disse forpligtelser, f.eks. med hensyn til omkostningerne for individuelle ejere eller ejerforeninger eller med hensyn til bygningstypen, f.eks. specifikke kategorier af monumenter, historiske bygninger, ferieboliger, militærbygninger eller andre bygninger, der anvendes til nationale sikkerhedsformål. Sådanne undtagelser skal være behørigt begrundede. De berørte parter skal have mulighed for at fremsætte bemærkninger til udkastene til undtagelser inden for en rimelig frist. Kommissionen underrettes om sådanne undtagelser.
Artikel 9
Adgang til bygningsintern fysisk infrastruktur
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle udbydere af offentlige kommunikationsnet har ret til at etablere deres net for egen regning frem til adgangspunktet, jf. dog stk. 3, første afsnit.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle udbydere af offentlige kommunikationsnet har ret til adgang til eksisterende bygningsintern fysisk infrastruktur med henblik på etablering af højhastighedsnet til elektronisk kommunikation, hvor duplikering er teknisk umulig eller økonomisk ineffektiv, jf. dog stk. 3, første afsnit.
3. Medlemsstaterne sikrer, at indehavere af brugsretten til adgangspunktet og den bygningsinterne fysiske infrastruktur, imødekommer alle rimelige anmodninger om adgang fra udbydere af offentlige kommunikationsnet på retfærdige og ikke-diskriminerende vilkår og betingelser, herunder pris, hvor det er relevant.
Opnås der ikke inden to måneder efter datoen for modtagelsen af den formelle anmodning om adgang enighed om den i stk. 1 eller 2 omhandlede adgang, sikrer medlemsstaterne, at hver part har ret til at henvise spørgsmålet til det kompetente nationale tvistbilæggelsesorgan for at få vurderet, om kravene i nævnte stykker er opfyldt. Det nationale tvistbilæggelsesorgan træffer under fuld hensyntagen til proportionalitetsprincippet en bindende afgørelse for at bilægge tvisten så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder inden for to måneder, bortset fra under ekstraordinære omstændigheder, uden at dette dog udelukker, at hver af parterne kan indbringe sagen for en domstol.
4. Medlemsstaterne kan dispensere fra bestemmelserne i stk. 1, 2 og 3 for bygninger, hvor adgang til et eksisterende net, der tilsluttes slutbrugerens område, og som er egnet til udbud af elektroniske kommunikationstjenester over højhastighedsnet, er sikret på objektive, gennemsigtige, forholdsmæssige og ikkediskriminerende vilkår og betingelser.
5. Hvor der ikke er højhastighedsforberedt bygningsintern fysisk infrastruktur, sikrer medlemsstaterne, at udbydere af offentlige kommunikationsnet har ret til efter aftale med abonnenten at tilslutte sit net hos abonnenten, forudsat at det minimerer indvirkningerne på tredjeparters private ejendom.
6. Denne artikel berører ikke ejendomsretten for ejeren af adgangspunktet eller den bygningsinterne fysiske infrastruktur, i tilfælde hvor indehaveren af brugsretten til den pågældende infrastruktur eller det pågældende adgangspunkt ikke er ejer heraf, eller ejendomsretten for andre tredjeparter såsom grundejere og bygningsejere.
Medlemsstaterne kan fastsætte regler om passende økonomisk erstatning til personer, der lider skade som følge af udøvelsen af de i denne artikel fastsatte rettigheder.
Artikel 10
Kompetente organer
1. Medlemsstaterne sikrer, at et eller flere kompetente organer påtager sig alle opgaver, som er pålagt det nationale tvistbilæggelsesorgan.
2. Det nationale tvistbilæggelsesorgan, som en medlemsstat udpeger i henhold til stk. 1, skal være retligt adskilt fra og funktionelt uafhængige af enhver netoperatør. Medlemsstaterne kan tillade, at det nationale tvistbilæggelsesorgan opkræver gebyr for at dække omkostningerne ved at udføre de opgaver, det er blevet pålagt.
3. Medlemsstaterne kræver, at alle parter fuldt ud samarbejder med det nationale tvistbilæggelsesorgan.
4. Medlemsstaterne udpeger et eller flere kompetente organer på nationalt, regionalt eller lokalt plan til at udføre de funktioner, der påhviler den centrale dokumentationstjeneste, jf. artikel 4, 6 og 7. For at dække omkostningerne ved at udføre disse opgaver kan medlemsstaterne tillade, at der opkræves gebyr for brug af de centrale dokumentationstjenester.
5. Medlemsstaterne underretter senest den 1. juli 2016 Kommissionen om, hvilke kompetente organer der i overensstemmelse med denne artikel skal udøve en funktion i henhold til dette direktiv, og om enhver ændring heraf, før en sådan udpegning eller ændring træder i kraft.
6. Afgørelser, der er truffet af et af de ansvarlige organer, der er omhandlet i denne artikel, skal kunne indbringes for en domstol i overensstemmelse med national ret.
Artikel 11
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af de nationale bestemmelser, der vedtages i medfør af dette direktiv, og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre sanktionernes gennemførelse. De fastsatte sanktioner skal være hensigtsmæssige, effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
Artikel 12
Revision
Kommissionen forelægger senest den 1. juli 2018 en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af dette direktiv. Rapporten skal omfatte et resumé af virkningerne af de foranstaltninger, der er omfattet af dette direktiv, og en vurdering af de fremskridt, der gøres med at nå målene heri, herunder om og hvordan direktivet yderligere kan bidrage til at nå mere ambitiøse bredbåndsmål end dem, der er fastsat i den digitale dagsorden.
Artikel 13
Gennemførelse
Medlemsstaterne vedtager og offentliggør de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv senest den 1. januar 2016. De underretter Kommissionen herom.
Medlemsstaterne anvender disse love og administrative bestemmelser fra den 1. juli 2016.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
Artikel 14
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 15
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. maj 2014.
DIREKTIVA 2014/61/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 15. svibnja 2014.
o mjerama za smanjenje troškova postavljanja elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora (1),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Digitalno gospodarstvo stubokom mijenja unutarnje tržište. Svojom inovativnošću, brzinom i dosegom preko granica ima potencijal podići integraciju unutarnjeg tržišta na novu razinu. Vizija Unije jest digitalno gospodarstvo koje pruža održive gospodarske i društvene prednosti zasnovane na suvremenim mrežnim uslugama i brzim internetskim vezama. Visokokvalitetna digitalna infrastruktura temelj je gotovo svih sektora modernog i inovativnog gospodarstva te je od strateške važnosti za društvenu i teritorijalnu koheziju. Stoga svi građani kao i privatni i javni sektor moraju imati prigodu biti dio digitalnog gospodarstva.
(2)
Priznajući važnost uvođenja širokopojasne mreže velikih brzina, države članice prihvatile su ambiciozne ciljeve širokopojasnog pristupa određene u komunikaciji Komisije pod naslovom „Digitalna agenda za Europu - digitalni poticaji za europski rast” („Digitalna agenda”), odnosno omogućiti osnovni širokopojasni pristup svim Europljanima do 2013., te osigurati da do 2020. svi Europljani imaju pristup znatno većim internetskim brzinama, većim od 30 Mbit/s, te da najmanje 50 % kućanstava u Uniji bude pretplaćeno na internetske veze brzine iznad 100 Mbit/s.
(3)
S obzirom na brzi razvoj tehnologija, eksponencijalni rast širokopojasnog prometa i rastuću potražnju za e-uslugama, ciljeve utvrđene u Digitalnoj agendi trebalo bi smatrati apsolutnim minimumom i Unija bi trebala težiti ambicioznijim ciljevima širokopojasnog pristupa kako bi ostvarila veći rast, konkurentnost i produktivnost. U kontekstu preispitivanja ove Direktive Komisija bi trebala procijeniti može li ova Direktiva dodatno doprinijeti tom cilju i na koji bi se način to moglo postići.
(4)
Digitalnom agendom utvrđena je i potreba za politikama kojima bi se smanjili troškovi postavljanja širokopojasnih mreža na cijelom području Unije, uključujući ispravno planiranje i koordiniranje te smanjenje administrativnih tereta. U tom je smislu potrebno da države članice ostvare značajna prethodna ulaganja kako bi se omogućilo dijeljenje fizičke infrastrukture. Uzimajući u obzir ciljeve Digitalne agende, uz istodobno priznavanje značajnog smanjenja financijskih sredstava namijenjenih širokopojasnom pristupu u okviru Instrumenta za povezivanje Europe uspostavljenog Uredbom (EU) br. 1316/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (4), države članice trebale bi biti u mogućnosti, kako bi se ostvarili ciljevi ove Direktive, koristiti se sredstvima Unije dostupnima u skladu s primjenjivim odredbama Unije.
(5)
Smanjenje troškova postavljanja elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine doprinijelo bi i ostvarivanju digitalizacije javnog sektora šireći učinak digitalne financijske poluge na sve sektore gospodarstva uz smanjenje troškova za javnu upravu i pružanje učinkovitijih usluga građanima.
(6)
Uzimajući u obzir potrebu za djelovanjem na razini Unije kako bi se osigurala bolja širokopojasna pokrivenost, uključujući i smanjenjem troškova brze širokopojasne infrastrukture na što je ukazano u Zaključcima Europskog vijeća na sastanku održanom 13. i 14. prosinca 2012., komunikacija Komisije pod naslovom „Akt o jedinstvenom tržištu II.” naglašava potrebu za dodatnim naporima kako bi se brzo ostvarili ciljevi utvrđeni u Digitalnoj agendi između ostalog rješavanjem izazova ulaganja u mreže velike brzine.
(7)
Uvođenje nepokretnih i bežičnih elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine širom Unije zahtijeva znatna ulaganja čiji značajan dio predstavljaju troškovi građevinskih radova. Ograničavanjem nekih od skupih građevinskih radova dao bi se doprinos djelotvornijem uvođenju širokopojasnog pristupa.
(8)
Veliki dio tih troškova može se pripisati neučinkovitostima u postupku uvođenja koje su povezane s korištenjem postojeće pasivne infrastrukture (poput cijevi, cjevovoda, zdenaca, ormarića, motki, stupova, antenskih instalacija, tornjeva i drugih potpornih konstrukcija), uskih grla u vezi s koordiniranjem građevinskih radova, opsežnih upravnih postupaka ishođenja dozvola te uskih grla povezanih s uvođenjem mreža unutar zgrada, koji dovode do visokih financijskih zapreka, posebno u ruralnim područjima.
(9)
Mjere kojima je cilj povećanje učinkovitosti korištenja postojeće infrastrukture te smanjenje troškova i zapreka pri izvođenju novih građevinskih radova trebale bi, uz očuvanje djelotvorne konkurencije, pružiti znatan doprinos osiguranju brzog i opsežnog postavljanja elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine, bez negativnog utjecaja na zaštitu, sigurnost i neometano funkcioniranje postojeće javne infrastrukture.
(10)
Neke su države članice usvojile mjere s namjerom smanjenja troškova uvođenja širokopojasne mreže. Međutim, te su mjere još uvijek rijetke i raštrkane. Razmjerno povećanje tih mjera diljem Unije moglo bi značajno doprinijeti uspostavi digitalnog jedinstvenog tržišta. Usto, razlike u regulatornim zahtjevima ponekad onemogućuju suradnju među komunalnim poduzećima i mogu stvoriti prepreke za ulazak novih mrežnih operatora te prepreke za nove poslovne mogućnosti sprečavajući razvoj unutarnjeg tržišta za korištenje i postavljanje fizičke infrastrukture za elektroničke komunikacijske mreže velike brzine. U konačnici, inicijative na razini država članica ne čine se uvijek sveobuhvatnima, a bitno je poduzimati djelovanja tijekom cijelog postupka uvođenja i u svim sektorima kako bi se ostvario usklađen i značajan utjecaj.
(11)
Ova Direktiva ima za cilj utvrditi neka minimalna prava i obveze primjenjive diljem Unije kako bi se olakšalo uvođenje elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine i koordinacija među sektorima. Uz osiguranje minimalnih ravnopravnih uvjeta, njome se ne bi trebale dovesti u pitanje postojeće najbolje prakse i mjere usvojene na nacionalnoj i lokalnoj razini koje sadrže detaljnije odredbe i uvjete kao i dodatne mjere kojima se ta prava i odredbe nadopunjuju, u skladu s načelom supsidijarnosti.
(12)
S obzirom na načelo lex specialis, kada se primjenjuju konkretnije regulatorne mjere u skladu s pravom Unije, one bi trebale imati prednost pred minimalnim pravima i obvezama predviđenima ovom Direktivom. Stoga ova Direktiva ne bi trebala dovesti u pitanje regulatorni okvir Unije za elektroničku komunikaciju određen u Direktivi 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (5), kao i Direktivi 2002/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6) Direktivi 2002/20/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (7), Direktivi 2002/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (8) i Direktivi Komisije 2002/77/EZ (9), uključujući nacionalne mjere donesene u skladu s tim regulatornim okvirom, poput posebnih simetričnih ili asimetričnih regulatornih mjera.
(13)
Bilo bi znatno učinkovitije za operatore elektroničkih komunikacijskih mreža, osobito one novopridošle, da ponovno koriste postojeću fizičku infrastrukturu, uključujući onu drugih sektora komunalnih usluga, za uvođenje elektroničkih komunikacijskih mreža, posebno u područjima gdje ne postoje odgovarajuće elektroničke komunikacijske mreže ili gdje ne bi bilo ekonomski opravdano graditi novu fizičku infrastrukturu. Nadalje, sinergije među sektorima mogu znatno smanjiti potrebu za građevinskim radovima za postavljanje elektroničkih komunikacijskih mreža kao i s time povezane društvene i okolišne troškove poput zagađenja, smetnji i prometnih zagušenja. Stoga bi se ova Direktiva trebala primjenjivati ne samo na pružatelje usluga javnih komunikacijskih mreža, već i na sve vlasnike ili nositelje prava korištenja, u potonjem slučaju ne dovodeći u pitanje vlasnička prava trećih osoba, opsežnu i rasprostranjenu fizičku infrastrukturu pogodnu za smještanje elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža, kao što su fizičke mreže za opskrbu strujom, plinom, vodom te kanalizacijski sustavi i sustavi odvodnje, usluge grijanja i prijevoza.
(14)
S ciljem poboljšanja postavljanja komunikacijskih elektroničkih mreža velike brzine na unutarnjem tržištu, ova bi Direktiva trebala utvrditi prava pristupa fizičkoj infrastrukturi za pružatelje usluga javnih komunikacijskih mreža, neovisno o njezinoj lokaciji pod pravičnim i razumnim uvjetima koji su u skladu s uobičajenim ostvarivanjem vlasničkih prava. Obveza davanja pristupa fizičkoj infrastrukturi ne bi trebala dovesti u pitanje prava vlasnika zemljišta ili zgrade u kojoj se infrastruktura nalazi.
(15)
Imajući u vidu njihovu nisku razinu diferencijacije, u fizička postrojenja mreže često se može istodobno smjestiti cijeli niz elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža, uključujući one sposobne za pružanje usluga širokopojasnog pristupa brzine od najmanje 30 Mbit/s u skladu s načelom tehnološke neutralnosti, a da to ne utječe na isporuku glavne usluge i uz minimalne troškove prilagodbe. Stoga fizička infrastruktura koja ima samo svrhu smještanja drugih elemenata mreže, a da pritom nije sama aktivni element mreže, -primjerice u slučaju svjetlovodnih niti koje se ne koriste, može u načelu biti upotrijebljena za smještanje elektroničkih komunikacijskih kabela, opreme ili drugih elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža bez obzira na njezinu stvarnu uporabu ili vlasništvo nad njom, kada nema nikakvih sigurnosnih problema ni štete za buduće poslovne interese vlasnika infrastrukture. Fizička infrastruktura javnih komunikacijskih mreža može se u načelu upotrijebiti i za smještanje elemenata drugih mreža te stoga države članice mogu odabrati primjenu načela uzajamnosti u odgovarajućim slučajevima i dopustiti operatorima javnih komunikacijskih mreža da nude pristup svojim mrežama s ciljem postavljanja drugih mreža. Ne dovodeći u pitanje ostvarivanje specifičnog općeg interesa povezanog s pružanjem glavne usluge, trebalo bi poticati sinergije među mrežnim operatorima kako bi se istodobno doprinijelo ostvarivanju ciljeva Digitalne agende.
(16)
Iako ova Direktiva ne bi trebala dovoditi u pitanje posebne zaštitne mjere potrebne za osiguranje sigurnosti i javnog zdravlja kao i sigurnosti te cjelovitosti mreža, posebno onih mreža unutar kritične infrastrukture, te osigurati da glavna usluga koju pruža mrežni operator ne bude ugrožena, posebno u mrežama koje se koriste za opskrbu vodom namijenjenom za ljudsku potrošnju, općim pravilima u nacionalnim zakonodavstvima kojima bi se mrežnim operatorima zabranilo dogovaranje pristupa fizičkoj infrastrukturi s pružateljima usluga elektroničkih komunikacijskih mreža moglo bi se onemogućiti uspostavljanje tržišta za pristup fizičkim infrastrukturama. Takva opća pravila trebalo bi stoga ukinuti. Istodobno mjere određene u ovoj Direktivi ne bi trebale dovesti u pitanje mogućnost da države članice pružanje pristupa infrastrukturi od strane operatora komunalnih usluga učine privlačnijim isključivanjem prihoda koji proizlaze iz te usluge iz osnove za izračun tarifa krajnjim korisnicima za njihovu glavnu aktivnost ili aktivnosti, a u skladu s primjenjivim pravom Unije.
(17)
Mrežni operator može odbiti pristup specifičnoj fizičkoj infrastrukturi zbog objektivnih razloga. Primjerice, fizička infrastruktura može biti tehnički neprikladna zbog posebnih okolnosti u vezi s infrastrukturom u odnosu na koju je zatražen pristup, kao što je nedostatak trenutno dostupnog prostora ili zbog budućih potreba za prostorom koje su u dovoljnoj mjeri dokazane, na primjer javno dostupnim planovima ulaganja. Slično tomu, u posebnim okolnostima, dijeljenje infrastrukture može ugroziti sigurnost ili javno zdravlje, cjelovitost i sigurnost mreže, uključujući mrežu unutar kritične infrastrukture, ili može ugroziti pružanje usluga koje se u prvom redu pružaju putem iste infrastrukture. Nadalje, kada mrežni operator već pruža masovni pristup fizičkoj mrežnoj infrastrukturi koja ispunjava potrebe tražitelja pristupa, pristup temeljnoj fizičkoj infrastrukturi može imati nepovoljan gospodarski utjecaj na njegov poslovni model i poticaje za ulaganja dok bi istodobno to dovelo i do neučinkovitog udvostručavanja mrežnih elemenata. Istodobno u slučaju na temelju regulatornog okvira Unije za elektroničke komunikacije nametnutih obveza pristupa fizičkoj infrastrukturi, poput onih za poduzetnike sa značajnom tržišnom snagom, to bi već bilo pokriveno specifičnim regulatornim obvezama na koje ova Direktiva ne bi trebala utjecati.
(18)
Ako poduzetnici koji daju ili su ovlašteni za davanje na korištenje usluge javnih komunikacijskih mreža zatraže pristup u određenom području, mrežni operatori trebali bi dostaviti ponudu za zajedničko korištenje svojih postrojenja pod pravičnim i razumnim uvjetima, uključujući cijenu, osim ako je pristup odbijen zbog objektivnih razloga. Ovisno o okolnostima, nekoliko elemenata moglo bi utjecati na uvjete pod kojima se odobrava takav pristup, poput: dodatnih troškova održavanja i prilagodbe; preventivnih zaštitnih mjera koje treba usvojiti kako bi se ograničili nepovoljni utjecaji na sigurnost, zaštitu i cjelovitost mreže; drugih specifičnih aranžmana o odgovornosti u slučaju štete; korištenja javnih subvencija dodijeljenih za izgradnju infrastrukture uključujući specifične uvjete povezane sa subvencijom ili predviđene nacionalnim pravom u skladu s pravom Unije; sposobnosti pružanja ili osiguravanja kapaciteta infrastrukture kako bi se ispunile obveze javnih službi; ograničenja koja proizlaze iz nacionalnih odredaba s ciljem zaštite okoliša, javnog zdravlja, javne sigurnosti ili radi ispunjavanja ciljeva urbanističkog i prostornog planiranja.
(19)
U slučaju neslaganja tijekom komercijalnih pregovora o tehničkim i komercijalnim uvjetima, svaka stranka treba biti u mogućnosti obratiti se tijelu za rješavanje sporova na nacionalnoj razini koje bi strankama nametnulo rješenje, a kako bi se izbjegla neutemeljena odbijanja djelovanja ili nametanje nerazumnih uvjeta. Pri određivanju cijena za odobrenje pristupa tijelo za rješavanje sporova trebalo bi osigurati da davatelj pristupa ima pravičnu mogućnost da mu budu nadoknađeni troškovi koje je imao u vezi s pružanjem pristupa njegovoj fizičkoj infrastrukturi, uzimajući u obzir posebne nacionalne uvjete i tarifne strukture uspostavljene s ciljem pružanja pravične mogućnosti za naknadu troškova uzimajući u obzir sve prethodne, od strane nacionalnog regulatornog tijela, nametnute pravne lijekove. Pritom bi tijelo za rješavanje sporova također trebalo uzeti u obzir utjecaj zatraženog pristupa na poslovni plan davatelja pristupa, uključujući ulaganja koja je poduzeo davatelj pristupa od kojeg se zahtijeva pristup, posebno ulaganja u fizičku infrastrukturu u odnosu na koju se pristup zahtijeva. U posebnom slučaju pristupa fizičkoj infrastrukturi pružatelja javnih komunikacijskih mreža, ulaganja provedena na takvoj infrastrukturi mogu izravno doprinijeti ciljevima Digitalne agende te silazno tržišno natjecanje može biti pod utjecajem slobodnog usputnog korištenja (free-riding). Svaka obveza pristupa stoga treba potpuno uzeti u obzir ekonomsku isplativost tih ulaganja na temelju njihova profila rizičnosti, vremenskog rasporeda za povrat ulaganja, utjecaja pristupa na silazno tržišno natjecanje i slijedom toga na cijene i povrat ulaganja, smanjenja vrijednosti imovine mreže u vrijeme podnošenja zahtjeva za pristup, poslovnog slučaja koji podupire provedeno ulaganje, posebno ulaganje u fizičku infrastrukturu koja se koristi za pružanje elektroničkih komunikacijskih usluga velike brzine te mogućnosti prethodno pružene tražitelju pristupa u smislu zajedničkog postavljanja.
(20)
Kako bi se djelotvorno planiralo postavljanje elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine te kako bi se osiguralo najdjelotvornije korištenje postojeće infrastrukture pogodne za uvođenje elektroničkih komunikacijskih mreža, poduzetnicima koji daju na korištenje ili koji su ovlašteni za davanje na korištenje javnih komunikacijskih mreža trebalo bi omogućiti pristup osnovnim informacijama o dostupnoj fizičkoj infrastrukturi na području postavljanja. Te osnovne informacije trebale bi omogućiti procjenu potencijala za korištenje postojeće infrastrukture na posebnom području, kao i smanjiti štete na postojećoj fizičkoj infrastrukturi. Imajući u vidu broj uključenih dionika te kako bi se olakšao pristup tim informacijama, također diljem sektora i preko granica, navedene osnovne informacije trebale bi biti dostupne putem jedinstvene informacijske točke. Ta jedinstvena informacijska točka trebala bi omogućiti pristup osnovnim informacijama već dostupnima u elektroničkom obliku uz određena ograničenja kako bi se osigurala sigurnost i cjelovitost mreže, posebno mreže unutar kritične infrastrukture, ili kako bi se zaštitile legitimne operativne i poslovne tajne.
(21)
Bez nametanja nove obveze mapiranja državama članicama, ovom bi se Direktivom trebalo predvidjeti da bi osnovne informacije već prikupljene u tijelima javnog sektora i dostupne u elektroničkom obliku sukladno nacionalnim inicijativama i pravu Unije poput Direktive 2007/2/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (10) trebale biti dostupne, primjerice s pomoću hiperveze, jedinstvenoj informacijskoj točki. Time bi se omogućio koordinirani pristup informacijama o fizičkoj infrastrukturi za pružatelje usluga javnih komunikacijskih mreža uz istodobno jamčenje sigurnosti i cjelovitosti tih informacija, osobito u vezi s nacionalnom kritičnom infrastrukturom. Dostupnost takvih informacija ne smije dovoditi u pitanje zahtjeve za transparentnošću već primjenjive za ponovno korištenje informacija iz javnog sektora u skladu s Direktivom 2003/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (11). Ako informacije dostupne javnom sektoru ne osiguraju prikladna saznanja o postojećim fizičkoj infrastrukturi u posebnom području ili određenog tipa, mrežni operatori trebali bi te informacije staviti na raspolaganje poduzetnicima koji daju na korištenje ili koji su ovlašteni za davanje na korištenje javnih komunikacijskih mreža.
(22)
Ako osnovne informacije nisu dostupne putem jedinstvene informacijske točke, trebalo bi osigurati mogućnost za poduzetnike koji daju ili su ovlašteni za davanje na korištenje javnih komunikacijskih mreža da izravno zahtijevaju takve specifične informacije od bilo kojeg mrežnog operatora iz predmetnoga područja. Usto, ako je zahtjev razuman, posebice ako je potreban u smislu mogućnosti dijeljenja postojećih fizičke infrastrukture ili koordiniranja građevinskih radova, poduzetnike koji daju ili su ovlašteni za davanje na korištenje javnih komunikacijskih mreža trebalo bi omogućiti da provode preglede na licu mjesta te da zahtijevaju informacije u vezi s planiranim građevinskim radovima pod transparentnim, razmjernim i nediskriminirajućim uvjetima te ne dovodeći u pitanje zaštitne mjere poduzete u svrhu osiguranja sigurnosti i cjelovitost mreže kao i zaštite povjerljivosti te operativnih i poslovnih tajni. Visoku transparentnost planiranih građevinskih radova, a posebno za područja od najveće koristi, trebaju poticati sami mrežni operatori ili je treba poticati putem jedinstvenih informacijskih točaka,usmjeravajući ovlaštene operatore na takve informacije kad god su dostupne.
(23)
Ako dođe do sporova u pogledu pristupa informacijama o fizičkim infrastrukturama u smislu postavljanja elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine, tijelo za rješavanje sporova trebalo bi obvezujućom odlukom moći riješiti takve sporove. U svakom slučaju odluke tog tijela ne bi trebale dovesti u pitanje mogućnost bilo koje stranke da se vezano za konkretni slučaj obrati sudu.
(24)
Koordiniranje građevinskih radova u vezi s fizičkim infrastrukturama može osigurati znatne uštede i na najmanju moguću mjeru svesti neprilike u području zahvaćenom postavljanjem nove elektroničke komunikacijske mreže. Zbog toga je potrebno zabraniti regulatorna ograničenja kojima se općenito sprečavaju pregovori među mrežnim operatorima s ciljem koordiniranja takvih radova kako bi se postavile i elektroničke komunikacijske mreže velike brzine. Međutim u slučaju građevinskih radova koji se ne financiraju javnim sredstvima, ova Direktiva ne bi trebala dovesti u pitanje mogućnost dionika da zaključe sporazume o koordiniranju građevinskih radova u skladu sa svojim planovima ulaganja i poslovnim planovima i odabranim vremenom.
(25)
Građevinski radovi koji se u potpunosti ili djelomično financiraju javnim sredstvima trebali bi stremiti maksimiziranju pozitivnog zajedničkog učinka koristeći pozitivne vanjske učinke tih radova diljem sektora te osiguravajući jednake mogućnosti za dijeljenje dostupne i planirane fizičke infrastrukture imajući u vidu postavljanje elektroničkih komunikacijskih mreža. Uzimajući u obzir da glavna svrha građevinskih radova financiranih javnim sredstvima ne bi trebala trpjeti negativne utjecaje, mrežni operator koji izvodi izravno ili neizravno, primjerice putem podizvođača, građevinske radove pod razmjernim, nediskriminirajućim i transparentnim uvjetima trebao bi udovoljiti pravodobnim i razumnim zahtjevima za koordiniranje postavljanja elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine, osiguravajući primjerice i pokrivanje dodatnih troškova, uključujući i troškove zbog kašnjenja, te svođenje izmjena prvobitnih planova na najmanju moguću mjeru. Ne dovodeći u pitanje primjenjiva pravila o državnim potporama, države članice bi trebale moći predvidjeti pravila o raspodjeli troškova povezanih s usklađenimpostavljanjem. Potrebno je imati i posebne postupke nagodbe kako bi se osiguralo brzo rješavanje sporova povezanih s pregovorima o tim sporazumima o koordiniranju pod razmjernim, pravičnim i nediskriminirajućim uvjetima. Takve odredbe ne bi smjele dovesti u pitanje pravo država članica da rezerviraju kapacitete za elektroničke komunikacijske mreže čak i u nedostatku specifičnih zahtjeva, a s namjerom udovoljavanja budućim zahtjevima za fizičkom infrastrukturom kako bi se maksimizirala vrijednost građevinskih radova, ili da donose mjere kojima dodjeljuju slična prava koordiniranja građevinskih radova operatorima drugih vrsta mreža, poput plinskih ili električnih.
(26)
Za postavljanje elektroničkih komunikacijskih mreža ili novih elemenata mreža mogu biti potrebne različite dozvole, uključujući građevinske, urbanističke, okolišne i ostale dozvole, kako bi se zaštitili nacionalni i opći interesi Unije. Broj dozvola potrebnih za postavljanje različitih vrsta elektroničkih komunikacijskih mreža te lokalni karakter postavljanja mogu zahtijevati primjenu niza postupaka i uvjeta. Štiteći pravo svakog nadležnog tijela da bude uključeno te da zadržava svoje ovlasti odlučivanja u skladu s načelom supsidijarnosti, sve relevantne informacije o postupcima i općim uvjetima primjenjivima na građevinske radove trebale bi biti dostupne putem jedinstvene informacijske točke. To bi moglo smanjiti složenost i povećati djelotvornost i transparentnost, osobito za novopridošle operatore ili one manje koji još nisu aktivni na određenom području. Nadalje, države članice trebale bi moći predvidjeti pravo poduzetnika koji daju na korištenje ili su ovlašteni za davanje na korištenje javnih komunikacijskih mreža da podnesu zahtjev putem jedinstvene kontaktne točke.
(27)
Kako bi se osiguralo da postupci izdavanja dozvola ne predstavljaju zapreke ulaganjima te da nemaju nepovoljan učinak na unutarnje tržište, države članice trebale bi osigurati da odluka o izdavanju ili neizdavanju dozvola u vezi s postavljanjem elektroničkih komunikacijskih mreža ili novih elemenata mreža bude u svakom slučaju stavljena na raspolaganje u roku od najviše četiri mjeseca ne dovodeći u pitanje ostale rokove ili obveze određene za ispravno vođenje postupka, a koje su primjenjive na postupak izdavanja dozvola u skladu s nacionalnim pravom ili pravom Unije. Takva odluka može biti prešutna ili izričita prema primjenjivim pravnim odredbama. Ako je to potrebno, države članice trebale bi predvidjeti pravo na naknadu pružateljima koji pretrpe štetu zbog kašnjenja nadležnog tijela u izdavanju dozvola unutar primjenjivih rokova.
(28)
Kako bi se osiguralo da postupci izdavanja dozvola budu dovršeni u razumnom vremenskom roku, države članice bi trebale razmotriti uspostavljanje nekoliko zaštitnih mjera, poput prešutnog odobrenja, ili poduzeti mjere pojednostavljivanja postupaka, između ostalog smanjujući broj dozvola potrebnih za postavljanje elektroničkih komunikacijskih mreža ili izuzimajući neke kategorije malih ili standardiziranih građevinskih radova iz potreba za dozvolom. Nadležna tijela na nacionalnoj, regionalnoj ili lokalnoj razini trebala bi opravdati svako odbijanje izdavanja dozvola u svojoj nadležnosti na temelju objektivnih, transparentnih, nediskriminirajućih i razmjernih kriterija i uvjeta. To ne bi smjelo dovoditi u pitanje bilo koju mjeru koje su države članice donijele s namjerom izuzimanja određenih elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža, pasivnih ili aktivnih, od izdavanja dozvola.
(29)
Ostvarivanje ciljeva Digitalne agende zahtijeva da uvođenje infrastrukture bude čim bliže lokaciji krajnjih korisnika uz istodobno potpuno poštovanje načela proporcionalnosti u pogledu ograničenja prava vlasništva radi ostvarenje općeg interesa. Trebalo bi olakšati uvođenje elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine do samih krajnjih korisnika i istodobno osigurati tehnološku neutralnost osobito uz pomoć fizičke infrastrukture unutar zgrada pripremljenih za mrežu velike brzine. S obzirom na to da ugradnja malih cijevi tijekom izgradnje zgrade ograničeno utječe na povećanje troškova, dok naknadno opremanje zgrada infrastrukturom za velike brzine može predstavljati značajan udio u trošku postavljanja mreže velike brzine, sve nove zgrade ili zgrade koje je potrebno opsežno obnoviti trebale bi biti opremljene fizičkom infrastrukturom koja bi omogućila povezivanje krajnjih korisnika s mrežama velike brzine. Kako bi se uvele elektroničke komunikacijske mreže velike brzine, nove višestambene zgrade, kao i višestambene zgrade koje je potrebno opsežno obnoviti, trebale bi biti opremljene pristupnom točkom putem koje bi pružatelj mogao pristupiti infrastrukturi unutar zgrade. Nadalje, ulagači u zgrade trebali bi predvidjeti prazne cijevi od svakog stana do pristupne točke koja se nalazi u višestambenoj zgradi ili izvan nje. Mogući su slučajevi poput novih pojedinačnih stanova ili kategorija opsežnih radova na obnovi u izoliranim područjima kada se izgledi za vezu velike brzine, zbog objektivnih razloga, smatraju pretjerano neostvarivima da bi opravdali opremanje zgrade fizičkom infrastrukturom unutar zgrade prilagođenom vezi za veliku brzinu ili pristupnom točkom, ili kada takvo opremanje zgrade ne bi bilo razmjerno drugim gospodarskim razlozima ili razlozima očuvanja urbanog nasljeđa i okoliša, primjerice zbog posebnih kategorija spomenika.
(30)
Kako bi se budućim kupcima i stanarima pomoglo pri identifikaciji zgrada koje su opremljene fizičkom infrastrukturom unutar zgrade prilagođenom vezi velike brzine i koje stoga imaju značajan potencijal za uštede te kako bi se promicala prilagođenost zgrada vezi velike brzine, države članice trebale bi moći uvesti dobrovoljnu oznaku „pripremljeno za širokopojasni pristup” za zgrade opremljene takvom infrastrukturom i pristupnom točkom u skladu s ovom Direktivom.
(31)
Kada pružatelji usluga javnih komunikacijskih mreža postavljaju elektroničke komunikacijske mreže velike brzine u određenom području, postoje značajne ekonomije razmjera ako oni svoje mreže mogu dovesti do pristupne točke u zgradi bez obzira je li pretplatnik u to vrijeme izrazio izričiti interes za uslugu, ali pod uvjetom da se utjecaj na privatno vlasništvo svede na najmanju moguću mjeru, koristeći postojeću fizičku infrastrukturu i vraćajući zahvaćeno područje u prvobitno stanje. Nakon što se mreža dovede do pristupne točke, povezivanje dodatnog potrošača moguće je po znatno nižoj cijeni, osobito uz pristup postojećem vertikalnom segmentu unutar zgrade prilagođenom vezi velike brzine. Taj cilj jednako je ispunjen kada je sama zgrada već opremljena elektroničkom komunikacijskom mrežom velike brzine pristup kojoj je, pod transparentnim, razmjernim i nediskriminirajućim uvjetima, osiguran za svakog pružatelja usluga javnih komunikacijskih mreža koji ima aktivnog pretplatnika u zgradi. To osobito može biti slučaj u državama članicama koje su poduzele mjere na temelju članka 12. Direktive 2002/21/EZ.
(32)
Nove bi zgrade trebale biti opremljene infrastrukturom unutar zgrade prilagođenom vezi velike brzine i, kada se radi o višestambenim zgradama, pristupnom točkom. Države članice bi trebale pokazati određeni stupanj fleksibilnosti pri ostvarivanju tog cilja. U tom se pogledu ovom Direktivom ne nastoje uskladiti pravila o povezanim troškovima, uključujući naknadu za troškove opremanja zgrada fizičkom infrastrukturom unutar zgrade prilagođenom vezi velike brzine i pristupnom točkom.
(33)
Imajući u vidu društvene prednosti digitalnog uključivanja i uzimajući u obzir ekonomiju postavljanja elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine, gdje ne postoji ni pasivna ni aktivna infrastruktura prilagođena vezi velike brzine unutar prostorija krajnjih korisnika, niti alternativa za davanje na korištenje elektroničkih komunikacijskih mreža pretplatniku, svaki pružatelj usluga javnih komunikacijskih mreža trebao bi imati pravo dovesti svoju mrežu do privatnog prostora na vlastiti trošak, pod uvjetom da utjecaj na privatno vlasništvo bude sveden na najmanju moguću mjeru, primjerice ponovno upotrebljavajući, ako je to moguće, postojeću fizičku infrastrukturu unutar zgrade ili osiguravajući potpunu obnovu zahvaćenih područja.
(34)
U skladu s načelom supsidijarnosti, ovom se Direktivom ne bi trebalo dovoditi u pitanje mogućnost država članica da predviđene regulatorne zadatke dodijele nadležnim tijelima najprikladnijima za njihovo provođenje u skladu s domaćim ustavnim sustavom za dodjelu nadležnosti i ovlasti te sa zahtjevima određenima u ovoj Direktivi.
(35)
Nacionalno tijelo određeno za rješavanje sporova trebalo bi osigurati nepristranost i neovisnost u odnosu na uključene stranke i trebalo bi imati odgovarajuće nadležnosti i sredstva.
(36)
Države članice bi za slučaj nepoštovanja nacionalnih mjera usvojenih na temelju ove Direkitve trebale predvidjeti odgovarajuće, djelotvorne, razmjerne i odvraćajuće sankcije.
(37)
Kako bi se osigurala djelotvornost pojedinačnih informacijskih točaka predviđenih ovom Direktivom, države članice trebale bi osigurati odgovarajuća sredstva, kao i dostupnost relevantnih informacija u vezi sa specifičnim područjem na pojedinačnim informacijskim točkama uz optimalnu razinu agregiranja gdje se može osigurati dragocjena učinkovitost u pogledu dodijeljenih zadataka, uključujući u lokalnom katastru. U tom smislu, države članice bi mogle razmotriti moguće sinergije i ekonomije opsega s točkama pojedinačnog kontakta u smislu članka 6. Direktive 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (12) s ciljem nadogradnje na postojeće strukture i maksimiziranja prednosti za krajnje korisnike.
(38)
S obzirom na to da ciljeve ove Direktive kojom se nastoji olakšati postavljanje fizičke infrastrukture pogodne za elektroničke komunikacijske mreže velike brzine diljem Unije ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se zbog opsega ili učinka djelovanja oni na bolji način mogu ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.
(39)
Ova Direktiva poštuje temeljna prava i pridržava se načela priznatih prije svega u Povelji o temeljnim pravima Europske unije, a posebno prava na privatnost i zaštitu poslovnih tajni, slobodu vođenja posla, prava vlasništva i prava na djelotvoran pravni lijek. Ovu Direktivu države članice primjenjuju u skladu s tim pravima i načelima,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Predmet i područje primjene
1. Ova Direktiva ima za cilj olakšati i potaknuti uvođenje elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine promičući zajedničko korištenje postojeće fizičke infrastrukture i omogućujući učinkovitije postavljanje nove fizičke infrastrukture kako bi trošak uvođenja takvih mreža bio što niži.
2. Ovom Direktivom uspostavljaju se minimalni zahtjevi u vezi s građevinskim radovima i fizičkom infrastrukturom, s ciljem približavanja određenih aspekata zakona i drugih propisa država članica u tim područjima.
3. Države članice mogu zadržati ili uvesti mjere u skladu s pravom Unije koje nadilaze minimalne zahtjeve uspostavljene ovom Direktivom s ciljem uspješnijeg ostvarivanja cilja iz stavka 1.
4. Ako je bilo koja od odredaba ove Direktive protivna odredbi Direktive 2002/21/EZ, Direktive 2002/19/EZ, Direktive 2002/20/EZ, Direktive 2002/22/EZ i Direktive 2002/77/EZ, odgovarajuće odredbe tih direktiva imaju prednost.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Direktive primjenjuju se definicije navedene u Direktivi 2002/21/EZ.
Primjenjuju se i sljedeće definicije:
1.
„mrežni operator” znači poduzetnik koji daje na korištenje ili je ovlašten za davanje na korištenje javne komunikacijske mreže, kao i poduzetnik koji daje na korištenje fizičku infrastrukturu koja je namijenjena pružanju:
(a)
usluga proizvodnje, prijenosa ili distribucije:
i.
plina;
ii.
struje, uključujući javnu rasvjetu;
iii.
grijanja;
iv.
vode, uključujući ispuštanje ili pročišćavanje otpadnih voda i kanalizacije, i sustave odvodnje;
(b)
usluga prijevoza, uključujući željeznicu, ceste, luke i zračne luke;
2.
„fizička infrastruktura” znači bilo koji element mreže koji je namijenjen za smještanje drugih elemenata mreže, a da pritom i sam ne postane aktivni element mreže, poput cijevi, stupova, vodova, kontrolnih soba, zdenaca, ormarića, zgrada ili ulaza u zgrade, antenskih instalacija, tornjeva i stupova; kabeli, uključujući svjetlovodne niti koje se ne koriste, kao i elementi mreže koji se koriste za opskrbu vodom namijenjenom za ljudsku potrošnju, kako je utvrđeno u članku 2. točki 1. Direktive Vijeća 98/83/EZ (13) nisu fizička infrastruktura u smislu ove Direktive;
3.
„elektronička komunikacijska mreža velike brzine” znači elektronička komunikacijska mreža koja omogućuje pružanje usluga širokopojasnog pristupa pri brzinama od najmanje 30 Mbit/s;
4.
„građevinski radovi” znači svaki rezultat izgradnje ili građevinskih radova sagledan u cjelini, a koji je sam po sebi dovoljan za ispunjavanje ekonomske ili tehničke funkcije te podrazumijeva jedan ili više elemenata fizičke infrastrukture;
5.
„tijelo javnog sektora” znači državno, regionalno ili lokalno tijelo, javnopravno tijelo ili udruženje koje se sastoji od jednog ili nekoliko takvih tijela ili jednog ili nekoliko takvih javnopravnih tijela;
6.
„javnopravna tijela” znači tijela koja posjeduju sve od sljedećih značajki:
(a)
uspostavljena su posebno u svrhu zadovoljavanja potreba od općeg interesa, a nisu industrijske ili trgovačke naravi;
(b)
imaju pravnu osobnost; i
(c)
u cijelosti ili većim dijelom ih financira država, regionalna ili lokalna tijela ili druga javnopravna tijela ili su podložna upravljačkom nadzoru od strane tih tijela ili imaju upravni, upraviteljski ili nadzorni odbor, a više od polovice članova tih odbora imenovala je država, regionalna ili lokalna tijela ili druga javnopravna tijela;
7.
„fizička infrastruktura unutar zgrade” znači fizička infrastruktura ili instalacije na lokaciji krajnjeg korisnika, uključujući elemente zajedničkog vlasništva, namijenjene smještanju žičnih i/ili bežičnih pristupnih mreža ako takve pristupne mreže mogu isporučivati elektroničke komunikacijske usluge i povezivati pristupnu točku zgrade sa zaključnom točkom mreže;
8.
„fizička infrastruktura unutar zgrade prilagođena mreži velike brzine” znači fizička infrastruktura unutar zgrade namijenjena smještanju elemenata ili omogućavanju pružanja elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina;
9.
„opsežni radovi na obnovi” znači izgradnja ili građevinski radovi na lokaciji krajnjeg korisnika koji obuhvaćaju strukturne izmjene cijele fizičke infrastrukture unutar zgrade ili njezina značajnog dijela i za koje je potrebna građevinska dozvola;
10.
„dozvola” znači izričita ili prešutna odluka nadležnog tijela nakon svakog postupka u okviru kojega se od poduzetnika zahtijeva da poduzme korake kako bi na zakonit način izvodio gradnju ili građevinske radove;
11.
„pristupna točka” znači fizička točka koja se nalazi unutar ili izvan zgrade te koja je dostupna poduzetnicima koji daju na korištenje ili su ovlašteni za davanje na korištenje javne komunikacijske mreže, pri čemu je omogućena veza s infrastrukturom unutar zgrade prilagođenom mreži velike brzine.
Članak 3.
Pristup postojećoj fizičkoj infrastrukturi
1. Države članice osiguravaju da svaki mrežni operator ima pravo poduzetnicima koji daju na korištenje ili su ovlašteni za davanje na korištenje elektroničkih komunikacijskih mreža ponuditi pristup svojoj fizičkoj infrastrukturi radi postavljanja elemenata brzih elektroničkih komunikacijskih mreža. Na temelju recipročnosti, države članice mogu predvidjeti pravo operatorâ javnih komunikacijskih mreža da ponude pristup svojoj fizičkoj infrastrukturi u svrhu postavljanja mreža koje nisu elektroničke komunikacijske mreže.
2. Države članice osiguravaju da na pisani zahtjev poduzetnika koji daje na korištenje ili je ovlašten za davanje na korištenje javnih komunikacijskih mreža, svaki mrežni operator ima obvezu udovoljiti svim razumnim zahtjevima za pristup njegovoj fizičkoj infrastrukturi pod pravičnim i razumnim uvjetima, uključujući cijenu, radi postavljanja elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina. U tom se pisanom zahtjevu navode elementi projekta za koji se traži pristup, uključujući određeni vremenski okvir.
3. Države članice zahtijevaju da svako odbijanje pristupa bude zasnovano na objektivnim, transparentnim i razmjernim kriterijima, kao što su:
(a)
tehnička prikladnost fizičke infrastrukture u odnosu na koju se zahtijeva pristup za smještanje bilo kojih elemenata elektroničke komunikacijske mreže velike brzine iz stavka 2.;
(b)
dostupnost prostora za smještanje elemenata elektroničke komunikacijske mreže velike brzine iz stavka 2., uključujući buduće potrebe mrežnog operatora za prostorom koje su na odgovarajući način dokazane;
(c)
pitanja sigurnosti i javnog zdravlja;
(d)
cjelovitost i sigurnost svih mreža, a posebno kritične nacionalne infrastrukture;
(e)
rizik ozbiljnih smetnji planiranih elektroničkih komunikacijskih usluga pri pružanju drugih usluga putem iste fizičke infrastrukture;
(f)
dostupnost održivih alternativnih načina veleprodajnog pristupa fizičkoj mrežnoj infrastrukturi koje pruža mrežni operator i koji su prikladni za obavljanje djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina pod uvjetom da je takav pristup ponuđen pod pravičnim i razumnim uvjetima.
Države članice osiguravaju da mrežni operator navede razloge odbijanja u roku od dva mjeseca od dana primitka cjelovitog zahtjeva za pristup.
4. Ako je pristup odbijen ili ako nije postignut dogovor o posebnim uvjetima, uključujući cijenu, u roku od dva mjeseca od dana primitka zahtjeva za pristup, države članice osiguravaju da bilo koja stranka ima pravo uputiti to pitanje nadležnom nacionalnom tijelu za rješavanje sporova.
5. Države članice zahtijevaju da nacionalno tijelo za rješavanje sporova iz stavka 4. donese, vodeći u potpunosti računa o načelu proporcionalnosti, obvezujuću odluku o rješavanju spora pokrenutog na temelju stavka 4. uključujući utvrđivanje pravičnih i razumnih uvjeta te uključujući, prema potrebi, cijene.
Nacionalno tijelo za rješavanje sporova rješava spor u najkraćem mogućem roku, a u svakom slučaju u roku od četiri mjeseca od dana primitka cjelovitog zahtjeva, osim u iznimnim okolnostima, ne dovodeći u pitanje mogućnost bilo koje stranke da se vezano za konkretni slučaj obrati sudu.
Ako se spor odnosi na pristup infrastrukturi pružatelja usluga elektroničke komunikacijske mreže, a nacionalno tijelo za rješavanje sporova je nacionalno regulatorno tijelo, ono prema potrebi uzima u obzir ciljeve utvrđene u članku 8. Direktive 2002/21/EZ. Svaka cijena koju odredi tijelo za rješavanje sporova osigurava da davatelj pristupa ima pravičnu mogućnost naknade troškova i uzima u obzir utjecaj zatraženog pristupa na poslovni plan davatelja pristupa, uključujući ulaganja mrežnog operatora od kojega se zahtijeva pristup, a posebno ulaganja u fizičku infrastrukturu korištenu za pružanje elektroničkih komunikacijskih usluga velikih brzina.
6. Ovim člankom ne dovodi se u pitanje pravo vlasništva vlasnika fizičke infrastrukture u slučajevima kada mrežni operator nije vlasnik ni pravo vlasništva bilo koje treće osobe, kao što su vlasnici zemljišta i vlasnici privatne imovine.
Članak 4.
Transparentnost u vezi s fizičkom infrastrukturom
1. Države članice osiguravaju da, radi zahtijevanja pristupa fizičkoj infrastrukturi u skladu s člankom 3. stavkom 2., svaki poduzetnik koji daje na korištenje ili je ovlašten za davanje na korištenje javnih komunikacijskih mreža ima pravo pristupa, na temelju zahtjeva, sljedećim osnovnim informacijama u vezi s postojećom fizičkom infrastrukturom bilo kojeg mrežnog operatora:
(a)
lokacija i trasa;
(b)
vrsta i sadašnje korištenje infrastrukture; i
(c)
kontaktna točka.
Države članice osiguravaju da poduzetnik koji zahtijeva pristup navede područje na kojem namjerava postaviti elemente elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina.
Države članice mogu odobriti ograničavanje pristupa osnovnim informacijama samo ako je to neophodno s obzirom na sigurnost mreža i njihovu cjelovitost, nacionalnu sigurnost, javno zdravlje ili zaštitu, povjerljivost ili operativne i poslovne tajne.
2. Države članice mogu zahtijevati od svakog tijela javnog sektora koje po prirodi zadaća koje obavlja u elektroničkom obliku drži sastavnice osnovnih informacija iz stavka 1. u vezi s fizičkom infrastrukturom mrežnog operatora, da iste, prije 1. siječnja 2017., stavi na raspolaganje putem jedinstvene informacijske točke koristeći se elektroničkim sredstvima, a države članice zahtijevaju od tih tijela javnog sektora da sastavnice osnovnih informacija na temelju zahtjeva stave na raspolaganje poduzetnicima koji daju na korištenje ili su ovlašteni za davanje na korištenje javne komunikacijske mreže, ne dovodeći u pitanje ograničenja na temelju stavka 1. Svako ažuriranje tih informacija i svaka nova sastavnica osnovnih informacija iz stavka 1. koje zaprimi tijelo javnog sektora stavljaju se na raspolaganje jedinstvenoj informacijskoj točki u roku od dva mjeseca od primitka. To se razdoblje može produljiti za najviše jedan mjesec, u slučaju kada je to potrebno da bi se zajamčila pouzdanost pruženih informacija.
3. Osnovne informacije koje su stavljene na raspolaganje jedinstvenoj informacijskoj točki u skladu sa stavkom 2. dostupne su bez odgađanja putem jedinstvene informacijske točke, u elektroničkom obliku i pod razmjernim, nediskriminirajućim i transparentnim uvjetima. Države članice osiguravaju da se na temelju ovog stavka, do 1. siječnja 2017., putem jedinstvene informacijske točke, omogući pristup osnovnim informacijama.
4. U slučaju kada osnovne informacije iz stavka 1. nisu dostupne putem jedinstvene informacijske točke, države članice zahtijevaju od mrežnih operatora da omoguće pristup tim informacijama na poseban pisani zahtjev poduzetnika koji daje na korištenje ili je ovlašten za davanje na korištenje javne komunikacijske mreže. U takvom zahtjevu navodi se područje na kojem se namjeravaju postaviti elementi elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina. Pristup informacijama odobrava se u roku od dva mjeseca od dana primitka pisanog zahtjeva pod razmjernim, nediskriminirajućim i transparentnim uvjetima, ne dovodeći u pitanje ograničenja na temelju stavka 1.
5. Na poseban pisani zahtjev poduzetnika koji daje na korištenje ili je ovlašten za davanje na korištenje javne komunikacijske mreže, države članice zahtijevaju od mrežnih operatora da udovolje razumnim zahtjevima za preglede na licu mjesta određenih elemenata njihove fizičke infrastrukture. U takvom se zahtjevu navode elementi dotične mreže radi postavljanja elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina. Pregledi određenih elemenata mreže na licu mjesta odobravaju se pod razmjernim, nediskriminirajućim i transparentnim uvjetima u roku od mjesec dana od dana primitka pisanog zahtjeva, ne dovodeći u pitanje ograničenja na temelju stavka 1.
6. Države članice osiguravaju da, u slučaju spora u vezi s pravima i obvezama predviđenima ovim člankom, svaka stranka ima pravo spor iznijeti pred nacionalno tijelo za rješavanje sporova. Nacionalno tijelo za rješavanje sporova donosi, vodeći u potpunosti računa o načelu proporcionalnosti, obvezujuću odluku o rješavanju spora u najkraćem mogućem roku, a u svakom slučaju u roku od dva mjeseca, osim u iznimnim okolnostima, ne dovodeći u pitanje mogućnost bilo koje stranke da se vezano za konkretni slučaj obrati sudu.
7. Države članice mogu propisati izuzeća od obveza predviđenih u stavcima od 1. do 5. u slučaju da postoji fizička infrastruktura koja se ne smatra tehnički prikladnom za postavljanje elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina ili u slučaju kritične nacionalne infrastrukture. Takva izuzeća moraju biti odgovarajuće obrazložena. Zainteresiranim strankama daje se prilika da u razumnom roku dostave komentare na nacrt izuzećâ. O svakom takvom izuzeću obavješćuje se Komisiju.
8. Države članice osiguravaju da poduzetnici koji daju na korištenje ili su ovlašteni za davanje na korištenje javne komunikacijske mreže i koji ostvaruju pristup informacijama na temelju ovog članka poduzimaju odgovarajuće mjere kako bi se osiguralo poštovanje povjerljivosti te operativnih i poslovnih tajni.
Članak 5.
Koordiniranje građevinskih radova
1. Države članice osiguravaju da svaki mrežni operator ima pravo sklapati ugovore o koordiniranju građevinskih radova s poduzetnicima koji daju na korištenje ili su ovlašteni za davanje na korištenje elektroničkih komunikacijskih mreža radi postavljanja elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina.
2. Države članice osiguravaju da svaki mrežni operator koji izravno ili neizravno izvodi građevinske radove u potpunosti ili djelomično financirane javnim sredstvima udovolji svakom razumnom zahtjevu za koordiniranje građevinskih radova na transparentnoj i nediskriminirajućoj osnovi koji su podnijeli poduzetnici koji daju na korištenje ili su ovlašteni za davanje na korištenje elektroničkih komunikacijskih mreža radi postavljanja elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina. Tom će se zahtjevu udovoljiti pod uvjetom da:
(a)
to ne povlači za sobom bilo kakve dodatne troškove, uključujući i zbog dodatnih kašnjenja prvotno planiranih građevinskih radova
(b)
to ne sprječava nadzor nad koordiniranjem radova; i
(c)
je zahtjev za koordiniranje podnesen što je prije moguće, a u svakom slučaju najmanje mjesec dana prije podnošenja konačnog projekta nadležnim tijelima radi izdavanja dozvole.
Države članice mogu propisati pravila o raspodjeli troškova povezanih s koordiniranjem građevinskih radova.
3. Ako se sporazum o koordiniranju građevinskih radova na temelju stavka 2. ne postigne u roku od mjeseca dana od dana primitka formalnog zahtjeva za pregovore, države članice osiguravaju da stranke imaju pravo to pitanje iznijeti pred nadležno nacionalno tijelo za rješavanje sporova.
4. Države članice osiguravaju da nacionalno tijelo za rješavanje sporova iz stavka 3. donese, vodeći u potpunosti računa o načelu proporcionalnosti, odluku o rješavanju spora pokrenutog na temelju stavka 3., uključujući određivanje pravičnih i nediskriminirajućih uvjeta i naknada, prema potrebi.
Nacionalno tijelo za rješavanje sporova rješava spor u najkraćem mogućem roku, a u svakom slučaju u roku od dva mjeseca od dana primitka cjelovitog zahtjeva, osim u iznimnim okolnostima, ne dovodeći u pitanje mogućnost bilo koje stranke da se vezano za konkretni slučaj obrati sudu.
5. Države članice mogu propisati izuzeća od obveza predviđenih u ovom članku za građevinske radove manje važnosti, primjerice u smislu vrijednosti, opsega ili trajanja, ili u slučaju kritične nacionalne infrastrukture. Takva izuzeća moraju biti odgovarajuće obrazložena. Zainteresirane stranke imaju priliku u razumnom roku dati komentare na nacrt izuzećâ. O svakom takvom izuzeću obavješćuje se Komisiju.
Članak 6.
Transparentnost u vezi s planiranim građevinskim radovima
1. Kako bi se u pregovorima dogovorili ugovori o koordiniranju građevinskih radova iz članka 5., države članice zahtijevaju od svakog mrežnog operatora da na poseban pisani zahtjev poduzetnika koji daje na korištenje ili je ovlašten za davanje na korištenje javne komunikacijske mreže stave na raspolaganje sljedeće osnovne informacije u vezi s tekućim ili planiranim građevinskim radovima koji se odnose na njegovu fizičku infrastrukturu za koje je izdana dozvola ili je postupak izdavanja dozvole u tijeku ili se prvo podnošenje zahtjeva nadležnim tijelima za izdavanje dozvole predviđa u sljedećih šest mjeseci:
(a)
lokacija i vrsta radova;
(b)
uključeni elementi mreže;
(c)
procijenjeni datum početka radova i njihovo trajanje; i
(d)
kontaktna točka.
U zahtjevu poduzetnika koji daje na korištenje ili je ovlašten za davanje na korištenje javne komunikacijske mreže navodi se područje na kojem se namjeravaju postaviti elementi elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina. U roku od dva tjedna od dana primitka pisanog zahtjeva, mrežni operatori moraju pružiti tražene informacije pod razmjernim, nediskriminirajućim i transparentnim uvjetima. Države članice mogu dopustiti ograničavanje pristupa osnovnim informacijama samo ako se to smatra nužnim s obzirom na sigurnost mreža i njihovu cjelovitost, nacionalnu sigurnost, javno zdravlje ili sigurnost, povjerljivost ili operativne i poslovne tajne.
2. Mrežni operator može odbiti zahtjev na temelju stavka 1.:
(a)
ako je tražene informacije učinio javno dostupnima u elektroničkom obliku; ili
(b)
ako je pristup tim informacijama osiguran putem jedinstvene informacijske točke.
3. Države članice osiguravaju da svaki mrežni operator putem jedinstvene informacijske točke stavlja na raspolaganje osnovne informacije iz stavka 1.
4. Države članice osiguravaju da, u slučaju spora u vezi s pravima i obvezama predviđenima ovim člankom, svaka stranka ima pravo uputiti spor nacionalnom tijelu za rješavanje sporova. Nacionalno tijelo za rješavanje sporova donosi, vodeći u potpunosti računa o načelu proporcionalnosti, obvezujuću odluku o rješavanju spora u najkraćem mogućem roku, a u svakom slučaju u roku od dva mjeseca, osim u iznimnim okolnostima, ne dovodeći u pitanje mogućnost bilo koje stranke da se vezano za konkretni slučaj obrati sudu.
5. Države članice mogu propisati izuzeća od obveza predviđenih ovim člankom za građevinske radove male vrijednosti ili u slučaju kritične nacionalne infrastrukture. Takve izuzeća moraju biti odgovarajuće obrazložena. Zainteresiranim strankama daje se prilika da u razumnom roku dostave komentare na nacrt izuzećâ. O svakom takvom izuzeću obavješćuje se Komisiju.
Članak 7.
Postupak izdavanja dozvola
1. Države članice osiguravaju da sve relevantne informacije o uvjetima i postupcima koji se primjenjuju kod izdavanja dozvola za građevinske radove koje je potrebno poduzeti radi postavljanja elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina, uključujući sve informacije o izuzećima koja se primjenjuju na te elemente u vezi s nekim ili svim dozvolama propisanima prema nacionalnom pravu, budu dostupne putem jedinstvene informacijske točke.
2. Države članice mogu propisati pravo svakog poduzetnika koji daje na korištenje ili je ovlašten za davanje na korištenje javne elektroničke komunikacijske mreže da podnese, putem jedinstvene informacijske točke koristeći se elektroničkim sredstvima, zahtjeve za potrebne dozvole za građevinske radove koji su potrebni radi postavljanja elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina.
3. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da nadležna tijela izdaju ili odbiju izdati dozvole u roku od četiri mjeseca od dana primitka cjelokupnog zahtjeva za dozvolu, ne dovodeći u pitanje druge posebne rokove ili obveze utvrđene radi ispravnog vođenja postupka koji se primjenjuje na postupak izdavanja dozvola u skladu s nacionalnim pravom ili pravom Unije ili žalbenih postupaka. Države članice mogu propisati da se, iznimno, u odgovarajuće opravdanim slučajevima taj rok može produljiti. Svako produljenje mora biti najkraće moguće kako bi se izdala ili odbila izdati dozvola. Svako odbijanje mora se propisno obrazložiti na temelju objektivnih, transparentnih, nediskriminirajućih i razmjernih mjerila.
4. Države članice mogu osigurati da svaki poduzetnik koji daje na korištenje ili je ovlašten za davanje na korištenje javnih komunikacijskih mreža i koji je pretrpio štetu kao posljedicu nepoštovanja rokova primjenjivih prema stavku 3. ima pravo na naknadu pretrpljene štete u skladu s nacionalnim pravom.
Članak 8.
Fizička infrastruktura unutar zgrade
1. Države članice osiguravaju da sve novoizgrađene zgrade na lokaciji krajnjeg korisnika, uključujući njihove elemente u zajedničkom vlasništvu, a za koje su zahtjevi za građevinske dozvole podneseni nakon 31. prosinca 2016., budu opremljene fizičkom infrastrukturom unutar zgrade prilagođenom mreži velike brzine sve do zaključnih točaka mreže. Ista se obveza primjenjuje i u slučaju opsežnih radova na obnovi za koje su zahtjevi za građevinske dozvole podneseni nakon 31. prosinca 2016.
2. Države članice osiguravaju da sve novoizgrađene višestambene zgrade, za koje su zahtjevi za građevinske dozvole podneseni nakon 31. prosinca 2016., budu opremljene pristupnom točkom. Ista se obveza primjenjuje i u slučaju opsežnih radova na obnovi u vezi s višestambenim zgradama za koje su zahtjevi za građevinske dozvole podneseni nakon 31. prosinca 2016.
3. Zgrade koje su opremljene u skladu s ovim člankom ispunjavaju uvjete za dobivanje dobrovoljne oznake „pripremljeno za širokopojasni pristup internetu” u državama članicama koje su odabrale uvesti takvu oznaku.
4. Države članice mogu propisati izuzeća od obveza utvrđenih u stavcima 1. i 2. za kategorije zgrada, osobito zgrada s jedinstvenim stambenim prostorom, ili opsežnih radova na obnovi u slučajevima u kojima je ispunjavanje tih obveza nerazmjerno, primjerice u smislu troškova individualnih vlasnika ili etažnih vlasnika ili u smislu vrsta zgrada, poput posebnih kategorija spomenika, povijesnih zgrada, kuća za odmor, vojnih zgrada ili drugih zgrada koje se koriste za potrebe nacionalne sigurnosti. Takva izuzeća moraju biti odgovarajuće obrazložena. Zainteresirane stranke imaju priliku u razumnom roku dati komentare na nacrt izuzećâ. O svakom takvom izuzeću obavješćuje se Komisiju.
Članak 9.
Pristup fizičkoj infrastrukturi unutar zgrade
1. Države članice osiguravaju da, podložno prvom podstavku stavka 3., svaki pružatelj usluge javne komunikacijske mreže ima pravo o svom trošku uvesti svoju mrežu do pristupne točke.
2. Države članice osiguravaju da, podložno stavku 3. prvom podstavku, svaki pružatelj usluge javne komunikacijske mreže ima pravo pristupiti bilo kojoj postojećoj fizičkoj infrastrukturi unutar zgrade radi postavljanja elektroničke komunikacijske mreže velike brzine ako je udvostručavanje tehnički neizvedivo ili ekonomski neučinkovito.
3. Države članice osiguravaju da svaki nositelj prava korištenja pristupne točke i fizičke infrastrukture unutar zgrade udovolji svim razumnim zahtjevima za pristup podnesenima od strane pružateljâ usluga javne komunikacijske mreže pod pravičnim i nediskriminirajućim uvjetima, prema potrebi uključujući cijenu.
Ako se sporazum o pristupu iz stavka 1. ili stavka 2. ne postigne u roku od dva mjeseca od dana primitka formalnog zahtjeva za pristup, države članice osiguravaju da stranke imaju pravo to pitanje iznijeti pred nadležno nacionalno tijelo za rješavanje sporova kako bi se procijenila usklađenost sa zahtjevima predviđenima u tim stavcima. Nacionalno tijelo za rješavanje sporova donosi, vodeći u potpunosti računa o načelu proporcionalnosti, obvezujuću odluku o rješavanju spora u najkraćem mogućem roku, a u svakom slučaju u roku od dva mjeseca, osim u iznimnim slučajevima, ne dovodeći u pitanje mogućnost bilo koje stranke da se vezano za konkretni slučaj obrati sudu.
4. Države članice mogu odobriti izuzeća od stavaka od 1. do 3. za zgrade u kojima je pristup postojećoj mreži koja završava na lokaciji krajnjeg korisnika i koja je prikladna za pružanje usluga elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina osiguran pod objektivnim, transparentnim, razmjernim i nediskriminirajućim uvjetima.
5. U nedostatku dostupne infrastrukture unutar zgrade prilagođene mreži velike brzine, države članice osiguravaju da svaki pružatelj usluga javne komunikacijske mreže ima pravo završiti svoju mrežu u prostorijama pretplatnika, uz suglasnost pretplatnika, pod uvjetom da se pritom na najmanju moguću mjeru svede utjecaj na privatnu imovinu trećih osoba.
6. Ovim se člankom ne dovodi u pitanje pravo vlasništva vlasnika pristupne točke ili fizičke infrastrukture unutar zgrade u slučaju kada nositelj prava korištenja te infrastrukture ili pristupne točke nije njihov vlasnik ni pravo vlasništva bilo kojih trećih osoba, kao što su vlasnici zemljišta i vlasnici zgrada.
Države članice mogu utvrditi pravila o primjerenoj financijskoj naknadi osobama koje trpe štetu zbog izvršavanja prava predviđenih ovim člankom.
Članak 10.
Nadležna tijela
1. Države članice osiguravaju da svaku od zadaća dodijeljenih nacionalnom tijelu za rješavanje sporova obavlja jedno ili više nadležnih tijela.
2. Nacionalno tijelo za rješavanje sporova koje imenuju države članice na temelju stavka 1. pravno je odvojeno od bilo kojeg mrežnog operatera i funkcionalno neovisno o njemu. Države članice mogu nacionalnom tijelu za rješavanje sporova odobriti zaračunavanje naknada za pokriće troškova obavljanja njemu dodijeljenih zadaća.
3. Države članice zahtijevaju da sve stranke u potpunosti surađuju s nacionalnim tijelom za rješavanje sporova.
4. Države članice imenuju jedno ili više nadležnih tijela na nacionalnoj, regionalnoj ili lokalnoj razini za obavljanje funkcije jedinstvene informacijske točke iz članaka 4., 6. i 7. Kako bi se pokrili troškovi obavljanja tih funkcija, države članice mogu omogućiti zaračunavanje naknada za korištenje jedinstvenih informacijskih točaka.
5. Države članice do 1. srpnja 2016. obavješćuju Komisiju o identitetu svakog tijela koje je u skladu s ovim člankom nadležno za obavljanje funkcije prema ovoj Direktivi i o svakoj njegovoj izmjeni, prije nego što to imenovanje ili izmjena stupe na snagu.
6. Protiv svih odluka koje donese bilo koje nadležno tijelo iz ovog članka može se, u skladu s nacionalnim pravom, podnijeti žalba sudu.
Članak 11.
Sankcije
Države članice utvrđuju pravila o sankcijama koje se primjenjuju u slučaju kršenja nacionalnih mjera usvojenih na temelju ove Direktive i poduzimaju sve potrebne mjere kako bi se osigurala njihova provedba. Propisane sankcije moraju biti primjerene, djelotvorne, razmjerne i odvraćajuće.
Članak 12.
Preispitivanje
Komisija do 1. srpnja 2018. dostavlja Europskom parlamentu i Vijeću izvješće o provedbi ove Direktive. Izvješće uključuje sažetak o utjecaju mjera predviđenih ovom Direktivom i procjenu napretka u ostvarivanju njezinih ciljeva, uključujući i to bi li i na koji način Direktiva mogla dalje doprinositi ostvarivanju ambicioznijih ciljeva širokopojasnog pristupa od onih utvrđenih u Digitalnoj agendi.
Članak 13.
Prenošenje
Države članice do 1. siječnja 2016. donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom. One o tome obavješćuju Komisiju.
One primjenjuju te mjere od 1. srpnja 2016.
Kada države članice donose ove mjere, te mjere sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se prilikom njihove službene objave na nju upućuje. Načine tog upućivanja određuju države članice.
Članak 14.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 15.
Adresati
Ova Direktiva upućena je državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 15. svibnja 2014.