EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) 2015/479
af 11. marts 2015
om fælles ordninger for udførsel
(kodifikation)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets forordning (EF) nr. 1061/2009 (3) er blevet ændret væsentligt (4). Forordningen bør af klarheds- og rationaliseringshensyn kodificeres.
(2)
Den fælles handelspolitik bør bygge på ensartede principper.
(3)
Der bør fastlægges fælles ordninger for udførsel fra Unionen.
(4)
I samtlige medlemsstater er udførslen næsten fuldstændig liberaliseret. Det er derfor muligt på EU-plan at fastholde det princip, at udførslen af varer til tredjelande ikke er undergivet kvantitative restriktioner, med forbehold af de i denne forordning fastsatte undtagelser og uden, at foranstaltninger, som medlemsstaterne kan træffe i henhold til traktaten, berøres heraf.
(5)
Kommissionen bør underrettes, når en medlemsstat som følge af en usædvanlig markedsudvikling er af den opfattelse, at beskyttelsesforanstaltninger kunne være påkrævet.
(6)
Det er af væsentlig betydning på EU-plan, navnlig på basis af disse oplysninger, at undersøge betingelserne for og udviklingen i udførslen, samt de forskellige økonomiske og handelsmæssige forhold og eventuelt de påkrævede foranstaltninger.
(7)
Det kan på grundlag af denne undersøgelse vise sig nødvendigt, at Unionen kontrollerer udførslen af visse varer eller af forsigtighedshensyn træffer foreløbige foranstaltninger mod uventede metoder.
(8)
De af hensyn til Unionens interesser nødvendige beskyttelsesforanstaltninger bør fastlægges under overholdelse af bestående internationale forpligtelser.
(9)
Det er nødvendigt at sætte medlemsstater, som er bundet af internationale forpligtelser til i tilfælde af faktiske eller potentielle forsyningsvanskeligheder at indføre en ordning for fordeling af olieprodukter mellem de kontraherende parter, i stand til over for tredjelande at indfri deres forpligtelser på dette område, uden at dette berører EU-bestemmelser, som er vedtaget i samme øjemed. Denne bemyndigelse bør gælde, indtil Europa-Parlamentet og Rådet træffer passende foranstaltninger som følge af de forpligtelser, Unionen eller alle medlemsstaterne har indgået.
(10)
Denne forordning bør omfatte alle varer, såvel industrivarer som landbrugsvarer. Den bør anvendes som supplement til bestemmelserne om de fælles markedsordninger for landbrugsvarer og til de særlige bestemmelser, der er vedtaget i henhold til traktatens artikel 352, og som finder anvendelse på varer, der fremstilles ved forarbejdning af landbrugsvarer. Det bør dog undgås, at bestemmelserne i denne forordning overlapper de førnævnte bestemmelser og særlig disses beskyttelsesklausuler.
(11)
Gennemførelsen af denne forordning kræver ensartede betingelser for vedtagelse af beskyttelsesforanstaltninger. Disse foranstaltninger bør vedtages af Kommissionen i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (5) -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
HOVEDPRINCIP
Artikel 1
Udførslen af varer fra Unionen til tredjelande er fri, dvs. ikke undergivet kvantitative restriktioner bortset fra sådanne, der anvendes i overensstemmelse med denne forordning.
KAPITEL II
UNIONENS INFORMATIONS- OG KONSULTATIONSPROCEDURE
Artikel 2
Er en medlemsstat som følge af en usædvanlig markedsudvikling af den opfattelse, at beskyttelsesforanstaltninger i henhold til kapitel III måtte være nødvendige, giver den meddelelse herom til Kommissionen, som underretter de øvrige medlemsstater.
Artikel 3
1. Kommissionen bistås af det udvalg for beskyttelsesforanstaltninger, der er nedsat ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/478 (6). Dette udvalg anses for et udvalg som defineret i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 8 i forordning (EU) nr. 182/2011, sammenholdt med dennes artikel 5.
Artikel 4
For at bestemme de økonomiske og handelsmæssige forhold, der gør sig gældende for en given vare kan Kommissionen anmode medlemsstaterne om til den at afgive statistiske oplysninger om markedsudviklingen for denne vare og om med dette for øje at kontrollere udførslen i overensstemmelse med den nationale lovgivning og efter de af Kommissionen angivne nærmere bestemmelser. Medlemsstaterne træffer de nødvendige forholdsregler for at efterkomme Kommissionens henstillinger og meddeler den de ønskede oplysninger. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater.
KAPITEL III
BESKYTTELSESFORANSTALTNINGER
Artikel 5
1. For at forebygge eller afhjælpe en som følge af en mangel på livsvigtige varer opstået krisesituation, og når Unionens interesser nødvendiggør en øjeblikkelig indgriben, kan Kommissionen på begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ under hensyntagen til varernes art og andre særlige forhold ved de pågældende transaktioner gøre udførslen af en vare betinget af fremlæggelse af en udførselstilladelse, der gives efter de nærmere bestemmelser og inden for de begrænsninger, som Kommissionen fastsætter efter undersøgelsesproceduren i artikel 3, stk. 2, eller i hastende tilfælde artikel 3, stk. 3.
2. Europa-Parlamentet, Rådet og medlemsstaterne underrettes om de trufne foranstaltninger. Disse finder anvendelse straks.
3. Foranstaltningerne kan begrænses til visse bestemmelseslande og til udførslen fra visse områder i Unionen. De berører ikke de varer, der er under forsendelse mod Unionens grænse.
4. I de tilfælde, hvor handling fra Kommissionens side er begæret af en medlemsstat, træffer Kommissionen senest fem arbejdsdage efter datoen for modtagelse af begæringen afgørelse i henhold til stk. 1.
5. Når Kommissionen har bragt stk. 1 i anvendelse, skal den inden 12 arbejdsdage efter datoen for ikrafttrædelse af den foranstaltning, den har vedtaget, træffe afgørelse om, hvorvidt der skal vedtages passende foranstaltninger som omhandlet i artikel 6. Såfremt der seks uger efter datoen for foranstaltningens ikrafttrædelse ikke er vedtaget foranstaltninger, betragtes foranstaltningen som tilbagekaldt.
Artikel 6
1. Hvis Unionens interesser kræver det, kan Kommissionen efter undersøgelsesproceduren i artikel 3, stk. 2, træffe passende foranstaltninger med henblik på at:
a)
forebygge eller afhjælpe en som følge af en mangel på livsvigtige varer opstået krisesituation
b)
muliggøre opfyldelsen af de af Unionen eller af alle medlemsstater indgåede internationale forpligtelser, navnlig med hensyn til handelen med basisprodukter.
2. De i stk. 1 omhandlede foranstaltninger kan begrænses til visse bestemmelseslande og til udførslen fra visse områder i Unionen. De berører ikke de varer, der er under forsendelse mod Unionens grænse.
3. Ved indførelsen af kvantitative restriktioner for udførslen skal der særligt tages hensyn til:
a)
omfanget af de før ikrafttrædelsen af en beskyttelsesforanstaltning ifølge nærværende kapitel på normale betingelser indgåede kontrakter, som den pågældende medlemsstat har underrettet Kommissionen om i overensstemmelse med sine interne bestemmelser
b)
behovet for, at opnåelsen af det med indførelsen af kvantitative restriktioner tilstræbte mål ikke bringes i fare.
Artikel 7
1. I det tidsrum, i hvilket der anvendes foranstaltninger, jf. artikel 5 og 6, kan Kommissionen enten på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ:
a)
gennemgå virkningerne af de pågældende foranstaltninger
b)
undersøge, om det fortsat er nødvendigt at opretholde foranstaltningen.
Hvis Kommissionen fortsat anser det for nødvendigt at opretholde foranstaltningen, underrettes medlemsstaterne herom.
2. Er Kommissionen af den opfattelse, at ophævelse eller ændring af foranstaltningerne i medfør af artikel 5 og 6 er påkrævet, bringer den undersøgelsesproceduren i artikel 3, stk. 2, i anvendelse.
KAPITEL IV
OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 8
For de varer, der er opregnet i bilag I, er medlemsstaterne, indtil Europa-Parlamentet og Rådet har vedtaget passende foranstaltninger som følge af de internationale forpligtelser, som Unionen eller alle dens medlemsstater har indgået, bemyndiget til med forbehold af de regler, som Unionen har vedtaget på området, at iværksætte sådanne kriseordninger for indførelse af en fordelingspligt over for tredjelande, som er fastsat i de internationale forpligtelser, der er indgået forud for denne forordnings ikrafttræden.
Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om de foranstaltninger, som de påtænker at indføre. Kommissionen meddeler Rådet og de øvrige medlemsstater de indførte foranstaltninger.
Artikel 9
Kommissionen indarbejder oplysninger om gennemførelsen af denne forordning i sin årlige rapport om anvendelse og gennemførelse af handelsbeskyttelsesforanstaltninger til Europa-Parlamentet og Rådet i medfør af artikel 22a i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 (7).
Artikel 10
Med forbehold af andre af Unionens bestemmelser er denne forordning ikke til hinder for, at medlemsstaterne indfører eller anvender kvantitative restriktioner med hensyn til udførsel, når disse er begrundet i hensynet til den offentlige sædelighed, den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller i beskyttelse af menneskers og dyrs liv og sundhed, planter, nationale skatte af kunstnerisk, historisk eller arkæologisk værdi, eller af industriel og kommerciel ejendomsret.
Artikel 11
Denne forordning er ikke til hinder for anvendelsen af bestemmelserne om de fælles markedsordninger for landbrugsvarer eller af de særlige bestemmelser, der er vedtaget i henhold til traktatens artikel 352, og som finder anvendelse på varer, der fremstilles ved forarbejdning af landbrugsprodukter. Den anvendes som supplement hertil.
Denne forordnings artikel 5 finder dog ikke anvendelse på varer, der henhører under de nævnte bestemmelser, og for hvilke der i EU-ordningen for handelen med tredjelande gives mulighed for at anvende kvantitative restriktioner for udførslen. Artikel 4 finder ikke anvendelse på sådanne varer, for hvilke EU-ordningen for handelen med tredjelande kræver, at der fremlægges en udførselstilladelse eller andet udførselsdokument.
Artikel 12
Forordning (EF) nr. 1061/2009 ophæves.
Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag III.
Artikel 13
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. marts 2015.
UREDBA (EU) 2015/479 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 11. ožujka 2015.
o zajedničkim pravilima za izvoz
(kodificirani tekst)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Uredba Vijeća (EZ) br. 1061/2009 (3) značajno je izmijenjena (4). Radi jasnoće i racionalnosti tu bi Uredbu trebalo kodificirati.
(2)
Zajednička trgovinska politika trebala bi se temeljiti na ujednačenim načelima.
(3)
Trebalo bi utvrditi zajednička pravila za izvoz iz Unije.
(4)
Izvoz je gotovo u potpunosti liberaliziran u svim državama članicama. Moguće je stoga kao načelo Unije prihvatiti da izvoz u treće zemlje ne podliježe nikakvim količinskim ograničenjima, podložno izuzecima predviđenima ovom Uredbom i ne dovodeći u pitanje mjere koje države članice mogu donijeti u skladu s Ugovorom.
(5)
Komisiju bi trebalo obavijestiti ako država članica smatra da bi zaštitne mjere mogle biti potrebne zbog neuobičajenih događanja na tržištu.
(6)
Bitno je da se ispitivanje provede na razini Unije, posebno na temelju takvih informacija, o odredbama i uvjetima izvoza, o izvoznim trendovima, različitim aspektima stanja u gospodarstvu i trgovini i, ako postoje, o mjerama koje treba poduzeti.
(7)
Na temelju tog ispitivanja može postati očigledno da bi Unija trebala provesti nadzor nad određenim izvozom ili da bi trebalo uvesti prijelazne zaštitne mjere kao zaštitu od nepredviđene prakse.
(8)
Zaštitne mjere, potrebne zbog interesa Unije, trebalo bi donositi vodeći računa o postojećim međunarodnim obvezama.
(9)
Potrebno je ovlastiti države članice koje su vezane međunarodnim obvezama kojima se, u slučajevima stvarnih ili mogućih poteškoća u opskrbi, uspostavlja sustav raspodjele naftnih proizvoda između ugovornih stranaka da ispune nastale obveze prema trećim zemljama, ne dovodeći u pitanje odredbe Unije donesene s istim ciljem. To ovlaštenje trebalo bi se primjenjivati sve dok Europski parlament i Vijeće ne donesu odgovarajuće mjere u skladu s obvezama Unije ili svih država članica.
(10)
Ova bi se Uredba trebala primjenjivati na sve proizvode, kako industrijske tako i poljoprivredne. Njezino bi funkcioniranje trebalo biti komplementarno funkcioniranju instrumenata o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta, kao i funkcioniranju posebnih instrumenata usvojenih prema članku 352. Ugovora za prerađene poljoprivredne proizvode. Međutim, moraju se izbjegavati sva preklapanja između odredaba ove Uredbe i odredaba tih instrumenata, posebno njihovih zaštitnih klauzula.
(11)
Za provedbu ove Uredbe potrebni su jedinstveni uvjeti za donošenje zaštitnih mjera. Te bi mjere trebala donijeti Komisija u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (5),
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
TEMELJNO NAČELO
Članak 1.
Izvoz proizvoda iz Unije u treće zemlje slobodan je, to jest, ne podliježe nikakvom količinskom ograničenju, osim ograničenjima koja se primjenjuju u skladu s ovom Uredbom.
POGLAVLJE II.
POSTUPAK OBAVJEŠĆIVANJA I SAVJETOVANJA UNIJE
Članak 2.
Ako, na temelju neuobičajenih događanja na tržištu, država članica smatra da bi mogle biti potrebne zaštitne mjere u smislu poglavlja III., o tome obavješćuje Komisiju, koja o tome obavješćuje druge države članice.
Članak 3.
1. Komisiji pomaže Odbor za zaštitne mjere koji je osnovan Uredbom (EU) 2015/478 Europskog parlamenta i Vijeća (6). Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
3. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 8. Uredbe (EU) br. 182/2011 u vezi s njezinim člankom 5.
Članak 4.
Za potrebe ocjene stanja u gospodarstvu i trgovini u vezi s određenim proizvodom, Komisija može od država članica zatražiti da joj dostave statističke podatke o kretanjima na tržištu za taj proizvod te da s tim ciljem, djelujući u skladu s nacionalnim zakonodavstvom i postupkom koji određuje Komisija, provode nadzor nad izvozom tog proizvoda. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi ispunile zahtjeve Komisije te dostavljaju Komisiji zatražene podatke. Komisija obavješćuje ostale države članice.
POGLAVLJE III.
ZAŠTITNE MJERE
Članak 5.
1. Kako bi spriječila nastanak kritičnog stanja zbog nedostatka osnovnih proizvoda ili kako bi popravila takvo stanje te ako je, radi zaštite interesa Unije, potrebno odmah intervenirati, Komisija, na zahtjev države članice ili na vlastitu inicijativu te vodeći računa o prirodi proizvoda i ostalim posebnim svojstvima predmetnih transakcija, može izvoz proizvoda uvjetovati predočenjem odobrenja za izvoz, čije je izdavanje regulirano odredbama te podliježe ograničenjima koje utvrđuje Komisija u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 3. stavka 2. ili, u hitnim slučajevima, u skladu s člankom 3. stavkom 3.
2. Europski parlament, Vijeće i države članice obavješćuju se o poduzetim mjerama. Te mjere odmah proizvode učinke.
3. Mjere mogu biti ograničene na izvoz u određene zemlje ili na izvoz iz određenih regija Unije. Mjere ne utječu na proizvode koji su na putu prema granici Unije.
4. Ako je država članica već zatražila intervenciju Komisije, Komisija donosi odluku u skladu sa stavkom 1. u roku od najviše pet radnih dana od dana primitka tog zahtjeva.
5. Ako postupa prema stavku 1. ovog članka, Komisija u roku od najviše 12 radnih dana od dana stupanja na snagu mjere koju je donijela odlučuje hoće li donijeti odgovarajuće mjere kako je predviđeno člankom 6. Ako po isteku šest tjedana od stupanja na snagu mjere niti jedna mjera nije donesena, smatra se da je dotična mjera opozvana.
Članak 6.
1. Ako to zahtijevaju interesi Unije, Komisija može djelujući u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 3. stavka 2. donijeti odgovarajuće mjere:
(a)
s ciljem sprečavanja nastanka kritičnog stanja na tržištu zbog nedostatka osnovnih proizvoda, ili popravljanja tog stanja;
(b)
s ciljem omogućavanja izvršenja međunarodnih obveza preuzetih od strane Unije ili svih država članica, posebno onih koje se odnose na trgovinu primarnih proizvoda.
2. Mjere iz stavka 1. mogu se ograničiti na izvoz u pojedine zemlje ili na izvoz iz određenih regija Unije. Mjere nemaju utjecaja na proizvode koji su na putu prema granici Unije.
3. Ako se uvode količinska ograničenja izvoza, posebno se vodi računa o:
(a)
obujmu robe koja se izvozi sukladno ugovorima sklopljenim prema uobičajenim odredbama i uvjetima prije stupanja na snagu zaštitne mjere u smislu ovog poglavlja i o kojima je dotična država članica obavijestila Komisiju u skladu sa svojim nacionalnim zakonodavstvom; i
(b)
potrebi da se izbjegne ugrožavanje postizanja cilja zbog kojeg su količinska ograničenja uvedena.
Članak 7.
1. Dok je na snazi neka mjera iz članaka 5. i 6., Komisija može, na zahtjev države članice ili na vlastitu inicijativu:
(a)
ispitati učinke mjere;
(b)
utvrditi je li primjena mjere još uvijek potrebna.
Ako Komisija smatra da je primjena mjere još uvijek potrebna, o tome obavješćuje države članice.
2. Ako smatra da bi neku mjeru iz članka 5. ili 6. trebalo opozvati ili izmijeniti, Komisija djeluje u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 3. stavka 2.
POGLAVLJE IV.
PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 8.
U pogledu proizvoda iz Priloga I., dok Europski parlament i Vijeće ne donesu odgovarajuće mjere u skladu s međunarodnim obvezama Unije ili svih država članica, državama članicama dopušteno je provoditi, ne dovodeći u pitanje pravila koja je Unija donijela u tom području, sustave dijeljenja u izvanrednim okolnostima koji uvode obvezu dijeljenja prema trećim zemljama, a koji su predviđeni međunarodnim obvezama preuzetim prije stupanja na snagu ove Uredbe.
Države članice obavješćuju Komisiju o mjerama koje namjeravaju usvojiti. Komisija priopćuje usvojene mjere Vijeću i drugim državama članicama.
Članak 9.
Komisija uključuje podatke o provedbi ove Uredbe u svoje godišnje izvješće o primjeni i provedbi mjera trgovinske zaštite koje podnosi Europskom parlamentu i Vijeću u skladu s člankom 22.a Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 (7).
Članak 10.
Ne dovodeći u pitanje druge odredbe Unije, ova Uredba ne sprečava donošenje ili primjenu, od strane države članice, količinskih ograničenja izvoza zbog razloga javnog morala, javnog poretka ili javne sigurnosti, ili zaštite zdravlja i života ljudi, životinja i biljaka, nacionalnog blaga koje ima umjetničke, povijesne ili arheološke vrijednosti ili industrijskog i trgovačkog vlasništva.
Članak 11.
Ova Uredba ne dovodi u pitanje funkcioniranje instrumenata o osnivanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta, ili posebnih instrumenata usvojenih prema članku 352. Ugovora za prerađene poljoprivredne proizvode. Ona funkcionira tako da nadopunjuje te instrumente.
Međutim, u slučaju proizvoda obuhvaćenih tim instrumentima, članak 5. ove Uredbe ne primjenjuje se na one proizvode u pogledu kojih pravila Unije o trgovini s trećim zemljama predviđaju primjenu izvoznih količinskih ograničenja. Članak 4. ne primjenjuje se na one proizvode u pogledu kojih ta pravila zahtijevaju predočenje dozvole ili neke druge isprave o izvozu.
Članak 12.
Uredba (EZ) br. 1061/2009 stavlja se izvan snage.
Upućivanja na Uredbu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom iz Priloga III.
Članak 13.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 11. ožujka 2015.