EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 662/2014
af 15. maj 2014
om ændring af forordning (EU) nr. 525/2013 for så vidt angår den tekniske gennemførelse af Kyotoprotokollen til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den 8. december 2012 under den 8. samling vedtog partskonferencen under De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (»UNFCCC«), der tjener som møde for parterne i Kyotoprotokollen, Doha-ændringen om Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode, der starter den 1. januar 2013 og slutter den 31. december 2020 (herefter »Doha-ændringen«).
(2)
Artikel 4 i Kyotoprotokollen fastsætter, at parterne har mulighed for at opfylde deres forpligtelser efter artikel 3 i Kyotoprotokollen i fællesskab. På tidspunktet for vedtagelsen af Doha-ændringen erklærede Unionen og dens medlemsstater sammen med Kroatien og Island, at de kvantitative emissionsbegrænsnings- og reduktionsforpligtelser for Unionen, dens medlemsstater, Kroatien og Island for så vidt angår Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode er baseret på den opfattelse, at disse vil blive opfyldt i fællesskab i overensstemmelse med artikel 4 i Kyotoprotokollen. Denne erklæring fremgår af konferencens rapport og blev godkendt af Rådet den 17. december 2012.
(3)
Ifølge Kyotoprotokollen skal parter, som har indgået en aftale om at opfylde deres forpligtelser efter artikel 3 i Kyotoprotokollen i fællesskab, i aftalen herom fastsætte det respektive emissionsniveau, der tildeles hver af dem. Ifølge Kyotoprotokollen skal parterne i en aftale om fælles opfyldelse meddele UNFCCC's sekretariat vilkårene i aftalen på datoen for deponeringen af deres acceptinstrumenter.
(4)
Indgåelsen af Doha-ændringen, gennemførelsen af tilhørende beslutninger truffet af partskonferencen under UNFCCC, der tjener som møde for parterne i Kyotoprotokollen, og en aftale om fælles opfyldelse forudsætter, at der fastlægges regler for at sikre den tekniske gennemførelse af Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode i Unionen, herunder overgangen fra første til anden forpligtelsesperiode, for at muliggøre en effektiv aftale om fælles opfyldelse og for at sikre tilpasning til Unionens emissionshandelssystem (herefter »EU ETS«), der blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (3) og Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 406/2009/EF (4).
(5)
I Kyotoprotokollens første forpligtelsesperiode blev de internationalt aftalte krav til regnskabsføring og forvaltning af emissioner og enheder og Unionens og dens medlemsstaters fælles opfyldelse gennemført i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 280/2004/EF (5), Kommissionens forordning (EF) nr. 2216/2004 (6) og Kommissionens forordning (EU) nr. 920/2010 (7). Forordning (EF) nr. 2216/2004 og (EU) nr. 920/2010 er erstattet af Kommissionens forordning (EU) nr. 389/2013 (8), som indeholder bestemmelser om administration af enheder i forbindelse med gennemførelsen og anvendelsen af EU ETS, og beslutning nr. 406/2009/EF. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 525/2013 (9), der blev vedtaget for nylig, og som ophævede og trådte i stedet for beslutning nr. 280/2004/EF, indeholder ikke det retsgrundlag, der ville sætte Kommissionen i stand til at vedtage de nødvendige tekniske gennemførelsesregler for Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode i overensstemmelse med Doha-ændringens betingelser, beslutningerne truffet af partskonferencen under UNFCCC, der tjener som møde for parterne i Kyotoprotokollen, og en aftale om fælles opfyldelse.
(6)
Hvis en medlemsstat er alvorligt belastet af en specifik og usædvanlig situation, herunder uoverensstemmelser i bogføringen med hensyn til at bringe gennemførelsen af Unionens lovgivning på linje med de bestemmelser, der er vedtaget inden for rammerne af Kyotoprotokollen, uden at dette berører opfyldelsen af medlemsstatens forpligtelser i henhold til beslutning nr. 406/2009/EF, bør Kommissionen med forbehold af disponible enheder ved udgangen af Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode vedtage foranstaltninger til at imødegå denne situation ved hjælp af en overførsel af godkendte emissionsreduktioner (CER'er), emissionsreduktionsenheder (ERU'er) eller tildelte emissionsenheder (AAU'er) fra EU-registret til den pågældende medlemsstats register.
(7)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af artikel 10, stk. 7, i forordning (EU) nr. 525/2013 bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (10).
(8)
Beslutning 1/CMP.8 fra partskonferencen under UNFCCC, der tjener som møde for parterne i Kyotoprotokollen (beslutning 1/CMP.8), ændrer reglerne for fastsættelse af betingelserne for deltagelse i de fleksible mekanismer i Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode. Den fastsætter også lofter for fremførsel af enheder fra første til anden forpligtelsesperiode og indeholder et krav om, at hver part skal oprette en konto for den foregående periodes overskud. Endvidere fastsættes det i beslutningen, at der lægges en afgift på 2 % på indtægterne fra de første internationale overførsler af AAU'er og på udstedelsen af ERU'er til fælles gennemførelse af projekter umiddelbart efter konvertering til ERU'er af AAU'er eller af optagsenheder (RMU'er), som parter tidligere var i besiddelse af. Yderligere regler for gennemførelsen af Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode er i øjeblikket under forhandling.
(9)
I de delegerede retsakter, der skal vedtages i henhold til denne forordning, bør Kommissionen fastsætte en clearingproces ved udgangen af Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode, hvorved eventuelle nettooverførsler af de årlige emissionstildelinger i overensstemmelse med beslutning nr. 406/2009/EF og eventuelle nettooverførsler af kvoter med tredjelande, der deltager i EU ETS og ikke er parter i en aftale om fælles opfyldelse med Unionen og dens medlemsstater, efterfølges af en overførsel af et tilsvarende antal AAU'er.
(10)
De relevante internationale bestemmelser for beregning af emissioner og fremskridt med hensyn til opfyldelse af forpligtelserne forventes vedtaget på den næste klimakonference, der skal afholdes i Lima i december 2014. Unionen og dens medlemsstater bør arbejde sammen med tredjelande for at hjælpe med at sikre dette.
(11)
I medfør af beslutning 1/CMP.8, hvorefter parterne skal tage deres forpligtelser i anden forpligtelsesperiode op til overvejelse senest i 2014, kan det overvejes at annullere en række AAU'er, CER'er og ERU'er for at øge ambitionen for deres forpligtelser.
(12)
For at opnå et sæt sammenhængende regler til at sikre den tekniske gennemførelse af Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode i Unionen, herunder overgangen fra første til anden forpligtelsesperiode, muliggøre en effektivt fungerende fælles opfyldelse af Unionens, dens medlemsstaters og Islands forpligtelser i anden forpligtelsesperiode og sikre tilpasning til driften af EU ETS og beslutning nr. 406/2009/EF bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde fra datoen for Unionens indgåelse af Doha-ændringen til udgangen af den supplerende periode til opfyldelse af forpligtelserne i Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet, samt at de er i overensstemmelse med internationalt aftalte regnskabsmæssige krav, en aftale om fælles opfyldelse, der er indgået mellem Unionen, dens medlemsstater og tredjelande i henhold til Kyotoprotokollens artikel 3 og 4, og relevant EU-lovgivning,
(13)
I Rådets konklusioner af 9. marts 2012 hedder det, at Unionens kvantitative emissionsbegrænsnings- eller reduktionsforpligtelser i anden forpligtelsesperiode er fastsat på grundlag af Unionens samlede drivhusgasemissioner, som er tilladt i perioden 2013-2020 under Unionens klima- og energilovpakke, hvorved de afspejler Unionens ensidige forpligtelse til en reduktion på 20 % senest i 2020, og det bekræftes i den forbindelse, at de enkelte medlemsstaters emissionsreduktionsforpligtelser med denne tilgang ikke bør overstige deres forpligtelser i henhold til EU-lovgivningen.
(14)
Overholdelse af de lofter, der er fastsat i de relevante beslutninger truffet af organer under UNFCCC eller Kyotoprotokollen om fremførsel af ERU'er og CER'er fra første til anden forpligtelsesperiode, bør sikres.
(15)
Forordning (EU) nr. 525/2013 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EU) nr. 525/2013 foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 3 indsættes følgende numre:
»13a) »reserve for forpligtelsesperioden« eller »CPR«: reserve oprettet i medfør af bilaget til beslutning 11/CMP.1 eller andre relevante beslutninger truffet af organer under UNFCCC eller Kyotoprotokollen
13b) »reserve for den foregående periodes overskud« eller »PPSR«: konto oprettet i medfør af beslutning 1/CMP.8 fra partskonferencen under UNFCCC, der tjener som møde for parterne i Kyotoprotokollen (beslutning 1/CMP.8) eller andre relevante beslutninger truffet af organer under UNFCCC eller Kyotoprotokollen
13c) »aftale om fælles opfyldelse«: vilkårene i en aftale i overensstemmelse med artikel 4 i Kyotoprotokollen mellem Unionen, dens medlemsstater og et tredjeland med henblik på opfyldelse i fællesskab af deres forpligtelser efter artikel 3 i Kyotoprotokollen i anden forpligtelsesperiode«.
2)
I artikel 10 foretages følgende ændringer:
a)
I stk. 1 tilføjes følgende afsnit:
»Unionen og medlemsstaterne skal hver i deres respektive registre, der er oprettet i medfør af første afsnit, bogføre deres respektive tildelte emissioner i Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode og foretage de i første afsnit nævnte transaktioner i overensstemmelse med beslutning 1/CMP.8 eller andre relevante beslutninger truffet af organer under UNFCCC eller Kyotoprotokollen og med en aftale om fælles opfyldelse. Med henblik herpå skal Unionen og medlemsstaterne hver i deres respektive registre:
-
oprette og forvalte partskonti, herunder en depotkonto, og udstede et antal AAU'er, svarende til deres respektive tildelte emissioner for Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode, til disse partskonti
-
bogføre udstedelse, besiddelse, overførsel, erhvervelse, annullering, tilbagetrækning og erstatning af eller ændring af udløbsdatoen for - alt efter hvad der er relevant - AAU'er, RMU'er, ERU'er, CER'er, tCER'er og lCER'er, der er opført i deres respektive registre for Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode
-
oprette og vedligeholde en reserve for forpligtelsesperioden
-
fremføre AAU'er, CER'er og ERU'er, der er opført i deres respektive registre, fra Kyotoprotokollens første til anden forpligtelsesperiode, og oprette en reserve for den foregående periodes overskud og forvalte AAU'er i denne reserve
-
bogføre overførslen af AAU'er eller ERU'er i form af en afgift på indtægterne fra udstedelse af ERU'er og den første internationale overførsel af AAU'er.«
b)
der tilføjes følgende stykker:
»5. Kommissionen bemyndiges også til at vedtage delegerede retsakter efter artikel 25 med henblik på ved hjælp af Unionens og medlemsstaternes registre at sørge for den nødvendige tekniske gennemførelse af Kyotoprotokollen i henhold til beslutning 1/CMP.8 eller til andre relevante beslutninger truffet af organer under UNFCCC eller Kyotoprotokollen og af en aftale om fælles opfyldelse, jf. stk. 1.
6. Kommissionen bemyndiges endvidere til at vedtage delegerede retsakter efter artikel 25 for at sikre:
-
at eventuelle nettooverførsler af de årlige emissionstildelinger i overensstemmelse med beslutning nr. 406/2009/EF og eventuelle nettooverførsler af kvoter med tredjelande, der deltager i Unionens emissionshandelssystem oprettet ved direktiv 2003/87/EF og ikke er parter i en aftale om fælles opfyldelse, efterfølges af en overførsel af et tilsvarende antal AAU'er gennem en clearingproces ved udgangen af Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode
-
at de transaktioner, som er nødvendige for at tilpasse anvendelsen af de lofter, der er fastsat ved de relevante beslutninger truffet af organer under UNFCCC eller Kyotoprotokollen om fremførsel af ERU'er og CER'er fra Kyotoprotokollens første til anden forpligtelsesperiode, til gennemførelsen af artikel 11a i direktiv 2003/87/EF, gennemføres; sådanne transaktioner berører ikke medlemsstaternes mulighed for at fremføre yderligere ERU'er og CER'er fra første til anden forpligtelsesperiode med henblik på andre formål, forudsat at lofterne for fremførsel af ERU'er og CER'er fra Kyotoprotokollens første til anden forpligtelsesperiode ikke overskrides.
7. Hvis en medlemsstat er alvorligt belastet af en specifik og usædvanlig situation, herunder uoverensstemmelser i bogføringen med hensyn til at bringe gennemførelsen af Unionens lovgivning på linje med de bestemmelser, der er vedtaget inden for rammerne af Kyotoprotokollen, kan Kommissionen med forbehold af disponible enheder ved udgangen af Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode vedtage foranstaltninger til at imødegå denne situation. Med henblik herpå tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage gennemførelsesretsakter for at overføre CER'er, ERU'er og AAU'er fra EU-registret til den pågældende medlemsstats register. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 26, stk. 2. Beføjelsen til at vedtage disse gennemførelsesretsakter tillægges Kommissionen fra datoen for Unionens indgåelse af Doha-ændringen til Kyotoprotokollen.
8. Når Kommissionen vedtager delegerede retsakter i henhold til stk. 5 og 6, skal den sikre overensstemmelse med direktiv 2003/87/EF og beslutning 406/2009/EF og en konsekvent gennemførelse af internationalt aftalte regnskabsføringskrav, optimere gennemsigtigheden og sikre, at Unionens og medlemsstaternes bogføring af AAU'er, RMU'er, ERU'er, CER'er, tCER'er og lCER'er er korrekt, samtidig med at administrative byrder og omkostninger så vidt muligt undgås, herunder dem, der vedrører afgifter på indtægterne og udvikling og vedligeholdelse af it. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen følger sin sædvanlige praksis og gennemfører høringer med eksperter, herunder eksperter fra medlemsstaterne, før den vedtager disse delegerede retsakter.«.
3)
I artikel 11 tilføjes følgende stykke:
»3. Unionen og medlemsstaterne skal hver ved udgangen af Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode og i overensstemmelse med beslutning 1/CMP.8 eller andre relevante beslutninger truffet af organer under UNFCCC eller Kyotoprotokollen og med en aftale om fælles opfyldelse i deres respektive registre tilbagetrække AAU'er, RMU'er, ERU'er, CER'er, tCER'er eller lCER'er svarende til de emissioner af drivhusgasser fra kilder og dræn, der er omfattet af deres respektive tildelte emissioner.«.
4)
I artikel 25 foretages følgende ændringer:
a)
i stk. 2 affattes første punktum således:
»Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 6 og 7 og artikel 10, stk. 4, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 8. juli 2013.«
b)
der indsættes følgende stykke:
»2a. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 10, stk. 5 og 6, tillægges Kommissionen fra datoen for Unionens indgåelse af Doha-ændringen til Kyotoprotokollen til udgangen af den supplerende periode til opfyldelse af forpligtelserne i Kyotoprotokollens anden forpligtelsesperiode.«
5)
I artikel 26 tilføjes følgende stykke:
»3. For så vidt angår artikel 10, stk. 7, hvor udvalget ikke afgiver udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendes.«
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. maj 2014.
UREDBA (EU) br. 662/2014 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 15. svibnja 2014.
o izmjeni Uredbe (EU) br. 525/2013 s obzirom na tehničku provedbu Kyotskog protokola uz Okvirnu konvenciju Ujedinjenih naroda o promjeni klime
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 192. stavak 1.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
nakon savjetovanja s Odborom regija,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Na 8. zasjedanju Konferencije stranaka Okvirne konvencije Ujedinjenih naroda o promjeni klime (UNFCCC) koja služi kao sastanak stranaka Kyotskog protokola 8. prosinca 2012. usvojena je Izmjena iz Dohe kojom je utvrđeno drugo obvezujuće razdoblje Kyotskog protokola od 1. siječnja 2013. do 31. prosinca 2020. („Izmjena iz Dohe”).
(2)
Člankom 4. Kyotskog protokola strankama je omogućeno da zajednički ispune svoje obveze iz članka 3. Kyotskog protokola. U trenutku donošenja Izmjene iz Dohe Unija i njezine države članice, zajedno s Hrvatskom i Islandom, izjavile su da se obveze količinskog ograničenja i smanjenja emisija za Uniju, njezine države članice, Hrvatsku i Island u drugom obvezujućem razdoblju Kyotskog protokola temelje na shvaćanju da će biti ispunjene zajednički, u skladu s člankom 4. Kyotskog protokola. Ta izjava navedena je u izvješću Konferencije te ju je Vijeće potvrdilo 17. prosinca 2012.
(3)
Kyotskim protokolom zahtijeva se od stranaka koje su postigle sporazum o zajedničkom ispunjavanju obveza iz članka 3. Kyotskog protokola da u tom sporazumu navedu pripadajuću razinu emisija dodijeljenu svakoj od njih. Kyotskim protokolom zahtijeva se od stranaka sporazuma o zajedničkom ispunjavanju obveza da tajništvo UNFCCC-a obavijeste o uvjetima iz tog sporazuma na dan polaganja njihovih isprava o prihvatu.
(4)
Sklapanje Izmjene iz Dohe, provedba povezanih odluka Konferencije stranaka UNFCCC-a koja služi kao sastanak stranaka Kyotskog protokola te sporazum o zajedničkom ispunjavanju obveza zahtijevat će utvrđivanje pravila za osiguravanje tehničke provedbe drugog obvezujućeg razdoblja Kyotskog protokola u Uniji, uključujući prijelaz iz prvog u drugo obvezujuće razdoblje, kako bi se omogućilo djelotvorno funkcioniranje sporazuma o zajedničkom ispunjavanju obveza te osigurala njegova usklađenost s djelovanjem Sustava trgovanja emisijama Europske unije („EU ETS”) uspostavljenog Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (3) i Odlukom 406/2009/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (4).
(5)
Tijekom prvog obvezujućeg razdoblja Kyotskog protokola međunarodno dogovoreni zahtjevi za obračun i upravljanje emisijama i jedinicama te zajedničko ispunjavanje obveza od strane Unije i njezinih država članica provodili su se u skladu s Odlukom br. 280/2004/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (5), Uredbom Komisije (EZ) br. 2216/2004 (6) i Uredbom Komisije (EU) br. 920/2010 (7). Uredbe (EZ) br. 2216/2004 i (EU) br. 920/2010 zamijenjene su Uredbom Komisije (EU) br. 389/2013 (8) koja sadržava odredbe za upravljanje jedinicama povezane s provedbom i djelovanjem sustava EU ETS i Odlukom br. 406/2009/EZ. Nedavno donesena Uredba (EU) br. 525/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (9), kojom je stavljena izvan snage i zamijenjena Odluka br. 280/2004/EZ, ne sadrži pravnu osnovu kojom bi se omogućilo Komisiji da usvoji potrebna pravila tehničke provedbe za drugo obvezujuće razdoblje Kyotskog protokola u skladu s uvjetima Izmjene iz Dohe, odlukama Konferencije stranaka UNFCCC-a koja služi kao sastanak stranaka Kyotskog protokola te sporazumom o zajedničkom ispunjavanju obveza.
(6)
Kada se država članica nalazi u ozbiljno nepovoljnom položaju zbog neke posebne ili iznimne situacije, uključujući nedosljednosti u vezi s obračunom pri usklađivanju provedbe zakonodavstva Unije s pravilima dogovorenima u okviru Kyotskog protokola, ne dovodeći u pitanje ispunjenje obveza države članice iz Odluke br. 406/2009/EZ, Komisija bi trebala, podložno raspoloživosti jedinica na kraju drugog obvezujućeg razdoblja Kyotskog protokola, usvojiti mjere za rješavanje tog stanja putem prijenosa ovjerenih smanjenja emisija (CER), jedinica smanjenja emisija (ERU) ili jedinica dodijeljene kvote (AAU), a koje se drže u registru Unije, u registar te države članice.
(7)
Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu članka 10. stavka 7. Uredbe (EU) br. 525/2013, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (10).
(8)
Odlukom 1/CMP.8 Konferencije stranaka UNFCCC-a koja služi kao sastanak stranaka Kyotskog protokola („Odluka 1/CMP.8”) mijenjaju se pravila o utvrđivanju prihvatljivosti za sudjelovanje u fleksibilnim mehanizmima tijekom drugog obvezujućeg razdoblja Kyotskog protokola. Njome se također utvrđuju ograničenja u vezi s prenošenjem jedinica iz prvog u drugo obvezujuće razdoblje te je u njoj sadržan zahtjev da svaka stranka uspostavi račun za rezervu viška iz prethodnog razdoblja. Osim toga, navedenom odlukom predviđa se pristojba od 2 % udjela u prihodu od prvih međunarodnih prijenosa jedinica AAU i od izdavanja jedinica ERU za projekte zajedničke provedbe odmah nakon pretvaranja jedinica AAU ili jedinica uklanjanja (RMU) koje su prethodno držale stranke u jedinice ERU. Trenutačno se pregovara o daljnjim pravilima za provedbu drugog obvezujućeg razdoblja Kyotskog protokola.
(9)
U delegiranim aktima koji se trebaju donijeti u skladu s ovom Uredbom Komisija bi trebala predvidjeti kompenzacijski postupak na kraju drugog obvezujućeg razdoblja Kyotskog protokola, pri čemu su svi neto prijenosi godišnjih emisijskih kvota koji su u skladu s Odlukom br. 406/2009/EZ i svi neto prijenosi emisijskih jedinica s trećim zemljama koje sudjeluju u sustavu EU ETS u okviru, a koje nisu uključene u sporazum o zajedničkom ispunjavanju obveza s Unijom i njezinim državama članicama, popraćeni prijenosom odgovarajućeg broja jedinica AAU.
(10)
Očekuje se da će se relevantna međunarodna pravila o obračunu emisija i napretku u postizanju obveza usvojiti na sljedećoj konferenciji o klimi koja će se održati u Limi u prosincu 2014. Unija i njezine države članice trebale bi surađivati s trećim zemljama kako bi pomogle da se to osigura.
(11)
U skladu s Odlukom 1/CMP.8 prema kojoj su stranke dužne najkasnije 2014. preispitati svoje obveze za drugo obvezujuće razdoblje, moglo bi se razmotriti poništenje određenog broja jedinica AAU, CER i ERU kako bi obveze stranaka postale ambicioznije.
(12)
Kako bi se uspostavila dosljedna pravila za osiguravanje tehničke provedbe drugog obvezujućeg razdoblja Kyotskog protokola u Uniji, uključujući prijelaz iz prvog u drugo obvezujuće razdoblje, kako bi se omogućilo učinkovito djelovanje pri zajedničkom ispunjavanju obveza Unije, njezinih država članica i Islanda u drugom obvezujućem razdoblju te kako bi se osigurala usklađenost tog djelovanja s djelovanjem sustava EU ETS i Odlukom br. 406/2009/EZ, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje delegiranih akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) od dana kada je Unija sklopila Izmjenu iz Dohe do završetka dodatnog razdoblja za ispunjavanje obveza iz drugog obvezujućeg razdoblja Kyotskog protokola. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način, kao i njihovu usklađenost s međunarodno dogovorenim zahtjevima za obračun, sporazumom o zajedničkom ispunjavanju obveza sklopljenim između Unije, njezinih država članica i trećih zemalja u skladu s člancima 3. i 4. Kyotskog protokola te s relevantnim zakonodavstvom Unije.
(13)
U zaključcima Vijeća od 9. ožujka 2012. navodi se da je cilj količinskog ograničenja ili smanjenja emisija Unije u drugom obvezujućem razdoblju određen na temelju ukupnih emisija stakleničkih plinova Unije koje su u okviru njezina klimatsko-energetskog zakonodavnog paketa dopuštene u razdoblju od 2013. do. 2020., čime se odražava obveza koju je Unija jednostrano preuzela o smanjenju od 20 % do 2020., te se u tom kontekstu potvrđuje da u okviru tog pristupa obveze pojedinih država članica u pogledu smanjenja emisija ne bi trebale premašiti njihove obveze dogovorene u okviru zakonodavstva Unije.
(14)
Trebalo bi osigurati usklađenost s ograničenjima koja su utvrđena relevantnim odlukama tijelâ UNFCCC-a ili Kyotskog protokola o prenošenju jedinica ERU i CER iz prvog u drugo obvezujuće razdoblje.
(15)
Uredbu (EU) br. 525/2013 stoga bi trebalo izmijeniti na odgovarajući način,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Uredba (EU) br. 525/2013 mijenja se kako slijedi:
(1)
U članak 3. umeću se sljedeće točke:
„(13.a)
‚rezerva obvezujućeg razdoblja’ ili ‚CPR’ znači rezerva utvrđena u skladu s Prilogom Odluci 11/CMP.1 ili drugim odgovarajućim odlukama tijelâ UNFCCC-a ili Kyotskog protokola;
(13.b)
‚rezerva viška iz prethodnog razdoblja’ ili ‚PPSR’ znači račun uspostavljen u skladu s Odlukom 1/CMP.8 Konferencije stranaka UNFCCC-a koja služi kao sastanak stranaka Kyotskog protokola (,Odluka 1/CMP.8) ili drugim odgovarajućim odlukama tijelâ UNFCCC-a ili Kyotskog protokola;
(13.c)
‚sporazum o zajedničkom ispunjavanju obveza’ znači uvjeti sporazuma, u skladu s člankom 4. Kyotskog protokola, između Unije, njezinih država članica i svake treće zemlje o zajedničkom ispunjavanju svojih obveza iz članka 3. Kyotskog protokola u drugom obvezujućem razdoblju;”.
(2)
Članak 10. mijenja se kako slijedi:
a)
u stavku 1. dodaje se sljedeći podstavak:
„Unija i svaka država članica, u svojim registrima uspostavljenima u skladu s prvim podstavkom, obračunavaju količine koje su svakoj od njih dodijeljene u drugom obvezujućem razdoblju Kyotskog protokola i obavljaju transakcije iz prvog podstavka, u skladu s Odlukom 1/CMP.8 ili drugim relevantnim odlukama tijelâ UNFCCC-a ili Kyotskog protokola i sporazumom o zajedničkom ispunjavanju obveza. U tu svrhu Unija i svaka država članica u svojim registrima:
-
uspostavljaju korisničke račune stranke i upravljaju tim računima stranke, uključujući depozitni račun, te na navedene račune stranke izdaju količinu jedinica AAU koja odgovara količini dodijeljenoj svakoj od njih za drugo obvezujuće razdoblje Kyotskog protokola;
-
obračunavaju izdavanje, držanje, prijenos, stjecanje, poništenje, povlačenje, zamjenu ili promjenu datuma isteka valjanosti jedinica AAU, RMU, ERU, CER, tCER i lCER, ovisno o slučaju, a koje svaka od njih drži u svojim registrima za drugo obvezujuće razdoblje Kyotskog protokola;
-
uspostavljaju i održavaju rezervu obvezujućeg razdoblja;
-
prenose iz prvog u drugo obvezujuće razdoblje Kyotskog protokola jedinice AAU, CER i ERU koje svaka od njih drži u svojim registrima te uspostavljaju rezervu viška iz prethodnog razdoblja i upravljaju jedinicama AAU koje se u njoj drže;
-
obračunavaju prijenos jedinica AAU ili ERU, kao udjela u prihodu od izdavanja jedinica ERU i od prvog međunarodnog prijenosa jedinica AAU.”;
b)
dodaju se sljedeći stavci:
„5. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 25. kako bi putem registara Unije i država članica pokrenula nužnu tehničku provedbu Kyotskog protokola u skladu s Odlukom 1/CMP.8 ili drugim relevantnim odlukama tijelâ UNFCCC-a ili Kyotskog protokola te sporazumom o zajedničkom ispunjavanju obveza, u skladu sa stavkom 1.
6. Komisija je također ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 25. kako bi osigurala:
-
da svi neto prijenosi godišnjih emisijskih kvota u skladu s Odlukom br. 406/2009/EZ i svi neto prijenosi emisijskih jedinica s trećim zemljama koje sudjeluju u sustavu trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Unije uspostavljenom Direktivom 2003/87/EZ, a koje nisu stranke sporazuma o zajedničkom ispunjavanju obveza, budu popraćeni prijenosom odgovarajućeg broja jedinica AAU putem kompenzacijskog postupka na kraju drugog obvezujućeg razdoblja Kyotskog protokola;
-
provedbu onih transakcija koje su potrebne kako bi se primjena ograničenja utvrđenih odlukama tijelâ UNFCCC-a ili Kyotskog protokola o prenošenju jedinica ERU i CER iz prvog u drugo obvezujuće razdoblje Kyotskog protokola uskladila s provedbom članka 11.a Direktive 2003/87/EZ; takvim transakcijama ne dovodi se u pitanje mogućnost država članica da u druge svrhe prenose jedinice ERU i CER iz prvog u drugo obvezujuće razdoblje pod uvjetom da se ne premašuju ograničenja u pogledu prenošenja jedinica ERU i CER iz prvog u drugo obvezujuće razdoblje Kyotskog protokola.
7. Kada se država članica nalazi u ozbiljno nepovoljnom položaju zbog neke posebne ili iznimne situacije, uključujući nedosljednosti u vezi s obračunom pri usklađivanju provedbe zakonodavstva Unije s pravilima dogovorenima u okviru Kyotskog protokola, Komisija može, podložno raspoloživosti jedinica na kraju drugog obvezujućeg razdoblja Kyotskog protokola, usvojiti mjere za rješavanje tog stanja. Komisija je u tu svrhu ovlaštena donijeti provedbene akte za prijenos jedinica CER, ERU ili AAU, a koje se drže u registru Unije, u registar te države članice. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 26. stavka 2. Ovlast za donošenje tih provedbenih akata dodjeljuje se Komisiji od dana kada je Unija sklopila Izmjenu iz Dohe u vezi s Kyotskim protokolom.
8. Pri donošenju delegiranih akata na temelju stavaka 5. i 6., Komisija osigurava usklađenost s Direktivom 2003/87/EZ i Odlukom 406/2009/EZ te dosljednu provedbu međunarodno dogovorenih zahtjeva za obračun, optimizira transparentnost i osigurava točnost obračunavanja jedinica AAU, RMU, ERU, CER, tCER i lCER od strane Unije i država članica, pritom izbjegavajući u najvećoj mogućoj mjeri administrativna opterećenja i troškove, uključujući i one koji se odnose na udio u prihodima te na razvoj i održavanje informacijske tehnologije. Posebno je važno da Komisija prije donošenja tih delegiranih akata postupa u skladu sa svojom uobičajenom praksom i da provede savjetovanja sa stručnjacima, uključujući sa stručnjacima država članica.”.
(3)
U članku 11. dodaje se sljedeći stavak:
„3. Unija i svaka država članica na kraju drugog obvezujućeg razdoblja iz Kyotskog protokola te u skladu s Odlukom 1/CMP.8 ili drugim relevantnim odlukama tijelâ UNFCCC-a ili Kyotskog protokola i sporazumom o zajedničkom ispunjavanju obveza povlače iz svojih registara jedinice AAU, RMU, ERU, CER, tCER ili lCER koje su ekvivalentne emisijama stakleničkih plinova iz izvora i uklanjanja ponorima obuhvaćenima količinama koje su dodijeljene svakoj od njih.”.
(4)
Članak 25. mijenja se kako slijedi:
a)
u stavku 2. prva rečenica zamjenjuje se sljedećim:
„Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članaka 6. i 7. te članka 10. stavka 4. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od pet godina počevši od 8. srpnja 2013.”;
b)
umeće se sljedeći stavak:
„2.a Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 10. stavaka 5. i 6. dodjeljuje se Komisiji od dana kada je Unija sklopila Izmjenu iz Dohe u vezi s Kyotskim protokolom do završetka dodatnog razdoblja za ispunjenje obveza iz drugog obvezujućeg razdoblja Kyotskog protokola.”.
(5)
U članku 26. dodaje se sljedeći stavak:
„3. U slučaju članka 10. stavka 7., ako odbor ne da nikakvo mišljenje, Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta i primjenjuje se članak 5. stavak 4. treći podstavak Uredbe (EU) br. 182/2011.”.
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 15. svibnja 2014.