EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 375/2014
af 3. april 2014
om oprettelse af det frivillige europæiske korps for humanitær bistand (»initiativet EU-bistandsfrivillige«)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 214, stk. 5,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Solidaritet er en af Unionens grundlæggende værdier, og det er muligt at videreudvikle måder, hvorpå unionsborgernes solidaritet med mennesker i tredjelande, som er sårbare over for eller er ramt af menneskeskabte katastrofer eller naturkatastrofer, kan komme til udtryk. Endvidere er Unionen som helhed verdens største humanitære bidragsyder og står for næsten 50 % af den humanitære bistand på verdensplan.
(2)
Frivilligt arbejde er et konkret og synligt udtryk for solidaritet, som giver den enkelte mulighed for at bruge sin viden, sine færdigheder og sin tid til gavn for andre mennesker uden et økonomisk motiv.
(3)
Der er et behov for yderligere at udvikle solidaritet med ofre for kriser og katastrofer i tredjelande såvel som at øge kendskabet til og synligheden af humanitær bistand og frivilligt arbejde blandt unionsborgerne.
(4)
Unionens vision for humanitær bistand, herunder en fælles målsætning, principper og god praksis samt en fælles ramme for formidling af Unionens humanitære bistand, er fastsat i den fælles erklæring fra Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen med titlen »Den europæiske konsensus om humanitær bistand« (2). I den europæiske konsensus om humanitær bistand understreges det, at Unionen er fast besluttet på en behovsbaseret tilgang samt at værne om og fremme de grundlæggende humanitære principper om medmenneskelighed, neutralitet, upartiskhed og uafhængighed. De aktiviteter, som det frivillige europæiske korps for humanitær bistand (»initiativet EU-bistandsfrivillige«) skal varetage, bør følge den europæiske konsensus om humanitær bistand.
(5)
Unionens humanitære bistand ydes i situationer, hvor også andre instrumenter med forbindelse til udviklingssamarbejde, krisestyring og civilbeskyttelse kan anvendes. Initiativet EU-bistandsfrivillige bør arbejde på en måde, der hænger sammen med og supplerer og undgår overlapninger med relevante EU-politikker og -instrumenter, især Unionens humanitære bistandspolitik, politik for udviklingssamarbejde og EU-civilbeskyttelsesordningen oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1313/2013/EU (3), katastrofeberedskabskoordineringscentret oprettet ved samme afgørelse og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) og EU-delegationerne for at samordne Unionens indsats over for humanitære kriser i tredjelande.
(6)
Initiativet EU-bistandsfrivillige bør bidrage til indsatsen for at styrke Unionens evne til at yde behovsbaseret humanitær bistand og at styrke kapaciteten og modstandsdygtigheden i sårbare eller katastroferamte samfund i tredjelande. Det er endvidere vigtigt at fremme samarbejde med relevante internationale organisationer og andre humanitære organisationer og lokale og regionale aktører. Dette samarbejde bør tilstræbes i overensstemmelse med de aktiviteter, som gennemføres af De Forenede Nationer for at støtte De Forenede Nationers Kontor for Koordination af Humanitære Anliggenders (FN-OCHA's) centrale og overordnede koordinerende rolle.
(7)
Antallet, omfanget og kompleksiteten af verdens såvel naturgivne som menneskeskabte humanitære kriser er øget markant gennem årene, og denne udvikling kan forventes at vare ved og har ført til en stigende efterspørgsel efter humanitære aktører, som kan yde en øjeblikkelig, effektiv, virkningsfuld og sammenhængende indsats og støtte lokalsamfundene i tredjelande med henblik på at gøre dem mindre sårbare og styrke deres modstandsdygtighed over for katastrofer.
(8)
Frivillige kan bidrage til at styrke Unionens evne til at yde behovs- og principbaseret humanitær bistand og være med til at øge effektiviteten i den humanitære sektor, hvis de udvælges, uddannes og forberedes til udsendelse på relevant vis, og det dermed sikres, at de har de fornødne færdigheder og kompetencer til at hjælpe mennesker i nød på den mest effektive måde, forudsat at de kan regne med at modtage tilstrækkelig støtte og vejledning på stedet.
(9)
Der findes flere ordninger for frivilligt arbejde i Unionen og på verdensplan, som har fokus på udsendelse til tredjelande. Der er ofte tale om nationale ordninger, som primært eller alene vedrører udviklingsprojekter. Initiativet EU-bistandsfrivillige bør derfor tilføre en merværdi ved at give frivillige mulighed for sammen at bidrage til humanitære bistandsaktiviteter og dermed styrke et aktivt europæisk medborgerskab. Initiativet EU-bistandsfrivillige kan også tilføre en merværdi ved at fremme tværnationalt samarbejde mellem organisationer, der deltager i gennemførelsen af initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter, og derved forbedre internationale forbindelser, formidle et positivt billede af Unionen i verden og fremme interessen for fælleseuropæiske humanitære projekter.
(10)
Initiativet EU-bistandsfrivillige bør være omkostningseffektivt, bør supplere eksisterende nationale og internationale frivilligordninger uden at overlappe dem og bør være fokuseret på at afhjælpe konkrete behov og mangler på det humanitære område.
(11)
Som fremhævet i Kommissionens meddelelse af 23. november 2010 med titlen »Hvordan EU-borgeres solidaritet kan komme til udtryk gennem frivilligt arbejde: De første overvejelser om et frivilligt europæisk korps for humanitær bistand« er der inden for frivilligt humanitært arbejde i dag huller, som kan udfyldes af initiativet EU-bistandsfrivillige ved hjælp af frivillige, der har den rette profil og udsendes på det rette tidspunkt på det rette sted. Det kan navnlig opnås ved at fastsætte europæiske regler og procedurer for udpegning og udvælgelse af frivillige humanitære hjælpearbejdere, vedtage fælles benchmarks for uddannelse og forberedelse af de frivillige med henblik på udsendelse, en database over potentielle frivillige, som er udpeget på grundlag af behovene i området, og skabe muligheder for, at frivillige kan bidrage til humanitære aktiviteter, ikke kun gennem udsendelse, men også gennem back office-aktiviteter og online-aktiviteter.
(12)
En passende uddannelse af og sikkerheden for de frivillige bør fortsat have allerhøjeste prioritet og være genstand for regelmæssige udveksling af oplysninger, herunder med medlemsstaterne. EU-bistandsfrivillige bør ikke udsendes til aktioner, der gennemføres i områder med internationale og ikke-internationale væbnede konflikter.
(13)
Unionen gennemfører sine humanitære bistandsaktiviteter baseret på behov og i samarbejde med gennemførelsesorganisationer. Disse organisationer bør spille en vigtig rolle i forbindelse med gennemførelsen af initiativet EU-bistandsfrivillige med henblik på at sikre aktørerne i området ejerskab over aktiviteterne og for at maksimere den potentielle tilslutning til aktiviteterne efter det initiativ. Unionen bør navnlig uddelegere udpegning, udvælgelse, forberedelse og udsendelse af EU-bistandsfrivillige samt opfølgning under og efter deres udsendelse til sådanne organisationer i henhold til fælles regler og procedurer, som fastsættes af Kommissionen. Kommissionen bør, hvor det er muligt, kunne trække på frivillige, som allerede har gennemført uddannelses- og forberedelsesforløbet, og udsende dem til dens lokalkontorer til støttefunktioner.
(14)
Kommissionens meddelelse af 25. oktober 2011 med titlen »En ny EU-strategi 2011-2014 for virksomhedernes sociale ansvar« fastslår, at private virksomheder kan spille en vigtig rolle og bidrage til Unionens humanitære aktiviteter, navnlig ved at lade deres medarbejdere udføre frivilligt socialt arbejde i arbejdstiden.
(15)
Initiativet EU-bistandsfrivillige bør gøre det muligt for europæere i alle aldre at udvise et aktivt europæisk medborgerskab. Initiativet bør dermed bidrage til at fremme frivilligt arbejde i hele Unionen og den personlige udvikling og interkulturelle bevidsthed blandt deltagende frivillige og derved forbedre deres kompetencer og jobmuligheder i den globale økonomi.
(16)
I henhold til Unionens principper om lige muligheder og ikke-forskelsbehandling bør unionsborgere og personer med fast bopæl i Unionen kunne engagere sig som aktive borgere, uanset samfundslag og alder. I betragtning af de specifikke udfordringer inden for humanitært arbejde bør EU-bistandsfrivillige være mindst 18 år og kunne repræsentere et bredt spektrum af profiler og generationer, herunder eksperter og kvalificerede pensionerede.
(17)
En afgørende forudsætning for, at frivillige kan udsendes til lande uden for Unionen, er, at deres retlige status er klar. Betingelserne for udsendelsen af frivillige bør fastlægges ved kontrakt, inklusive krav vedrørende de frivilliges beskyttelse og sikkerhed, sende- og værtsorganisationernes ansvar, forsikring og dækning af udgifter til kost og logi m.m. Udsendelse af frivillige til tredjelande bør være betinget af, at der er truffet passende sikkerhedsforanstaltninger.
(18)
Henstillingerne i den politiske dagsorden for frivilligt arbejde i Europa og arbejdet, der udføres af de europæiske organisationer for internationalt frivilligt arbejde og FN's program for frivilligt arbejde, bør, hvor det er relevant, inddrages i aktiviteterne under initiativet EU-bistandsfrivillige.
(19)
Initiativet EU-bistandsfrivillige bør støtte behovsbaserede aktiviteter, der har til formål at styrke værtsorganisationernes kapacitet med henblik på humanitær bistand i tredjelande for at forbedre det lokale beredskab og indsatsen over for humanitære kriser og sikre de effektive og bæredygtige resultater af EU-bistandsfrivilliges arbejde på stedet via katastroferisikostyring, katastrofeberedskab og katastrofeindsats, coaching, uddannelse i organisering af frivillige samt andre relevante områder.
(20)
Initiativet EU-bistandsfrivillige bør, hvor det er relevant, have til formål at styrke kønsperspektivet i Unionens humanitære bistandspolitik, fremme en tilstrækkelig humanitær indsats over for de særlige behov hos kvinder og mænd i alle aldre. Der bør tages særlig hensyn til samarbejde med kvindegrupper og -netværk for at fremme kvinders deltagelse og lederskab inden for humanitær bistand og gøre brug af deres evner og ekspertise til at bidrage til genopbygning, fredskabelse, nedbringelse af katastroferisici og opbygning af modstandsdygtighed i de berørte samfund.
(21)
Denne forordning fastlægger for hele finansieringsperiodens løbetid en finansieringsramme, der skal udgøre det primære referencebeløb, jf. punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (4), for Europa-Parlamentet og Rådet i forbindelse med den årlige budgetprocedure.
(22)
Tildelingen af finansiel bistand bør gennemføres i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (5). På grund af den særlige karakter af initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter er det passende at fastsætte, at der kan ydes finansiel bistand til fysiske personer og juridiske personer reguleret i henhold til offentlig ret og privatret. Det er også vigtigt at sikre, at bestemmelserne i denne forordning overholdes, særlig principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning og effektivitet.
(23)
Det styrende princip bag opfyldelsen af initiativet EU-bistandsfrivilliges målsætninger bør være en forbedring af støttens gennemførelse og kvalitet og samtidig sikring af en optimal udnyttelse af de finansielle ressourcer.
(24)
Unionens finansielle interesser bør gennem hele udgiftscyklussen beskyttes ved hjælp af foranstaltninger, der står i rimeligt forhold til formålet, herunder forebyggelse, påvisning og efterforskning af uregelmæssigheder, inddrivelse af tabte, uretmæssigt udbetalte eller ukorrekt anvendte midler og eventuelt sanktioner. Der bør træffes passende foranstaltninger for at forebygge uregelmæssigheder og svig, og der bør tages de nødvendige skridt til at geninddrive tabte, uretmæssigt udbetalte eller ukorrekt anvendte midler, jf. Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 (6), Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 (7) samt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 (8).
(25)
Tredjelande, navnlig tiltrædelseslande, kandidatlande, potentielle kandidatlande, partnerlande under den europæiske naboskabspolitik og lande i Den Europæiske Frihandelssammenslutning, bør have mulighed for at deltage på grundlag af samarbejdsaftaler.
(26)
Deltagende frivillige og organisationer, der gennemfører initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter, fra samarbejdslande, bør også følge og være fortalere for de principper, der er fastsat i den europæiske konsensus om humanitær bistand med fokus på beskyttelsen af »det humanitære rum«.
(27)
For at sikre løbende feedback og forbedringer og øge fleksibiliteten og effektiviteten i vedtagelsen bør Kommissionen i overensstemmelse med traktatens artikel 290 få delegeret beføjelse til at vedtage retsakter vedrørende bestemmelser med relation til fælles regler for udvælgelse, organisering og udsendelse af EU-bistandsfrivillige, ændring af resultatindikatorer og de tematiske prioriteter og justering af procentsatserne for tildeling af finansieringsrammen til gennemførelsen af denne forordning. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(28)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (9). Undersøgelsesproceduren bør anvendes til procedurerne for udvælgelsen, organiseringen og udsendelsen af EU-bistandsfrivillige, vedtagelsen af certificeringsmekanismen, uddannelsesprogrammet og det årlige arbejdsprogram for initiativet EU-bistandsfrivillige.
(29)
Denne forordning overholder de grundlæggende rettigheder og følger de principper, der er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
(30)
Behandling af personoplysninger inden for rammerne af denne forordning rækker ikke ud over, hvad der er nødvendigt og står i rimeligt forhold til formålet om at sikre, at initiativet EU-bistandsfrivillige fungerer effektivt. Kommissionens behandling af personoplysninger vil være reguleret af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (10). Behandling af personoplysninger foretaget af organisationer, der gennemfører initiativet EU-bistands aktiviteter, med juridisk hjemsted i Unionen vil være reguleret af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (11).
(31)
Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse blev hørt i overensstemmelse med artikel 28, stk. 2, i forordning (EF) nr. 45/2001 og afgav udtalelse den 23. november 2012 (12).
(32)
Det er hensigtsmæssigt at afstemme denne forordnings anvendelsesperiode med Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (13). Denne forordning bør derfor anvendes fra den 1. januar 2014 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
INDLEDENDE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
Ved denne forordning oprettes et frivilligt europæisk korps for humanitær bistand (»initiativet EU-bistandsfrivillige«) som en ramme for fælles bidrag fra europæiske frivillige til at støtte og supplere humanitær bistand i tredjelande.
Forordningen fastsætter statutten og de nærmere bestemmelser om funktionsmåden for initiativet EU-bistandsfrivillige samt reglerne for at yde finansiel bistand.
Artikel 2
Anvendelsesområde
Denne forordning finder anvendelse på:
1)
udvælgelse, uddannelse og udsendelse af EU-bistandsfrivillige til at støtte og supplere humanitær bistand i tredjelande
2)
aktiviteter til støtte, fremme og forberedelse af udsendelsen af EU-bistandsfrivillige til at støtte og supplere humanitær bistand i tredjelande
3)
aktiviteter inden for og uden for Unionen, der har til formål at opbygge værtsorganisationernes kapacitet med henblik på humanitær bistand i tredjelande.
Artikel 3
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »frivillig«: en person, som af fri vilje og uden et økonomisk motiv vælger at engagere sig i aktiviteter, som er til gavn for et fællesskab og samfundet som helhed
b) »kandidat«: en person, som opfylder kravene i artikel 11, stk. 3, med hensyn til at ansøge om at deltage i initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter
c) »EU-bistandsfrivillig«: en kandidat, som er blevet udvalgt, og som er uddannet i henhold til de specifikke standarder, procedurer og referencekriterier samt vurderet egnet og registreret som værende til rådighed med henblik på udsendelse til at støtte og supplere humanitær bistand i tredjelande
d) »humanitær bistand«: aktiviteter og aktioner i tredjelande, hvorigennem der formidles behovsbaseret nødhjælp med det formål at beskytte liv, forebygge og lindre menneskelige lidelse og værne om den menneskelige værdighed i forbindelse med menneskeskabte kriser eller naturkatastrofer. Der er tale om bistands-, nødhjælps- og beskyttelsesforanstaltninger under humanitære kriser eller umiddelbart herefter, støtteforanstaltninger, der skal sikre adgang til mennesker i nød og fremme uhindret adgang til bistand, samt foranstaltninger, der har til formål at styrke tredjelandes katastrofeberedskab og nedbringelse af katastroferisici og bidrage til at styrke deres modstandsdygtighed og kapacitet til at håndtere kriser og komme på fode igen efter en krise
e) »tredjeland«: et land uden for Unionen, hvor humanitære bistandsaktiviteter og hjælpeaktioner som omhandlet i litra d) finder sted.
Artikel 4
Mål
Målet for initiativet EU-bistandsfrivillige er at bidrage til at styrke Unionens evne til at yde behovsbaseret humanitær bistand med det formål at beskytte liv, forebygge og lindre menneskelige lidelse og værne om den menneskelige værdighed og styrke kapaciteten og modstandsdygtigheden i sårbare eller katastroferamte samfund i tredjelande, navnlig gennem katastrofeberedskab, nedbringelse af katastroferisici og styrkelse af sammenkoblingen af nødhjælp, rehabilitering og udvikling. Dette mål skal nås via merværdien af fælles bidrag fra EU-bistandsfrivillige, der giver udtryk for Unionens værdier og solidaritet med mennesker i nød og synligt fremme bevidstheden om et europæisk medborgerskab.
Artikel 5
Generelle principper
1. Initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter udføres i overensstemmelse med de humanitære bistandsprincipper om medmenneskelighed, neutralitet, upartiskhed og uafhængighed og den europæiske konsensus om humanitær bistand.
2. Initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter tilgodeser lokalsamfunds humanitære behov og værtsorganisationernes krav og skal have til formål at bidrage til at øge effektiviteten i den humanitære sektor.
3. Sikkerheden for kandidater og EU-bistandsfrivillige skal prioriteres højt.
4. Initiativet EU-bistandsfrivillige fremmer behovsbaserede fælles projekter og tværnationale partnerskaber mellem deltagende frivillige fra forskellige lande og organisationer, der gennemfører initiativets aktiviteter som omhandlet i artikel 10.
Artikel 6
Sammenhæng og komplementaritet i EU-indsatsen
1. Det skal i forbindelse denne forordningens gennemførelse sikres, at den hænger sammen med og supplerer andre instrumenter og områder af Unionens optræden udadtil og med andre relevante EU-politikker, navnlig humanitær bistandspolitik, politik for udviklingssamarbejde og EU-civilbeskyttelsesmekanismen, samtidigt med at dobbeltarbejde og overlapninger undgås, og at det erkendes, at humanitær bistand er omfattet af de humantære bistandsprincipper som omhandlet i denne forordnings artikel 5, stk. 1. Der skal rettes særlig opmærksomhed mod at sikre en gnidningsløs overgang mellem nødhjælp, rehabilitering og udvikling.
2. Kommissionen og medlemsstaterne samarbejder om at opnå produktivitet og effektivitet ved at sikre sammenhæng og overensstemmelse mellem nationale ordninger for frivillige og de aktiviteter, der gennemføres som led i initiativet EU-bistandsfrivillige. Disse aktiviteter skal baseres på relevant god praksis og eksisterende programmer og, hvor det er hensigtsmæssigt, gøre brug af etablerede europæiske netværk.
3. Unionen fremmer samarbejde med relevante internationale organisationer og andre humanitære organisationer og lokale og regionale aktører i forbindelse med gennemførelsen af initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter.
Initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter skal, når de fremmer en sammenhængende international indsats over for humanitære kriser, være i overensstemmelse med dem, som gennemføres af De Forenede Nationer for at støtte FN-OCHA's centrale og overordnede koordinerende rolle.
Artikel 7
Operationelle mål
1. Initiativet EU-bistandsfrivillige arbejder for at opfylde følgende operationelle mål:
a)
bidrage til at øge og forbedre Unionens evne til at yde humanitær bistand.
Fremskridt med hensyn til opfyldelse af dette operationelle mål vurderes på grundlag af indikatorer såsom:
-
antallet af EU-bistandsfrivillige, der er udsendt eller står klar til at blive udsendt med de nødvendige kvalifikationer og antallet af EU-bistandsfrivillige, som har afsluttet deres kontrakt om udsendelse
-
antallet af personer, som den humanitære bistand, der ydes via initiativet EU-bistandsfrivillige, når ud til, og den gennemsnitlige udgift pr. person, der nås ud til
-
graden af tilfredshed blandt udsendte EU-bistandsfrivillige og blandt sende- og værtsorganisationerne med hensyn til det effektive humanitære bidrag fra EU-bistandsfrivillige på stedet.
b)
forbedre de frivilliges færdigheder, viden og kompetencer inden for humanitær bistand samt vilkårene og betingelserne for deres engagement.
Fremskridt med hensyn til opfyldelse af dette operationelle mål vurderes på grundlag af indikatorer såsom:
-
antallet af uddannede kandidater og frivillige, som i henhold til vurderingen anses for at være parate til udsendelse
-
antallet af certificerede sendeorganisationer, der anvender de fælles regler og procedurer for organisering af kandidater og EU-bistandsfrivillige
-
graden af tilfredshed blandt de uddannede og udsendte frivillige, blandt sende- og værtsorganisationerne med kvaliteten af de frivilliges uddannelse, viden, kvalifikationer, overholdelsen og tilstrækkeligheden af reglerne og procedurerne for organisering af kandidater og EU-bistandsfrivillige.
c)
opbygge kapacitet i værtsorganisationerne og fremme frivilligt arbejde i tredjelande.
Fremskridt med hensyn til opfyldelse af dette operationelle mål vurderes på grundlag af indikatorer såsom:
-
antallet og typen af kapacitetsopbyggende aktiviteter i tredjelande
-
antallet af ansatte og frivillige fra tredjelande, som deltager i kapacitetsopbyggende aktiviteter
-
graden af tilfredshed blandt de ansatte i værtsorganisationerne og de frivillige fra tredjelande, som deltager i kapacitetsopbyggende aktiviteter, med kvaliteten og effektiviteten af de gennemførte aktiviteter.
d)
informere om Unionens humanitære bistandsprincipper, som er vedtaget i den europæiske konsensus om humanitær bistand.
Fremskridt med hensyn til opfyldelse af dette operationelle mål vurderes på grundlag af indikatorer såsom:
-
antallet, typen af og udgifterne til informations-, kommunikations- og bevidstgørelsesaktiviteter.
e)
styrke sammenhængen og overensstemmelsen mellem det frivillige arbejde i medlemsstaterne for at forbedre unionsborgernes muligheder for at deltage i humanitære bistandsaktiviteter og hjælpeaktioner.
Fremskridt med hensyn til opfyldelse af dette operationelle mål vurderes på grundlag af indikatorer såsom:
-
antallet af certificerede sendeorganisationer
-
antallet og typen af tekniske bistandsaktiviteter for sendeorganisationer
-
udbredelse og anvendelse af de fælles regler og procedurer for organisering af kandidater og EU-bistandsfrivillige inden for andre ordninger for frivilligt arbejde.
2. De indikatorer, der er beskrevet i stk. 1, litra a)-e), benyttes alt efter behov til at overvåge, evaluere og revidere resultaterne af indsatsen. De er vejledende og kan ændres ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 24, for at tage hensyn til erfaringer med resultatmåling.
KAPITEL II
INITIATIVET EU-BISTANDSFRIVILLIGES AKTIVITETER
Artikel 8
Aktiviteter som led i initiativet EU-bistandsfrivillige
Initiativet EU-bistandsfrivillige arbejder for at opfylde de mål, der er beskrevet i artikel 4 og 7, gennem følgende typer aktiviteter:
-
udvikling og tilpasning af fælles regler og procedurer vedrørende kandidater og EU-bistandsfrivillige
-
udvikling og tilpasning af en certificeringsmekanisme for sende- og værtsorganisationer
-
udpegning og udvælgelse af kandidater
-
oprettelse af et uddannelsesprogram og støtte til uddannelse og praktikpladser
-
oprettelse, tilpasning og ajourføring af en database over EU-bistandsfrivillige
-
udsendelse af EU-bistandsfrivillige til at støtte og supplere humanitær bistand i tredjelande
-
opbygning af kapacitet i værtsorganisationerne
-
oprettelse og styring af et netværk for initiativet EU-bistandsfrivillige
-
kommunikation og bevidstgørelse
-
biaktiviteter, der styrker initiativet EU-bistandsfrivilliges ansvarlighed, åbenhed og effektivitet.
Artikel 9
Fælles regler og procedurer for kandidater og EU-bistandsfrivillige
1. Kommissionen fastsætter på grundlag af eksisterende relevant praksis regler og procedurer for de nødvendige betingelser, ordninger og krav, der skal anvendes af sende- og værtsorganisationerne ved udpegning, udvælgelse, forberedelse, organisering og udsendelse af kandidater og EU-bistandsfrivillige til at støtte humanitære bistandsaktioner i tredjelande.
2. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 24 vedrørende regler for:
-
en ramme af færdigheder, der skal bruges til udpegning, udvælgelse og forberedelse af frivillige som junior- eller seniormedarbejdere
-
bestemmelser om at sikre lige muligheder og ikke-forskelsbehandling i udpegnings- og udvælgelsesprocessen
-
bestemmelser til sikring af sende- og værtsorganisationernes overholdelse af den relevante nationale ret og EU-ret samt værtslandets ret
-
regler vedrørende partnerskaber mellem sende- og værtsorganisationer
-
bestemmelser om anerkendelse af kvalifikationer og kompetencer, som EU-bistandsfrivillige har opnået, i overensstemmelse med eksisterende relevante EU-initiativer.
3. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage gennemførelsesretsakter for at fastsætte følgende:
-
procedurer, der skal følges for udpegning, udvælgelse og den nødvendige forberedelse forud for udsendelse af kandidater, herunder praktikophold, hvor det er relevant
-
bestemmelser for udsendelse og organisering af EU-bistandsfrivillige i tredjelande, herunder bl.a. vejledning på stedet, fortsat støtte via coaching, mentorordninger, supplerende uddannelse, nødvendige arbejdsvilkår, støtte efter udsendelsen
-
dækning af forsikringsudgifter og levevilkår for frivillige, herunder dækning af udgifter til kost og logi, rejser og andre relevante udgifter
-
procedurer, der skal følges inden, under og efter udsendelsen for at sikre rettidig omhu og passende sikkerhedsforanstaltninger, herunder protokoller for medicinsk evakuering og sikkerhedsplaner, som omfatter nødevakuering fra tredjelande, herunder de nødvendige procedurer for kontakt med nationale myndigheder
-
procedurer for overvågning og vurdering af EU-bistandsfrivilliges individuelle resultater.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 26, stk. 2.
Artikel 10
Certificeringsmekanisme for sende- og værtsorganisationer
1. Kommissionen udvikler ved hjælp af gennemførelsesretsakter en certificeringsmekanisme med inddragelse af, hvis det er relevant, humanitære partnere, der sikrer, at sendeorganisationer overholder de i artikel 9 omhandlede regler og procedurer, og en differentieret certificeringsmekanisme for værtsorganisationer.
Kommissionen fastsætter proceduren for certificeringsmekanismernes funktion ved tage udgangspunkt i eksisterende relevante certificeringsmekanismer og -procedurer ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 26, stk. 2.
2. I forbindelse med udviklingen af certificeringsmekanismen sikrer Kommissionen synergivirkninger med partnerskabsinstrumenterne på det humanitære område og med de eksisterende humanitære standarder med henblik på administrativ forenkling. Certificeringsmekanismen skal være inklusiv og ikke-diskriminerende for så vidt angår enhver form for støtteberettiget organisation.
3. Sendeorganisationer kan certificeres, hvis:
a)
de overholder de i artikel 9 omhandlede regler og procedurer
b)
de beskæftiger sig med humanitær bistand som defineret i artikel 3, litra d), og
c)
de tilhører en af følgende kategorier:
i)
ikke-statslige almennyttige organisationer, som er oprettet i henhold til en medlemsstats lovgivning, og hvis hovedkontor er beliggende i Unionen
ii)
offentligretlige organer af civil karakter, som er underlagt en medlemsstats lovgivning
iii)
ikke-statslige almennyttige organisationer, som er oprettet i de lande, der er nævnt i artikel 23, under de betingelser, der er fastsat i nævnte artikel og de deri omhandlede aftaler
iv)
offentligretlige organer af civil karakter, som er oprettet i de lande, der er nævnt i artikel 23, under de betingelser, der er fastsat i nævnte artikel og de deri omhandlede aftaler
v)
Det Internationale Forbund af Røde Kors- og Røde Halvmåne-selskaber.
4. Organisationer i tredjelande skal kunne komme i betragtning som værtsorganisationer, hvis:
a)
de følger de i artikel 9 omhandlede regler og procedurer
b)
de beskæftiger sig med humanitær bistand som defineret i artikel 3, litra d), og
c)
de tilhører en af følgende kategorier:
i)
ikke-statslige almennyttige organisationer, som arbejder eller er oprettet i et tredjeland i henhold til gældende lov i dette land
ii)
offentligretlige organer af civil karakter, som er underlagt en medlemsstats lovgivning
iii)
internationale agenturer og organisationer.
5. Med forbehold af de krav, der er omhandlet i stk. 3 og 4, kan sende- og værtsorganisationer gennemføre initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter i samarbejde med profitorienterede private organisationer.
6. På grundlag af en forudgående behovsvurdering kan sendeorganisationerne, der skal certificeres, gøre brug af teknisk bistand, der har til formål at styrke deres kapacitet til at deltage i initiativet EU-bistandsfrivillige og sikre overholdelse af de i artikel 9 omhandlede regler og procedurer.
Værtsorganisationer, der skal certificeres, kan også nyde godt af den i første afsnit omhandlede bistand i forbindelse med de i artikel 15 omhandlede aktiviteter.
7. Kommissionen offentliggør listen over certificerede sende- og værtsorganisationer i rette tid efter certificeringen.
Artikel 11
Udpegning og udvælgelse af kandidater
1. På grundlag af sende- eller værtsorganisationers eller andre relevante aktørers forudgående vurdering af behovene i tredjelande udpeger og udvælger certificerede sendeorganisationer kandidater med henblik på uddannelse.
2. Udpegningen og udvælgelsen af kandidater sker i overensstemmelse med de fælles regler og efter procedurer, der er omhandlet i artikel 9 og overholder principperne om lige muligheder og ikke-forskelsbehandling.
3. Følgende personer, som er mindst 18 år, kan ansøge om at blive kandidat:
a)
Unionsborgere
b)
tredjelandsstatsborgere med fast lovligt ophold i en EU-medlemsstat, og
c)
statsborgere fra de i artikel 23, stk. 1, omhandlede lande, jf. betingelserne omhandlet i nævnte artikel.
Artikel 12
Uddannelsesprogram og støtte til uddannelse og praktikpladser
1. Kommissionen opretter et uddannelsesprogram med udgangspunkt i eksisterende programmer og procedurer og med inddragelse, hvis det er relevant, af specialiserede organisationer med henblik på at forberede kandidater til at blive udsendt for at støtte og supplere humanitær bistand.
2. Kandidater, som er blevet udpeget og udvalgt i henhold til artikel 11, kan deltage i uddannelsesprogrammet, der gennemføres af kvalificerede organisationer. Det individuelle omfang af og indhold i den undervisning, som den enkelte kandidat skal gennemføre, fastlægges af den pågældende sendeorganisation i samråd med den certificerede værtsorganisation på grundlag af behov under hensyntagen til kandidatens tidligere erfaring og den planlagte udsendelse.
3. Som led i deres uddannelse og navnlig deres forberedelse til udsendelse kan kandidater pålægges at gennemføre et praktikophold i certificerede sendeorganisationer, om muligt i et andet land end deres eget.
4. Med forbehold af stk. 3 kan kandidater, som ikke har haft nytte af et praktikophold, eventuelt tilbydes et ekstra forberedelsesforløb, der specielt er målrettet mod udsendelsens behov og særlige forhold. Både forberedelses- og praktikforløbet skal følge de fælles regler og procedurerne for forberedelse, der er omhandlet i artikel 9.
5. Uddannelsesprogrammet skal omfatte en vurdering af, om kandidaterne er parate til at blive udsendt til at støtte og supplere humanitær bistand i tredjelande og er i stand til at opfylde de lokale behov. Denne vurdering skal foretages i samarbejde med sendeorganisationerne.
6. Kommissionen vedtager de nærmere ordninger for uddannelsesprogrammet og proceduren for vurdering af, om kandidaterne er parate til at blive udsendt, ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 26, stk. 2.
Artikel 13
Database over EU-bistandsfrivillige
1. Kandidater, for hvem den vurdering, der er omhandlet i artikel 12, stk. 5, er positiv, betragtes som værende EU-bistandsfrivillige og kan udsendes. De opføres som sådan i databasen over EU-bistandsfrivillige.
2. Kommissionen opretter, tilpasser og ajourfører databasen over EU-bistandsfrivillige, herunder for så vidt angår disponibiliteten af og kriterierne for EU-bistandsfrivilliges udsendelse, og regulerer adgang til og brugen af den. Behandlingen af personoplysninger, som indsamles i eller til denne database, foretages, hvis det er relevant, i overensstemmelse med direktiv 95/46/EF og forordning (EF) nr. 45/2001.
Artikel 14
Udsendelse af EU-bistandsfrivillige til tredjelande
1. EU-bistandsfrivillige, som er opført i databasen, kan udsendes til at støtte og supplere humanitær bistand som defineret i artikel 3, litra d):
a)
af certificerede sendeorganisationer til værtsorganisationer i tredjelande, eller
b)
hvor det er relevant af Kommissionen til dens lokalkontorer til støttefunktioner.
2. Udsendelsen skal opfylde reelle behov, som værtsorganisationerne på lokalt niveau har givet udtryk for.
3. Med henblik på udsendelse som omhandlet i stk. 1, litra a), sikrer sendeorganisationer, at de i artikel 9 omhandlede regler og procedurer er fulgt. EU-bistandsfrivillige må ikke udsendes til aktioner, der gennemføres i områder med internationale og ikke-internationale væbnede konflikter.
4. Certificerede sendeorganisationer skal underrette medlemsstaternes og andre deltagende landes relevante nationale myndigheder i overensstemmelse med artikel 23, inden en af deres statsborgere udsendes som en EU-bistandsfrivillig i overensstemmelse med de i artikel 9 omhandlede fælles regler og procedurer.
5. De specifikke betingelser for udsendelse af og rollen for EU-bistandsfrivillige fastsættes i tæt samråd med værtsorganisationerne, i en kontrakt mellem sendeorganisationen og EU-bistandsfrivillige, hvoraf rettighederne og pligterne, udsendelsens varighed, udsendelsesstedet og EU-bistandsfrivillige opgaver fremgår.
6. Med henblik på udsendelse som omhandlet i stk. 1, litra b), indgår Kommissionen en »kontrakt om udsendelse af frivillig« med EU-bistandsfrivillige, hvoraf fremgår de specifikke vilkår og betingelser for udsendelsen. Ved indgåelse af en kontrakt om udsendelse af frivillig omfattes de frivillige ikke af de rettigheder og pligter, som er fastsat i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union, der er fastsat i Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 (14).
7. Der udpeges en mentor for hver EU-bistandsfrivillig fra værtsorganisationerne, som skal overvåge og støtte den EU-bistandsfrivillige under udsendelsen.
Artikel 15
Kapacitetsopbygning med henblik på humanitær bistand i værtsorganisationerne
På grundlag af en forudgående vurdering af behovene i tredjelande, som foretages af sende- og værtsorganisationerne eller andre relevante aktører, støtter Kommissionen nedenstående aktiviteter, der har til formål at styrke værtsorganisationernes kapacitet med henblik på humanitær bistand for at forbedre det lokale beredskab og indsats over for humanitære kriser og sikre effektive og bæredygtige resultater af EU-bistandsfrivilliges arbejde på stedet:
a)
katastroferisikostyring, katastrofeberedskab og katastrofeindsats, coaching, uddannelse i organisering af frivillige samt andre områder med relevans for ansatte og frivillige i værtsorganisationer
b)
udveksling af bedste praksis, faglig bistand, twinning-programmer og udveksling af ansatte og frivillige, oprettelse af netværk og andre relevante aktiviteter.
Artikel 16
Netværk for initiativet EU-bistandsfrivillige
1. Kommissionen opretter og styrer et netværk for initiativet EU-bistandsfrivillige, som er sammensat af:
a)
kandidater og EU-bistandsfrivillige, som deltager eller har deltaget i initiativet
b)
sende- og værtsorganisationer
c)
repræsentanter fra medlemsstaterne og Europa-Parlamentet.
2. Netværket for initiativet EU-bistandsfrivillige skal navnlig:
a)
fremme interaktion og fungere som en platform for udveksling af viden, konsultation og udbredelse af oplysninger, for udveksling af god praksis såvel som for den i artikel 21, stk. 3, omhandlede behovsvurdering
b)
fremme etablering af partnerskaber og udvikling af fælles projekter for udsendelse og kapacitetsopbygningsaktiviteter, som involverer sendeorganisationer i hele Unionen og værtsorganisationer i tredjelande
c)
udgøre et grundlag, som initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter kan baseres på med henblik på at sikre løbende forbedringer og effektiv kontrol og evaluering
d)
give muligheder for frivilligt arbejde online i projekter, som er relateret til initiativet EU-bistandsfrivillige.
Artikel 17
Kommunikation og bevidstgørelse
1. Kommissionen støtter offentlig oplysning, kommunikation og bevidstgørelsestiltag med henblik på at øge synligheden af initiativet EU-bistandsfrivillige og opmuntre til frivilligt humanitært arbejde inden for Unionen og dens medlemsstater samt i de tredjelande, der er målet for initiativets aktiviteter.
2. Kommissionen udvikler en kommunikationsplan for initiativet EU-bistandsfrivilliges mål, aktiviteter og synlige resultater, og planen beskriver kommunikations- og oplysningsaktiviteter over for offentligheden, navnlig for kommende potentielle kandidater og målgruppen for initiativets aktiviteter. Denne kommunikationsplan gennemføres af Kommissionen og målgruppen, navnlig sende- og værtsorganisationer samt af EU-bistandsfrivillige.
KAPITEL III
PROGRAMMERING OG TILDELING AF MIDLER
Artikel 18
Støtteberettigede aktiviteter
1. Der kan ydes finansiel støtte til de aktiviteter, som er omhandlet i artikel 8, herunder foranstaltninger, som er nødvendige for aktiviteternes gennemførelse, og nødvendige foranstaltninger, som skal styrke koordineringen mellem initiativet EU-bistandsfrivillige og andre relevante ordninger på nationalt og internationalt plan, der er baseret på eksisterende god praksis.
2. Den finansielle støtte, der er omhandlet i stk. 1, kan også dække udgifter, der vedrører forberedelse, overvågning, kontrol, revision og evaluering, og som er nødvendig for forvaltningen af initiativet EU-bistandsfrivillige og for opfyldelsen af dets mål.
3. De i stk. 2 omhandlede udgifter kan navnlig være udgifter til researcharbejde, ekspertmøder, informations- og kommunikationstiltag som fastsat i artikel 17, herunder intern kommunikation om Unionens vigtigste mål, for så vidt de har relation til initiativet EU-bistandsfrivilliges mål, udgifter med forbindelse til it-netværk med fokus på informationsbehandling og -udveksling (herunder sammenkobling med eksisterende eller fremtidige systemer til fremme af tværsektoriel dataudveksling og relateret udstyr) samt alle Kommissionens øvrige udgifter til teknisk og administrativ bistand.
Artikel 19
Finansielle støttemodtagere
Der kan efter denne forordning ydes finansiel støtte til fysiske personer og juridiske personer, der er underlagt privat eller offentlig ret, og de betragtes efterfølgende som finansielle støttemodtagere i den i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 anvendte betydning.
Artikel 20
Finansiel ramme
1. Den finansielle ramme til gennemførelse af denne forordning udgør for perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020 et beløb på 147 936 000 EUR i løbende priser. De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for rammerne af den flerårige finansielle ramme. Der kan om nødvendigt afsættes betalingsbevillinger i budgettet, der rækker ud over 2020, for at dække lignende udgifter og derigennem muliggøre gennemførelsen af betalingen af aktiviteter, som endnu ikke er afsluttet pr. 31. december 2020.
2. Finansieringsrammen i stk. 1, tildeles i perioden 2014-2020 i overensstemmelse med de operationelle mål, tematiske prioriteter og procentsatser, der er fastlagt i bilaget.
3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 24 med henblik på at ændre og tilpasse hvert af tallene i bilaget med over 10 og op til 20 procentpoint. Denne tilpasning skal kun finde sted efter resultaterne af Kommissionens revision af de tematiske prioriteter og procentsatser, der er fastlagt i bilaget, i lyset af resultaterne af den i artikel 27, stk. 4, litra b), omhandlede midtvejsevaluering, og i så fald vedtages de delegerede retsakter senest den 30. juni 2018.
4. Såfremt der i tilfælde af en nødvendig revision af de budgetmidler, der står til rådighed for støtte til katastrofeindsatsforanstaltninger, i særligt hastende tilfælde er behov herfor, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter med henblik på, inden for de til rådighed stående budgetbevillinger og efter proceduren i artikel 25, at revidere hvert af tallene fastsat i bilaget med over 10 og op til 20 procentpoint.
Artikel 21
Finansielle bistandsformer og gennemførelsesprocedurer
1. Kommissionen formidler Unionens finansielle bistand i overensstemmelse med forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
2. Finansiel bistand under denne forordning kan antage enhver af de former, der er beskrevet i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
3. Med henblik på denne forordnings gennemførelse vedtager Kommissionen et årligt arbejdsprogram for initiativet EU-bistandsfrivillige ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 26, stk. 2. Det årlige arbejdsprogram skal beskrive målene, de forventede resultater, gennemførelsesmetoden og beløbet for de samlede relaterede udgifter. Det årlige arbejdsprogram skal desuden beskrive de aktiviteter, der skal finansieres, en angivelse af det beløb, der bevilges til de enkelte aktiviteter i givet fald under hensyntagen til de anslåede behov, og en vejledende tidsplan for gennemførelsen. I forbindelse med tilskud skal det årlige arbejdsprogram beskrive de prioriterede mål, de vigtigste evalueringskriterier og den maksimale grad af medfinansiering. Det årlige arbejdsprogram skal også fastsætte tredjelandenes deltagelse i henhold til de i artikel 23 omhandlede betingelser.
Artikel 22
Beskyttelse af Unionens finansielle interesser
1. I forbindelse med gennemførelsen af aktiviteter, som finansieres under initiativet EU-bistandsfrivillige, træffer Kommissionen passende foranstaltninger til at sikre, at Unionens finansielle interesser beskyttes ved hjælp af foranstaltninger til forebyggelse af svig, bestikkelse og andre ulovlige aktiviteter, ved hjælp af effektiv kontrol og, såfremt der konstateres uregelmæssigheder, ved hjælp af inddrivelse af de uretmæssigt udbetalte beløb og efter omstændighederne ved hjælp af sanktioner, der skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsens grovhed og have en afskrækkende virkning.
2. Kommissionen eller dens befuldmægtigede og Revisionsretten har beføjelse til gennem bilagskontrol og kontrol på stedet at kontrollere alle tilskudsmodtagere, kontrahenter og underkontrahenter, som har modtaget EU-midler i henhold til initiativet EU-bistandsfrivillige.
3. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) gives efter procedurerne i forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 og forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 tilladelse til at foretage kontrol og inspektion på stedet hos økonomiske aktører, der direkte eller indirekte er berørt af finansieringen, for at klarlægge, om der foreligger svig, bestikkelse eller andre ulovlige aktiviteter, der berører Unionens finansielle interesser, i forbindelse med en aftale om tilskud, en afgørelse om ydelse af tilskud eller en kontrakt finansieret under initiativet EU-bistandsfrivillige.
4. Med forbehold af stk. 1 og 2 skal samarbejdsaftaler med tredjelande og internationale organisationer, aftaler om tilskud, afgørelser om ydelse af tilskud samt kontrakter, som følger af denne forordnings gennemførelse, udtrykkeligt give Kommissionen, Revisionsretten og OLAF beføjelse til at foretage denne kontrol og inspektion på stedet med behørig overholdelse af alle relevante proceduremæssige garantier.
KAPITEL IV
SAMARBEJDE MED ANDRE LANDE
Artikel 23
Samarbejde med andre lande
1. Initiativet EU-bistandsfrivillige er åbent for deltagelse af:
a)
borgere og sendeorganisationer fra tiltrædelseslande, kandidatlande, potentielle kandidat- og partnerlande under den europæiske naboskabspolitik i overensstemmelse med de generelle principper og generelle betingelser for disse landes deltagelse i Unionens programmer, som er fastsat i de respektive rammeaftaler og associeringsrådsafgørelser eller lignende
b)
borgere og sendeorganisationer fra lande i Den Europæiske Frihandelssammenslutning, som er medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), i overensstemmelse med betingelserne i EØS-aftalen
c)
borgere og sendeorganisationer fra andre europæiske lande, såfremt der er indgået bilaterale aftaler med disse lande.
2. Deltagende frivillige og organisationer, der gennemfører initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter, fra samarbejdslande, skal også overholde de generelle principper, der er fastsat i artikel 4.
3. Samarbejde med de i stk. 1 omhandlede deltagende lande gennemføres, hvor det er relevant, ved hjælp af supplerende bevillinger fra deltagende lande, som stilles til rådighed efter procedurer, der aftales med disse lande.
KAPITEL V
DELEGEREDE BEFØJELSER OG GENNEMFØRELSESBESTEMMELSER
Artikel 24
Udøvelse af delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 7, stk. 2, artikel 9, stk. 2, og artikel 20, stk. 3, tillægges Kommissionen for en periode på syv år fra den 25. april 2014.
3. Den i artikel 7, stk. 2, artikel 9, stk. 2, og artikel 20, stk. 3, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i denne afgørelse, til ophør. Den får virkning fra dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er trådt i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 7, stk. 2, artikel 9, stk. 2, og artikel 20, stk. 3, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har underrettet Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 25
Hasteprocedure
1. Under særlige og behørigt begrundede omstændigheder træder delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne artikel i kraft straks og anvendes, så længe der ikke er gjort indsigelse i henhold til stk. 2. I meddelelsen til Europa-Parlamentet og Rådet af en delegeret retsakt anføres begrundelsen for anvendelse af hasteproceduren.
2. Europa-Parlamentet eller Rådet kan efter proceduren i artikel 24, stk. 5, gøre indsigelse mod en delegeret retsakt. I så fald skal Kommissionen ophæve retsakten straks efter Europa-Parlamentets eller Rådets meddelelse af afgørelsen om at gøre indsigelse.
Artikel 26
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 17, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1257/96 (15). Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til denne bestemmelse, finder artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendelse.
KAPITEL VI
KONTROL OG EVALUERING
Artikel 27
Kontrol og evaluering
1. Initiativet EU-bistandsfrivilliges aktiviteter, som tildeles finansiel bistand, skal regelmæssigt kontrolleres, så deres gennemførelse kan følges, og de skal regelmæssigt evalueres ved hjælp af en uafhængig ekstern evaluering, hvor foranstaltningernes effektivitet, virkning og betydning for initiativet EU-bistandsfrivilliges mål vurderes. Kontrollen og evalueringen omfatter rapporter som omhandlet i stk. 4 og andre aktiviteter vedrørende specifikke aspekter af denne forordning, som kan iværksættes når som helst i løbet af dens gennemførelse.
2. Sendeorganisationer, der udsender EU-bistandsfrivillige uden for Unionen, er ansvarlige for at kontrollere deres aktiviteter og skal regelmæssigt indgive kontrolrapporter til Kommissionen, i hvilken forbindelse samtlige rettigheder for de enkelte frivillige vedrørende beskyttelse af personoplysninger garanteres.
3. I evalueringerne anvendes eksisterende fælles evalueringsregler, herunder dem, som er udarbejdet af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udviklings komité for Udviklingsbistand med det formål at måle de langsigtede indvirkninger af initiativet EU-bistandsfrivillige på humanitær bistand. I evalueringsfasen sørger Kommissionen for regelmæssigt at høre alle relevante interesserede parter, herunder frivillige, sende- og værtsorganisationer, den støttemodtagende lokalbefolkning og -samfund, humanitære organisationer og personer, der arbejder på stedet. Resultaterne af evalueringen anvendes i forbindelse med udformningen af programmet og fordelingen af ressourcerne.
4. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet:
a)
årlige rapporter, der behandler de opnåede fremskridt med gennemførelsen af denne forordning, herunder resultater og så vidt som muligt de vigtigste resultater
b)
en midtvejsevalueringsrapport om de opnåede resultater og de kvalitative og kvantitative aspekter af gennemførelsen af denne forordning, herunder virkningen af initiativet EU-bistandsfrivillige i den humanitære sektor og programmets omkostningseffektivitet, i løbet af de første tre år af dens gennemførelse og senest den 31. december 2017
c)
en meddelelse om den fortsatte gennemførelse af denne forordning baseret på den i dette stykke litra b), omhandlede midtvejsevalueringsrapport senest den 31. december 2018
d)
en efterfølgende evalueringsrapport for den syvårige finansielle gennemførelsesperiode senest den 31. december 2021.
5. Kommissionen reviderer de i denne forordning fastsatte foranstaltninger senest den 1. september 2019 og skal, hvis det er relevant efter forelæggelsen af den midtvejsevalueringsrapport, der er omhandlet i denne artikels stk. 4, litra b), ledsage denne revision af et lovgivningsforslag til ændring af denne forordning.
6. Kommissionen underretter også regelmæssigt EU-Udenrigstjenesten om initiativet EU-bistandsfrivillige i overensstemmelse med de relevante samarbejdsordninger.
KAPITEL VII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 28
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 3. april 2014.
UREDBA (EU) br. 375/2014 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 3. travnja 2014.
o osnivanju Europskog volonterskog tijela za humanitarnu pomoć (inicijativa Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 214. stavak 5.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (1),
budući da:
(1)
Solidarnost je temeljna vrijednost Unije te postoji potencijal za daljnji razvoj načina izražavanja solidarnosti građana Unije s ljudima iz trećih zemalja koji su izloženi ili pogođeni nesrećama prouzročenim ljudskim djelovanjem ili prirodnim katastrofama. Osim toga, Unija kao cjelina najveći je svjetski donator humanitarne pomoći, osiguravajući gotovo 50 % svjetske humanitarne pomoći.
(2)
Volontiranje je konkretan i vidljiv izraz solidarnosti kojim pojedinci stavljaju svoje znanje, vještine i vrijeme na raspolaganje drugim ljudima bez financijske motivacije.
(3)
Postoji potreba za daljnjim razvojem solidarnosti sa žrtvama kriza i katastrofa u trećim zemljama kao i podizanja razine svijesti o humanitarnoj pomoći i volontiranju općenito te njihove vidljivosti među građanima Unije.
(4)
Vizija Unije za humanitarni rad, uključujući zajednički cilj, načela i dobre prakse te zajednički okvir za dostavu humanitarne pomoći Unije, nalazi se u Zajedničkoj izjavi Vijeća i sastanka predstavnika vlada država članica s Vijećem, Europskim parlamentom i Europskom komisijom naslovljenoj „Europski konsenzus o humanitarnoj pomoći” (2). U Europskom konsenzusu o humanitarnoj pomoći naglašava se čvrsta obveza Unije prema pristupu utemeljenom na potrebama kao i prema potvrđivanju i promicanju temeljnih humanitarnih načela humanosti, neutralnosti, nepristranosti i neovisnosti. Djelovanja Europskog volonterskog tijela za humanitarnu pomoć („inicijativa Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a”) trebala bi biti vođena Europskim konsenzusom o humanitarnoj pomoći.
(5)
Humanitarna pomoć Unije isporučuje se u situacijama kada mogu djelovati i drugi instrumenti povezani s razvojnom suradnjom, upravljanjem krizom i civilnom zaštitom. Inicijativa Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a trebala bi djelovati na dosljedan i komplementaran način i izbjegavati preklapanja s odgovarajućim politikama i instrumentima Unije, posebno s politikom humanitarne pomoći Unije, politikom razvojne suradnje i Mehanizmom Europske unije za civilnu zaštitu uspostavljenim odlukom br. 1313/2013/EU Europskog parlamenta i Vijeća (3), Koordinacijskim centrom za hitne odgovore, osnovanim tom Odlukom i s Europskom službom za vanjsko djelovanje (ESVD) i delegacijama EU-a, radi koordinacije Unijinog odgovora na humanitarne krize u trećim zemljama.
(6)
Inicijativa Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a trebala bi doprinijeti naporima u jačanju kapaciteta Unije za pružanje humanitarne pomoći utemeljene na potrebama i jačanju kapaciteta i otpornosti zajednica u trećim zemljama koje su izložene ili pogođene katastrofama. Osim toga važno je poticati suradnju s odgovarajućim međunarodnim organizacijama i ostalim humanitarnim partnerima te lokalnim i regionalnim akterima. Ta bi se suradnja trebala odvijati u skladu s djelovanjima koje poduzimaju Ujedinjeni narodi kako bi se dala podrška središnjoj i općoj koordinacijskoj ulozi Ureda Ujedinjenih naroda za koordinaciju humanitarnih poslova (UN-OCHA).
(7)
Broj, opseg i složenost humanitarnih kriza u svijetu, kako prirodnih katastrofa tako i nesreća prouzrokovanih ljudskim djelovanjem, značajno su porasli tijekom godina, a taj će se trend vjerojatno nastaviti, što je dovelo do toga da se od sudionika u humanitarnim akcijama zahtijeva da odmah odgovore na djelotvoran, učinkovit i dosljedan način te da podupru lokalne zajednice u trećim zemljama kako bi one postale manje izložene i ojačale svoju otpornost na katastrofe.
(8)
Volonteri mogu doprinijeti jačanju kapaciteta Unije za pružanje humanitarne pomoći koja se temelji na potrebama i načelima i doprinijeti jačanju djelotvornosti humanitarnog sektora ako su prikladno odabrani, obučeni i pripremljeni za upućivanje tako da posjeduju potrebne vještine i da su kompetentni za najučinkovitije pružanje pomoći ljudima u nevolji, pod uvjetom da mogu računati s dostatnom potporom ili nadzorom na licu mjesta.
(9)
U Europi i svijetu postoje sustavi volontiranja usmjereni na upućivanje u treće zemlje. Često se radi o nacionalnim sustavima koji se uglavnom ili isključivo usmjeravaju na razvojne projekte. Stoga bi inicijativa Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a trebala stvarati dodanu vrijednost tako što će omogućavati prilike za volontere da zajedno doprinose akcijama pružanja humanitarne pomoći, jačajući na taj način aktivno europsko građanstvo. Inicijativa Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a također može dati dodanu vrijednost poticanjem transnacionalne suradnje organizacija koje sudjeluju u provedbi djelovanja iz inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a, čime se poboljšavaju međunarodni odnosi, odražava pozitivna slika Unije u svijetu i jača interes za paneuropske humanitarne projekte.
(10)
Inicijativa Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a trebala bi biti isplativa, dopunjavati postojeće nacionalne i međunarodne volonterske sustave bez preklapanja, te biti usmjerena na rješavanje konkretnih potreba i nedostataka na humanitarnom planu.
(11)
Kako je naglašeno u Komunikaciji Komisije od 23. studenoga 2010. naslovljenoj „Kako izraziti solidarnost građana EU-a putem volontiranja: prva razmišljanja o Europskom volonterskom tijelu za humanitarnu pomoć”, na sadašnjoj sceni humanitarnog volontiranja postoje praznine koje inicijativa Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a može popuniti volonterima odgovarajućeg profila, koji će se upućivati na pravo mjesto u pravo vrijeme. To se prvenstveno može postići primjenom europskih standarda i postupaka za identifikaciju i odabir humanitarnih volontera, zajednički dogovorenih standarda za obuku i pripremu humanitarnih volontera za upućivanje na teren, bazom potencijalnih volontera koji se odabiru prema potrebama na terenu te prilikama za volontere da doprinesu humanitarnim operacijama ne samo upućivanjem na teren, nego i radom u uredu i volonterskim aktivnostima putem interneta.
(12)
Odgovarajuća obuka te sigurnost i zaštita volontera trebali bi i dalje biti od najveće važnosti i podlijegati redovitim razmjenama informacija, uključujući s državama članicama. Volontere za humanitarnu pomoć EU-a ne bi se trebalo upućivati u operacije koje se provode u okolnostima međunarodnih i unutarnjih oružanih sukoba.
(13)
Unija vrši svoje operacije pružanja humanitarne pomoći na temelju potreba i u partnerstvu s provedbenim organizacijama. Te bi organizacije trebale imati važnu ulogu u provedbi inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a da bi se osiguralo vlasništvo sudionika na terenu i povećalo preuzimanje akcija iz te inicijative. Unija bi takvim organizacijama prije svega trebala povjeriti utvrđivanje, odabir, pripremu i upućivanje volontera za humanitarnu pomoć EU-a te njihovo praćenje tijekom i poslije misija, u skladu sa standardima i postupcima koje uspostavlja Komisija. Komisija bi trebala po potrebi biti u stanju odabrati uspješno obučene i pripremljene volontere za upućivanje po svojim uredima na terenu za poslove podrške.
(14)
Komunikacija Komisije od 25. listopada 2011. pod nazivom „Obnovljena strategija EU-a za društvenu odgovornost poduzeća za razdoblje 2011.-2014.” navodi kako privatna poduzeća mogu imati važnu ulogu i doprinijeti humanitarnim operacijama Unije, prije svega volontiranjem zaposlenika.
(15)
Inicijativa Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a trebala bi pomoći Europljanima svih uzrasta da pokažu aktivnost europskog građanstva. Inicijativa bi stoga trebala doprinijeti promicanju volontiranja širom Unije i osobnom razvoju i međukulturnoj svijesti sudjelujućih volontera, čime se poboljšavaju njihove kompetencije i mogućnosti zapošljavanja u svjetskom gospodarstvu.
(16)
Unijina načela jednakih mogućnosti i zabrana diskriminacije ukazuju na to da bi građani Unije i oni s dugotrajnim boravištem u Uniji, bez obzira na svoju struku i dob, trebali moći sudjelovati u aktivnom građanstvu. Uzimajući u obzir posebne izazove u humanitarnom kontekstu, sudionici inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a trebali bi biti minimalne starosti 18 godina i mogli predstavljati širok raspon profila i generacija, uključujući stručnjake i umirovljene stručnjake.
(17)
Jasan pravni status ključan je preduvjet koji moraju ispunjavati volonteri za sudjelovanje u zemljama izvan Unije. Uvjete upućivanja volontera trebalo bi definirati ugovorima, uključujući standarde za zaštitu i sigurnost volontera, odgovornosti organizacija pošiljateljica i primateljica, pokrivanje osiguranja, dnevnica, smještaja i drugih odgovarajućih troškova. Upućivanje volontera u treće zemlje trebalo bi podlijegati sigurnosnim i zaštitnim mjerama.
(18)
Preporuke iz Plana politike volontiranja u Europi i rad europskih i međunarodnih volonterskih organizacija te volonterski program Ujedinjenih naroda trebali bi se po potrebi uzimati u obzir u djelovanjima u sklopu inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a.
(19)
Inicijativa Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a trebala bi podupirati djelovanja utemeljena na potrebama usmjerena jačanju kapaciteta organizacija primateljica za humanitarnu pomoć u trećim zemljama kako bi se ojačala lokalna pripravnost i odgovor na humanitarne krize te kako bi se osigurao učinkovit i održiv učinak rada koji obavljaju volonteri za humanitarnu pomoć EU-a na terenu upravljanjem rizicima od katastrofa, pripravnošću i odgovorom, podučavanjem, obukom za upravljanje volonterima i ostalim važnim područjima.
(20)
Inicijativa Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a trebala bi po potrebi imati cilj jačanja rodne perspektive u politici humanitarne pomoći Unije, promicanju odgovarajućih humanitarnih odgovora na posebne potrebe žena i muškaraca svih dobi. Posebna bi se pozornost trebala posvetiti suradnji sa ženskim grupama i mrežama kako bi se promicalo sudjelovanje i vodstvo žena u humanitarnoj pomoći te iskoristile njihove sposobnosti i stručnost za doprinos obnovi, izgradnji mira, smanjenju rizika od katastrofa te izgradnji otpornosti pogođenih zajednica.
(21)
Ova Uredba utvrđuje financijsku omotnicu za cijelo trajanje financijskog razdoblja, koja za Europski parlament i Vijeće tijekom godišnjeg proračunskog postupka predstavlja glavni referentni iznos u smislu točke 17. Međuinstitucionalnog sporazuma od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, suradnji u proračunskim pitanjima i dobrom financijskom upravljanju (4).
(22)
Dodjela financijske pomoći trebala bi se provoditi u skladu s Uredbom (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (5). Zbog posebne prirode akcija iz inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a, prikladno je da se financijska sredstva mogu dodjeljivati fizičkim i pravnim osobama javnog ili privatnog prava. Važno je osigurati poštovanje propisa iz te Uredbe, osobito u pogledu njezinih načela ekonomičnosti, djelotvornosti i učinkovitosti.
(23)
Poboljšanje provedbe i kvalitete potrošnje trebalo bi biti vodeće načelo za ostvarenje ciljeva inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a te istodobno osiguravati optimalno korištenje financijskih sredstava.
(24)
Financijski interesi Unije trebali bi se štititi proporcionalnim mjerama tijekom cjelokupnog ciklusa rashoda, uključujući sprečavanjem, otkrivanjem i ispitivanjem nepravilnosti, povratom izgubljenih sredstava, pogrešno isplaćenih ili nepravilno iskorištenih sredstava te, prema potrebi, novčanim kaznama. Trebalo bi poduzeti odgovarajuće mjere za sprečavanje nepravilnosti i prijevara te poduzeti potrebne korake za povrat izgubljenih, krivo uplaćenih ili nepravilno utrošenih sredstava u skladu s Uredbom Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95 (6), Uredbom Vijeća (Euratom, EZ) br. 2185/96 (7) i Uredbom (EU, Euratom) br. 883/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (8).
(25)
Trećim zemljama, osobito zemljama pristupnicama ili zemljama kandidatkinjama, potencijalnim kandidatima, partnerskim zemljama iz Europskog politike susjedstva i članicama Europske udruge slobodne trgovine (EFTA) trebalo bi omogućiti sudjelovanje na osnovi sporazuma o suradnji.
(26)
Volonteri sudionici i organizacije koje provode djelovanja iz inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a iz zemalja suradnica također bi se trebali pridržavati načela iz Europskog konsenzusa o humanitarnoj pomoći te se zalagati za poštovanje istih, s naglaskom na zaštitu „humanitarnog prostora”.
(27)
Kako bi se omogućilo stalno povratno informiranje i poboljšanje te kako bi njihovo donošenje postalo fleksibilnije i učinkovitije, ovlasti za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora trebale bi se delegirati Komisiji u skladu s odredbama koje se odnose na standarde za odabir, upravljanje i upućivanje volontera za humanitarnu pomoć EU-a, izmjenu pokazatelja postignuća i tematskih prioriteta te prilagodbu postotaka za dodjelu financijske omotnice za provedbu ove Uredbe. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Tijekom pripreme i sastavljanja delegiranih akata Komisija bi trebala osigurati istodobno, pravovremeno i odgovarajuće prosljeđivanje relevantnih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću.
(28)
Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu ove Uredbe, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. Te bi ovlasti trebalo izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (9). Postupak pregleda trebalo bi koristiti za usvajanje postupaka odabira, upravljanja i upućivanja volontera za humanitarnu pomoć EU-a, mehanizma ovjere, programa obuke i godišnjeg programa rada inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a.
(29)
Ovom se Uredbom poštuju temeljna prava i postupa se u skladu s načelima koja su priznata Poveljom o temeljnim ljudskim pravima Europske unije.
(30)
Obrada osobnih podataka u okviru ove Uredbe ne prelazi ono što je neophodno i razmjerno za potrebe osiguravanja neometanog rada inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a. Sva obrada osobnih podataka uređena je Uredbom (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća (10). Svaka obrada osobnih podataka koju izvršavaju organizacije koje provode inicijativu Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a, a koje su zakonski osnovane u Uniji, podliježe Direktivi 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (11).
(31)
Provedeno je savjetovanje s europskim nadzornikom za zaštitu podataka u skladu s člankom 28. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 45/2001 koji je dostavio mišljenje 23. studenoga 2012. (12).
(32)
Primjereno je uskladiti razdoblje primjene ove Uredbe s Uredbom Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 (13). Stoga bi se ova Uredba trebala primjenjivati od 1. siječnja 2014.,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
UVODNE ODREDBE
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom osniva Europsko volontersko tijelo za humanitarnu pomoć (u daljnjem tekstu „inicijativa Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a”) kao okvir za zajedničke doprinose europskih volontera potpori i nadopunjavanju humanitarne pomoći u trećim zemljama.
Ovom se Uredbom određuju pravila i postupci za upravljanje inicijativom Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a te pravila za osiguranje financijske pomoći.
Članak 2.
Područje primjene
Ova se Uredba primjenjuje na:
1.
odabir, obuku i upućivanje Volontera za humanitarnu pomoć EU-a radi potpore i nadopunjavanja humanitarne pomoći u trećim zemljama;
2.
djelovanja kojima se podupire, promiče i priprema upućivanje Volontera za humanitarnu pomoć EU-a radi potpore i nadopunjavanja humanitarne pomoći u trećim zemljama;
3.
djelovanja unutar i izvan Unije usmjerena na izgradnju kapaciteta za humanitarnu pomoć organizacija primateljica u trećim zemljama.
Članak 3.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„volonter” znači osoba koja slobodnom voljom i bez financijske motivacije odluči sudjelovati u aktivnostima koje koriste zajednici i društvu općenito;
(b)
„kandidat za volontera” znači osoba koja zadovoljava uvjete u skladu s člankom 11. stavkom 3. za prijavu za sudjelovanje u djelovanjima u sklopu inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a;
(c)
„volonter za humanitarnu pomoć EU-a” znači kandidat za volontera koji je odabran, obučen u skladu s posebnim standardima, postupcima i referentnim kriterijima, za kojega je ocijenjeno da zadovoljava uvjete te koji je evidentiran da je na raspolaganju za upućivanje radi potpore i nadopunjavanja humanitarne pomoći u trećim zemljama;
(d)
„humanitarna pomoć” znači aktivnosti i operacije u trećim zemljama namijenjene dostavljanju hitne pomoći na osnovi potreba, usmjerene na očuvanje života, sprečavanje ili olakšavanje ljudske patnje i očuvanje ljudskog dostojanstva u katastrofama prouzrokovanim ljudskim djelovanjem ili prirodnim katastrofama. Ona obuhvaća operacije potpore, humanitarne pomoći i zaštite tijekom humanitarnih kriza ili neposredno poslije njih, mjere potpore kako bi se osigurao pristup ljudima kojima je potrebna pomoć i omogućio slobodan protok pomoći, kao i djelovanja s ciljem jačanja pripravnosti na katastrofe i smanjenja rizika od katastrofa i davanja doprinosa jačanju otpornosti i kapaciteta za rješavanje kriza i oporavak od njih;
(e)
„treća zemlja” znači zemlja izvan Unije u kojoj se provode aktivnosti i operacije humanitarne pomoći kako je navedeno u točki (d).
Članak 4.
Cilj
Cilj inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a doprinijeti je jačanju kapaciteta Unije u pružanju humanitarne pomoći utemeljene na potrebama i usmjerene na očuvanje života, sprečavanje ili olakšavanje ljudske patnje i očuvanje ljudskog dostojanstva te na jačanje kapaciteta i otpornosti izloženih zajednica u trećim zemljama ili onih koje su pogođene katastrofama, osobito pripravnošću na katastrofe, smanjenjem rizika od katastrofa i jačanjem veza između pomoći, obnove i razvoja. Taj se cilj postiže dodanom vrijednošću zajedničkih doprinosa volontera za humanitarnu pomoć EU-a, kojima se izražavaju vrijednosti Unije i solidarnost s ljudima kojima je potrebna pomoć te na vidljiv način promiče osjećaj europskog građanstva.
Članak 5.
Opća načela
1. Djelovanja u sklopu inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a vrše se u skladu s načelima humanitarne pomoći, što uključuje humanost, neutralnost, nepristranost i neovisnost, te s Europskim konsenzusom o humanitarnoj pomoći.
2. Djelovanja u sklopu inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a odgovaraju na humanitarne potrebe lokalnih zajednica i zahtjeve organizacija primateljica i imaju cilj doprinijeti jačanju djelotvornosti humanitarnog sektora.
3. Sigurnost i zaštita kandidata za volontere i volontera za humanitarnu pomoć EU-a predstavljaju prioritet.
4. Inicijativa Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a promiče zajedničke projekte utemeljene na potrebama i transnacionalna partnerstva između volontera sudionika iz različitih zemalja te organizacija koje provode djelovanja iz te inicijative kako je navedeno u članku 10.
Članak 6.
Usklađenost i komplementarnost djelovanja Unije
1. U provedbi Uredbe osigurava se usklađenost i komplementarnost s ostalim instrumentima i područjima vanjskog djelovanja Unije i drugih odgovarajućih politika Unije, posebno s politikom humanitarne pomoći, politikom razvojne suradnje te Mehanizmom Europske unije za civilnu zaštitu, istodobno izbjegavajući dupliciranje i preklapanje te prepoznavajući da je humanitarna pomoć uređena načelima humanitarne pomoći iz članka 5. stavka 1. ove Uredbe. Posebno se posvećuje pažnje tome da se osigura nesmetani prijelaz između pomoći, obnove i razvoja.
2. Komisija i države članice surađuju kako bi postigle učinkovitost i djelotvornost osiguravajući dosljednost i povezanost između odgovarajućih nacionalnih volonterskih sustava i djelovanja u sklopu inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a. Ova se djelovanja nadograđuju na odgovarajuće dobre prakse i postojeće programe te po potrebi iskorištavaju uspostavljene europske mreže.
3. Unija potiče suradnju s odgovarajućim međunarodnim organizacijama, drugim humanitarnim partnerima te lokalnim i regionalnim akterima u provedbi djelovanja iz inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a.
Kako bi se promicao dosljedan međunarodni odgovor na humanitarne krize, djelovanja u sklopu inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a u skladu su s djelovanjima koja poduzimaju Ujedinjeni narodi, u cilju podupiranja i središnje i opće koordinacijske uloge UN-OCHA-e.
Članak 7.
Operativni ciljevi
1. Inicijativa Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a ima sljedeće operativne ciljeve:
(a)
doprinos povećanju i poboljšanju sljedećih kapaciteta Unije za pružanje humanitarne pomoći.
Napredak prema postizanju ovog operativnog cilja procjenjuje se na temelju pokazatelja kao što su:
-
broj volontera za humanitarnu pomoć EU-a upućenih ili spremnih za upućivanje na teren s traženim kvalifikacijama i broj volontera za humanitarnu pomoć EU-a koji su dovršili svoje ugovore o upućivanju,
-
broj ljudi kojima je pružena humanitarna pomoć putem inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a te prosječni troškovi po osobi kojoj je pružena pomoć,
-
razina zadovoljstva upućenih volontera za humanitarnu pomoć EU-a te organizacija pošiljateljica i primateljica u vezi s učinkovitim humanitarnim doprinosom volontera za humanitarnu pomoć EU-a na terenu;
(b)
unapređivanje vještina, znanja i kompetencija volontera na području humanitarne pomoći i uvjeti njihova sudjelovanja.
Napredak prema postizanju ovog operativnog cilja procjenjuje se na temelju pokazatelja kao što su:
-
broj obučenih kandidata za volontere i volontera koji su uspješno prošli ocjenu nakon obuke,
-
broj ovlaštenih organizacija pošiljateljica koje primjenjuju standarde i postupke upravljanja kandidatima za volontere i volonterima za humanitarnu pomoć EU-a,
-
razina zadovoljstva obučenih i upućenih volontera, organizacija pošiljateljica i primateljica u vezi s kvalitetom obuke, razinom znanja i kompetencija volontera, ispunjavanjem i primjerenošću standarda i postupaka za upravljanje kandidatima za volontere i volonterima za humanitarnu pomoć EU-a;
(c)
stvaranje kapaciteta organizacija primateljica i jačanje volonterstva u trećim zemljama.
Napredak prema postizanju ovog operativnog cilja procjenjuje se na temelju pokazatelja kao što su:
-
broj i vrsta djelovanja izgradnje kapaciteta u trećim zemljama,
-
broj osoblja iz trećih zemalja i volontera koji sudjeluju u djelovanjima izgradnje kapaciteta,
-
razina zadovoljstva osoblja organizacija primateljica i volontera iz trećih zemalja koji sudjeluju u djelovanjima izgradnje kapaciteta u pogledu kvalitete i učinkovitosti izvršenih djelovanja,
(d)
priopćavanje načela Unije za humanitarnu pomoć dogovorenih u Europskom konsenzusu o humanitarnoj pomoći.
Napredak prema postizanju ovog operativnog cilja procjenjuje se na temelju pokazatelja kao što su:
-
broj, vrsta i troškovi djelovanja na području informiranja, komunikacije i podizanja svijesti;
(e)
jačanje usklađenosti i dosljednosti volontiranja u državama članicama kako bi se poboljšale prilike građana Unije za sudjelovanje u aktivnostima i operacijama humanitarne pomoći.
Napredak prema postizanju ovog operativnog cilja procjenjuje se na temelju pokazatelja kao što su:
-
broj ovlaštenih organizacija pošiljateljica,
-
broj i vrsta djelovanja na području tehničke pomoći za organizacije pošiljateljice,
-
širenje i preuzimanje standarda i postupaka za upravljanje kandidatima za volontere i volonterima za humanitarnu pomoć EU-a od strane drugih sustava volontiranja.
2. Pokazatelji iz stavka 1. točaka od (a) do (e) koriste se po potrebi za nadzor, ocjenu i pregled rada. Oni su indikativni i mogu se mijenjati putem delegiranih akata u skladu s člankom 24. kako bi se u obzir uzelo iskustvo stečeno mjerenjem postignuća.
POGLAVLJE II.
DJELOVANJA U SKLOPU INICIJATIVE VOLONTERI ZA HUMANITARNU POMOĆ EU-A
Članak 8.
Djelovanja u sklopu inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a
Inicijativa Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a slijedi ciljeve iz članaka 4. i 7. provedbom sljedećih djelovanja:
-
razvoj i održavanje standarda i postupaka u pogledu kandidata i volontera za humanitarnu pomoć EU-a,
-
razvoj i održavanje mehanizma ovjeravanja organizacija pošiljateljica i primateljica,
-
utvrđivanje i odabir kandidata za volontere,
-
uspostava programa obuke i podrška obuci i stažiranju,
-
uspostava, održavanje i ažuriranje baze podataka volontera za humanitarnu pomoć EU-a,
-
upućivanje volontera za humanitarnu pomoć EU-a radi podupiranja i nadopunjavanja humanitarne pomoći u trećim zemljama,
-
izgradnja kapaciteta organizacija primateljica,
-
uspostava i upravljanje mrežom za inicijativu Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a,
-
komunikacija i podizanje svijesti,
-
dodatne aktivnosti koje jačaju odgovornost, transparentnost i učinkovitost inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a.
Članak 9.
Standardi i postupci u pogledu kandidata za volontere i Volontera za humanitarnu pomoć EU-a
1. Nadograđujući se na odgovarajuće prakse, Komisija uspostavlja standarde i postupke kojima obuhvaća neophodne uvjete, načine postupanja i zahtjeve koje trebaju primjenjivati organizacije primateljice i pošiljateljice kad utvrđuju, odabiru, pripremaju, upravljaju i upućuju kandidate za volontere i volontere za humanitarnu pomoć EU-a radi podrške operacijama humanitarne pomoći u trećim zemljama.
2. Komisija ima ovlast donositi delegirane akte u skladu s člankom 24., kojim utvrđuje standarde za:
-
okvir kompetencija koji se koristi za utvrđivanje, odabir i pripremu volontera kao stručnjaka na višoj ili nižoj razini,
-
odredbe za osiguravanje jednakih mogućnosti i nediskriminacije u postupku utvrđivanja i odabira,
-
odredbe o osiguravanju usklađivanja organizacija pošiljateljica i primateljica s odgovarajućim zakonodavstvom Unije i zakonodavstvom države primateljice,
-
standarde kojima se uređuju partnerstva između organizacija pošiljateljica i primateljica,
-
odredbe o priznavanju vještina i kompetencija koje su stekli volonteri za humanitarnu pomoć EU-a u skladu s postojećim odgovarajućim inicijativama Unije.
3. Komisija ima ovlast donositi provedbene akte kojima utvrđuje sljedeće:
-
postupke koje treba pratiti pri utvrđivanju, odabiru i neophodnoj pripremi prije upućivanja kandidata za volontere, uključujući po potrebi stažiranja,
-
odredbe o upućivanju volontera i upravljanju volonterima za humanitarnu pomoć EU-a u trećim zemljama, uključujući između ostalog nadzor na terenu, kontinuiranu potporu putem podučavanja, mentorstva, dodatne obuke, neophodnih radnih uvjeta i potpore nakon upućivanja,
-
odredbu o pokrivanju osiguranja i životnim uvjetima volontera, uključujući pokrivanje dnevnica, smještaja, putovanja i ostalih odgovarajućih troškova,
-
postupke koje treba pratiti prije, tijekom i nakon upućivanja kako bi se osigurali obveza pažnje i odgovarajuće sigurnosne i zaštitne mjere, uključujući protokole evakuacije zbog zdravstvenih razloga i sigurnosne planove koji obuhvaćaju hitnu evakuaciju iz trećih zemalja, uključujući neophodne postupke za vezu s nacionalnim tijelima,
-
postupke nadziranja i ocjenjivanja pojedinačnog rada volontera za humanitarnu pomoć EU-a.
Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 26. stavka 2.
Članak 10.
Mehanizam ovjere za organizacije primateljice i pošiljateljice
1. Komisija razvija mehanizam ovjere provedbenim aktima, uz, prema potrebi, uključivanje humanitarnih partnera, pri čemu se osigurava da su organizacije pošiljateljice u skladu sa standardima i postupcima iz članka 9. i različit mehanizam ovjere za organizacije primateljice.
Komisija utvrđuje postupak u vezi s funkcioniranjem mehanizama ovjere, nadograđujući se na postojeće relevantne mehanizme i postupke ovjere putem provedbenih akata. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 26. stavka 2.
2. Komisija prilikom izrade mehanizma ovjere nastoji uskladiti taj sustav sa svojim instrumentima partnerstva na humanitarnom području i s postojećim humanitarnim standardima u cilju pojednostavljenja administracije. Mehanizam ovjere uključiv je i ne isključuje nijednu vrstu organizacija koje ispunjavaju uvjete.
3. Organizacije pošiljateljice ispunjavaju uvjete za ovjeru ako:
(a)
pridržavaju se standarda i postupaka iz članka 9.;
(b)
aktivne su na području humanitarne pomoći definirane člankom 3. točkom (d); i
(c)
pripadaju bilo kojoj od sljedećih kategorija:
i.
nevladine neprofitne organizacije osnovane u skladu s pravom države članice i čija su sjedišta unutar Unije;
ii.
tijela javnog prava civilne prirode uređene pravom države članice;
iii.
nevladine neprofitne organizacije utemeljene u zemljama iz članka 23. u skladu s uvjetima utvrđenima u tom članku i sporazumima koji se u njemu spominju;
iv.
tijela javnog prava civilne prirode utemeljena u zemljama iz članka 23. u skladu s uvjetima utvrđenima u tom članku i sporazumima koji se u njemu spominju;
v.
Međunarodna federacija nacionalnih društava Crvenog križa i Crvenog polumjeseca.
4. Organizacije u trećim zemljama prihvatljive su kao organizacije primateljice ako:
(a)
ispunjavaju standarde i postupke iz članka 9.;
(b)
aktivne su na području humanitarne pomoći kako je definirana člankom 3. točkom (d); i
(c)
pripadaju bilo kojoj od sljedećih kategorija:
i.
nevladine i neprofitne organizacije koje djeluju ili koje su osnovane u trećoj zemlji u skladu sa zakonima u toj zemlji;
ii.
tijela javnog prava civilne prirode uređene pravom treće zemlje;
iii.
međunarodne agencije i organizacije.
5. Ne dovodeći u pitanje zahtjeve iz stavaka 3. i 4., organizacije pošiljateljice i primateljice mogu provoditi akcije iz inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a u suradnji s profitnim, privatnim organizacijama.
6. Na temelju prethodne ocjene potreba organizacije pošiljateljice koje treba ovjeriti mogu upotrebljavati tehničku pomoć usmjerenu prema jačanju njihovog kapaciteta za sudjelovanje u inicijativi Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a i jamčenju usklađenosti sa standardima i postupcima iz članka 9.
Organizacije primateljice koje treba ovjeriti mogu također pogodovati od pomoći iz prvog podstavka u kontekstu akcija iz članka 15.
7. Komisija objavljuje popis ovjerenih organizacija pošiljateljica i primateljica u propisnom vremenu nakon ovjere.
Članak 11.
Identifikacija i odabir kandidata za volontere
1. Na temelju prethodne ocjene potreba u trećim zemljama koju provode organizacije pošiljateljice ili primateljice ili drugi relevantni akteri, ovjerene organizacije pošiljateljice utvrđuju i odabiru kandidate za volontere za obuku.
2. Utvrđivanje i odabir kandidata za volontere u skladu je sa standardima i postupcima iz članka 9. i njima se poštuju načela nediskriminacije i jednakih mogućnosti.
3. Sljedeće osobe, ako su stare najmanje 18 godina, mogu se prijaviti kao kandidati za volontere:
(a)
građani Unije;
(b)
državljani trećih zemalja koji imaju dugotrajno boravište u državi članici Unije; i
(c)
građani zemalja iz članka 23. stavka 1. u skladu s uvjetima navedenima u tom članku.
Članak 12.
Program obuke i pomoć u obuci i stažiranje
1. Nadograđujući se na postojeće programe i postupke te uz prema potrebi uključivanje specijaliziranih institucija, Komisija uspostavlja program obuke kako bi se pripremilo kandidate za volontere za upućivanje na teren u okviru podupiranja i dopunjavanja operacija pružanja humanitarne pomoći.
2. Kandidati za volontere, identificirani i odabrani u skladu s člankom 11. imaju pravo sudjelovati u programu obuke koji provode stručne organizacije. Pojedinačno područje primjene i sadržaj obuke koju svaki kandidat za volontera treba završiti uspostavlja ovjerena organizacija pošiljateljica o kojoj je riječ, u savjetovanju s ovjerenom organizacijom primateljicom na temelju potreba, uzimajući u obzir prethodno iskustvo kandidata za volontera i predviđeno djelovanje.
3. Kao dio njihove obuke i posebno njihove pripreme za rad kandidate za volontere može se tražiti da prihvate stažiranje u ovjerenim organizacijama pošiljateljicama, po potrebi u zemlji koja nije zemlja njihova podrijetla.
4. Ne dovodeći u pitanje stavak 3., kandidati za volontere koji nisu obavili stažiranje mogu po potrebi primiti dodatne pripreme prije odlaska na teren posebno skrojene prema potrebama i posebnim okolnostima rada na terenu. Ta priprema i obuka u skladu su sa standardima i postupcima za pripremu iz članka 9.
5. Program obuke uključuje ocjenu spremnosti kandidata za volontera za upućivanje na teren u sklopu podupiranja i dopunjavanja operacija pružanja humanitarne pomoći u trećim zemljama i za ispunjavanje potreba na terenu. Postupak ocjene provodi se u suradnji s organizacijama pošiljateljicama.
6. Komisija provedbenim aktima usvaja načine postupanja za program obuke i postupak za ocjenu spremnosti kandidata za volontere za rad na terenu. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 26. stavka 2.
Članak 13.
Baza podataka volontera za humanitarnu pomoć EU-a
1. Kandidati za volontere koji uspješno prođu postupak ocjenjivanja iz članka 12. stavka 5. smatraju se volonterima za humanitarnu pomoć EU-a i ispunjavaju kriterije za rad na terenu. Kao takve uključuje ih se u bazu podataka volontera za humanitarnu pomoć EU-a.
2. Komisija utvrđuje, održava i ažurira bazu podataka volontera za humanitarnu pomoć EU-a, uključujući u pogledu dostupnosti i prihvatljivosti volontera za humanitarnu pomoć EU-a za rad na terenu, te uređuju pristup bazi i korištenje njome. Obrada osobnih podataka prikupljenih u ovoj bazi podataka ili za nju provodi se, kada je to potrebno, u skladu s Direktivom 95/46/EZ i Uredbom (EZ) br. 45/2001.
Članak 14.
Upućivanje na teren u treće zemlje volontera za humanitarnu pomoć EU-a
1. Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a uvršteni u bazu podataka mogu biti upućeni na teren u sklopu podupiranja i dopunjavanja aktivnosti pružanja humanitarne pomoći kako je određeno člankom 3. točkom (d):
(a)
slanjem od strane ovjerenih organizacija pošiljateljica organizacijama primateljicama u trećim zemljama; ili
(b)
prema potrebi, od strane Komisije njezinim uredima za humanitarnu pomoć na terenu za poslove podrške.
2. Upućivanje na teren u skladu je sa stvarnim potrebama koje izražavaju organizacije primateljice na lokalnoj razini.
3. Kad je riječ o upućivanju na teren iz stavka 1. točke (a), ovjerene organizacije pošiljateljice osiguravaju usklađenost sa standardima i postupcima iz članka 9. Volontere za humanitarnu pomoć EU-a ne upućuje se u operacije koje se provode u okolnostima međunarodnih i unutarnjih oružanih sukoba.
4. Ovjerene organizacije pošiljateljice obavješćuju relevantna nacionalna tijela država članica EU-a i ostale zemlje sudionice u skladu s člankom 23., prije nego što se jednog od njihovih građana uputi kao volontera za humanitarnu pomoć EU-a na teren u skladu sa standardima i postupcima iz članka 9.
5. Posebni uvjeti upućivanja na teren i uloga volontera za humanitarnu pomoć EU-a utvrđuje se, u bliskom savjetovanju s organizacijama primateljicama, ugovorom između organizacija pošiljateljica i Volontera za humanitarnu pomoć EU-a, uključujući prava i obveze, trajanje i lokaciju njihovog upućivanja na teren te zadatke koje obavljaju volonteri za humanitarnu pomoć EU-a.
6. Za rad na terenu iz stavka 1. točke (b) Komisija potpisuje ugovor o upućivanju s volonterima za humanitarnu pomoć EU-a, kojim utvrđuje posebne uvjete rada na terenu. Ugovorom o upućivanju ne dodjeljuju se volonteru prava i obveze koji proizlaze iz Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europskih zajednica i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije, utvrđenih u Uredbi Vijeća (EEZ, Euratom, EZUČ) br. 259/68 (14).
7. Svaki volonter za humanitarnu pomoć EU-a u organizaciji primateljici ima svoga postavljenog mentora koji nadzire i podržava volontera tijekom rada na terenu.
Članak 15.
Izgradnja kapaciteta za humanitarnu pomoć organizacija primateljica
Na temelju prethodne ocjene potreba u trećim zemljama od strane organizacija pošiljateljica i primateljica ili drugih relevantnih sudionika, Komisija podupire mjere za jačanje kapaciteta organizacija primateljica za humanitarnu pomoć kako bi poboljšala lokalnu pripravnost i odgovor na humanitarne krize te kako bi osigurala učinkovit i održiv učinak rada koji obavljaju volonteri za humanitarnu pomoć EU-a na terenu, uključujući:
(a)
upravljanje rizicima od katastrofa, pripravnost i odgovor, podučavanje, obuku za upravljanje volonterima i ostala važna područja za zaposlenike i volontere iz organizacija primateljica;
(b)
razmjenu najboljih praksi, tehničku pomoć, twinning programe i razmjene zaposlenika i volontera, stvaranje mreža i druge relevantne radnje.
Članak 16.
Mreža za inicijativu Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a
1. Komisija uspostavlja mrežu za inicijativu Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a koja se sastoji od:
(a)
kandidata za volontere i volontera za humanitarnu pomoć EU-a koji sudjeluju ili su sudjelovali u inicijativi;
(b)
organizacija pošiljateljica i primateljica;
(c)
predstavnika država članica i Europskog parlamenta, te upravlja njome.
2. Mreža za inicijativu Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a, posebno:
(a)
olakšava interakciju i služi kao platforma za razmjenu znanja, savjetovanje i širenje informacija, za razmjenu dobrih praksi te u svrhe ocjene potreba iz članka 21. stavka 3.;
(b)
olakšava izgradnju partnerstva i razvoj zajedničkih projekata za rad na terenu te aktivnosti izgradnje kapaciteta koje uključuju organizacije pošiljateljice diljem Unije te organizacije primateljice u trećim zemljama;
(c)
pruža temelje za djelovanja iz inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a u cilju osiguravanja trajnog poboljšavanja i učinkovitog praćenja i ocjenjivanja;
(d)
pruža mogućnosti volontiranja putem interneta u projektima vezanima za inicijativu Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a.
Članak 17.
Komunikacija i podizanje svijesti
1. Komisija podržava akcije javnog informiranja, komunikacije i podizanja svijesti radi promicanja vidljive inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a i poticanja volontiranja u pružanju humanitarne pomoći u Uniji i njezinim državama članicama kao i u trećim zemljama koje se koriste akcijama iz te inicijative.
2. Komisija razvija komunikacijski plan o ciljevima, akcijama i vidljivim rezultatima inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a, kojim se definiraju komunikacijske aktivnosti i širenja informacija u javnosti, osobito za potencijalne buduće kandidate za volontere i korisnike djelovanja iz te inicijative. Taj plan komunikacije provode Komisija i korisnici, posebice organizacije pošiljateljice i primateljice kao i Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a.
POGLAVLJE III.
PROGRAMIRANJE I DODJELA SREDSTAVA
Članak 18.
Prihvatljive akcije
1. Akcije iz članka 8. zadovoljavaju uvjete za dodjelu financijske potpore, uključujući mjere potrebne za njihovu provedbu kao i potrebne mjere namijenjene jačanju koordinacije između inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a i drugih relevantnih sustava na nacionalnoj i međunarodnoj razini na temelju postojećih dobrih praksi.
2. Financijska potpora iz stavka 1. također može obuhvaćati troškove koji se odnose na aktivnosti pripreme, praćenja, nadzora, revizije i evaluacije, potrebne za upravljanje inicijativom Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a i ostvarivanje njezinih ciljeva.
3. Troškovi iz stavka 2. mogu konkretno obuhvaćati studije, sastanke stručnjaka, informacijske i komunikacijske aktivnosti iz članka 17., uključujući korporativno izvješćivanje o političkim prioritetima Europske unije ako su vezani uz opće ciljeve ove Uredbe, troškove vezane uz informacijske mreže usmjerene na obradu i razmjenu informacija (uključujući njihovo međusobno povezivanje s postojećim ili budućim sustavima izrađenima za promicanje međusektorske razmjene podataka i povezanu opremu), zajedno sa svim drugim tehničkim i administrativnim troškovima Komisije za upravljanje programom.
Članak 19.
Financijski korisnici
Financijska potpora iz ove Uredbe može se dodijeliti fizičkim i pravnim osobama, bilo da potpadaju pod privatno ili javno pravo, koje se tada smatraju financijskim korisnicima u smislu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012.
Članak 20.
Financijska omotnica
1. Iznos financijske omotnice za provedbu ove Uredbe za razdoblje od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020. iznosi 147 936 000 EUR po tekućim cijenama. Godišnje iznose odobravaju Europski parlament i Vijeće u okviru višegodišnjeg financijskog okvira. Po potrebi se odobrena sredstva mogu unijeti u proračun nakon 2020. za pokrivanje sličnih izdataka kako bi se omogućilo upravljanje aktivnostima plaćanja koje još nisu dovršene do 31. prosinca 2020.
2. Financijska omotnica iz stavka 1. dodjeljuje se, tijekom razdoblja 2014.-2020., u skladu s operativnim ciljevima, tematskim prioritetima i postotcima utvrđenima u Prilogu.
3. Komisija je u skladu s člankom 24. ovlaštena donositi delegirane akte za izmjenu prioriteta i prilagodbu iznosa u Prilogu za više od 10 i do 20 postotnih bodova. Ta prilagodba provodi se samo na temelju rezultata Komisijine revizije tematskih prioriteta i postotaka iz Priloga u svjetlu ishoda privremenog izvještaja iz članka 27. stavka 4. točke (b), u slučaju čega se donose delegirani akti do 30. lipnja 2018.
4. U slučaju neophodne revizije proračunskih sredstava koja su na raspolaganju za aktivnosti odgovora u hitnim situacijama, Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte za reviziju svakog od iznosa u Prilogu za više od 10 i do 20 postotnih bodova, unutar raspoloživih proračunskih dodjela i u skladu s postupkom predviđenim člankom 25.
Članak 21.
Vrste financijskih intervencija i provedbeni postupci
1. Komisija provodi financijsku potporu Unije u skladu s Uredbom (EU, Euratom) br. 966/2012.
2. Financijska potpora u skladu s ovom Uredbom može poprimiti sve oblike predviđene Uredbom (EU, Euratom) br. 966/2012.
3. Komisija za provedbu ove Uredbe provedbenim aktima donosi godišnji program rada inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a. Ti se provedbeni akti donose u skladu s ispitnim postupkom iz članka 26. stavka 2. Godišnjim programom rada određuju se ciljevi koji se žele postići, očekivani rezultati, način provedbe te ukupan iznos ukupnih povezanih rashoda. Godišnji program rada također sadrži opis aktivnosti koje treba financirati, indikativne iznose dodijeljene za svaku aktivnost, pri čemu se prema potrebi uzimaju u obzir procijenjene potrebe, i indikativne rokove provedbe. Za bespovratna sredstva, godišnjim programom rada navode se prioriteti, temeljni evaluacijski kriteriji i maksimalna stopa sufinanciranja. Godišnjim programom rada također se utvrđuje sudjelovanje trećih zemalja u skladu s uvjetima iz članka 23.
Članak 22.
Zaštita financijskih interesa Unije
1. Komisija poduzima odgovarajuće mjere kojima jamči da su, dok se provode aktivnosti koje se financiraju u okviru inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a, financijski interesi Unije zaštićeni uz primjenu preventivnih mjera protiv prijevare, korupcije i bilo koje druge protuzakonite radnje, uz učinkovite provjere i, ako se uoče nepravilnosti, povratom nepravilno plaćenih iznosa te, prema potrebi, učinkovitim, proporcionalnim i odvraćajućim kaznama.
2. Komisija ili njezini predstavnici i Revizorski sud imaju ovlasti provoditi reviziju, na temelju dokumenata i na licu mjesta, svih korisnika bespovratnih sredstava, ugovaratelja i podugovaratelja koji su primili sredstva Unije u okviru inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a.
3. Europskom uredu za borbu protiv prijevara (OLAF) odobreno je obavljati provjere na licu mjesta i inspekcije gospodarskih subjekata koji su posredno ili neposredno uključeni u takvo financiranje, u skladu s postupcima utvrđenim Uredbom (Euratom, EZ) br. 2185/96 i Uredbom (EU, Euratom) br. 883/2013, kako bi se ustanovilo je li se dogodila prijevara, korupcija ili druga nezakonita aktivnost koja utječe na financijske interese Unije u vezi sa sporazumom ili odlukom o dodjeli bespovratnih sredstava ili ugovorom financiranima u okviru inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a.
4. Ne dovodeći u pitanje stavke 1. i 2., sporazumi o suradnji s trećim zemljama i međunarodnim organizacijama, sporazumi o potpori, odluke o potpori te ugovori proizašli iz provedbe ove Uredbe izričito ovlašćuju Komisiju, Revizorski sud i OLAF za provedbu navedenih revizija, provjera na licu mjesta i inspekcija uz dužno poštovanje svih relevantnih postupovnih jamstava.
POGLAVLJE IV.
SURADNJA S DRUGIM ZEMLJAMA
Članak 23.
Suradnja s drugim zemljama
1. Inicijativa Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a otvorena je za sudjelovanje:
(a)
građana i organizacija pošiljateljica iz zemalja pristupnica, zemalja kandidatkinja, potencijalnih kandidata i zemalja partnera Europske politike susjedstva u skladu s općim načelima i uvjetima za sudjelovanje tih država u programima Unije utvrđenih odgovarajućim okvirnim sporazumima, odlukama Vijeća o pridruživanju ili sličnim sporazumima;
(b)
građana i organizacija pošiljateljica iz zemalja članica Europskog udruženja slobodne trgovine koje su članice Europskog gospodarskog prostora (EGP) u skladu s uvjetima utvrđenima u Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (SEGP);
(c)
građana i organizacija pošiljateljica iz drugih europskih zemalja pod uvjetom sklapanja bilateralnih sporazuma s tim zemljama.
2. Volonteri sudionici i organizacije koje provode djelovanja iz inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a iz zemalja suradnica također se pridržavaju općih načela opisanih u članku 4.
3. Suradnja sa zemljama sudionicama iz stavka 1.po potrebi se temelji na odobrenju dodatnih sredstava iz zemalja sudionica u skladu s postupcima koji trebaju biti dogovoreni s tim zemljama.
POGLAVLJE V.
IZVRŠAVANJE OVLASTI DELEGACIJE I PROVEDBENE ODREDBE
Članak 24.
Provedba delegiranja
1. Ovlast donošenja delegiranih akata dodijeljena Komisiji podliježe uvjetima utvrđenima ovim člankom.
2. Ovlast donošenja delegiranih akata iz članka 7. stavka 2. i članka 9. stavka 2. te članka 20. stavka 3. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od sedam godina od 25. travnja 2014.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 7. stavka 2. i članka 9. stavka 2. te članka 20. stavka 3. Odlukom o opozivu prestaje vrijediti delegiranje ovlasti navedeno u toj odluci. Poništenje proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji datum naveden u spomenutoj odluci. Ono ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćava Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 7. stavka 2. i članka 9. stavka 2. te članka 20. stavka 3. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće ne ulože nikakav prigovor u roku od dva mjeseca od obavješćivanja Europskog parlamenta i Vijeća o tom aktu ili ako prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijeste Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 25.
Hitni postupak
1. U iznimnim i propisno opravdanim okolnostima delegirani akti doneseni na temelju ovog članka odmah stupaju na snagu i primjenjuju se ako nije uložen nikakav prigovor u skladu sa stavkom 2. U priopćenju Europskom parlamentu i Vijeću o delegiranom aktu navode se razlozi korištenja hitnog postupka.
2. Europski parlament ili Vijeće mogu uložiti prigovor na neki delegirani akt u skladu s postupkom iz članka 24. stavka 5. U takvom slučaju Komisija dotični akt poništava odmah nakon što je Europski parlament ili Vijeće obavijeste da su odlučili iznijeti prigovore.
Članak 26.
Odborski postupak
1. Komisiji u pogledu humanitarne pomoći pomaže odbor osnovan u skladu s člankom 17. stavkom 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1257/96 (15). Taj odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak, primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
POGLAVLJE VI.
PRAĆENJE I OCJENJIVANJE
Članak 27.
Praćenje i ocjenjivanje
1. Djelovanja koja u okviru inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a primaju financijsku potporu redovito se prate kako bi se nadzirala njihova provedba te se redovito ocjenjuju neovisnim vanjskim ocjenjivanjem kako bi se procijenilo učinkovitost, djelotvornost i njihov učinak u odnosu na ciljeve inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a. Praćenje i ocjenjivanje uključuju izvješća iz stavka 4. te druge aktivnosti vezane uz posebne aspekte ove Uredbe koje se mogu pokrenuti u svakom trenutku tijekom njezine provedbe.
2. Organizacije pošiljateljice koje upućuju volontere za humanitarnu pomoć EU-a na operacije izvan Unije, odgovorne su za praćenje njihovih aktivnosti i redovito Komisiji podnose izvješća o praćenju poštujući sva prava pojedinačnih volontera u pogledu zaštite osobnih podataka.
3. U ocjenama se primjenjuju postojeći standardi ocjenjivanja, uključujući one koje je razvio Odbor za razvojnu pomoć Organizacije za ekonomsku suradnju i razvoj s ciljem mjerenja dugoročnog učinka inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a na humanitarnu pomoć. U fazi ocjenjivanja Komisija osigurava redovito savjetovanje sa svim relevantnim dionicima, uključujući volontere, organizacije pošiljateljice i primateljice, lokalnim stanovništvom koje prima pomoć, zajednicama, humanitarnim organizacijama i radnicima na terenu. Rezultati ocjenjivanja upotrebljavaju se u osmišljavanju programa i dodjeli sredstava.
4. Komisija Europskom parlamentu i Vijeću podnosi:
(a)
godišnja izvješća u kojima se ispituje napredak ostvaren u provedbi ove Uredbe, uključujući rezultate i koliko je to moguće glavne ishode;
(b)
privremeni izvještaj kojim se ocjenjuju ostvareni rezultati te kvalitativni i kvantitativni aspekti provedbe ove Uredbe, uključujući učinak inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a u humanitarnom sektoru i isplativost programa tijekom prve tri godine provedbe najkasnije do 31. prosinca 2017.;
(c)
komunikaciju o nastavku provedbe ove Uredbe na temelju privremenog izvještaja o ocjeni iz točke (b) ovog stavka najkasnije do 31. prosinca 2018.;
(d)
izvješće o ex post ocjeni za sedmogodišnje financijsko razdoblje provedbe najkasnije do 31. prosinca 2021.
5. Komisija revidira mjere utvrđene u ovoj Uredbi do 1. rujna 2019. te prema potrebi na temelju zaključka privremenog izvješća o ocjeni iz stavka 4. točke (b) ovog članka ovom izvješću prilaže zakonodavni prijedlog izmjene ove Uredbe.
6. Komisija također redovito obavješćuje Europsku službu za vanjsko djelovanje (EEAS) o aktivnostima inicijative Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a u skladu s mjerodavnim važećim načinima postupanja.
POGLAVLJE VII.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 28.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dan nakon dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 3. travnja 2014.