KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 1230/2012
af 12. december 2012
om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 661/2009 for så vidt angår krav til typegodkendelse for masse og dimensioner for motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 661/2009 om krav til typegodkendelse for den generelle sikkerhed af motorkøretøjer, påhængskøretøjer dertil samt systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (1), særlig artikel 14, stk. 1, litra a),
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (rammedirektiv) (2), særlig artikel 39, stk. 2, 3 og 5, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EF) nr. 661/2009 er en særskilt forordning om typegodkendelse i henhold til direktiv 2007/46/EF.
(2)
Forordning (EF) nr. 661/2009 ophæver Rådets direktiv 92/21/EØF af 31. marts 1992 om masse og dimensioner for motorkøretøjer af klasse M1 (3) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/27/EF af 22. juli 1997 om masse og dimensioner for visse motorkøretøjsklasser og påhængskøretøjer dertil og om ændring af direktiv 70/156/EØF (4). Kravene vedrørende masse og dimensioner for motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil, der er fastsat i disse direktiver, bør overføres til nærværende forordning og, hvor det er nødvendigt, ændres for at tilpasse dem til udviklingen inden for den videnskabelige og tekniske viden.
(3)
Forordning (EF) nr. 661/2009 fastsætter de grundlæggende bestemmelser om krav til typegodkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil for så vidt angår masse og dimensioner. Derfor bør der også fastsættes særlige procedurer, prøvninger og krav til sådanne typegodkendelser.
(4)
I Rådets direktiv 96/53/EF af 25. juli 1996 om fastsættelse af de største tilladte dimensioner i national og international trafik og største tilladte vægt i international trafik for visse vejkøretøjer i brug i Fællesskabet (5) fastsættes visse største tilladte dimensioner i såvel national som international trafik. Det er derfor vigtigt, for så vidt angår køretøjers konstruktion, at tage hensyn til de dimensioner, der allerede er blevet harmoniseret i Unionen for at fremme og sikre den frie bevægelighed for varer.
(5)
Direktiv 97/27/EF tillod medlemsstaterne at udstede EF-typegodkendelser for køretøjer, hvis største dimensioner ikke opfylder de største tilladte dimensioner, der er fastsat i direktivet. Det tillod også medlemsstaterne at nægte registrering af EF-typegodkendte køretøjer, når deres største dimensioner ikke opfyldte kravene i den pågældende medlemsstats nationale ret. Det er vigtigt at fastholde muligheden for under visse betingelser at tillade typegodkendelse af køretøjer, der overskrider de tilladte grænser, hvis dette viser sig at være til fordel for færdselssikkerheden og for miljøet i de medlemsstater, hvor vejnettet er tilpasset denne situation. Derfor bør muligheden for at godkende sådanne køretøjer ved ordninger for typegodkendelse i små serier eller individuel godkendelse sikres, forudsat at mængden af køretøjer, der kan opnå en undtagelse i henhold til artikel 23 i direktiv 2007/46/EF for så vidt angår de største tilladte dimensioner, er begrænset til, hvad der er nødvendigt med henblik på nærværende forordning. Bilag XII til direktiv 2007/46/EF bør derfor ændres til også at omfatte sådanne kvantitative lofter.
(6)
Direktiv 96/53/EF fastsætter tilladte totalmasser, der kun gælder for international trafik. Dette direktiv giver imidlertid medlemsstaterne mulighed for fortsat at anvende deres nationale lovgivning for national trafik. Harmoniseringen af den største teknisk tilladte totalmasse og det største teknisk tilladte akseltryk på akslerne eller den største teknisk tilladte masse på en akselgruppe med henblik på brug i medlemsstaterne synes derfor ikke at være gennemførlig på kort sigt. På grund af eksistensen af ikke-harmoniserede regler om anlæg af vejinfrastruktur er det hensigtsmæssigt at kræve, at medlemsstaterne fastsætter de største tilladte totalmasser ved registrering/ibrugtagning af køretøjer, der er tilladt for national trafik eller international trafik efter direktiv 96/53/EF, og at indføre en procedure for denne fastsættelse.
(7)
På baggrund af erfaringerne med anvendelsen af EU-lovgivningen om masse og dimensioner for køretøjer er det nødvendigt at fastsætte klart definerede begreber. Nogle af disse begreber er allerede defineret i direktiv 97/27/EF og direktiv 92/21/EØF. For at opnå konsekvens er det hensigtsmæssigt at overtage disse definitioner og, hvor det er nødvendigt, tilpasse dem på baggrund af den tekniske og videnskabelige viden.
(8)
Da definitionen af den reelle masse for et individuelt køretøj er medtaget i denne forordning, er det nødvendigt for at undgå forvirring ved udfyldelsen af typeattesten at ændre bilag IX til direktiv 2007/46/EF i overensstemmelse hermed.
(9)
Da hvidbogen »En køreplan for et fælles europæisk transportområde - mod et konkurrencedygtigt og ressourceeffektivt transportsystem« (6) understregede nødvendigheden af at forbedre de aerodynamiske egenskaber for vejkøretøjer, og eftersom forskningen har vist, at brændstofforbruget for motorkøretøjer og dermed CO2-udledningen kan reduceres betydeligt ved montering af aerodynamiske anordninger på køretøjer, er det vigtigt at tillade montering af sådanne aerodynamiske anordninger på køretøjer. Da aerodynamiske anordninger består af påmonterede anordninger, som på grund af deres konstruktion rager ud over køretøjers yderste dele bagtil eller sideværts, bør de opføres på listen over anordninger eller udstyr, som ikke tages i betragtning ved beregning af de største dimensioner. Det er imidlertid vigtigt at begrænse deres fremspring bagtil og sideværts, således at færdselssikkerheden ikke forringes, og intermodaliteten for transport fortsat er mulig. De nødvendige tekniske krav bør derfor fastsættes i nærværende forordning.
(10)
Der findes software, der gør det muligt at anvende virtuelle prøvningsmetoder baseret på computerstøttede teknikker. Da disse teknikker giver mulighed for mere omkostningseffektiv og mindre byrdefuld prøvning, er det hensigtsmæssigt at give mulighed for at anvende dem til at kontrollere, om et køretøj er i stand til at manøvrere i en fuldstændig cirkel på 360° og måle den største udsvingsradius bagtil, når køretøjet manøvrerer inden for denne bane. Det er derfor også nødvendigt at tilføje denne forordning til den liste over retsakter, der er opført i bilag XVI til direktiv 2007/46/EF.
(11)
Med henblik på at sikre, at typegodkendelsessystemet fungerer tilfredsstillende, bør bilagene til direktiv 2007/46/EF ajourføres.
(12)
Bilag I, III, IX, XII og XVI til direktiv 2007/46/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed. Da bestemmelserne i bilag XII er tilstrækkeligt detaljerede til ikke at kræve yderligere gennemførelsesforanstaltninger fra medlemsstaternes side, er det hensigtsmæssigt at lade dem erstatte ved en forordning i overensstemmelse med artikel 39, stk. 8, i direktiv 2007/46/EF.
(13)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Tekniske Udvalg for Motorkøretøjer -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Emne og anvendelsesområde
1. Denne forordning fastsætter kravene til EF-typegodkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil for så vidt angår masse og dimensioner.
2. Denne forordning finder anvendelse på delvis opbyggede, færdigopbyggede og etapevis færdigopbyggede køretøjer i klasse M, N og O.
Artikel 2
Definitioner
Ved anvendelsen af nærværende forordning gælder foruden definitionerne i direktiv 2007/46/EF og forordning (EF) nr. 661/2009 følgende definitioner:
1) »køretøjstype«: et sæt køretøjer som defineret i bilag II, del B, til direktiv 2007/46/EF
2) »standardudstyr«: den grundlæggende konfiguration af et køretøj, der er udstyret med alle de elementer, der kræves i henhold til de retsakter, der er omhandlet i bilag IV og bilag XI til direktiv 2007/46/EF, herunder alle elementer, som er monteret, uden at dette gav anledning til nogen yderligere specifikationer af konfiguration eller udstyr
3) »ekstraudstyr«: elementer, der ikke er medtaget i det standardudstyr, der er monteret på et køretøj på fabrikantens ansvar, og som kan bestilles af kunden
4) »masse i køreklar stand«:
a)
i tilfælde af motorkøretøj:
køretøjets masse, med brændstoftank(-e) fyldt op til mindst 90 % af dens/deres kapacitet, inklusive førerens, brændstoffets og væskernes masse, monteret med standardudstyr i overensstemmelse med fabrikantens specifikationer, og karrosseriets, kabinens, koblingens, reservehjulets/reservehjulenes og værktøjets masse, når disse er monteret
b)
i tilfælde af påhængskøretøj:
køretøjets masse, herunder brændstof og væsker, monteret med standardudstyr i overensstemmelse med fabrikantens specifikationer, og karrosseriets, yderligere koblingers, reservehjulets og værktøjets masse, når disse er monteret
5) »ekstraudstyrets masse«: massen af det udstyr, som kan monteres på køretøjet ud over standardudstyr, i henhold til fabrikantens specifikationer
6) »køretøjets reelle masse«: et individuelt køretøjs masse i køreklar stand plus massen af det monterede ekstraudstyr
7) »største teknisk tilladte totalmasse« (M): køretøjets maksimale masse baseret på dets konstruktion og ydeevne som angivet af fabrikanten; et påhængskøretøjs eller en sættevogns største teknisk tilladte totalmasse omfatter den statiske masse, der overføres til det trækkende køretøj ved tilkobling
8) »vogntogets største teknisk tilladte totalmasse (MC)«: den maksimale masse for et vogntog bestående af et motorkøretøj og et eller flere påhængskøretøjer baseret på dets konstruktion og ydeevne eller den maksimale masse for et vogntog bestående af et trækkende køretøj og en sættevogn
9) »største teknisk tilladte tilkoblede totalmasse« (TM): den maksimale masse af én eller flere påhængsvogne, som kan være tilkoblet et trækkende køretøj, der svarer til den samlede belastning, der overføres til jorden af hjulene på en aksel eller en akselgruppe af ethvert påhængskøretøj, der er tilkoblet det trækkende køretøj
10) »aksel«: den fælles omdrejningsakse på to eller flere hjul, uanset om disse er motordrevne eller frit roterende eller befinder sig i ét eller flere segmenter i samme plan, der er vinkelret på køretøjets langsgående midterlinje.
11) »akselgruppe«: et antal aksler med en akselafstand, som er begrænset til én af de i bilag I til direktiv 96/53/EF med »d« benævnte afstande, og som interagerer på grund af ophængets specifikke konstruktion
12) »enkeltaksel«: en aksel som ikke kan anses for at være en del af en akselgruppe
13) »største teknisk tilladte akseltryk« (m): den masse, der svarer til den maksimale tilladte statiske lodrette belastning, der overføres til jorden af akslens hjul, baseret på akslens og køretøjets konstruktion og ydeevne
14) »største teknisk tilladte masse på en akselgruppe« (μ): den masse, der svarer til den maksimale tilladte statiske lodrette belastning, der overføres til jorden af akselgruppens hjul, baseret på akselgruppens og køretøjets konstruktion og ydeevne
15) »kobling«: en mekanisk anordning med komponenter som defineret i punkt 2.1 til 2.6 i regulativ nr. 55 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE) - Ensartede forskrifter for godkendelse af komponenter til mekanisk sammenkobling af vogntog (7) og en kortkoblingsanordning, som defineret i punkt 2.1.1 i FN/ECE-regulativ nr. 102 - Ensartede forskrifter vedrørende godkendelse af I. en kortkoblingsanordning (KKA) II. køretøjer for så vidt angår montering af en godkendt type KKA (8)
16) »koblingspunktet«: det punkt, hvor den på et påhængskøretøj monterede kobling går i indgreb med den på et trækkende køretøj monterede kobling
17) »koblingens masse«: massen af selve koblingen og de dele, der er nødvendige for fastgørelse af koblingen til køretøjet
18) »største teknisk tilladte belastning på koblingspunktet«:
a)
for det trækkende køretøj, den masse, der svarer til den maksimale tilladte statiske lodrette belastning på et trækkende køretøjs koblingspunkt (værdien »S« eller »U«), baseret på koblingens og det trækkende køretøjs konstruktion
b)
for en sættevogn, en kærre eller et påhængskøretøj med stiv trækstang, den masse, der svarer til den maksimale tilladte statiske lodrette belastning (»S« eller »U«), der skal overføres fra påhængskøretøjet til det trækkende køretøj ved koblingspunktet, baseret på koblingens og påhængskøretøjets konstruktion
19) »passagerernes masse«: en nominel masse, afhængig af køretøjets klasse ganget med antallet af siddepladser, herunder eventuelt siddepladser for besætningsmedlemmer og antallet af ståpladser, men ikke inklusive føreren
20) »førerens masse«: en nominel masse på 75 kg anbragt på førersædets referencepunkt
21) »nyttelastens masse«: forskellen mellem den største teknisk tilladte totalmasse og køretøjets masse i køreklar stand tillagt passagerernes masse og ekstraudstyrets masse
22) »længde«: den i punkt 6.1.1, 6.1.2 og 6.1.3 i ISO-standard 612:1978 definerede dimension; denne definition gælder også for leddelte køretøjer bestående af to eller flere sektioner
23) »længde«: den i punkt 6.2 i ISO-standard 612:1978 definerede dimension
24) »højde«: den i punkt 6.3 i ISO-standard 612:1978 definerede dimension
25) »akselafstand«:
a)
den i punkt 6.4.1 i ISO-standard 612:1978 nævnte dimension
b)
for en kærre med en enkelt aksel angives den vandrette afstand mellem koblingens vertikale akse og akslens midte.
c)
for en kærre med mere end en enkelt aksel angives den vandrette afstand mellem koblingens lodrette akse og den første akses midte
26) »akselafstand (hvis flerakslet)«: for køretøjer med mere end to aksler, afstanden mellem to på hinanden følgende aksler som omhandlet i punkt 6.4 i ISO-standard 612:1978; hvis køretøjet er udstyret med kun to aksler eller i tilfælde af en sættevogn, et påhængskøretøj med trækstang eller et påhængskøretøj med stiv trækstang, har »akselafstand (hvis flerakslet)« som omhandlet i punkt 6.4.2 i ISO-standard 612:1978 den i punkt 25 for »akselafstand« definerede betydning
27) »sporvidde«: den i punkt 6.5 i ISO-standard 612:1978 omhandlede dimension
28) »afstand bagaksel - sættevognskoblingsakse«: den i punkt 6.19.2 i ISO-standard 612:1978 omhandlede afstand, under hensyntagen til den i punkt 6.19 i nævnte standard omhandlede note
29) »radius hovedbolt - forende sættevogn«: den vandrette afstand mellem hovedboltens akse og ethvert punkt på forenden af sættevognen
30) »overhæng fortil«: den horisontale afstand mellem det lodrette plan gennem den første aksel eller, i tilfælde af sættevogn, træktappen, og det forreste punkt på køretøjet
31) »overhæng bagtil«: den vandrette afstand mellem det lodrette plan gennem den sidste bagaksel og det bageste punkt på køretøjet; hvis køretøjet er udstyret med en kobling, som ikke er aftagelig, er den bageste del af køretøjet koblingspunktet
32) »lastefladens længde«: afstanden fra det forreste indre punkt på lastarealet til det bageste indre punkt på lastarealet målt vandret i køretøjets længderetning
33) »udsvingsradius bagtil«: afstanden mellem det reelle yderste punkt for bagenden af et køretøj ved manøvrering under de betingelser, der er anført i afsnit 7 i del B eller i afsnit 6 i del C i bilag I til denne forordning
34) »akselløfteanordning«: en mekanisme monteret på et køretøj, hvormed akslen kan løftes klar af jorden og sænkes til jorden
35) »løftbar aksel«: en aksel, der kan løftes fra sin normale position og sænkes igen med en akselløfteanordning
36) »belastbar aksel«: en aksel, hvis belastning kan ændres, uden at akslen løftes ved hjælp af en akselløfteanordning
37) »luftaffjedring«: et affjedringssystem, hvor mindst 75 % af fjedereffekten skyldes luftfjederen
38) »buskategori«: en gruppe af køretøjer svarende til definitionen i punkt 2.1.1 og 2.1.2 i FN/ECE-regulativ nr. 107 - Ensartede forskrifter for godkendelse af køretøjer af klasse M2 eller M3 for så vidt angår deres generelle konstruktion (9)
39) »ledbus«: et køretøj i klasse M2 eller M3, som defineret i punkt 2.1.3 FN/ECE-regulativ nr. 107
40) »udelelig last«: en last, som ved transport ad vej ikke kan deles op i to eller flere laster uden unødige omkostninger eller risiko for beskadigelse, og som på grund af sin masse eller sine dimensioner ikke kan transporteres på et køretøj, hvis masse og dimensioner er i overensstemmelse med de regler for største tilladte masser og dimensioner, der er i kraft i en medlemsstat.
Artikel 3
Fabrikanternes forpligtelser
1. Fabrikanten afgør for hver version inden for en køretøjstype, uanset køretøjets opbygningsstade, følgende masser:
a)
den største teknisk tilladte totalmasse
b)
den største teknisk tilladte totalmasse af vogntoget
c)
den største teknisk tilladte tilkoblede totalmasse
d)
det største teknisk tilladte akseltryk eller den største teknisk tilladte masse på en akselgruppe
e)
den største teknisk tilladte masse på koblingspunktet(-erne) under hensyntagen til de tekniske karakteristika for de koblinger, som er monteret eller kan monteres på køretøjet.
2. Ved bestemmelse af de masser, der er omhandlet i stk. 1, skal fabrikanten tage hensyn til bedste tekniske praksis og viden for at minimere risikoen for mekaniske svigt, herunder særligt virkninger, der skyldes materialetræthed, og for at undgå skader på vejinfrastrukturen.
3. Ved bestemmelse af den masse, der er omhandlet i stk. 1, skal fabrikanten tage hensyn til køretøjets konstruktivt bestemte maksimalhastighed.
Hvis køretøjet af fabrikanten er udstyret med en hastighedsbegrænsende anordning, er den konstruktivt bestemte maksimalhastighed den hastighed, som reelt tillades af den hastighedsbegrænsende anordning.
4. Ved bestemmelse af de masser, der er omhandlet i stk. 1, må fabrikanten ikke pålægge begrænsninger på køretøjets brug, undtagen for dækkenes kapacitet, som kan tilpasses den konstruktivt bestemte maksimalhastighed i henhold til FN/ECE-regulativ nr. 54 - Ensartede forskrifter for godkendelse af dæk til erhvervskøretøjer og påhængskøretøjer dertil (10) og afsnit 5 i bilag II til Kommissionens forordning (EU) nr. 458/2011 (11).
5. For delvis opbyggede køretøjer, herunder køretøjer med kun chassis og kabine, som kræver et yderligere trin i opbygningen, skal fabrikanten forelægge alle relevante oplysninger for fabrikanten på næste opbygningstrin, således at kravene i denne forordning fortsat er opfyldt.
Med henblik på første afsnit skal fabrikanten angive placeringen af tyngdepunktet for den masse, der svarer til den samlede belastning.
6. Delvis opbyggede køretøjer i klasse M2, M3, N2 og N3, som ikke er udstyret med karrosseri, skal være konstrueret, således at fabrikanter på senere opbygningstrin er i stand til at opfylde kravene i afsnit 7 og 8 i del B og afsnit 6 og 7 i bilag I, del C.
Artikel 4
Bestemmelser for EF-typegodkendelse af en køretøjstype for så vidt angår dens masse og dimensioner
1. Fabrikanten eller dennes repræsentant skal til den typegodkendende myndighed indsende ansøgningen om EF-typegodkendelse af en køretøjstype med hensyn til dens masse og dimensioner.
2. Ansøgningen udformes i overensstemmelse med den model af oplysningsskemaet, som er angivet i del A i bilag V.
3. Med henblik på beregning af massens fordeling skal fabrikanten til den typegodkendende myndighed for hver teknisk køretøjskonfiguration inden for køretøjstypen som fastlagt ved værdisættene for de relevante punkter i bilag V, levere de oplysninger, der er nødvendige til identificering af følgende masser:
a)
den største teknisk tilladte totalmasse
b)
det største teknisk tilladte akseltryk eller den største teknisk tilladte masse på aksler eller akselgruppe
c)
den største teknisk tilladte tilkoblede totalmasse
d)
den største teknisk tilladte belastning på koblingspunktet(-erne)
e)
den største teknisk tilladte totalmasse for vogntoget.
Oplysningerne forelægges i tabelform eller enhver anden passende form efter aftale med den typegodkendende myndighed.
4. Når ekstraudstyr væsentligt påvirker masse og dimensioner for køretøjet, skal fabrikanten til den tekniske tjeneste opgive placering, masse og geometrisk position for tyngdepunktet i forhold til akslerne for det ekstraudstyr, som kan monteres på køretøjet.
5. Som undtagelse fra stk. 4 kan fabrikanten, når ekstraudstyret består af flere dele fordelt på forskellige rum i køretøjet, nøjes med at forsyne den tekniske tjeneste med fordelingen af ekstraudstyrets masse på akslerne.
6. Ved akselgrupper skal fabrikanten angive fordelingen mellem akslerne af det samlede tryk på gruppen.
Om nødvendigt skal fabrikanten angive fordelingsformlerne eller fremlægge de relevante fordelingskurver.
7. Hvis den godkendende myndighed eller den tekniske tjeneste anser det for nødvendigt, skal fabrikanten stille et køretøj, der er repræsentativt for den type, der skal godkendes, til rådighed for inspektion.
8. Fabrikanten kan til den typegodkendende myndighed indgive en ansøgning om anerkendelse af en affjedring som svarende til luftaffjedring.
Den typegodkendende myndighed anerkender en affjedring som svarende til luftaffjedring, hvis kravene i bilag III er opfyldt.
Hvis den tekniske tjeneste anerkender ækvivalensen, skal den udstede en prøvningsrapport. Den typegodkendende myndighed vedlægger EF-typegodkendelsesattesten prøvningsrapporten og en teknisk beskrivelse af affjedringen.
9. Hvis alle kravene i bilag I til IV til denne forordning er opfyldt, meddeler den godkendende myndighed typegodkendelse i overensstemmelse med nummereringssystemet i bilag VII til direktiv 2007/46/EF.
En medlemsstat må ikke tildele samme nummer til en anden køretøjstype.
10. Ved anvendelse af stk. 9 udsteder den typegodkendende myndighed en EF-typegodkendelsesattest i overensstemmelse med den model, som findes i del B i bilag V.
11. Tilladte afvigelser, jf. tillæg 2 til bilag I, finder anvendelse i henhold til artikel 12, stk. 2, i direktiv 2007/46/EF.
Artikel 5
Største tilladte totalmasse ved registrering/ibrugtagning
1. I forbindelse med registrering og ibrugtagning af køretøjer, der er typegodkendt i henhold til denne forordning, skal de nationale myndigheder for hver variant og version inden for en køretøjstype bestemme alle følgende masser, der er tilladt for national trafik eller international trafik i henhold til direktiv 96/53/EF:
a)
den største tilladte totalmasse ved registrering/ibrugtagning
b)
det største tilladte akseltryk ved registrering/ibrugtagning
c)
den største tilladte masse på en akselgruppe ved registrering/ibrugtagning
d)
den største tilladte tilkoblede masse ved registrering/ibrugtagning
e)
vogntogets største tilladte totalmasse ved registrering/ibrugtagning.
Nationale myndigheder fastsætter fremgangsmåden for bestemmelse af de største tilladte masser ved registrering/ibrugtagning som omhandlet i første afsnit. De udpeger den kompetente myndighed, der er ansvarlig for fastsættelsen af de pågældende masser, og fastsætter de oplysninger, der skal gives til den kompetente myndighed.
2. De største tilladte masser ved registrering/ibrugtagning i overensstemmelse med den procedure, der er omhandlet i stk. 1, må ikke overstige de største tilladte masser, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1.
3. Fabrikanten høres af den kompetente myndighed for så vidt angår massens fordeling på akslerne eller akselgruppen for at sikre velfungerende systemer i køretøjet, herunder især bremse- og styresystemet.
4. Ved fastsættelse af de største tilladte masser ved registrering/ibrugtagning skal de nationale myndigheder sikre, at kravene i de retsakter, der er opført i bilag IV og bilag XI til direktiv 2007/46/EF, fortsat er opfyldt.
5. Når nationale myndigheder konkluderer, at bestemmelserne i en af de retsakter, der er opført i bilag IV og bilag XI til direktiv 2007/46/EF, med undtagelse af denne forordning, ikke længere er opfyldt, skal de kræve, at der udføres nye prøvninger, og at der meddeles en ny typegodkendelse, eller i givet fald en forlængelse af denne, af den godkendende myndighed, der har meddelt den oprindelige typegodkendelse i henhold til den pågældende retsakt.
Artikel 6
Undtagelser
1. Uden at dette berører artikel 4, stk. 3, i direktiv 96/53/EF, kan der meddeles EF-typegodkendelse for køretøjer, hvis dimensioner overskrider kravene i nærværende forordning, hvis de er bestemt til transport af udelelige laster. I sådanne tilfælde skal det klart fremgå af typegodkendelsesattesten og typeattesten, at køretøjet er beregnet til transport af udelelige laster.
2. Medlemsstaterne kan udstede godkendelser i henhold til artikel 23 og 24 i direktiv 2007/46/EF for køretøjer, der overstiger de største tilladte dimensioner, der er fastsat i punkt 1.1. i del B, C og D i bilag I til nærværende forordning.
Typegodkendelser i henhold til artikel 23 i direktiv 2007/46/EF er undergivet de kvantitative lofter, som er fastsat i afsnit 3 i del A i bilag XII til nævnte direktiv.
Artikel 7
Overgangsbestemmelser
1. De nationale myndigheder skal tillade salg og ibrugtagning af køretøjer, som er typegodkendt før den dato, som er angivet i artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 661/2009, og fortsat meddele udvidelse af godkendelser meddelt i henhold til bestemmelserne i direktiv 92/21/EØF og direktiv 97/27/EF.
2. Som undtagelse fra stk. 1 ophører EF-typegodkendelser, der tildeles i henhold til artikel 7 i direktiv 97/27/EF, med at være gyldige på den dato, der er omhandlet i artikel 19, stk. 1, i forordning (EF) nr. 661/2009.
Medlemsstaterne kan dog registrere og tillade salg eller ibrugtagning af restseriekøretøjer, hvis EF-typegodkendelse ikke længere er gyldig, hvis fabrikanten anmoder herom, i overensstemmelse med artikel 27 i direktiv 2007/46/EF.
3. Fra den 10. januar 2012 skal fabrikanterne levere typeattester, der er i overensstemmelse med denne forordning.
Indtil 9. januar 2014 angiver de køretøjets reelle masse i punkt 52 i typeattesten, medmindre dette angives i en af typeattestens andre punkter.
Artikel 8
Ændring af direktiv 2007/46/EF
Bilag I, III, IX, XVI og XVI til direktiv 2007/46/EF ændres som angivet i bilag VI til denne forordning.
Bilag XII til direktiv 2007/46/EF erstattes af bilag VII til denne forordning.
Artikel 9
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den finder anvendelse på nye køretøjstyper, for hvilke der er meddelt typegodkendelse fra den 1. november 2012.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. december 2012.
32012R1230
L 353/31
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
12.12.2012.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1230/2012
od 12. prosinca 2012.
o provedbi Uredbe (EZ) br. 661/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o zahtjevima za homologaciju tipa za mase i dimenzije vozila i njihovih prikolica te o izmjeni Direktive 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EZ) br. 661/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zahtjevima za homologaciju tipa za opću sigurnost motornih vozila, njihovih prikolica i sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (1), a posebno njezin članak 14. stavak 1. točku (a),
uzimajući u obzir Direktivu 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o uspostavi okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (Okvirna direktiva) (2), a posebno njezin članak 39. stavke 2., 3. i 5.,
budući da:
(1)
Uredba (EZ) br. 661/2009 je posebna uredba za potrebe postupka homologacije iz Direktive 2007/46/EZ.
(2)
Uredbom (EZ) br. 661/2009 stavljaju se izvan snage Direktiva Vijeća 92/21/EEZ od 31. ožujka 1992. o masama i dimenzijama motornih vozila kategorije M1 (3) i Direktiva 97/27/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. srpnja 1997. o masama i dimenzijama određenih kategorija motornih vozila i njihovih prikolica i izmjeni Direktive 70/156/EEZ (4). Zahtjeve za mase i dimenzije motornih vozila i njihovih prikolica kako su određeni u tim direktivama potrebno je prenijeti u ovu Uredbu te ih, prema potrebi, izmijeniti kako bi se prilagodili tehničkom i znanstvenom napretku.
(3)
Uredbom (EZ) br. 661/2009 utvrđuju se temeljne odredbe o zahtjevima za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica u odnosu na njihove mase i dimenzije. Prema tome, potrebno je također utvrditi i posebne postupke, ispitivanja i zahtjeve za takvu homologaciju.
(4)
Direktiva Vijeća 96/53/EZ od 25. srpnja 1996. utvrđivanju najvećih dopuštenih dimenzija u unutarnjem i međunarodnom prometu te najveće dopuštene mase u međunarodnom prometu za određena cestovna vozila koja prometuju unutar Zajednice (5) utvrđuje najveće dopuštene dimenzije u nacionalnom i međunarodnom prometu u državama članicama. Stoga je, radi pospješivanja i osiguravanja slobodnog kretanja roba, pri izradi vozila potrebno koristiti se dimenzijama koje su već usklađene u Uniji.
(5)
Direktivom 97/27/EZ državama članicama se omogućuje dodjela EZ homologacije za vozila čije vanjske dimenzije nisu bile usklađene s najvećim dopuštenim dimenzijama iz te Direktive. Državama članicama također se omogućuje odbiti registraciju vozila kojima je EZ homologacija dodijeljena ako vanjske dimenzije vozila nisu ispunjavale zahtjeve nacionalnog zakonodavstva. Bitno je sačuvati mogućnost da se u određenim uvjetima dopusti homologacija vozila koja prelaze dopuštena ograničenja ako se to pokaže korisnim za cestovni promet i zaštitu okoliša u državama članicama u kojima je cestovna infrastruktura tome prilagođena. Stoga je potrebno osigurati mogućnost dodjele homologacije za takva vozila u okviru homologacije za male serije ili pojedinačne dodjele, pod uvjetom da je količina vozila koja imaju pravo na odstupanje prema članku 23. Direktive 2007/46/EZ u odnosu na najveće dopuštene dimenzije ograničena na mjeru potrebnu za potrebe ove Uredbe. Prilog XII. Direktivi 2007/46/EZ stoga je potrebno izmijeniti kako bi uključivao takva količinska ograničenja.
(6)
Direktivom 96/53/EZ utvrđuju se najveće dopuštene mase koje se upotrebljavaju samo u međunarodnom prometu. Međutim, predmetna Direktiva državama članicama dopušta da u nacionalnom prometu i nadalje primjenjuju nacionalno zakonodavstvo. Stoga usklađivanje najveće tehnički dopuštene mase opterećenog vozila i najveće tehnički dopuštene mase na osovine ili skupinu osovina za uporabu u prometu u državama članicama nije moguća u kratkom roku. Unatoč tome je, budući da postoje neusklađena pravila o gradnji cestovne infrastrukture, primjereno da se od država članica zahtijeva utvrđivanje najvećih dopuštenih masa vozila pri registraciji/u uporabi koje su dopuštene u nacionalnom ili međunarodnom prometu prema Direktivi 96/53/EZ i da se utvrdi postupak za takvo utvrđivanje.
(7)
U odnosu na iskustva stečena pri provođenju zakonodavstva Unije o masama i dimenzijama vozila potrebno je predvidjeti jasno utvrđene koncepte. Neki od koncepata već su utvrđeni u direktivama 97/27/EZ i 92/21/EEZ. Radi usklađenosti je primjereno ta utvrđivanja preuzeti i prema potrebi ih prilagoditi tehničkom i znanstvenom napretku.
(8)
Ova Uredba već sadrži utvrđene stvarne mase pojedinačnog vozila, radi sprečavanja zabune pri ispunjavanju potvrde o sukladnosti i stoga je Prilog IX. Direktivi 2007/46/EZ potrebno na odgovarajući način izmijeniti.
(9)
Bijela knjiga „Plan za jedinstveni europski prometni prostor - Put prema konkurentnom prometnom sustavu unutar kojeg se učinkovito gospodari resursima” (6) naglašava potrebu za poboljšanjem aerodinamičnosti cestovnih vozila, a istraživanja su pokazala da se ugradnjom aerodinamičnih uređaja u vozila može znatno smanjiti uporabu goriva motornih vozila i time smanjiti emisije CO2 i stoga je bitno omogućiti ugradnju takvih aerodinamičnih uređaja u vozila. Aerodinamični uređaji su dodaci koji radi njihovog dizajna strše preko krajnjih vanjskih stražnjih ili bočnih točki vozila i stoga ih je potrebno uključiti u popis uređaja ili opreme koja se ne uzima u obzir pri utvrđivanju vanjskih dimenzija. Uporaba takvih uređaja ne smije smanjiti sigurnost u cestovnom prometu i njihova ugradnja ne smije ograničavati mogućnost intermodalnog prijevoza te je stoga nužno u najvećoj mjeri ograničiti njihovo stršenje preko stražnjeg i bočnog dijela. Stoga je, prije svega, u ovoj Uredbi potrebno utvrditi potrebne tehničke zahtjeve.
(10)
Raspoloživa programska oprema omogućuje uporabu virtualnih postupaka ispitivanja koji se temelje na tehnikama računalne podrške. Te tehnike omogućuju bolju troškovnu učinkovitost i smanjuju opterećenost ispitivanjem i stoga je primjereno predvidjeti mogućnost uporabe tih tehnika pri provjeri mogućnosti manevriranja vozila na punoj kružnoj putanji od 360° i mjerenju najvećeg okretaja prema stražnjem dijelu kad vozilo manevrira unutar putanje. Stoga je ovu Uredbu potrebno dodati na popis propisa iz Priloga XVI. Direktivi 2007/46/EZ.
(11)
Kako bi se osiguralo pravilno djelovanje sustava homologacije, primjereno je ažurirati priloge Direktivi 2007/46/EZ.
(12)
Priloge I., III., IX., XII. i XVI. Direktivi 2007/46/EZ je stoga potrebno na odgovarajući način izmijeniti. Budući da odredbe Priloga XII. sadrže dovoljno pojedinosti i za prijenos nisu potrebne daljnje mjere država članica, primjereno ga je zamijeniti Uredbom u skladu s člankom 39. stavkom 8. Direktive 2007/46/EZ.
(13)
Mjere iz ove Uredbe u skladu su s mišljenjem Tehničkog odbora za motorna vozila,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet i područje primjene
1. Ovom se Uredbom utvrđuju zahtjevi za EZ homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica u odnosu na njihove mase i dimenzije.
2. Ova se Uredba primjenjuje na nepotpuna, potpuna i dovršena vozila kategorija M, N i O.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe se, osim definicija iz Direktive 2007/46/EZ i Uredbe (EZ) br. 661/2009, primjenjuju i sljedeće definicije:
1.
„tip vozila” znači sklop vozila prema definiciji u dijelu B Priloga II. Direktivi 2007/46/EZ;
2.
„standardna oprema” znači osnovna konfiguracija vozila koje je opremljeno svim sastavnim dijelovima koji se zahtijevaju na temelju propisa iz Priloga IV. i Priloga XI. Direktivi 2007/46/EZ uključujući sve sastavne dijelove koji su na vozilo ugrađeni bez daljnjih zahtjeva o konfiguraciji ili razini opreme;
3.
„dodatna oprema” znači svi sastavni dijelovi koji nisu uključeni u standardnu opremu i stranka ih može naručiti, a u vozilo se ugrađuju na odgovornost proizvođača;
4.
„masa u voznom stanju” znači:
(a)
za motorno vozilo:
masa vozila sa spremnikom (spremnicima) za gorivo punim do najmanje 90 % zapremnine uključujući masu vozača, goriva i tekućina opremljeno standardnom opremom u skladu sa zahtjevima proizvođača i ako je vozilo njima opremljeno, masa nadogradnje, kabine, spojnice i rezervnog (rezervnih) kotača i alata;
(b)
za prikolicu:
masa vozila uključujući masu goriva i tekućine opremljenog standardnom opremom u skladu sa zahtjevima proizvođača i ako je prikolica njima opremljena, masa nadogradnje, na spojnici i rezervnog (rezervnih) kotača i alata;
5.
„masa dodatne opreme” znači masa opreme koju se može ugraditi na vozilo osim standardne opreme u skladu sa zahtjevima proizvođača;
6.
„stvarna masa vozila” znači masa u stanju pripravnom za vožnju kojoj se dodaje masa dodatne opreme ugrađene u pojedinačno vozilo;
7.
„najveća tehnički dopuštena masa opterećenog vozila” (M) znači najveća masa određena za vozilo na temelju njegovih konstrukcijskih značajki i konstrukcijske učinkovitosti; tehnički dopuštena masa opterećene prikolice ili poluprikolice uključuje statičko opterećenje koje se preko vučne spojnice prenosi na vučno vozilo;
8.
„najveća tehnički dopuštena masa skupine vozila” (MC) znači najveća masa utvrđena za motorno vozilo i jednu prikolicu ili više njih zajedno na temelju njihovih konstrukcijskih značajki i konstrukcijske učinkovitosti ili najveća masa utvrđena za vučno vozilo i poluprikolicu zajedno;
9.
„najveća tehnički dopuštena vučena masa“ (TM) znači najveća masa jedne prikolice ili više njih koje vučno vozilo može vući i odgovara zajedničkom opterećenju koje se prenosi na tlo preko kotača osovina ili skupine osovina na prikolici koja je priključena na vučno vozilo;
10.
„osovina” znači zajednička rotacijska osovina dvaju kotača ili više njih, na motorni pogon ili koji se vrte slobodno i koji su u jednom ili više segmenata namješteni u istoj ravnini pravokutno na uzdužni središnji dio vozila;
11.
„skupina osovina” znači više osovina s razmakom osovina ograničenim na jedan od razmaka osovina koji se u Prilogu I. Direktivi 96/53/EZ naziva udaljenost „d” i koji radi posebne konstrukcije ovjesa djeluju uzajamno;
12.
„pojedinačna osovina” znači osovina koja nije dio skupine osovina;
13.
„najveća tehnički dopuštena masa na osovini” (m) znači masa koja odgovara najvećem dopuštenom okomitom statičkom opterećenju koje se prenosi na tlo preko osovina kotača na temelju konstrukcijskih značajki osovina i vozila i njihove konstrukcijske učinkovitosti;
14.
„najveća tehnički dopuštena masa na skupini osovina” (μ) znači masa koja odgovara najvećem dopuštenom okomitom statičkom opterećenju koje se prenosi na tlo preko osovina kotača na temelju konstrukcijskih značajki skupine osovina i vozila i njihove konstrukcijske učinkovitosti;
15.
„spojnica” znači mehanička spojnica uključujući sastavne dijelove prema definiciji u točkama od 2.1. do 2.6. Pravilnika br. 55 Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu (UN/ECE) - Jedinstvene odredbe za homologaciju sastavnih dijelova mehaničke spojnice kombinacija vozila (7) i kratke spojnice prema definiciji u točki 2.1.1. Pravilnika br. 102 Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu (UN/ECE) - Jedinstveni propisi o homologaciji: I. kratka spojnica, II. vozila s obzirom na ugradnju homologiranog tipa kratke spojnice na vozila (8);
16.
„spojna točka” znači središte djelovanja spojnice namještene na vučeno vozilo na spojnici namještenoj na vučno vozilo;
17.
„masa na spojnici” znači masa na samoj spojnici i masa dijelova potrebnih za pričvršćivanje spojnice na vozilo;
18.
„najveća tehnički dopuštena masa na spojnoj točki” znači:
(a)
kod vučnog vozila masa koja odgovara najvećem okomitom statičkom opterećenju na spojnoj točki (vrijednost „S” ili „U”) vučnog vozila na temelju konstrukcijskih značajki spojnice i vučnog vozila;
(b)
kod poluprikolice, prikolice sa središnjom osovinom i prikolice s krutom vučnom rudom masa koja odgovara najvećem dopuštenom vertikalnom statičkom opterećenju (vrijednost „S” ili „U”) koju prikolica na spojnoj točki prenosi na vučno vozilo na temelju konstrukcijskih značajki spojnice i prikolice;
19.
„masa putnika” znači procijenjena masa ovisno o kategoriji vozila pomnožena brojem sjedala uključujući moguća sjedala za članove posade i broj putnika koji stoje, ali ne uključuje vozača;
20.
„masa vozača” znači masa u referentnoj točki sjedala za vozača procijenjena na 75 kg;
21.
„korisna nosivost” znači razlika između najveće tehnički dopuštene mase opterećenog vozila i mase vozila u voznom stanju uvećana za masu putnika i masu dodatne opreme;
22.
„duljina” znači dimenzija određena u točkama 6.1.1., 6.1.2. i 6.1.3. norme ISO 612:1978; ta definicija se primjenjuje i na vozila s prikolicom sastavljena od dvaju dijelova ili više njih;
23.
„širina” znači dimenzija određena u točki 6.2. norme ISO 612:1978;
24.
„visina” znači dimenzija određena u točki 6.3. norme ISO 612:1978;
25.
„razmak osovina” znači:
(a)
dimenzija iz točke 6.4.1. norme ISO 612:1978;
(b)
za prikolicu sa središnjom osovinom s jednom osovinom, vodoravna udaljenost između okomite osovine spojnice i središta osovine;
(c)
za prikolicu sa središnjom osovinom s više osovina, vodoravna udaljenost između okomite osovine spojnice i središta prve osovine;
26.
„udaljenost između osovina” znači kod vozila s više od dvije osovine udaljenost između dvije uzastopne osovine iz točke 6.4. norme ISO 612:1978; ako je vozilo opremljeno samo dvjema osovinama ili kod poluprikolice, prikolice s vučnom rudom ili prikolice s krutom vučnom rudom udaljenost između osovina između točke 6.4.2. norme ISO 612:1978 znači „razmak osovina” prema definiciji u točki 25.
27.
„razmak kotača” znači dimenzija iz točke 6.5. norme ISO 612:1978;
28.
„udaljenost središta sedla” znači udaljenosti iz točke 6.19.2. norme ISO 612:1978 uzimajući u obzir napomenu iz točke 6.19. te norme;
29.
„prednji polumjer poluprikolice za namještanje” znači vodoravna udaljenost između osi vučnog svornjaka sedla i bilo koje točke na prednjem dijelu poluprikolice;
30.
„prednji prepust” znači vodoravna udaljenost između okomite ravnine koja prolazi kroz prvu osovinu ili os vučnog svornjaka sedla kod poluprikolica i krajnju prednju točku vozila;
31.
„stražnji prepust” znači vodoravna udaljenost između okomite ravnine koja prolazi kroz krajnju stražnju osovinu i krajnju stražnju točku vozila; ako je vozilo opremljeno spojnicom koju se ne može ukloniti, krajnja stražnja točka vozila je spojna točka;
32.
„duljina površine za utovar tereta” znači udaljenost od krajnje prednje unutarnje točke do krajnje stražnje unutarnje točke prostora za utovar izmjerene vodoravno uz uzdužnu ravninu vozila;
33.
„zaokret prema stražnjem dijelu” znači razlika između stvarne najudaljenije točke stražnjeg dijela vozila kad ono manevrira u uvjetima utvrđenim u odjeljku 7. dijela B ili odjeljku 6. dijela C Priloga I. ovoj Uredbi;
34.
„uređaj za podizanje osovina” znači mehanizam ugrađen u vozilo i namijenjen dizanju osovina od tla i spuštanju osovina na tlo;
35.
„podizna osovina” znači osovina koju se može uređajem za podizanje osovina podignuti iz uobičajenog položaja i ponovno spustiti;
36.
„opterećujuća osovina” znači osovina čije se opterećenje može mijenjati bez podizanja osovina uređajem za podizanje osovina;
37.
„zračni ovjes” znači sustav ovjesa pri kojem najmanje 75 % učinka ovjesa proizlazi iz zračnog ovjesa;
38.
„razred autobusa ili turističkog autobusa” znači sklop vozila prema definiciji u točkama 2.1.1. i 2.1.2. Pravilnika UNECE-a br. 107 - Jedinstvene odredbe o homologaciji vozila kategorije M2 ili M3 u odnosu na opću konstrukciju (9);
39.
„zglobno vozilo” znači vozilo kategorije M2 ili M3 prema definiciji u točki 2.1.3. Pravilnika UNECE-a br. 107;
40.
„nedjeljiv teret” znači teret koji se pri prijevozu po cesti ne može podijeliti na dva tereta ili više njih bez većih troškova ili rizika od oštećivanja i koji radi njegove mase ili dimenzija ne može se prevoziti vozilom čije su mase i dimenzije sukladne ograničenjima najvećih dopuštenih masa i dimenzija primjenljivih u pojedinoj državi članici.
Članak 3.
Obveze proizvođača
1. Proizvođač za svaku inačicu tipa vozila bez obzira na stupanj dovršenosti vozila određuje sljedeće mase:
(a)
najveću tehnički dopuštenu masu opterećenog vozila;
(b)
najveću tehnički dopuštenu masu skupine vozila;
(c)
najveću tehnički dopuštenu vučenu masu;
(d)
najveću tehnički dopuštenu masu na osovinama ili najveću tehnički dopuštenu masu na skupini osovina;
(e)
najveće tehnički dopuštene mase na spojnoj točki (spojnim točkama) uzimajući u obzir tehničke značajke spojnica koje su ugrađene na vozilo ili se mogu ugraditi na vozilo.
2. Pri utvrđivanju masa iz stavka 1. proizvođač primjenjuje najbolju inženjersku praksu i najbolje raspoloživo tehničko znanje kako bi što više smanjio rizik od mehaničkog kvara, posebno kvarova koji nastaju radi istrošenosti materijala i kako bi se spriječila oštećenja cestovne infrastrukture.
3. Pri utvrđivanju masa iz stavka 1. proizvođač u obzir uzima najveću brzinu u odnosu na konstrukciju vozila.
Ako proizvođač vozilo opremi uređajem za ograničavanje brzine, najveća brzina u odnosu na konstrukciju je stvarna brzina koju dopušta uređaj za ograničavanje brzine.
4. Pri utvrđivanju masa iz stavka 1. proizvođač ne postavlja ograničenje uporabe vozila, osim ograničenja u odnosu na nosivost guma koje se mogu prilagoditi brzini u odnosu na konstrukciju u skladu s Pravilnikom UNECE-a br. 54 - Jedinstveni propisi o homologaciji guma za gospodarska vozila i njihove prikolice (10) i odjeljkom 5. Priloga II. Uredbi Komisije (EU) br. 458/2011 (11).
5. Za nepotpuna vozila uključujući vozila sa šasijom s kabinom za koja je potreban daljnji stupanj dorade, proizvođač osigurava sve odgovarajuće podatke proizvođačima u narednoj fazi kako bi zahtjevi Uredbe i nadalje bili ispunjeni.
Za potrebe prvog podstavka proizvođač detaljno određuje položaj težišta mase koja odgovara iznosu opterećenja.
6. Nepotpuna vozila kategorije M2, M3, N2 i N3 bez nadogradnje konstruirana su tako da proizvođačima u narednoj fazi omogućuju ispunjavanje zahtjeva odjeljaka 7. i 8. dijela B i odjeljaka 6. i 7. dijela C Priloga I.
Članak 4.
Odredbe za EZ homologaciju tipa vozila u odnosu na njegove mase i dimenzije
1. Proizvođač ili njegov zastupnik homologacijskom tijelu dostavlja zahtjev za EZ homologaciju tipa vozila u odnosu na njegove mase i dimenzije.
2. Zahtjev se sastavlja u skladu s obrascem u opisnom dokumentu iz dijela A Priloga V.
3. Za izračun raspodjele masa proizvođač homologacijskom tijelu za svaku tehničku konfiguraciju u okviru tipa vozila određenog nizom vrijednosti odgovarajućih točaka u Prilogu V. dostavlja podatke potrebne za utvrđivanje sljedećih masa:
(a)
najveću tehnički dopuštenu masu opterećenog vozila;
(b)
najveću tehnički dopuštenu masu na osovini ili skupini osovina;
(c)
najveću tehnički dopuštenu vučenu masu;
(d)
najveću tehnički dopuštenu masu na spojnoj točki;
(e)
najveću tehnički dopuštenu masu skupine vozila.
Podaci se u dogovoru s homologacijskim tijelom dostavljaju u tabelarnom ili drugom odgovarajućem obliku.
4. Ako dodatna oprema znatno utječe na mase i dimenzije vozila, proizvođač tehničkoj službi predlaže mjesto, masu i geometrijski položaj težišta za osi dodatne opreme koju se može ugraditi u vozilo.
5. Odstupajući od stavka 4., ako se dodatna oprema sastoji od više dijelova namještenih u različitim dijelovima vozila, proizvođač tehničkoj službi može predložiti samo raspodjelu mase dodatne opreme na osovine.
6. Za skupine osovina proizvođač navodi raspodjelu cjelokupnog opterećenja na skupinu osovina između pojedinačnih osovina iz te skupine.
Prema potrebi proizvođač navodi formule raspodjela ili izrađuje odgovarajuće dijagrame raspodjele.
7. Ako homologacijsko tijelo ili tehnička služba ocijene da je potrebno, mogu zahtijevati da proizvođač na pregled dostavi uzorak tipa vozila koje se nalazi u postupu homologacije.
8. Proizvođač vozila homologacijskom tijelu dostavlja zahtjev za priznavanje istovrijednosti ovjesa u odnosu na zračni ovjesu.
Homologacijsko tijelo dodjeljuje priznanje o istovrijednosti ovjesa u odnosu na zračni ovjes ako su ispunjeni zahtjevi iz Priloga III.
Ako tehnička služba dodijeli priznanje o istovrijednosti ovjesa, ona izdaje izvješće o ispitivanju. Homologacijsko tijelo izvješće o ispitivanju i tehnički opis ovjesa prilaže certifikatu o EZ homologaciji.
9. Ako su ispunjeni zahtjevi iz priloga od I. do IV. ovoj Uredbi, homologacijsko tijelo dodjeljuje homologaciju u skladu sa sustavom brojčanog označivanja iz Priloga VII. Direktivi 2007/46/EZ.
Država članica ne dodjeljuje isti broj drugom tipu vozila.
10. Za potrebe stavka 9. homologacijsko tijelo izdaje certifikat o EZ homologaciji sastavljen u skladu s obrascem iz dijela B Priloga V.:
11. Dopuštena odstupanja iz Dodatka 2. Prilogu I. primjenjuju se za potrebe članka 12. stavka 2. Direktive 2007/46/EZ.
Članak 5.
Najveće dopuštene mase pri registraciji/u uporabi
1. Za potrebe registracije i početka uporabe vozila homologiranih u skladu s ovom Uredbom, nacionalno tijelo za svaku varijantu i inačicu tipa vozila utvrđuje sljedeće mase koje su dopuštene za nacionalni ili međunarodni promet na temelju Direktive 96/53/EZ:
(a)
najveću dopuštenu masu opterećenog vozila pri registraciji/u uporabi;
(b)
najveću dopuštenu masu na osovini (osovinama) pri registraciji/u uporabi;
(c)
najveću dopuštenu masu na skupini osovina pri registraciji/u uporabi;
(d)
najveću dopuštenu vučenu masu pri registraciji/u uporabi;
(e)
najveću dopuštenu masu skupine vozila pri registraciji/u uporabi;
Nacionalna tijela utvrđuju postupak za određivanje najvećih dopuštenih masa pri registraciji/u uporabi iz prvog podstavka. Imenuju tijelo nadležno za utvrđivanje navedenih masa i navode koji se podaci dostavljaju predmetnom nadležnom tijelu.
2. Najveće dopuštene mase pri registraciji/u uporabi određene u skladu s postupkom iz stavka 1. ne smiju prelaziti najveće mase iz članka 3. stavka 1.
3. Nadležno tijelo se s proizvođačima savjetuje u odnosu na raspodjelu mase na osovine ili skupinu osovina kako bi se osiguralo pravilno djelovanje sustava vozila, posebno kočnog i upravljačkog sustava.
4. Nacionalna tijela pri određivanju najvećih dopuštenih masa pri registraciji/u uporabi osiguravaju da su zahtjevi propisa navedenih u Prilogu IV. i Prilogu XI. Direktivi 2007/46/EZ i nadalje ispunjeni.
5. Ako nacionalna tijela ustanove da zahtjevi jednog od propisa navedenih u Prilogu IV. i Prilogu XI. Direktivi 2007/46/EZ osim ove Uredbe više nisu ispunjeni, zahtijevaju nova ispitivanja i da homologacijsko tijelo koje je dodijelilo prvobitnu homologaciju na temelju predmetnog propisa dodjeli novu homologaciju ili proširenje homologacije.
Članak 6.
Odstupanja
1. Ne dovodeći u pitanje članak 4. stavak 3. Direktive 96/53/EZ, EZ homologacija se može dodijeliti za vozila s dimenzijama koje nadilaze zahtjeve ove Uredbe koja su namijenjena za prijevoz nedjeljivog tereta. U tom slučaju u certifikatu o homologaciji i potvrdi o sukladnosti jasno se navodi da je vozilo namijenjeno samo za prijevoz nedjeljivog tereta.
2. Države članice mogu dodijeliti homologaciju na temelju članaka 23. i 24. Direktive 2007/46/EZ za vozila koja prelaze najveće dopuštene dimenzije određene u točki 1.1. dijelova B, C i D Priloga I. ovoj Uredbi.
Za homologaciju prema članku 23. Direktive 2007/46/EZ vrijede količinska ograničenja određena u odjeljku 3. dijela A Priloga XII. predmetnoj Direktivi.
Članak 7.
Prijelazne odredbe
1. Nacionalna tijela dopuštaju prodaju i početak uporabe vozila homologiranih prije datuma iz članka 13. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 661/2009 te nadalje dodjeljuju proširenja homologacija dodijeljenih pod uvjetima iz Direktive 92/21/EEZ i Direktive 97/27/EZ.
2. Odstupanjem od stavka 1., EZ homologacije dodijeljene na temelju članka 7. Direktive 97/27/EZ prestaju važiti na dan iz članka 19. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 661/2009.
Na zahtjev proizvođača države članice u skladu s člankom 27. Direktive 2007/46/EEZ mogu registrirati i dopustiti početak uporabe vozila na kraju serije čija EZ homologacija više nije važeća.
3. Od 10. siječnja 2014. proizvođači izdaju potvrde o sukladnosti koje su u skladu s ovom Uredbom.
Do 9. siječnja 2014. u unosu 52. potvrde o sukladnosti oni navode stvarnu masu vozila ako ona nije navedena u nekom od drugih unosa u potvrdi o sukladnosti.
Članak 8.
Izmjene Direktive 2007/46/EZ
Prilozi I., III., IX. i XVI. Direktivi 2007/46/EZ mijenjaju se u skladu s Prilogom VI. ovoj Uredbi.
Prilog XII. Direktivi 2007/46/EZ zamjenjuje se Prilogom VII. ovoj Uredbi.
Članak 9.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se na nove tipove vozila za koje se homologacija dodjeljuje od 1. studenoga 2012.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 12. prosinca 2012.