EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 283/2014
af 11. marts 2014
om retningslinjer for transeuropæiske net inden for telekommunikationsinfrastruktur og om ophævelse af beslutning nr. 1336/97/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 172,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelserne fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelserne fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Telenet og -tjenester er i stigende grad ensbetydende med internetbaserede infrastrukturer, hvor bredbåndsnet og digitale tjenester er tæt forbundet. Internettet udvikler sig til den dominerende platform til at kommunikere, udbyde tjenester, tilbyde uddannelse, deltage i det sociale og politiske liv, udbred kulturelt indhold og drive forretning. Derfor er det afgørende for den sociale og økonomiske vækst, konkurrenceevnen, den sociale inklusion og det indre marked, at der overalt i Europa er udbredt og sikker højhastighedsinternetadgang og digitale tjenester af offentlig interesse til rådighed.
(2)
Den 17. juni 2010 godkendte Det Europæiske Råd Kommissionens meddelelse af 26. august 2010 om en digital dagsorden for Europa, som udstikker en kurs for, hvordan det sociale og økonomiske potentiale i informations- og kommunikationsteknologi kan maksimeres. Hensigten er at stimulere udbud af og efterspørgsel efter konkurrencepræget infrastruktur til højhastighedsinternet og internetbaserede digitale tjenester med henblik på udviklingen mod et egentligt digitalt indre marked, som er afgørende for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst.
(3)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1316/2013 (4) fastsætter betingelser, metoder og procedurer for at yde finansiel bistand fra Unionen til transeuropæiske net inden for sektoren for transport-, telekommunikations- og energiinfrastrukturer. Da de sektorer, der er omfattet af Connecting Europe-faciliteten (CEF), i mange tilfælde står over for de samme udfordringer og muligheder, er der rige muligheder for at udnytte synergier, herunder ved at kombinere CEF-finansiering med andre finansieringskilder.
(4)
Der findes allerede en lang række grænseoverskridende digitale tjenester for udveksling af oplysninger mellem offentlige myndigheder i Europa til støtte for EU-politikker. Når der tilvejebringes nye løsninger, er det vigtigt at bygge videre på eksisterende løsninger, der er etableret som led i andre europæiske initiativer, undgå dobbeltarbejde og sikre samordning og tilpasning af tilgange og løsninger mellem de forskellige initiativer og politikker, eksempelvis ISA-programmet oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 922/2009/EF (5), Fiscalisprogrammet oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1286/2013 (6) og Horisont 2020 oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1291/2013 (7). Det er lige så vigtigt, at løsningerne er i overensstemmelse med gældende internationale og/eller europæiske standarder eller med åbne specifikationer for interoperabilitet, navnlig specifikationer udpeget af Kommissionen i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1025/2012 (8), og andre relevante specifikationer og retningslinjer, eksempelvis den europæiske interoperabilitetsramme for europæiske offentlige tjenester (EIF).
(5)
Udviklingen af højhastighedsbredbåndsnet vil nyde godt af europæiske tekniske standarder. Der er behov for EU-forsknings- og udviklingsprogrammer og øget tilsyn med standardiseringsprocedurer, hvis Unionen skal spille en central rolle i telekommunikationsindustrien.
(6)
Omfattende pilotprojekter mellem medlemsstaterne og medfinansieret af rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation (9) så som PEPPOL, STORK, epSOS, eCODEX og SPOCS, har valideret centrale grænseoverskridende digitale tjenester i det indre marked, som bygger på fælles byggesten, som konsolideres med projektet eSENS. Disse pilotprojekter har allerede nået - eller vil i en nærfremtid nå - en sådan grad af modenhed at de kan udbredes. At en indsats på europæisk plan har en tydelig merværdi, er allerede påvist ved igangværende projekter af fælles interesse, f.eks. inden for kulturarv (Europeana), beskyttelse af børn (Safer Internet) og social sikring (EESSI), mens der er stillet forslag om projekter inden for eksempelvis forbrugerbeskyttelse (ODR).
(7)
Hvad angår digitaltjenesteinfrastrukturer bør byggestenene have højere prioritet end andre digitaltjenesteinfrastrukturer, da førstnævnte er en forudsætning for sidstnævnte. Digitaltjenesteinfrastrukturer bør bl.a. skabe europæisk merværdi og opfylde påviste behov. De bør være tilstrækkelig modne, såvel teknisk som driftsmæssigt, til at kunne udbredes, hvilket navnlig bør være bevist ved vellykkede pilotprojekter. De bør bygge på en konkret bæredygtighedsplan for at sikre centrale tjenesteplatformes drift på mellemlang til lang sigt, også efter CEF. Finansiel bistand i henhold til denne forordning bør derfor gradvis udfases, hvis det overhovedet er muligt, og der bør i givet fald mobiliseres finansiering fra andre kilder end CEF.
(8)
Det er vigtigt, at der sikres finansiering af digitaltjenesteinfrastrukturer, der er nødvendige for at opfylde retlige forpligtelser i henhold til EU-retten, og/eller som udvikler eller tilvejebringer byggesten med en stor potentiel indvirkning på udviklingen af paneuropæiske offentlige tjenester, således at flerstrengede digitaltjenesteinfrastrukturer bliver understøttet, og der med tiden gradvis opbygges et europæisk interoperabilitetsøkosystem. I denne forbindelse forstås der ved retlige forpligtelser specifikke bestemmelser, der enten forudsætter udvikling eller anvendelse af digitaltjenesteinfrastrukturer eller kræver resultater, der kun kan opnås ved hjælp af europæisk digitaltjenesteinfrastrukturer.
(9)
Europeana og et sikrere internet for børn bør som veletablerede digitaltjenesteinfrastrukturer have prioritet til finansiering. Navnlig bør der sikres kontinuitet i EU-finansiering fra andre EU-programmer til CEF i de første år af den flerårige finansielle ramme for årene 2014-2020 som fastlagt i Rådets forordning (EU, Euratom) nr.1311/2013 (10) for at sikre en uafbrudt og vellykket levering af tjenester på samme niveau som under den nuværende finansieringsordning. Den 10. maj 2012 understregede Rådet den vitale betydning af at sikre Europeanas langsigtede levedygtighed, herunder med hensyn til forvaltning og finansiering (11).
(10)
Et sikkert, inklusivt og positivt onlinemiljø for børn og unge bør sikres. Da programmet vedrørende et sikrere internet er en afgørende foranstaltning til beskyttelse og fremme af børns rettigheder i onlinemiljøet, bør det derfor sikres, at programmet kan fortsætte efter 2014. Ved gennemførelsen af denne forordning bør gennemførelsen af den europæiske strategi for et bedre internet for børn på såvel EU-plan som i medlemsstaterne støttes økonomisk, navnlig med hensyn til medlemsstaternes Safer Internet-centre (SIC). SIC's aktiviteter, herunder oplysningsenheder og andre oplysningsaktiviteter, helplines for børn, forældre og pædagoger om, hvordan børn bedst kan benytte internettet, samt hotlines til anmeldelse af indhold på internettet, der vedrører seksuelt misbrug af børn, er et nøgleelement og en forudsætning for strategiens succes.
(11)
En fremtidig EU-retsakt om elektronisk identifikation og sikrede tjenester til elektroniske transaktioner på det indre marked skal fastlægge de detaljerede krav og betingelser for gensidig anerkendelse af nøgleaktører, der i det følgende er benævnt byggestenene i digitaltjenesteinfrastrukturerne. Denne retsakt vil omfatte flere af de vigtigste byggesten, f.eks. elektronisk identifikation og elektronisk signatur som led i de projekter af fælles interesse, der er omhandlet i bilaget til nærværende forordning.
(12)
Digitaltjenesteinfrastrukturer, som er etableret i overensstemmelse med afgørelse nr.922/2009/EF, vil lette elektronisk interaktion mellem europæiske offentlige myndigheder på tværs af grænserne og mellem sektorer. Dette vil igen åbne mulighed for at tilbyde vigtige tjenester inden for områder som f.eks. elektronisk identifikation og ægthedsbekræftelse og offentlige udbud, sammenkobling af virksomhedsregistre på tværs af grænserne, interoperable elektroniske sundhedstjenester på tværs af grænserne og grænseoverskridende samarbejde om cybersikkerhed, hvilket bidrager til det digitale indre marked. En sådan interaktion mellem myndighederne vil blive opnået gennem oprettelsen og/eller forbedringen af interoperable centrale tjenesteplatforme, der hviler på eksisterende fælles byggesten og/eller tilvejebringer yderligere byggesten, som har afgørende betydning for udviklingen af andre centrale tjenesteplatforme, og dertil knyttede generiske tjenester, der sammenkobler de nationale infrastrukturer og centrale tjenesteplatforme, så der kan leveres grænseoverskridende digitale tjenester.
(13)
Medlemsstaterne bør tilskynde lokale og regionale myndigheder til at involvere sig fuldt ud og effektivt i forvaltningen af digitaltjenesteinfrastrukturer og sikre, at der i projekter af fælles interesse, som vedrører levering af e-forvaltningstjenester på tværs af grænserne, tages hensyn til EIF-henstillingerne.
(14)
Europa-Parlamentet understregede i sin beslutning af 6. juli 2011 om bredbånd i Europa: investering i digitalt drevet vækst (12), at bredbåndstjenester er afgørende for EU-industriens konkurrenceevne og i høj grad bidrager til økonomisk vækst, social samhørighed og beskæftigelse af høj kvalitet i Unionen. Investeringer i den mest avancerede og fremtidssikrede teknologi er afgørende, hvis Unionen skal kunne fungere som hjemsted for innovation, viden og tjenester.
(15)
Et europæisk marked med næsten 500 millioner mennesker, der har forbindelse til højhastighedsbredbånd, ville fungere som spydspids for udviklingen af det indre marked og skabe en kritisk masse af brugere, der er enestående på verdensplan, og som giver alle regioner nye muligheder og den enkelte bruger øget værdi og sætter Unionen i stand til at være en videnbaseret økonomi, der er førende på verdensplan. En hurtig udbredelse af højhastighedsbredbåndsnet er afgørende for udviklingen i Unionens produktivitet og for oprettelsen af nye og små virksomheder, der kan være førende i forskellige sektorer, f.eks. sundhedssektoren, fremstillingsindustrien og serviceindustrien.
(16)
Kombinationen af nye muligheder i infrastrukturen og nye, innovative og interoperable tjenester bør sætte en god cirkel i gang ved at stimulere en større efterspørgsel efter højhastighedsbredbånd, som det rent kommercielt vil være tilrådeligt at efterkomme.
(17)
Ifølge den digitale dagsorden for Europa bør alle europæiske borgere senest i 2020 have adgang til internethastigheder på mere end 30 Mbit/s og mindst 50 % af husholdningerne i Europa bør abonnere på internetforbindelser på mindst 100 Mbit/s.
(18)
På grund af den hastige udvikling i de digitale tjenester og applikationer, der kræver stadig hurtigere internetforbindelser, og den hurtige udvikling af den mest avancerede teknologi, som gør det muligt, er det hensigtsmæssigt som led i en evaluering af den digitale dagsorden for Europa at overveje at revidere bredbåndsmålene for 2020 for at sikre, at Unionen har konkurrencedygtige bredbåndshastigheder sammenlignet med andre økonomier i verden.
(19)
En del af bredbåndsprojekterne bør være mere ambitiøse og sigte mod højere hastigheder og dermed fungere som pilotprojekter for en hurtigere konnektivitet og modeller med potentiale for gentagelse.
(20)
I sin beslutning af 12. september 2013 om næste fase af den digitale dagsorden for vækst, mobilitet og beskæftigelse understregede Europa-Parlamentet, at et revideret, fremadrettet mål i den digitale dagsorden for Europa for 2020 er at forbinde alle husstande i Unionen med bredbåndsforbindelser, der leverer 100 Mbit/s, og således at 50 % of husstandene abonnerer på 1 Gbit/s eller mere.
(21)
Den private sektor bør have hovedrollen i udbredelsen og moderniseringen af bredbåndsnet med støtte i en konkurrence- og investeringsfremmende lovgivning. Kommer der til at mangle private investeringer, bør medlemsstaterne yde den nødvendige indsats for, at målene i den digitale dagsorden for Europa bliver nået. Offentlig finansiel bistand til bredbånd bør begrænses til programmer eller initiativer, hvor projekterne ikke kan finansieres af den private sektor alene, bekræftet ved en forudgående vurdering, der påviser markedssvigt eller suboptimale investeringsforhold i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (13).
(22)
Finansielle instrumenter til bredbåndsnet må ikke unødigt forvride konkurrencen, fortrænge private investeringer eller fjerne private investorers incitamenter til at investere. De skal især overholde bestemmelserne i artikel 101, 102, 106 og 107 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) og i givet fald EU-retningslinjerne for statsstøttereglernes anvendelse i forbindelse med hurtig etablering af bredbåndsnet.
(23)
Offentlig finansiering af bredbåndsnet skal udelukkende gå til infrastrukturer, der overholder gældende lovgivning, navnlig konkurrencelovgivningen, og adgangsforpligtelserne i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF (14).
(24)
Da der kun er begrænsede finansielle midler til rådighed under CEF, bør finansiel bistand fokusere på etablering af en finansieringsmekanisme på EU-niveau, som kan tiltrække yderligere investeringer og fremme en multiplikatorvirkning, således at private og øvrige offentlige midler til investeringer bliver anvendt effektivt. Med den tilgang åbnes der mulighed for bidrag fra erhvervsliv og institutioner på et niveau, der langt overstiger finansieringsniveauet ved direkte CEF-støtte.
(25)
På grund af de begrænsede finansielle midler under CEF og for at sikre en passende finansiering af digitaltjenesteinfrastrukturer bør den samlede budgettildeling til bredbånd ikke overstige det minimumsbeløb, der er nødvendigt for at etablere en omkostningseffektiv indsats, som bør fastlægges ved en forudgående vurdering, der tager hensyn til bl.a. arten af de påtænkte finansielle instrumenter, den potentielle løftestangseffekt for den mindste effektive projektportefølje og markedsforholdene.
(26)
CEF-støtte til udbredelse af bredbånd bør udgøre et supplement til støtte, der ydes under andre EU-programmer og -initiativer, herunder de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fonde), når en forudgående vurdering har påvist markedssvigt eller suboptimale investeringsforhold, og hvis det besluttes af en forvaltningsmyndighed. Finansiel bistand fra CEF til udbredelse af bredbånd bør understøtte medlemsstaternes indsats, både direkte og ved at udgøre et investeringsinstrument for frivillige øremærkede bidrag fra andre kilder, deriblandt ESI-fonde, således at medlemsstaterne kan drage fordel af den viden og de stordriftsfordele, der ligger i EU-forvaltede faciliteter, og de offentlige midler dermed kan blive brugt mere effektivt.
(27)
For at sikre valuta for pengene og i betragtning af de begrænsede ressourcer bør der være CEF-finansiering til rådighed for projekter, der gør brug af den teknologi, der er bedst egnet til det specifikke projekt, kan hjælpe til at tilskynde til innovative forretningsmodeller og frembyder et stort potentiale for reproduktion. Når projekter finansieres gennem frivillige bidrag under CEF som f.eks. ESI-fonde eller gennem nationale eller regionale midler, bør kriterierne for støtteberettigelse være mere fleksible og tage hensyn til den specifikke situation og betingelserne i de områder, som en sådan finansiering skal komme til gode.
(28)
Unionen kan støtte udbredelsen af bredbåndsnet og dermed bidrage til opfyldelse af målene i den digitale dagsorden for Europa i mange forskellige områder. Mindskelsen af den digitale kløft og forøgelsen af e-inddragelse er vigtige mål i den digitale dagsorden for Europa. Alle Unionens aktioner på bredbåndsområdet bør derfor forholde sig til de særlige behov i forstadsområder, landdistrikter samt navnlig tyndt befolkede og mindre udviklede områder, der har brug for at blive udstyret med forbindelser. Dette omfatter udbredelse af bredbåndsnet for at forbinde øer, indlandsområder, bjergområder, afsidesliggende områder og randområder, herunder ø-medlemsstater, med Unionens centrale områder, og/eller aktioner for at gøre forbindelserne mellem sådanne områder og Unionens centrale områder mere pålidelige eller øge deres ydeevne.
(29)
For at fuldende det digitale indre marked bør kompatibiliteten mellem CEF og nationale og regionale bredbåndsaktioner fremmes.
(30)
Formerne for den finansielle bistand bør ved gennemførelsen af denne forordning tilpasses kendetegnene ved de pågældende aktioner. Således bør der for digitaltjenesteinfrastrukturens vedkommende gives højeste prioritet til finansiering af centrale tjenesteplatforme, der ikke kan finansieres ad anden vej, i form af udbud eller i undtagelsestilfælde tilskud, mens finansiel bistand fra CEF til generiske tjenester bør være begrænset. Desuden bør al finansiel bistand fra CEF tilstræbe effektiv udnyttelse af Unionens midler, og derfor bør bredbåndsnet støttes ved hjælp af finansielle instrumenter, der giver en større løftestangseffekt end tilskud.
(31)
Indsatsen under denne forordning bør tilsigte at opnå synergier og interoperabilitet mellem de forskellige projekter af fælles interesse, der er anført i bilaget, og med anden infrastruktur, herunder transport- og energiinfrastruktur, der støttes under CEF, relevant forskningsinfrastruktur, der støttes af bl.a. Horisont 2020, og relevant infrastruktur, der støttes af ESI-fonde, samtidig med at dobbeltarbejde og unødige administrative byrder undgås.
(32)
Finansiel bistand til projekter af fælles interesse bør suppleres med horisontale aktioner, herunder teknisk bistand, foranstaltninger til stimulering af efterspørgslen samt samordning, som bør have som mål at maksimere EU-indsatsens virkninger.
(33)
Når Kommissionen afsætter midler til indsatsen inden for bredbåndsnet, bør den tage passende hensyn til resultaterne af evalueringerne af Unionens eksisterende finansielle instrumenter.
(34)
Kommissionen bør bistås af en ekspertgruppe, der består af repræsentanter for alle medlemsstaterne, og som bør høres om og bidrage til bl.a. overvågningen af denne forordnings gennemførelse, planlægningen, evalueringen og løsningen af gennemførelsesproblemer.
(35)
Ekspertgruppen bør også samarbejde med de enheder, der er involveret i gennemførelsen af denne forordning som f.eks. lokale og regionale myndigheder, internetudbydere, administratorer af offentlige net og fabrikanter af komponenter samt de nationale tilsynsmyndigheder og Sammenslutningen af Europæiske Tilsynsmyndigheder inden for Elektronisk Kommunikation (BEREC), der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1211/2009 (15).
(36)
Forordning (EU) nr. 1316/2013 nedsætter CEF-koordinationsudvalget, der også er et udvalg som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (16). Forordning (EU) nr. 1316/2013 tillægger også Kommissionen beføjelse til at vedtage årlige og flerårige arbejdsprogrammer efter undersøgelsesproceduren, herunder i telekommunikationssektoren, som er omfattet af nærværende forordning. Det er vigtigt i den forbindelse at præcisere, at medlemsstaterne, når de drøfter spørgsmål vedrørende nærværende forordning, navnlig udkast til årlige og flerårige arbejdsprogrammer, bør være repræsenteret i CEF-koordinationsudvalget af eksperter fra telekommunikationsinfrastruktursektoren.
(37)
Målene for denne forordning, navnlig den koordinerede udvikling af de transeuropæiske net inden for telekommunikationsinfrastruktur, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af den grænseoverskridende karakter af de støttede infrastrukturer og virkningerne på hele Unionens område bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(38)
Med henblik på at støtte projekter af fælles interesse i transport-, telekommunikations- og energiinfrastruktursektorerne fastlægger forordning (EU) nr. 1316/2013 betingelserne, metoderne og procedurerne for at yde finansiel bistand fra Unionen til transeuropæiske net. Den fastlægger ligeledes fordelingen af de ressourcer, der skal gøres tilgængelige i henhold til forordning (EU, Euratom) nr.1311/2013 i alle tre sektorer. Forordning (EU) nr. 1316/2013 finder anvendelse fra den 1. januar 2014. Det er derfor hensigtsmæssigt at bringe anvendelsen af nærværende forordning på linje med anvendelsen af forordning (EU) nr. 1316/2013 og med forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013. Nærværende forordning bør derfor anvendes fra den 1. januar 2014.
(39)
Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1336/97/EF (17) bør ophæves -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
1. Denne forordning fastlægger retningslinjer for den rettidige udbredelse af og interoperabilitet mellem projekter af fælles interesse på området for transeuropæiske net inden for telekommunikationsinfrastruktur.
2. Denne forordning indeholder navnlig bestemmelser om:
a)
målene og de operationelle prioriteter for projekter af fælles interesse
b)
identificering af projekter af fælles interesse
c)
de kriterier, hvorefter aktioner, der bidrager til projekter af fælles interesse, er berettiget til finansiel bistand fra Unionen i henhold til forordning (EU) nr. 1316/2013 til deres udvikling, gennemførelse, udbredelse, indbyrdes sammenkobling og interoperabilitet
d)
prioriteter for finansieringen af projekter af fælles interesse.
Artikel 2
Definitioner
1. Med henblik på denne forordning finder definitionerne i artikel 2 i forordning (EU) nr. 1316/2013 anvendelse.
2. I denne forordning og i forordning (EU) nr. 1316/2013 forstås desuden ved:
a) "telekommunikationsinfrastruktur": bredbåndsnet og digitaltjenesteinfrastruktur
b) "digitaltjenesteinfrastrukturer": infrastrukturer, der gør det muligt at levere netbaserede tjenester elektronisk, typisk over internettet, og som stiller transeuropæiske interoperable tjenester af fælles interesse til rådighed for borgere, virksomheder og/eller offentlige myndigheder, og som består af centrale tjenesteplatforme og generiske tjenester
c) "byggesten": basale digitaltjenesteinfrastrukturer, der er vigtige forudsætninger for at kunne blive genanvendt i mere komplekse digitaltjenesteinfrastrukturer
d) "centrale tjenesteplatforme": centrale knudepunkter i digitaltjenesteinfrastrukturer, der skal sikre konnektivitet, adgang og interoperabilitet på tværs af Europa., og som skal være tilgængelige for medlemsstaterne og kan være tilgængelige for andre enheder
e) "generiske tjenester": gatewaytjenester, der forbinder en eller flere nationale infrastrukturer med den eller de centrale tjenesteplatforme
f) "bredbåndsnet": kablede og trådløse accessnet, supplerende infrastruktur og hovednet, der kan levere konnektivitet med meget høj hastighed
g) "horisontale aktioner": undersøgelser og programstøtteaktioner som defineret i henholdsvis artikel 2, nr. 6) og 7), i forordning (EU) nr. 1316/2013.
Artikel 3
Mål
1. Projekter af fælles interesse skal bidrage til at nå de generelle mål, der er omhandlet i artikel 3 i forordning (EU) nr. 1316/2013.
2. Ud over de generelle mål skal projekterne af fælles interesse bidrage til at nå et eller flere af følgende specifikke mål:
a)
økonomisk vækst og støtte til færdiggørelsen og funktionsmåden af det indre marked til støtte for konkurrenceevnen i den europæiske økonomi, herunder de små og mellemstore virksomheder (SMV'er)
b)
forbedringer i hverdagen for borgere, virksomheder og offentlige myndigheder på alle niveauer ved at fremme bredbåndsnet, indbyrdes sammenkobling af og interoperabilitet mellem de nationale, regionale og lokale bredbåndsnet samt ikke-diskriminerende adgang til sådanne net og e-inddragelse.
3. Følgende operationelle prioriteter skal bidrage til at nå de mål, der er omhandlet i stk. 1 og 2:
a)
interoperabilitet, konnektivitet, bæredygtig udbredelse, drift og opgradering af transeuropæiske digitaltjenesteinfrastrukturer samt samordning på europæisk plan
b)
effektive strømme af private og offentlige investeringer til fremme af udbredelsen og moderniseringen af bredbåndsnet med henblik på at bidrage til at nå bredbåndsmålene i den digitale dagsorden for Europa.
Artikel 4
Projekter af fælles interesse
1. Projekter af fælles interesse skal navnlig:
a)
tage sigte på etablering og/eller fremme af interoperable og - om muligt - internationalt kompatible centrale tjenesteplatforme ledsaget af generiske tjenester for digitaltjenesteinfrastrukturer
b)
tilvejebringe effektive investeringsinstrumenter for bredbåndsnet, tiltrække nye kategorier af investorer og projektinitiativtagere og tilskynde til reproduktion af innovative projekter og forretningsmodeller.
2. Projekter af fælles interesse kan omfatte hele deres projektforløb, herunder forundersøgelser, gennemførelse, kontinuerlig drift og opgradering, samordning og evaluering.
3. Projekter af fælles interesse kan støttes gennem horisontale aktioner.
4. Projekter af fælles interesse og aktioner, der bidrager til disse projekter, beskrives nærmere i bilaget.
Artikel 5
Indsatsformer
1. Hvad angår digitaltjenesteinfrastrukturer etableres de centrale tjenesteplatforme i første række af Unionen, mens de generiske tjenester etableres af de parter, der kobler sig til de pågældende centrale tjenesteplatforme. Investeringer i bredbåndsnet foretages hovedsagelig af den private sektor med støtte i en konkurrence- og investeringsfremmende lovgivning. Der ydes kun offentlig støtte til bredbåndsnet, hvis der foreligger markedssvigt eller suboptimale investeringsforhold.
2. Medlemsstaterne og andre enheder, der er ansvarlige for eller bidrager til gennemførelsen af projekter af fælles interesse, tilskyndes til at træffe alle nødvendige foranstaltninger til at lette gennemførelsen af projekter af fælles interesse. Den endelige afgørelse om gennemførelsen af et projekt af fælles interesse, der vedrører en medlemsstats område, træffes efter den pågældende medlemsstats godkendelse.
3. Aktioner, der bidrager til projekter af fælles interesse, som opfylder kriterierne i denne forordnings artikel 6, er berettiget til finansiel bistand fra Unionen på de betingelser og med de instrumenter, der er fastsat i forordning (EU) nr. 1316/2013. Den finansielle bistand ydes i overensstemmelse med Unionens relevante vedtagne regler og procedurer, finansieringsprioriteterne i nærværende forordnings artikel 6 og de disponible midler under hensyn til støttemodtagernes specifikke behov.
4. Aktioner, der bidrager til projekter af fælles interesse inden for digitaltjenesteinfrastrukturer, støttes ved:
a)
offentlige udbud og/eller
b)
tilskud.
5. Aktioner, der bidrager til projekter af fælles interesse inden for bredbåndsnet, støttes ved:
a)
finansielle instrumenter som fastsat i forordning (EU) nr. 1316/2013, som kan suppleres med bidrag fra andre sektorer i CEF, andre instrumenter, programmer og budgetposter i Unionens budget, medlemsstaterne, herunder regionale og lokale myndigheder, og andre investorer, herunder private investorer i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1316/2013, og/eller
b)
en kombination af finansielle instrumenter og tilskud fra offentlige kilder bortset fra CEF, uanset om de er offentlige kilder fra Unionen eller nationale.
6. Horisontale aktioner støttes ved
a)
offentlige udbud og/eller
b)
tilskud.
7. De samlede budgetmidler til finansielle instrumenter til bredbåndsnet må ikke overstige det minimumsbeløb, der er nødvendigt for at etablere en omkostningseffektiv indsats, som fastlægges på grundlag af forudgående vurderinger som omhandlet i artikel 14, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1316/2013.
Dette beløb fastsættes til 15 % af finansieringsrammen for telekommunikationssektoren, jf. artikel 5, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 1316/2013.
8. Mindst en tredjedel af de bredbåndsprojekter, der modtager finansiel bistand i henhold til nærværende forordning, skal sigte mod bredbåndshastigheder på mere end 100 Mbit/s.
9. Efter den i artikel 8, stk. 6, omhandlede rapport kan Europa-Parlamentet og Rådet på forslag af Kommissionen revidere det beløb, som er fastsat i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 7, og den andel af projekter, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 8.
10. Hvor støtten fra CEF udgør et supplement til ESI-fonde og anden direkte offentlig støtte, kan der anvendes en passende samordningsmekanisme til at opnå større synergivirkning mellem CEF-aktioner og støtte fra ESI-fonde.
Artikel 6
Kriterier for støtteberettigelse og finansieringsprioriteter
1. Aktioner, der bidrager til projekter af fælles interesse inden for digitaltjenesteinfrastrukturer, skal for at være støtteberettigede opfylde samtlige følgende kriterier:
a)
de skal være tilstrækkeligt modne til udbredelse, hvilket navnlig skal være bevist ved vellykkede pilotprojekter under programmer som f.eks. Unionens programmer vedrørende innovation og forskning
b)
de skal bidrage til Unionens politikker og aktiviteter til støtte for det indre marked
c)
de skal skabe merværdi for Europa og indeholde en strategi og en plan for bæredygtighed på lang sigt, eventuelt gennem andre finansieringskilder end CEF, hvis kvalitet skal påvises ved en gennemførligheds- og cost-benefit-analyse. En sådan strategi skal ajourføres, når det er relevant
d)
de skal opfylde internationale og/eller europæiske standarder eller åbne specifikationer og retningslinjer for interoperabilitet, f.eks. den europæiske interoperabilitetsramme, og bygge videre på eksisterende løsninger.
2. Udvælgelsen af aktioner, der bidrager til projekter af fælles interesse inden for digitaltjenesteinfrastrukturer, der skal finansieres under CEF, og fastsættelse, af finansieringsniveauet foretages som led i et årligt arbejdsprogram som omhandlet i artikel 17, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1316/2013.
3. Byggesten, der har afgørende betydning for, og som med påviselig sandsynlighed vil blive anvendt til udvikling, udbredelse og drift af andre digitaltjenesteinfrastrukturer som angivet i bilaget, afsnit 1, punkt 1, skal have højeste finansieringsprioritet.
4. I prioriteringsrækken følger derefter andre digitaltjenesteinfrastrukturer til støtte for EU-ret, -politikker og -programmer som angivet i bilaget, afsnit 1, punkt 2 og 3, og som om muligt er baseret på eksisterende byggesten.
5. Støtte til centrale tjenesteplatforme gives højere prioritet end generiske tjenester.
6. På grundlag af de mål, der er fastsat i denne forordnings artikel 3, beskrivelsen af projekter af fælles interesse i bilaget til denne forordning og under hensyn til de disponible budgetmidler kan der i de årlige og flerårige arbejdsprogrammer som omhandlet i artikel 17 i forordning (EU) nr. 1316/2013 fastsættes yderligere kriterier for støtteberettigelse og prioritering vedrørende digitaltjenesteinfrastrukturer.
7. Aktioner, der bidrager til projekter af fælles interesse inden for bredbåndsnet, skal for at være støtteberettigede opfylde samtlige følgende kriterier:
a)
de skal udgøre et væsentligt bidrag til opfyldelse af målene i den digitale dagsorden for Europa
b)
projektudviklings- og forberedelsesfaserne skal være tilstrækkeligt langt fremme og være understøttet af effektive gennemførelsesmekanismer
c)
de skal frembyde løsninger på markedssvigt eller suboptimale investeringsforhold
d)
de må ikke føre til markedsfordrejning eller fortrænge private investeringer
e)
de skal gøre brug af den teknologi, som anses for at være bedst egnet til at imødekomme behovene på det pågældende geografiske område under hensyntagen til geografiske, sociale og økonomiske faktorer på grundlag af objektive kriterier og i overensstemmelse med teknologisk neutralitet
f)
de skal anvende den teknologi, der er bedst egnet til det specifikke projekt og samtidig foreslå den bedste ligevægt mellem de mest avancerede teknologier med hensyn til datastrømskapacitet, transmissionssikkerhed, netmodstandsdygtighed og omkostningseffektivitet
g)
de skal frembyde et stort potentiale for reproduktion og/eller være baseret på innovative forretningsmodeller.
8. De kriterier, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 7, litra g), skal ikke være et krav for projekter, der finansieres med supplerende øremærkede bidrag i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1316/2013.
9. Horisontale aktioner skal for at være støtteberettigede opfylde et af følgende kriterier:
a)
de skal forberede eller understøtte gennemførelsesaktioner i forbindelse med udbredelsen, forvaltningen og løsningen af eksisterende eller nye gennemførelsesproblemer
b)
de skal skabe ny efterspørgsel efter digitaltjenesteinfrastruktur.
Artikel 7
Samarbejde med tredjelande og internationale organisationer
1. Unionen kan etablere kontakt, føre drøftelser og udveksle oplysninger og samarbejde med offentlige myndigheder og andre organisationer i tredjelande for at nå et eller flere af målene for denne forordning. Samarbejdet skal bl.a. tilstræbe at fremme interoperabiliteten mellem net inden for telekommunikationsinfrastruktur i Unionen og lignende net i tredjelande.
2. Lande i Den Europæiske Frihandelssammenslutning (EFTA), der er medlem af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), kan deltage i den sektor af CEF, der dækker telekommunikationsinfrastruktur i henhold til de betingelser, der er fastsat i EØS-aftalen.
3. Uanset artikel 8, stk. 3, og artikel 9, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1316/2013kan tiltrædelsesstater og kandidatlande, der er omfattet af en førtiltrædelsesstrategi, deltage i den sektor af CEF, der dækker telekommunikationsinfrastruktur i henhold til de aftaler, der er undertegnet med Unionen.
4. I forbindelse med EFTA-landenes deltagelse betragtes den sektor af CEF, der dækker telekommunikationsinfrastruktur, som et separat program.
Artikel 8
Udveksling af oplysninger, overvågning og rapportering
1. På grundlag af de oplysninger, der modtages i henhold til artikel 22, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1316/2013, udveksler medlemsstaterne og Kommissionen oplysninger og bedste praksis om de fremskridt, der er gjort med gennemførelsen af nærværende forordning. Medlemsstaterne inddrager, hvis det er relevant, de lokale og regionale myndigheder i processen. Kommissionen offentliggør en årlig oversigt over disse oplysninger og forelægger den for Europa-Parlamentet og Rådet.
2. Kommissionen hører og bistås af en ekspertgruppe, der består af en repræsentant for hver medlemsstat. Ekspertgruppen skal navnlig bistå Kommissionen med:
a)
at overvåge gennemførelsen af denne forordning
b)
at tage hensyn til eventuelle nationale planer eller strategier
c)
at træffe foranstaltninger til evaluering af arbejdsprogrammets gennemførelse i finansiel og teknisk henseende
d)
at løse eksisterende eller nye gennemførelsesproblemer med projektet
e)
at fastlægge strategiske retningslinjer forud for udarbejdelsen af de årlige og flerårige arbejdsprogrammer, som omhandlet i artikel 17 i forordning (EU) nr. 1316/2013, med særligt henblik på udvælgelsen og indstillelsen af aktioner, der bidrager til projekter af fælles interesse, og fastsættelsen af budgetfordelingen samt revisionen af disse arbejdsprogrammer.
3. Ekspertgruppen kan også behandle andre spørgsmål med relation til udviklingen af transeuropæiske net inden for telekommunikationsinfrastruktur.
4. Kommissionen informerer ekspertgruppen om de fremskridt, der er gjort med gennemførelsen af de årlige og flerårige arbejdsprogrammer som omhandlet i artikel 17 i forordning (EU) nr. 1316/2013.
5. Ekspertgruppen samarbejder med de enheder, der deltager i planlægningen, udviklingen og forvaltningen af de digitale net og tjenester samt med andre relevante interessenter.
Kommissionen og andre enheder, der er ansvarlige for gennemførelsen af denne forordning, f.eks. Den Europæiske Investeringsbank, skal være særlig opmærksom på ekspertgruppens observationer.
6. I forbindelse med midtvejsevalueringen og den efterfølgende evaluering i henhold til forordning (EU) nr. 1316/2013, som omhandlet i artikel 27 i nævnte forordning, og med bistand fra ekspertgruppen offentliggør Kommissionen en rapport om de fremskridt, der er gjort med gennemførelsen af nærværende forordning. Rapporten forelægges for Europa-Parlamentet og Rådet.
7. Rapporten skal indeholde en evaluering af de fremskridt, der er gjort med udviklingen og gennemførelsen af projekter af fælles interesse, herunder når der er opstået relevante forsinkelser i gennemførelsen og vanskeligheder, samt oplysninger om forpligtelser og betalinger.
8. I rapporten vurderer Kommissionen desuden, om genstanden for projekterne af fælles interesse fortsat er i overensstemmelse med den teknologiske udvikling og innovation samt den lovgivningsmæssige udvikling, markedsudviklingen og den økonomiske udvikling, og om finansieringen af nogle af de støttede projekter af fælles interesse bør udfases i lyset af den pågældende udvikling og behovet for langsigtet bæredygtighed eller tilvejebringes på anden vis. For projekter, som med sandsynlighed vil have betydelige virkninger på miljøet, skal disse rapporter indeholde en analyse af deres miljøvirkninger, der i givet fald tager hensyn til behovene for tilpasning til og modvirkning af klimaændringer samt deres modstandsdygtighed i en katastrofesituation. En sådan evaluering kan også foretages når som helst, det anses for hensigtsmæssigt.
9. Opfyldelsen af de specifikke mål i artikel 3 evalueres efterfølgende, bl.a. på grundlag af:
a)
tilgængeligheden af digitaltjenesteinfrastrukturer målt ud fra antallet af medlemsstater, der er tilsluttet hver enkelt digitaltjenesteinfrastruktur
b)
procentdelen af borgere og virksomheder, der anvender digitaltjenesteinfrastrukturer, og tilgængeligheden af sådanne tjenester på tværs af landegrænserne
c)
omfanget af investeringer, der er foretaget på bredbåndsområdet, og løftestangseffekten for projekter, der er finansieret gennem offentlige kilder omhandlet i artikel 5, stk. 5, litra b).
Artikel 9
Ophævelse
Beslutning nr. 1336/97/EF ophæves.
Artikel 10
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. marts 2014.
UREDBA (EU) br. 283/2014 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 11. ožujka 2014.
o smjernicama za transeuropske mreže u području telekomunikacijske infrastrukture i stavljanju izvan snage Odluke br. 1336/97/EZ
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 172.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenja Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
uzimajući u obzir mišljenja Odbora regija (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Telekomunikacijske mreže i usluge sve se više pretvaraju u internetske infrastrukture s usko povezanim širokopojasnim mrežama i digitalnim uslugama. Internet postaje dominantna platforma u području komunikacija, usluga, obrazovanja, sudjelovanja u društvenom i političkom životu, kulturnog sadržaja i poslovanja. Stoga je transeuropska dostupnost rasprostranjenog i sigurnog pristupa internetu velikih brzina i digitalnih usluga u javnom interesu ključna za socijalni i gospodarski rast, konkurentnost, socijalnu uključenost i unutarnje tržište.
(2)
Dana 17. lipnja 2010. Europsko vijeće potvrdilo je Komunikaciju Komisije od 26. kolovoza 2010. o Digitalnoj agendi za Europu čiji je cilj zadati smjer za maksimalnu iskoristivost socijalnog i gospodarskog potencijala informacijskih i komunikacijskih tehnologija. Njome se nastoje potaknuti ponuda i potražnja konkurentne infrastrukture interneta velikih brzina i digitalnih internetskih usluga s ciljem približavanja stvarnom digitalnom jedinstvenom tržištu koje je nužno za pametan, održiv i uključiv rast.
(3)
Uredbom (EU) br. 1316/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (4) određuju se uvjeti, metode i postupci za financijsku pomoć Unije transeuropskim mrežama u sektorima prometne, telekomunikacijske i energetske infrastrukture. S obzirom na to da se sektori obuhvaćeni Instrumentom za povezivanje Europe (CEF) nalaze pred sličnim izazovima i mogućnostima, postoji značajan prostor za istraživanje sinergija, uključujući kombiniranjem financiranja CEF-a s drugim izvorima financiranja.
(4)
Činjenica je da postoji velik broj prekograničnih digitalnih usluga kojima se obavlja razmjena među europskim javnim upravama kao potpora politikama Unije. Prilikom pružanja novih rješenja važno je iskoristiti ona postojeća, provedena u kontekstu drugih europskih inicijativa, izbjegavati dvostruko obavljanje poslova te osigurati koordinaciju i usklađenost pristupa i rješenja u sklopu inicijativa i politika, kao što su primjerice program ISA uspostavljen Odlukom br. 922/2009/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (5), program Fiscalis uspostavljen Uredbom (EU) br. 1286/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (6) i Obzor 2020. uspostavljen Uredbom (EU) br. 1291/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (7) Slično tome, važno je da su rješenja u skladu s dogovorenim međunarodnim i/ili europskim normama ili otvorenim specifikacijama za interoperabilnost, posebno s onima koje je identificirala Komisija u skladu s Uredbom (EU) br. 1025/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (8), i drugim relevantnim specifikacijama i orijentacijama, kao što je Europski okvir interoperabilnosti za europske javne usluge (EIF).
(5)
Razvoj širokopojasnih mreža velikih brzina imat će koristi od europskih tehničkih normi. Programi Unije za istraživanja i razvoj i pojačano praćenje standardizacijskih postupaka nužni su da bi Unija imala središnju ulogu u telekomunikacijskoj industriji.
(6)
U sklopu pilot-projekata velikih opsega u koje su uključene države članice, a koji su sufinancirani Programom za konkurentnost i inovacije (9), kao što su PEPPOL, STORK, epSOS, eCODEX ili SPOCS, obavljeno je vrednovanje ključnih prekograničnih digitalnih usluga na unutarnjem tržištu na temelju zajedničkih modula, koje se konsolidiraju projektom eSENS. Ti pilot-projekti već su dosegli ili će u bliskoj budućnosti doseći razinu zrelosti potrebnu za uvođenje. Postojeći projekti od zajedničkog interesa već su pokazali jasnu dodanu vrijednost djelovanja na europskoj razini, kao na primjer u području kulturnog nasljeđa (Europeana), zaštite djece (Sigurniji internet), socijalne sigurnosti (EESSI), a predloženi su i drugi kao primjerice u području zaštite potrošača (ODR).
(7)
Kad je riječ o infrastrukturama digitalnih usluga, moduli bi trebali imati prednost nad ostalim infrastrukturama digitalnih usluga, s obzirom na to da su prvi preduvjet za potonje. Između ostalog, infrastrukture digitalnih usluga trebale bi stvarati europsku dodanu vrijednost i ispunjavati dokazane potrebe. Trebale bi biti dostatno razvijene za uvođenje, tehnički i operativno, kako je već dokazano, osobito kroz uspješno provedeno pilotiranje. Trebale bi se temeljiti na konkretnom planu održivosti kako bi se osiguralo srednjoročno do dugoročno djelovanje platformi osnovnih usluga izvan CEF-a. Stoga bi financijsku pomoć u skladu s ovom Uredbom trebalo što više smanjivati tijekom vremena te aktivirati sredstva iz drugih izvora osim CEF-a, kada je to prikladno.
(8)
Važno je financirati infrastrukture digitalnih usluga koje su potrebne za ispunjavanje pravnih obveza u skladu s pravom Unije i/ili koje razvijaju ili pružaju module s potencijalnim velikim utjecajem na razvoj paneuropskih javnih usluga kako bi se podržale infrastrukture višestrukih digitalnih usluga i s vremenom postupno izgradio europski ekosustav interoperabilnosti. U tom kontekstu, pravne obveze predstavljaju specifične odredbe koje zahtijevaju ili razvoj ili korištenje infrastruktura digitalnih usluga, ili zahtijevaju rezultate koje je jedino moguće postići putem europskih infrastruktura digitalnih usluga.
(9)
Europeana i Sigurniji internet za djecu trebali bi, kao dobro uspostavljene infrastrukture digitalnih usluga, imati prioritet za financiranje. Posebno bi trebalo osigurati kontinuitet u financiranju Unije iz drugih programa Unije CEF-u u prvim godinama višegodišnjeg financijskog okvira za razdoblje 2014. -2020. utvrđenog u Uredbi Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 (10). kako bi se omogućilo neprekinuto i uspješno pružanje usluga na onoj razini koja je predviđena u okviru postojećih programa financiranja. Vijeće je 10. svibnja 2012. istaklo ključnu važnost osiguranja dugoročne održivosti Europeane, uključujući u smislu upravljanja i financiranja (11).
(10)
Trebalo bi osigurati sigurno, uključivo i pozitivno mrežno okruženje za djecu i mlade. Kao ključna mjera za zaštitu i promicanje prava djece u mrežnom okruženju, trebalo bi osigurati funkcioniranje programa Sigurniji internet nakon 2014. Provedbom ove Uredbe trebalo bi financijski podržati provedbu Europske strategije za bolji internet za djecu na razini Unije, kao i na razini država članica, posebno u vezi s centrima za sigurniji internet (SIC-ovi) u državama članicama. Aktivnosti SIC-ova, uključujući centre za osvješćivanje i druge aktivnosti namijenjene podizanju svijesti, telefonske linije za pomoć djeci, roditeljima i pružateljima skrbi o najboljim načinima korištenja interneta za djecu, kao i SOS linije za prijavljivanje sadržaja seksualnog zlostavljanja djece na internetu, ključni su element i preduvjet za uspjeh te strategije.
(11)
Budućim pravnim aktom Unije o elektroničkoj identifikaciji i uslugama provjere za elektroničke transakcije na unutarnjem tržištu trebaju se utvrditi detaljni zahtjevi i uvjeti za uzajamno priznavanje ključnih čimbenika koji se u nastavku navode kao moduli infrastruktura digitalnih usluga. Taj će akt obuhvaćati nekoliko najvažnijih modula, na primjer elektroničku identifikaciju i elektronički potpis kao dio projekata od zajedničkog interesa utvrđenih u Prilogu ovoj Uredbi.
(12)
Infrastrukture digitalnih usluga koje su izvedene u skladu s Odlukom 922/2009/EZ olakšat će elektroničku prekograničnu i međusektorsku interakciju među europskim javnim upravama. To će zauzvrat omogućiti pružanje ključnih usluga u područjima kao što su, između ostalog, elektronička identifikacija i ovjera i nabava, prekogranična međusobna povezanost poslovnih registara, interoperabilne elektroničke prekogranične zdravstvene usluge, kao i prekograničnu suradnju u vezi s kibernetičkom sigurnošću, time doprinoseći digitalnom jedinstvenom tržištu. Takva interakcija među upravama bit će ostvarena pomoću stvaranja i/ili unaprjeđenja interoperabilnih platformi osnovnih usluga, izgrađenih na postojećim zajedničkim modulima, i/ili pružajući dodatne module ključne za razvoj drugih platformi osnovnih usluga te povezane generičke usluge koje nacionalne infrastrukture povezuju s platformama osnovnih usluga radi dostave prekograničnih digitalnih usluga.
(13)
Države članice trebale bi poticati lokalna i regionalna tijela na sveobuhvatnu i učinkovitu uključenost u upravljanje infrastrukturama digitalnih usluga te osigurati da projekti od zajedničkog interesa u vezi s prekograničnom isporukom usluga e-uprave uzmu u obzir preporuke EIF-a.
(14)
U svojoj rezoluciji od 6. srpnja 2011. o europskoj širokopojasnoj mreži: ulaganje u digitalno potaknut rast (12), Europski parlament naglasio je da su širokopojasne usluge ključne za konkurentnost industrije Unije i uvelike doprinose gospodarskom rastu Unije, socijalnoj koheziji i stvaranju kvalitetnog zapošljavanja. Ulaganje u najsuvremeniju tehnologiju i tehnologiju budućnosti ključno je za Uniju ako želi postati središte inovacija, znanja i usluga.
(15)
Europsko tržište s gotovo 500 milijuna ljudi spojenih na širokopojasnu mrežu velike brzine djelovalo bi poticajno na razvoj unutarnjeg tržišta, stvarajući globalno jedinstvenu kritičnu masu korisnika, pružajući svim regijama nove mogućnosti, a svakom korisniku povećanu vrijednost, dok bi Uniji osiguralo mogućnost da bude vodeće svjetsko gospodarstvo koje se temelji na znanju. Brzo uvođenje širokopojasnih mreža velike brzine presudno je za razvoj produktivnosti Unije i nastanak novih i malih poduzeća koja mogu biti predvodnici u različitim sektorima, na primjer u zdravstvenoj skrbi, proizvodnji i uslužnim industrijama.
(16)
Kombinacija novih mogućnosti u pogledu infrastrukture te novih, inovativnih i interoperabilnih usluga trebala bi pokrenuti uspješan krug poticanjem veće potražnje za brzom širokopojasnom mrežom velike brzine na koju bi, u komercijalnom smislu, bilo preporučljivo odgovoriti.
(17)
Digitalnom agendom za Europu određeno je da bi do 2020. svi Europljani trebali imati pristup brzinama interneta većima od 30 Mbit/s te da bi 50 % ili više europskih kućanstava trebalo biti pretplaćeno na internetske veze s brzinom većom od 100 Mbit/s.
(18)
Uzimajući u obzir brzi razvoj digitalnih usluga i aplikacija koje zahtijevaju sve brže internetske veze te brzu evoluciju najnovijih tehnologija koje to omogućavaju, prikladno je u okviru evaluacije Digitalne agende za Europu razmotriti reviziju širokopojasnih ciljeva za 2020. kako bi se osiguralo da Unija ima konkurentne širokopojasne brzine u usporedbi s drugim gospodarstvima svijeta.
(19)
Dio širokopojasnih projekata trebao bi pokazati veće ambicije, imajući za cilj veće brzine, i time služiti kao pilot-projekti za bržu povezanost i modeli s mogućnošću reproduciranja.
(20)
U svojoj rezoluciji od 12. rujna 2013. o Digitalnoj agendi za rast, mobilnost i zapošljavanje, vrijeme je za prelazak u višu brzinu, Europski parlament naglasio je da je cilj revidirane napredne Digitalne agende za Europu za 2020. povezivanje svih kućanstava u Uniji širokopojasnim vezama koje omogućuju brzinu prijenosa od 100 Mbit/s, a da 50 % kućanstava bude pretplaćeno na brzinu od 1 Gbit/s ili većom.
(21)
Privatni sektor trebao bi imati vodeću ulogu pri izvođenju i moderniziranju širokopojasnih mreža, uz potporu konkurentnog regulatornog okvira koji je otvoren za ulaganja. Ako privatna ulaganja postanu nedostatna, nužne mjere za postizanje ciljeva Digitalne agende za Europu trebale bi poduzeti države članice. Javna financijska pomoć širokopojasnim mrežama trebala bi biti ograničena na programe ili inicijative kojima su cilj projekti koji se ne mogu financirati isključivo iz privatnog sektora, što je potvrđeno ex-ante procjenom kojom se utvrđuju nedostaci tržišta ili situacije neoptimalnog ulaganja, u skladu s Uredbom (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (13).
(22)
Financijski instrumenti za širokopojasne mreže ne smiju neopravdano narušavati tržišno natjecanje, istiskivati privatna ulaganja ili privatne operatere odvraćati od ulaganja. Posebno trebaju biti u skladu s člancima 101., 102., 106. i 107. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) kao i, ako je potrebno, sa smjernicama EU-a za primjenu pravila o državnim potporama u vezi s brzim uvođenjem širokopojasnih mreža.
(23)
Javno financiranje širokopojasnih mreža treba utrošiti samo na infrastrukture koje su usklađene s mjerodavnim pravom, posebno s pravom tržišnog natjecanja i s obvezama pristupa u skladu s Direktivom 2002/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (14).
(24)
S obzirom na to da su financijska sredstva dostupna u okviru CEF-a ograničena, financijska pomoć trebala bi se usredotočiti na uspostavu financijskih mehanizama na razini Unije kako bi se privukla dodatna ulaganja, promicao multiplicirajući učinak te na taj način olakšala učinkovita upotreba privatnih i drugih javnih sredstava za ulaganje. Ovakav pristup omogućuje doprinose poslovnih i institucionalnih subjekata uvelike iznad razina financiranja izravno dostupnih putem CEF-a.
(25)
S obzirom na ograničena financijska sredstva u okviru CEF-a te u svrhu osiguranja odgovarajućeg financiranja za infrastrukture digitalnih usluga, sveukupna proračunska sredstva namijenjena širokopojasnim mrežama ne bi smjela prijeći minimalni iznos potreban za uspostavljanje troškovno učinkovite intervencije, koji bi trebalo utvrditi ex ante procjenom uzimajući u obzir, između ostalog, vrstu predviđenih financijskih instrumenata, potencijalni učinak poluge za portfelj minimalno učinkovitog projekta te tržišne uvjete.
(26)
Potpora CEF-a uvođenju širokopojasnih mreža trebala bi biti dopuna pomoći koja se osigurava u okviru drugih programa i inicijativa Unije, uključujući i europske strukturne i investicijske fondove (ESI fondovi), u slučajevima kad ex ante procjena utvrdi nedostatke tržišta i situacije neoptimalnog ulaganja te kada tako odrede upravljačka tijela. Financijska pomoć CEF-a uvođenju širokopojasnih mreža trebala bi izravno doprinijeti naporima država članica, ali i omogućiti sredstvo ulaganja za dobrovoljne, namjenske doprinose iz drugih izvora, uključujući ESI fondove, te na taj način omogućiti državama članicama da iskoriste znanje i iskustvo i učinak mjerila za sadržaje kojima upravlja Unija, s ciljem povećanja učinkovitosti javne potrošnje.
(27)
Kako bi se osigurala najbolja vrijednost za novac te s obzirom na ograničena sredstva, financiranje CEF-a trebalo bi biti dostupno za projekte koji se oslanjanju na tehnologije koje su najprikladnije za određeni projekt, mogu pomoći ojačati inovativne poslovne modele te pokazuju visok potencijal za umnožavanje. Ako se projekti financiraju iz dobrovoljnih doprinosa u okviru CEF-a, kao što su ESI fondovi, ili kroz nacionalno ili regionalno financiranje, kriteriji prihvatljivosti trebali bi biti fleksibilniji i uzimati u obzir specifičnu situaciju i uvjete u područjima kojima bi to financiranje trebalo služiti.
(28)
Unija može podupirati uvođenje širokopojasnih mreža koje doprinose ciljevima Digitalne agende za Europu u svim vrstama područja. Smanjenje digitalnog jaza i povećanje digitalne uključenosti važni su ciljevi Digitalne agende za Europu. Sva djelovanja Unije u području širokopojasnih mreža trebala bi stoga obuhvatiti posebne potrebe prigradskih, seoskih i posebno rijetko naseljenih i slabo razvijenih regija, koje trebaju biti opskrbljene vezama. To obuhvaća uvođenje širokopojasnih mreža koje bi povezivale otoke, regije bez izlaza na more te planinske, udaljene i rubne regije, uključujući otočne države članice, sa središnjim regijama Unije i/ili djelovanja za poboljšanje pouzdanosti ili učinkovitosti veza između takvih regija i središnjih regija Unije.
(29)
U svrhu upotpunjavanja digitalnog jedinstvenog tržišta, trebalo bi poticati usklađivanje između programa CEF-a i nacionalnih i regionalnih djelovanja u području širokopojasnih mreža.
(30)
Pri provedbi ove Uredbe, oblike financijske pomoći trebalo bi uskladiti sa značajkama dotičnih djelovanja. Stoga bi u području infrastruktura digitalnih usluga trebalo odrediti prioritete za financiranje platformi osnovnih usluga koje nije moguće financirati iz drugih izvora, putem nabave ili, u iznimnim slučajevima, bespovratnih sredstava, dok bi generičkim uslugama trebalo dati samo ograničenu financijsku pomoć u okviru CEF-a. Nadalje, svaka financijska pomoć iz CEF-a trebala bi imati za cilj učinkovito korištenje financijskih sredstava Unije te bi stoga širokopojasne mreže trebalo podržati financijskim instrumentima koji osiguravaju bolji učinak poluge od bespovratnih sredstava.
(31)
Intervencija u skladu s ovom Uredbom trebala bi imati za cilj postizanje sinergija i interoperabilnosti među različitim projektima od zajedničkog interesa koji su opisani u Prilogu, kao i s drugim infrastrukturama, uključujući prometnu i energetsku infrastrukturu koje podupire CEF, relevantne istraživačke infrastrukture koje između ostalog podupire Obzor 2020. i relevantne infrastrukture koje podupiru ESI fondovi, istovremeno izbjegavajući udvostručavanje i neopravdano administrativno opterećenje.
(32)
Financijsku pomoć za projekte od zajedničkog interesa trebalo bi dopuniti horizontalnim djelovanjima, uključujući tehničku pomoć, mjere poticanja potražnje te koordinaciju, što bi trebalo djelovati u smjeru najvećeg mogućeg povećanja utjecaja intervencije Unije.
(33)
Prilikom izdvajanja sredstava za intervenciju u širokopojasnim mrežama, Komisija bi trebala uzeti u obzir rezultate evaluacija postojećih financijskih instrumenata Unije.
(34)
Komisiji bi trebala pomagati stručna skupina predstavnika svih država članica, s kojom bi se trebalo savjetovati i koja bi trebala davati doprinos u vezi s, između ostalog, praćenjem provedbe ove Uredbe, planiranjem, evaluacijom i rješavanjem problema prilikom provedbe.
(35)
Stručna skupina trebala bi također surađivati s onim subjektima koji su uključeni u provedbu ove Uredbe, kao što su lokalna i regionalna tijela, pružatelji usluga pristupa internetu, administratori javnih mreža i proizvođači komponenti kao i nacionalna regulatorna tijela i Tijelo europskih regulatora za elektroničke komunikacije (BEREC), osnovano Uredbom (EZ) br. 1211/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (15).
(36)
Uredbom (EU) br. 1316/2013 uspostavlja se Odbor za koordinaciju CEF-a, koji je također odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (16). Uredbom (EU) br. 1316/2013 također se Komisiji dodjeljuje ovlast za donošenje, u skladu s postupkom ispitivanja, godišnjih i višegodišnjih programa rada, uključujući u telekomunikacijskom sektoru, pri čemu ovi potonji podliježu ovoj Uredbi. Važno je u tom smislu pojasniti da bi države članice, kada se raspravlja o pitanjima u vezi s ovom Uredbom, posebno o nacrtima godišnjih i višegodišnjih programa rada, u Odboru za koordinaciju CEF-a trebali predstavljati stručnjaci iz sektora telekomunikacijske infrastrukture.
(37)
S obzirom na to da ciljeve ove Uredbe, a posebno koordinirani razvoj transeuropskih mreža u području telekomunikacijske infrastrukture, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se zbog prekograničnog karaktera infrastruktura koje se podupiru i učinaka na cjelokupnom području Unije oni na bolji način mogu ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.
(38)
U svrhu davanja potpore projektima od zajedničkog interesa u sektorima prometne, telekomunikacijske i energetske infrastrukture, Uredbom (EU) br. 1316/2013 utvrđuju se uvjeti, metode i postupci za osiguravanje financijske pomoći Unije transeuropskim mrežama. Njome se također uspostavlja raspodjela sredstava koja će biti dostupna u okviru Uredbe (EU, Euratom) br. 1311/2013 u svim trima sektorima. Uredba (EU) br. 1316/2013 primjenjuje se od 1. siječnja 2014. Stoga je primjereno uskladiti početak primjene ove Uredbe s početkom primjene Uredbe (EU) br. 1316/2013 i s Uredbom (EU, Euratom) br. 1311/2013. Ova bi se Uredba stoga trebala primjenjivati od 1. siječnja 2014.
(39)
Odluku br. 1336/97/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (17) trebalo bi staviti izvan snage,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet
1. Ovom se Uredbom utvrđuju smjernice za pravovremeno uvođenje i interoperabilnost projekata od zajedničkog interesa u području transeuropskih mreža u području telekomunikacijske infrastrukture.
2. Ovom Uredbom posebno se utvrđuju:
(a)
ciljevi i operativni prioriteti projekata od zajedničkog interesa;
(b)
prepoznavanje projekata od zajedničkog interesa;
(c)
kriteriji prema kojima su djelovanja koja doprinose projektima od zajedničkog interesa prihvatljiva za financijsku pomoć Unije u skladu s Uredbom (EU) br. 1316/2013 u njihovom razvoju, provedbi, uvođenju, međusobnoj povezanosti i interoperabilnosti;
(d)
prioriteti za financiranje za projekte od zajedničkog interesa.
Članak 2.
Definicije
1. Za potrebe ove Uredbe, primjenjuju se definicije navedene u članku 2. Uredbe (EU) br. 1316/2013.
2. Za potrebe ove Uredbe i Uredbe (EU) br. 1316/2013, također se primjenjuju sljedeće definicije:
(a)
„telekomunikacijska infrastruktura” znači širokopojasne mreže i infrastrukture digitalnih usluga;
(b)
„infrastrukture digitalnih usluga” znači infrastrukture koje omogućuju elektroničku dostavu mrežnih usluga, obično putem interneta, omogućujući transeuropske interoperabilne usluge od zajedničkog interesa za građane, poduzeća i/ili javna tijela, a sastoje se od platformi osnovnih usluga i generičkih usluga;
(c)
„moduli” znači osnovne infrastrukture digitalnih usluga koji su ključni čimbenici koji se ponovno koriste u složenijim infrastrukturama digitalnih usluga;
(d)
„platforme osnovnih usluga” znači središnja čvorišta infrastruktura digitalnih usluga čiji je cilj osigurati transeuropsku povezanost, pristup i interoperabilnost te koja su dostupna državama članicama, a mogu biti dostupna i drugim subjektima;
(e)
„generičke usluge” znači posredničke usluge koje povezuju jednu nacionalnu infrastrukturu ili više njih s platformom (platformama) osnovnih usluga;
(f)
„širokopojasne mreže” znači žične i bežične pristupne mreže, prateća infrastruktura i osnovne mreže koje imaju sposobnost postizanja povezanosti vrlo visoke brzine;
(g)
„horizontalna djelovanja” znači studije i mjere za potporu programa kako su definirane u članku 2. točki 6. odnosno točki 7. Uredbe (EU) br. 1316/2013.
Članak 3.
Ciljevi
1. Projekti od zajedničkog interesa doprinose postizanju općih ciljeva navedenih u članku 3. Uredbe (EU) br. 1316/2013.
2. Uz opće ciljeve, projekti od zajedničkog interesa usmjereni su na jedan ili više sljedećih posebnih ciljeva:
(a)
gospodarski rast i potpora ostvarenju i funkcioniranju unutarnjeg tržišta kako bi se podržala konkurentnost europskog gospodarstva, uključujući mala i srednja poduzeća (MSP-ovi).
(b)
poboljšanje svakodnevnog života građana, poduzeća i javnih tijela na svim razinama kroz promociju širokopojasnih mreža, međusobne povezanosti i interoperabilnosti nacionalnih, regionalnih i lokalnih širokopojasnih mreža, kao i nediskriminirajući pristup tim mrežama te digitalna uključenost.
3. Sljedeći operativni prioriteti doprinose postizanju ciljeva iz stavaka 1. i 2.:
(a)
interoperabilnost, povezivost, održivo uvođenje, djelovanje i nadogradnja transeuropskih infrastruktura digitalnih usluga, kao i koordinacija na europskoj razini;
(b)
učinkovit protok privatnih i javnih ulaganja radi stimuliranja uvođenja i modernizacije širokopojasnih mreža s ciljem doprinosa postizanju širokopojasnih ciljeva Digitalne agende za Europu.
Članak 4.
Projekti od zajedničkog interesa
1. Projekti od zajedničkog interesa posebno:
(a)
su usmjereni na stvaranje i/ili poboljšanje interoperabilnih te, kad god je to moguće, međunarodno kompatibilnih platformi osnovnih usluga, popraćenih generičkim uslugama za infrastrukture digitalnih usluga;
(b)
pružaju učinkovita sredstva ulaganja za širokopojasne mreže, privlače nove kategorije ulagača i nositelja projekata te potiču sposobnost reproduciranja inovativnih projekata i poslovnih modela.
2. Projekti od zajedničkog interesa mogu obuhvaćati njihov čitavi ciklus, uključujući studije izvedivosti, provedbu, kontinuirano djelovanje i nadogradnju, koordinaciju i evaluaciju.
3. Projekte od zajedničkog interesa moguće je poduprijeti horizontalnim djelovanjima.
4. Projekti od zajedničkog interesa i djelovanja kojima im se doprinosi dalje su opisani u Prilogu.
Članak 5.
Vrste intervencija
1. U području infrastruktura digitalnih usluga, platforme osnovnih usluga ponajprije provodi Unija, dok generičke usluge provode strane povezane s relevantnom platformom osnovne usluge. Ulaganja u širokopojasne mreže uglavnom provodi privatni sektor, uz potporu konkurentnog regulatornog okvira koji je otvoren za ulaganja. Javna potpora za širokopojasne mreže pruža se samo kada postoje nedostaci tržišta ili u situaciji neoptimalnog ulaganja.
2. Države članice i drugi subjekti koji su odgovorni za provedbu projekata od zajedničkog interesa ili doprinose toj provedbi potiču se da poduzmu mjere potrebne za olakšavanje provedbe projekata od zajedničkog interesa. Konačna odluka o provedbi projekta od zajedničkog interesa koji se odnosi na državno područje države članice donosi se nakon odobrenja te države članice.
3. Djelovanja koja doprinose projektima od zajedničkog interesa, a koja zadovoljavaju kriterije iz članka 6. ove Uredbe, prihvatljiva su za financijsku pomoć Unije u okviru uvjeta i instrumenata dostupnih u skladu s Uredbom (EU) br. 1316/2013. Financijska pomoć pruža se u skladu s relevantnim pravilima i postupcima koje je usvojila Unija, prioritetima financiranja navedenima u članku 6. ove Uredbe i dostupnosti resursa, uzimajući u obzir posebne potrebe korisnika.
4. Potpora djelovanjima koja doprinose projektima od zajedničkog interesa u području infrastruktura digitalnih usluga pruža se putem:
(a)
nabave; i/ili
(b)
bespovratnih sredstava.
5. Potpora djelovanjima koja doprinose projektima od zajedničkog interesa u području širokopojasnih mreža pruža se:
(a)
putem financijskih instrumenata kako su definirani u Uredbi (EU) br. 1316/2013, otvorenih za dodatne doprinose iz drugih sektora CEF-a, drugih instrumenata, programa i proračunskih linija iz proračuna Unije, država članica, uključujući regionalna i lokalna tijela i sve druge ulagače, uključujući privatne ulagače u skladu s člankom 15. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1316/2013; i/ili
(b)
kombinacijom financijskih instrumenata i bespovratnih sredstava iz javnih izvora osim CEF-a, bilo iz javnih izvora Unije ili nacionalnih javnih izvora.
6. Potpora horizontalnim djelovanjima pruža se putem:
(a)
nabave; i/ili
(b)
bespovratnih sredstava.
7. Ukupni iznos proračuna dodijeljen financijskim instrumentima za širokopojasne mreže ne smije prelaziti minimalni iznos potreban za uspostavu troškovno učinkovitih intervencija koji se utvrđuje na temelju ex ante procjena navedenih u članku 14. stavku 1. Uredbe (EU) br. 1316/2013.
Taj iznos predstavlja 15 % financijske omotnice za telekomunikacijski sektor iz članka 5. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 1316/2013.
8. Barem jednoj trećini širokopojasnih projekata koji primaju financijsku pomoć u okviru ove Uredbe cilj su širokopojasne brzine iznad 100 Mbit/s.
9. Nakon izvješća iz članka 8. stavka 6. Europski parlament i Vijeće mogu, na prijedlog Komisije, izmijeniti iznos utvrđen u skladu sa stavkom 7. ovog članka i udio projekata iz stavka 3.e ovog članka.
10. Kada potpora CEF-a nadopunjuje potporu ESI fondova i druge izravne javne potpore, moguće je osnažiti postizanje sinergije između djelovanja CEF-a i potpore ESI fondova korištenjem odgovarajućeg mehanizma koordinacije.
Članak 6.
Kriteriji prihvatljivosti i prioriteti financiranja
1. Kako bi bila prihvatljiva za financiranje, djelovanja koja doprinose projektima od zajedničkog interesa u području infrastruktura digitalnih usluga moraju ispunjavati sve sljedeće kriterije:
(a)
imati dostatnu zrelost za uvođenje, što je posebno vidljivo kroz uspješno pilotiranje u sklopu programa kao što su programi Unije povezani s inovacijama i istraživanjima;
(b)
doprinositi politikama i aktivnostima Unije kojima se podupire unutarnje tržište;
(c)
stvarati europsku dodanu vrijednost te imati strategiju i planiranje za dugoročnu održivost, kada je to prikladno putem drugih izvora financiranja osim CEF-a, čiju kvalitetu treba dokazati procjenom izvedivosti te troškova i koristi. Takva se strategija prema potrebi ažurira;
(d)
biti u skladu s međunarodnim i/ili europskim normama ili otvorenim specifikacijama i orijentacijama za interoperabilnost, kao što je Europski okvir interoperabilnosti, te izvući korist iz postojećih rješenja.
2. Odabir djelovanja koja doprinose projektima od zajedničkog interesa u području infrastruktura digitalnih usluga koja će se financirati u okviru CEF-a, kao i razine njihova financiranja, provodi se kao dio godišnjeg programa rada iz članka 17. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1316/2013.
3. Moduli koji su ključni za razvoj, uvođenje i djelovanje drugih infrastruktura digitalnih usluga navedenih u odjeljku 1. točki 1. Priloga i za koje je izgledno da u sklopu njih budu korišteni, imaju najviši prioritet pri financiranju.
4. Drugi prioritet daje se drugim infrastrukturama digitalnih usluga koje podupiru pravo, politike i programe Unije, kako je navedeno u odjeljku 1. točkama 2 i 3 Priloga i, ako je to moguće, temelje se na postojećim modulima.
5. Potpora platformama osnovnih usluga ima prednost u odnosu na generičke usluge.
6. Na temelju ciljeva predviđenih u članku 3. ove Uredbe, opisom projekata od zajedničkog interesa u Prilogu ovoj Uredbi te, uzimajući u obzir raspoloživi proračun, godišnjim i višegodišnjim programima rada iz članka 17. Uredbe (EU) br. 1316/2013 mogu se utvrditi daljnji kriteriji prihvatljivosti i prioriteta u području infrastruktura digitalnih usluga.
7. Kako bi bila prihvatljiva za financiranje, djelovanja koja doprinose projektima od zajedničkog interesa u području širokopojasnih mreža moraju ispunjavati sve sljedeće kriterije:
(a)
daju značajan doprinos ostvarenju ciljeva Digitalne agende za Europu;
(b)
na dostatno su zrelim razinama projektnog razvoja i pripreme koje se temelje na učinkovitim provedbenim mehanizmima;
(c)
rješavaju nedostatke tržišta ili situacije neoptimalnog ulaganja;
(d)
ne dovode do tržišnih poremećaja ili istiskivanja privatnog ulaganja;
(e)
služe se tehnologijom koja se smatra najprikladnijom za djelovanje po pitanju potreba u dotičnom zemljopisnom području, uzimajući u obzir zemljopisne, socijalne i gospodarske čimbenike koji se temelje na objektivnim kriterijima te u skladu s tehnološkom neutralnošću;
(f)
uvode tehnologiju koja je najprikladnija za pojedini projekt, istovremeno osiguravajući najbolju ravnotežu između najsuvremenijih tehnologija u smislu kapaciteta protoka podataka, sigurnosti prijenosa, otpornosti mreže i troškovne učinkovitosti;
(g)
imaju veliki potencijal za reproduciranje i/ili se temelje na inovativnim poslovnim modelima.
8. Kriteriji iz stavka 7. točke (g) ovog članka ne zahtijevaju se na projekte koji se financiraju iz dodatnih namjenskih doprinosa osiguranih u skladu s člankom 15. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1316/2013.
9. Kako bi bila prihvatljiva za financiranje, horizontalna djelovanja moraju ispunjavati jedan od sljedećih kriterija:
(a)
pripremaju ili podržavaju provedbena djelovanja u njihovom uvođenju, u upravljanju njima te u rješavanju postojećih ili nastajućih provedbenih problema;
(b)
stvaraju novu potražnju za infrastrukturama digitalnih usluga.
Članak 7.
Međunarodna suradnja s trećim zemljama i međunarodnim organizacijama
1. Unija može uspostavljati kontakte, raspravljati i razmjenjivati informacije te surađivati s javnim tijelima ili bilo kojim drugim organizacijama u trećim zemljama kako bi postigla bilo koji cilj koji proizlazi iz ove Uredbe. Tom se suradnjom među ostalim nastoji promicati interoperabilnost između mreža u području telekomunikacijske infrastrukture u Uniji i sličnih mreža u trećim zemljama.
2. Zemlje Europskog udruženja za slobodnu trgovinu (EFTA) koje su članice Europskoga gospodarskog prostora (EGP) mogu sudjelovati u sektoru CEF-a koji obuhvaća telekomunikacijsku infrastrukturu u skladu s uvjetima utvrđenima u Sporazumu o EGP-u.
3. Odstupajući od članka 8. stavka 3. i članka 9. stavka 4. Uredbe (EU) br. 1316/2013, države pristupnice i zemlje kandidatkinje koje ostvaruju korist od pretpristupne strategije mogu sudjelovati u sektoru CEF-a koji obuhvaća telekomunikacijsku infrastrukturu, u skladu sa sporazumima potpisanima s Unijom.
4. Za potrebe sudjelovanja zemalja EFTA-e, sektor CEF-a koji obuhvaća telekomunikacijske infrastrukture smatra se zasebnim programom.
Članak 8.
Razmjena informacija, praćenje i izvješćivanje
1. Na temelju informacija primljenih u skladu s člankom 22. trećim stavkom Uredbe (EU) br. 1316/2013, države članice i Komisija razmjenjuju informacije i najbolje prakse o napretku postignutom u provedbi ove Uredbe. Ako je to potrebno, države članice uključuju lokalna i regionalna tijela u taj postupak. Komisija objavljuje godišnji pregled tih informacija i podnosi ga Europskom parlamentu i Vijeću.
2. Stručna skupina, sastavljena od predstavnika svake države članice, pomaže i savjetuje Komisiju. Stručna skupina posebno pomaže Komisiji u:
(a)
praćenju provedbe ove Uredbe,
(b)
uzimanju u obzir nacionalnih planova ili nacionalnih strategija, prema potrebi,
(c)
poduzimanju mjera za evaluaciju provedbe programa rada na financijskoj i tehničkoj razini,
(d)
rješavanju postojećih problema ili problema u nastajanju u vezi s provedbom projekta.
(e)
definiranju strateških orijentacija prije sastavljanja godišnjih i višegodišnjih programa rada iz članka 17. Uredbe (EU) br. 1316/2013, posebnu pažnju posvećujući odabiru i povlačenju djelovanja koja doprinose projektima od zajedničkog interesa i utvrđivanju raščlambe proračuna kao i izmjeni tih programa rada.
3. Stručna skupina može također razmatrati svako drugo pitanje u vezi s razvojem transeuropskih mreža u području telekomunikacijske infrastrukture.
4. Komisija obavješćuje stručnu skupinu o napretku u provedbi godišnjih i višegodišnjih programa rada iz članka 17. Uredbe (EU) br. 1316/2013.
5. Stručna skupina surađuje sa subjektima uključenima u planiranje, razvoj i upravljanje digitalnim mrežama i uslugama, kao i s ostalim relevantnim zainteresiranim stranama.
Komisija i drugi subjekti odgovorni za provedbu ove Uredbe, kao što je Europska investicijska banka, posebnu pozornost posvećuju primjedbama stručne skupine.
6. U vezi s evaluacijom u sredini razdoblja te ex post evaluacijom Uredbe (EU) br. 1316/2013 kako je navedeno u članku 27. te uredbe i uz pomoć stručne skupine, Komisija objavljuje izvješće o napretku u provedbi ove Uredbe. To izvješće podnosi se Europskom parlamentu i Vijeću.
7. U tom izvješću daje se evaluacija napretka postignutog u razvoju i provedbi projekata od zajedničkog interesa, uključujući slučajeve kašnjenja u provedbi i poteškoće koje su se pojavile, kao i informacije o preuzetim obvezama i plaćanjima.
8. U tom izvješću Komisija također procjenjuje odražava li opseg projekata od zajedničkog interesa i dalje tehnološka kretanja i inovacije, kao i regulatorne ili tržišne i gospodarske promjene te treba li, s obzirom na takva kretanja i potrebu za dugoročnom održivošću, financiranje bilo kojeg projekta od zajedničkog interesa kojem se pruža potpora postupno ukinuti ili osigurati sredstva na drugi način. Kad se radi o projektima koji će vjerojatno značajno utjecati na okoliš, ta izvješća uključuju analizu utjecaja na okoliš, uzimajući u obzir, gdje je to prikladno, potrebe za prilagodbu na klimatske promjene i njihovo ublažavanje, kao i otpornost na nepogode. Takvu evaluaciju moguće je također provesti i u bilo koje drugo vrijeme koje se smatra prikladnim.
9. Ostvarenje posebnih ciljeva navedenih u članku 3. mjeri se ex post, između ostalog na temelju:
(a)
dostupnosti infrastruktura digitalnih usluga, koja se mjeri brojem država članica koje su povezane sa svakom infrastrukturom digitalne usluge;
(b)
postotka građana i poduzeća koji se koriste infrastrukturama digitalnih usluga i dostupnosti takvih prekograničnih usluga;
(c)
opsega privučenog ulaganja u području širokopojasne mreže i učinka poluge za projekte koji se financiraju doprinosima iz javnih izvora iz članka 5. stavka 5. točke (b).
Članak 9.
Stavljanje izvan snage
Odluka br. 1336/97/EZ stavlja se izvan snage.
Članak 10.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 11. ožujka 2014.