KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 231/2013
af 19. december 2012
om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU for så vidt angår undtagelser, generelle vilkår for drift, depositarer, gearing, gennemsigtighed og tilsyn
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU af 8. juni 2011 om forvaltere af alternative investeringsfonde og om ændring af direktiv 2003/41/EF og 2009/65/EF samt forordning (EF) nr. 1060/2009 og (EU) nr. 1095/2010 (1), særlig artikel 3, stk. 6, artikel 4, stk. 3, artikel 9, stk. 9, artikel 12, stk. 3, artikel 14, stk. 4, artikel 15, stk. 5, artikel 16, stk. 3, artikel 17, artikel 18, stk. 2, artikel 19, stk. 11, artikel 20, stk. 7, artikel 21, stk. 17, artikel 22, stk. 4, artikel 23, stk. 6, artikel 24, stk. 6, artikel 25, stk. 9, artikel 34, stk. 2, artikel 35, stk. 11, artikel 36, stk. 3, artikel 37, stk. 15, artikel 40, stk. 11, artikel 42, stk. 3, og artikel 53, stk. 3,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Direktiv 2011/61/EU giver Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter på en række specifikke områder, navnlig regler vedrørende beregningen af tærskelværdi, gearing, vilkår for drift for forvaltere af alternative investeringsfonde (herefter benævnt »FAIF'er«), herunder risiko- og likviditetsstyring, værdiansættelse og delegering, krav vedrørende funktioner og opgaver for depositarer for alternative investeringsfonde (herefter benævnt »AIF'er«), regler om gennemsigtighed og særlige krav vedrørende tredjelande. Det er vigtigt, at alle disse supplerende regler tages i anvendelse på samme tid som direktiv 2011/61/EU, således at de nye krav til FAIF'er kan træde i kraft effektivt. Bestemmelserne i denne forordning er tæt forbundne indbyrdes, da de omhandler meddelelse af tilladelse, løbende driftsvilkår og gennemsigtighedskrav vedrørende FAIF'er, der forvalter og/eller markedsfører AIF'er i Unionen, hvilket er uløseligt forbundne aspekter, som knytter sig til det at starte og udøve formueforvaltning. For at sikre konsekvens mellem disse bestemmelser, som bør træde i kraft samtidigt, og for at de personer, som er omfattet af disse regler, lettere kan få et samlet overblik over og samlet adgang til dem, herunder investorer, der ikke er bosiddende i EU, er det hensigtsmæssigt at samle alle de i direktiv 2011/61/EU krævede delegerede retsakter i én enkelt forordning.
(2)
Det er vigtigt at sikre, at målene i direktiv 2011/61/EU opfyldes på ensartet vis i alle medlemsstater med henblik på at styrke integriteten i det indre marked og give dets deltagere retssikkerhed, herunder institutionelle investorer, kompetente myndigheder og andre interessenter, gennem vedtagelse af en forordning. En forordning sikrer en sammenhængende ramme for alle markedsaktører og er den bedst mulige garanti for lige vilkår, ensartede konkurrencevilkår og en fælles velegnet standard for investorbeskyttelse. Derudover sikres den direkte anvendelighed af detaljerede ensartede regler om FAIF'ers aktiviteter, som pr. definition anvendes umiddelbart og derfor ikke kræver gennemførelse på nationalt niveau. En forordning udgør desuden et hensigtsmæssigt middel til at undgå forsinket anvendelse af direktiv 2011/61/EU i medlemsstaterne.
(3)
Da den delegerede forordning angiver opgaverne og ansvarsområderne for »ledelsesorganet« og den »øverste ledelse«, er det vigtigt at præcisere betydningen af disse begreber, navnlig den kendsgerning, at et forvaltende organ kan være sammensat af topledere. Da denne forordning desuden indfører begrebet »tilsynsfunktion«, bør det i definitionen af ledelsesorganet præciseres, at det er dette organ, som omfatter ledelsesfunktionen, i tilfælde af at tilsyns- og ledelsesfunktionerne er adskilt fra hinanden i overensstemmelse med den nationale selskabslovgivning. I henhold til direktiv 2011/61/EU skal FAIF'er fremlægge visse oplysninger for de kompetente myndigheder, herunder den procentuelle andel af AIF'ens aktiver, som, fordi de er illikvide, er omfattet af særlige foranstaltninger. Denne forordning præciserer betydningen af særlige foranstaltninger, således at FAIF'erne præcist ved, hvilke oplysninger de skal fremlægge for de kompetente myndigheder.
(4)
Direktiv 2011/61/EU foreskriver, at der skal gælde en mere lempelig ordning for de FAIF'er, som forvalter AIF-porteføljer, hvis samlede forvaltede aktiver ikke overstiger de relevante tærskelværdier. Det er nødvendigt at angive klart, hvordan den samlede værdi af de forvaltede aktiver beregnes. I den sammenhæng er det vigtigt at fastlægge de trin, der er nødvendige for at beregne aktivernes samlede værdi, at bestemme klart, hvilke aktiver der ikke er omfattet af beregningen, at præcisere, hvordan de aktiver, der er erhvervet gennem brug af gearing, bør værdiansættes, og at fastlægge regler for håndtering af tilfælde af gensidig deltagelse blandt AIF'er, der forvaltes af en FAIF.
(5)
Den samlede værdi af de forvaltede aktiver skal mindst beregnes én gang om året og ved hjælp af ajourførte oplysninger. Værdien af aktiverne fastsættes derfor i de 12 måneder, der ligger forud for datoen for beregningen af de forvaltede aktivers samlede værdi og så tæt som muligt på denne dato.
(6)
For at sikre, at en FAIF forbliver egnet til at drage fordel af den mere lempelige ordning i henhold til direktiv 2011/61/EU, bør den fastlægge en procedure, der gør det muligt at føre løbende tilsyn med den samlede værdi af de forvaltede aktiver. FAIF'en kan vurdere de forvaltede AIF-typer og de forskellige klasser af investerede aktiver med henblik på at fastslå sandsynligheden for at overskride tærskelværdien eller behovet for en yderligere beregning.
(7)
Hvis en FAIF ikke længere opfylder betingelserne vedrørende tærskelværdierne, skal den underrette den kompetente myndighed og ansøge om en tilladelse inden for 30 kalenderdage. Hvis over- eller underskridelse af tærskelværdierne kun forekommer lejlighedsvist inden for et kalenderår, og sådanne situationer anses for at være midlertidige, er FAIF'en dog ikke forpligtet til at ansøge om en tilladelse. I disse tilfælde skal FAIF'en informere den kompetente myndighed om overskridelsen af tærskelværdien og forklare, hvorfor den vurderer, at den pågældende overskridelse er af midlertidig karakter. En situation, der varer mere end tre måneder, kan ikke anses for at være midlertidig. Ved en vurdering af sandsynligheden for, at en situation er midlertidig, bør FAIF'en tage den forventede tegnings- og indløsningsaktivitet i betragtning eller, hvis det er relevant, kapitaludbetalinger og udlodning. FAIF'en bør ikke anvende forventede markedsbevægelser som en del af denne vurdering.
(8)
Data, der anvendes af FAIF'er til at beregne den samlede værdi af de forvaltede aktiver, behøver ikke at være tilgængelige for offentligheden eller investorerne. De kompetente myndigheder skal dog kunne kontrollere, at FAIF'en beregner og overvåger den samlede værdi af de forvaltede aktiver korrekt, herunder vurderingerne af tilfælde, hvor den samlede værdi af de forvaltede aktiver midlertidigt overskrider den relevante tærskelværdi, og skal derfor have adgang til disse data på forlangende.
(9)
Det er vigtigt, at FAIF'er, som drager fordel af bestemmelserne vedrørende den lempeligere ordning i direktiv 2011/61/EU, forsyner de kompetente myndigheder med ajourførte oplysninger på registreringstidspunktet. Ikke alle typer af FAIF'er kan have opdaterede udbudsdokumenter, der afspejler den seneste udvikling i forbindelse med de forvaltede AIF'er, og disse FAIF'er finder det måske mere praktisk at angive de krævede oplysninger i et særskilt dokument, der beskriver fondens investeringsstrategi. Dette kunne være tilfældet i private equity-fonde eller venturekapitalfonde, som ofte rejser kapital gennem forhandlinger med potentielle investorer.
(10)
En AIF, der kun har kapitalandele i noterede selskaber, anses ikke for at være gearet, så længe kapitalandelene ikke erhverves ved lån. Hvis den samme AIF køber optioner på et aktieindeks, anses den for at være gearet, da den har øget AIF'ens eksponering for en given investering.
(11)
Med henblik på at sikre en ensartet anvendelse af FAIF'ens forpligtelser til at give et objektivt overblik over den anvendte gearing, er det nødvendigt at have to metoder til beregning af gearingen. Som det fremgår af markedsundersøgelser, opnås de bedste resultater ved at kombinere de såkaldte brutto- og forpligtelsesmetoder.
(12)
Med henblik på at modtage tilstrækkelige oplysninger til at kunne overvåge systemiske risici og få et komplet billede af FAIF'ens brug af gearing, skal der fremlægges oplysninger om en AIF's eksponering for de kompetente myndigheder og investorerne på grundlag af både en brutto- og en forpligtelsesmetode, og alle FAIF'er skal derfor beregne eksponering ved hjælp af såvel brutto- som forpligtelsesmetoden. Bruttometoden angiver AIF'ens samlede eksponering, mens forpligtelsesmetoden giver et indblik i de hedging- og nettingteknikker, som forvalteren anvender, og derfor skal begge metoder ses i sammenhæng. Mere specifikt kan graden af forskelle i den samlede eksponering mellem bruttometoden og forpligtelsesmetoden give nyttige oplysninger. Hvis det er nødvendigt for at sikre, at en stigning i AIF'ers eksponering afspejles tilstrækkeligt, kan Kommissionen vedtage yderligere delegerede retsakter vedrørende en supplerende og valgfri metode til beregning af gearingen.
(13)
Ved beregning af eksponeringen skal alle AIF-positioner medtages indledningsvis, herunder korte og lange aktiver og passiver, lån, afledte instrumenter samt enhver anden metode, der øger eksponeringen, hvor risiciene og tildelingen af aktiver og passiver påhviler AIF'en, og alle andre positioner, der udgør nettoaktivværdien.
(14)
Låneaftaler indgået af AIF'en er undtaget, hvis de har midlertidig karakter, vedrører og er fuldt ud omfattet af investorers kapitalforpligtelser. Revolverende kreditfaciliteter anses ikke for at have midlertidig karakter.
(15)
Ud over at beregne eksponeringen ved hjælp af bruttometoden skal alle FAIF'er beregne eksponeringen ved hjælp af forpligtelsesmetoden. I henhold til forpligtelsesmetoden skal afledte finansielle instrumenter konverteres til ækvivalente positioner i det underliggende aktiv. Hvis en AIF imidlertid investerer i visse derivater for at forebygge markedsrisikoen for andre aktiver, som AIF'en har investeret i, bør disse derivater under visse omstændigheder ikke konverteres til en ækvivalent position i de underliggende aktiver, da eksponeringerne i de to investeringer udligner hinanden. Det er f.eks. tilfældet, hvis en AIF-portefølje investerer i et bestemt indeks og har et afledt instrument, som swapper indeksets resultater med resultaterne for et andet indeks, hvilket svarer til at være eksponeret for det andet indeks i porteføljen, og derfor vil AIF'ens nettoaktivværdi ikke være afhængig af resultaterne for det første indeks.
(16)
Ved beregning af eksponeringen i henhold til forpligtelsesmetoden øges eksponeringen ikke af derivater, der opfylder kriterierne i forordningen. Hvis AIF'en således investerer i indeksbaserede future-kontrakter og har en kontantposition, der svarer til den samlede underliggende markedsværdi for future-kontrakter, ville dette være det samme som at foretage en direkte investering i indeksaktier, og derfor skal der ikke tages hensyn til den indeksbaserede future-kontrakt ved beregningen af AIF'ens eksponering.
(17)
Ved beregning af eksponeringen i henhold til forpligtelsesmetoden skal FAIF'er have mulighed for at medregne hedging- og nettingordninger, under forudsætning af at de opfylder kriterierne i forbindelse med forpligtelsesmetoden.
(18)
Kravet om, at nettingordninger skal vedrøre det samme underliggende aktiv, skal fortolkes strengt, således at aktiver, som FAIF'en anser for at være ens eller tæt forbundne, f.eks. forskellige klasser af kapitalandele eller obligationer udstedt af den samme udsteder, ikke betragtes som identiske med henblik på indgåelse af nettingaftaler. Definitionen af nettingordninger har til formål at sikre, at der kun tages hensyn til de transaktioner, der forebygger risiciene i forbindelse med andre transaktioner, og som ikke efterlader nogen væsentlig resterende risiko. Kombinationer af transaktioner, der har til formål at generere et afkast, også selv om det er begrænset, ved at reducere nogle risici, mens andre bevares, anses ikke for at være nettingordninger, som det gælder for investeringsstrategier for arbitragehandel med det formål at generere et afkast ved at udnytte prisforskelle mellem afledte instrumenter med det samme underliggende aktiv, men med forskellige løbetider.
(19)
En praksis for porteføljepleje, der sigter mod at reducere løbetidsrisikoen ved at kombinere en investering i en obligation med lang løbetid med en renteswap eller at reducere løbetiden for en AIF-obligationsportefølje ved at tage en kort position på obligationsbaserede future-kontrakter, der er repræsentative for porteføljens renterisiko (hedging af løbetidsrisiko), bør betragtes som en hedgingordning, under forudsætning af at den opfylder hedgingkriterierne.
(20)
En praksis for porteføljepleje, der sigter mod at forebygge de væsentlige risici, der er forbundet med en investering i en portefølje af kapitalandele med en høj grad af diversifikation, ved at tage en kort position på en indeksbaseret aktiemarkedsfuture, hvor sammensætningen af equity-porteføljen ligger meget tæt på sammensætningen af aktiemarkedsindekset, og hvor den korte position på den indeksbaserede aktiemarkedsfuture muliggør en ubestridelig reduktion af den generelle markedsrisiko i forbindelse med equity-porteføljen og den specifikke risiko er ubetydelig, f.eks. en beta-hedging af en equity-portefølje med en høj grad af diversifikation, hvor den specifikke risiko anses for at være ubetydelig, bør anses for at opfylde hedgingkriterierne.
(21)
En praksis for porteføljepleje, der sigter mod at forebygge den risiko, der er forbundet med en investering i en obligation med fast rentesats ved at kombinere en lang position på en credit default swap med en renteswap, som swapper denne faste rentesats med en rentesats, der svarer til en relevant sats på pengemarkedet plus en spredning, bør betragtes som en hedgingordning, hvis alle hedgingkriterier i forbindelse med forpligtelsesmetoden i princippet er opfyldt.
(22)
En praksis for porteføljepleje, der sigter mod at forebygge risikoen ved en given kapitalandel ved at tage en kort position via en derivatkontrakt på en kapitalandel, der er forskellig fra, men stærkt korreleret med denne første kapitalandel, bør ikke anses for at opfylde hedgingkriterierne. Selv om en sådan strategi er baseret på at tage positioner med modsat fortegn på den samme aktivklasse, afdækker det ikke den specifikke risiko, der er forbundet med investering i en bestemt kapitalandel. Den bør derfor ikke betragtes som en hedgingordning som fastlagt i kriterierne i forbindelse med forpligtelsesmetoden.
(23)
En praksis for porteføljepleje, der sigter mod at fastholde alfaen i en kurv af kapitalandele (som omfatter et begrænset antal kapitalandele) ved at kombinere investeringen i kurven af kapitalandele med en beta-tilpasset kort position på en future på aktiemarkedsindekset, bør ikke anses for at opfylde hedgingkriterierne. En sådan strategi sigter ikke mod at forebygge de væsentlige risici, der er forbundet med investeringen i denne kurv af kapitalandele, men mod at forebygge betaen (markedsrisikoen) ved investeringen og fastholde alfaen. Alfakomponenten i kurven af kapitalandele kan dominere over betakomponenten og som sådan medføre tab på AIF-niveau. Derfor bør den ikke betragtes som en hedgingordning.
(24)
En strategi for fusionsarbitrage er en strategi, der kombinerer en kort position på en kapitalandel med en lang position på en anden kapitalandel. Formålet med en sådan strategi er at afdække betaen (markedsrisikoen) ved positionerne og opnå et afkast, der afhænger af de relative resultater for begge kapitalandele. På samme måde kan alfakomponenten i kurven af kapitalandele dominere over betakomponenten og som sådan medfører tab på AIF-niveau. Den bør ikke betragtes som en hedgingordning som fastlagt i kriterierne i forbindelse med forpligtelsesmetoden.
(25)
En strategi, der sigter mod at afdække en lang position i en kapitalandel eller obligation med købt kreditbeskyttelse på den samme udsteder, vedrører to forskellige aktivklasser, og bør derfor ikke betragtes som en hedgingordning.
(26)
Ved anvendelse af metoder, som øger en AIF's eksponering, skal FAIF'en overholde generelle principper såsom at vurdere transaktionens indhold ud over dens juridiske form. Særligt med hensyn til genkøbsforretninger bør FAIF'en vurdere, hvorvidt de risici og afkast, der er forbundet med de involverede aktiver, videregives eller beholdes af AIF'en. FAIF'en skal desuden gennemgå afledte instrumenter eller andre kontraktforhold i forhold til de underliggende aktiver for at bestemme de mulige fremtidige forpligtelser for AIF'en som følge af disse transaktioner.
(27)
Da forpligtelsesmetoden medfører rentesatser, hvor forskellige løbetider betragtes som forskellige underliggende aktiver, kan AIF'er, der i henhold til deres fundamentale investeringspolitik primært investerer i rentederivater, anvende særlige nettingregler for løbetid med henblik på at tage hensyn til overensstemmelsen mellem løbetidsintervallerne på rentekurven. Ved fastlæggelsen af sin investeringspolitik og risikoprofil bør en AIF kunne definere niveauet for renterisikoen og dermed sit mål for løbetiden. AIF'en bør tage højde for det foruddefinerede mål for løbetiden, når den træffer sine investeringsvalg. Når porteføljens løbetid adskiller sig fra målet for løbetiden, bør strategien ikke betragtes som en nettingordning for løbetid som fastsat i kriterierne i forbindelse med forpligtelsesmetoden.
(28)
Nettingreglerne for løbetid giver mulighed for, at lange positioner kan nettes med korte positioner, hvis underliggende aktiver er forskellige rentesatser. De løbetider, der tjener som tærskelværdier for løbetidsintervaller, er to år, syv år og 15 år. Nettingpositioner bør være tilladt inden for hvert løbetidsinterval.
(29)
Nettingpositioner mellem to forskellige løbetidsintervallet bør være delvist tilladt. Der skal anvendes reduktionsfaktorer i forbindelse med de nettede positioner for alene at muliggøre delvis netting. De bør udtrykkes i procent baseret på gennemsnitlige korrelationer mellem løbetidsintervallerne for to år, fem år, 10 år og 30 år på rentekurven. Jo større forskellen er mellem positionernes løbetider, desto mere skal deres netting være underlagt en reduktionsfaktor, og derfor skal procentsatserne stige.
(30)
Positioner, hvis ændrede løbetid er meget længere end hele porteføljens ændrede løbetid, er ikke i overensstemmelse med AIF'ens investeringsstrategi, og det bør ikke være tilladt at matche disse fuldt ud. Det bør således ikke være tilladt at matche en kort position med en løbetid på 18 måneder (fastsat i løbetidsinterval 1) med en lang position med en løbetid på 10 år (fastsat i løbetidsinterval 3), hvis AIF'ens målløbetid er ca. to år.
(31)
Ved beregning af eksponeringen kan AIF'er i første omgang identificere hedgingordningerne. De derivater, der er involveret i disse ordninger, medtages derefter ikke i den globale beregning af eksponeringen. AIF'er bør anvende en præcis beregning i forbindelse med hedgingordninger. AIF'er bør ikke anvende nettingregler for løbetid ved hedgingberegningen. Nettingreglerne for løbetid kan bruges til at konvertere de resterende rentederivater til deres ækvivalente underliggende aktivpositioner.
(32)
I henhold til direktiv 2011/61/EU skal en FAIF sikre, at det potentielle erstatningsansvar som følge af dens aktiviteter er passende dækket enten i form af ekstra egenkapital eller i form af en erhvervsansvarsforsikring. Ensartet anvendelse af denne bestemmelse kræver en fælles forståelse for de potentielle risici for erhvervsansvar, der skal dækkes. Den generelle angivelse af de risici, der opstår som følge af en FAIF's pligtforsømmelse, bør bestemme karakteristikaene i forbindelse med de relevante risici og identificere omfanget af potentielle risici for erhvervsansvar, herunder skade eller tab forårsaget af personer, der direkte udøver aktiviteter, for hvilke FAIF'en har det juridiske ansvar, f.eks. FAIF'ens direktører, ledende medarbejdere eller ansatte, og personer, der udøver aktiviteter i henhold til en delegeringsaftale. I overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 2011/61/EU bør FAIF'ens ansvar ikke påvirkes af delegering eller videredelegering, og FAIF'en bør sørge for passende dækning for erhvervsrisici, for hvilke den juridisk set er debitor over for tredjemand.
(33)
For at sikre en fælles forståelse af den generelle angivelse bør en liste med eksempler tjene som benchmark for at identificere hændelser, der kan indebære potentielle risici for erhvervsansvar. Denne liste bør indeholde en lang række hændelser, der er afledt af pligtforsømmelse, fejl eller undladelser, f.eks. tab af dokumenter, der beviser adkomst til investeringer, fejlagtige oplysninger eller overtrædelse af de forskellige forpligtelser eller opgaver, som påhviler FAIF'en. Den bør også omfatte forsømmelse af - ved hjælp af relevante interne kontrolsystemer - at forebygge svigagtig adfærd inden for FAIF'ens organisation. Skade som følge af manglende tilstrækkelig fornøden omhu i forbindelse med en investering, der viste sig at være svigagtig, vil udløse FAIF'ens ansvar for erhvervsansvar og bør være dækket på passende måde. Tab opstået på grund af, at en investering har mistet værdi som følge af uønskede markedsforhold, bør ikke være dækket. Listen skal omfatte værdiansættelser, der er udført ukorrekt, hvilket skal forstås som en værdiansættelsesfejl, der er i strid med artikel 19 i direktiv 2011/61/EU og de tilsvarende delegerede retsakter.
(34)
I overensstemmelse med deres risikostyringsforpligtelser bør FAIF'er have passende interne kvalitetskontrolmekanismer for at forebygge eller mindske operationelle fejl, herunder risici for erhvervsansvar. Derfor bør en FAIF som en del af sin risikostyringspolitik have passende politikker og procedurer for operationel risikostyring, der svarer til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af dens forretninger. Sådanne procedurer og politikker bør under alle omstændigheder muliggøre en intern tabsdatabase, der opbygges med det formål at vurdere den operationelle risikoprofil.
(35)
For at sikre, at ekstra egenkapital og erhvervsansvarsforsikring dækker potentielle risici for erhvervsansvar i tilstrækkelig grad, bør der fastsættes kvantitative minimumsbenchmarks til bestemmelse af det passende dækningsniveau. Sådanne kvantitative benchmarks bør fastsættes af FAIF'en som en bestemt procentdel af porteføljeværdien for de forvaltede AIF'er beregnet som summen af den absolutte værdi af alle aktiver for alle forvaltede AIF'er, uafhængigt af hvorvidt de er erhvervet via brug af gearing eller med investorernes penge. I den sammenhæng bør afledte instrumenter værdiansættes til deres markedspris, da de vil kunne genanskaffes til den pris. Da dækning via en erhvervsansvarsforsikring er mere usikker end dækning via ekstra egenkapital, bør der benyttes forskellige procentsatser for de to forskellige instrumenter, der anvendes til dækning af risikoen for erhvervsansvar.
(36)
For at sikre, at erhvervsansvarsforsikringen er tilstrækkelig effektiv til at kunne dække opståede tab i forbindelse med forsikrede hændelser, bør den tegnes hos et forsikringsselskab, der har tilladelse til at tilbyde erhvervsansvarsforsikringer. Dette omfatter forsikringsselskaber i og uden for Unionen i det omfang, de har tilladelse til at tilbyde sådanne forsikringer i henhold til EU-lovgivningen eller national lovgivning.
(37)
For at give mulighed for en vis fleksibilitet ved udviklingen af passende erhvervsansvarsforsikringer skal det være muligt for FAIF'en og forsikringsselskabet at indgå aftale om en klausul, under forudsætning af at FAIF'en afholder et fastsat beløb som den første del af et eventuelt tab (defineret overskud). Hvis der er aftalt et sådant defineret overskud, bør FAIF'en have en egenkapital, der svarer til den fastsatte størrelse af det tab, som FAIF'en skal afholde. Denne egenkapital bør supplere FAIF'ens startkapital og den egenkapital, som FAIF'en skal have i henhold til artikel 9, stk. 3, i direktiv 2011/61/EU.
(38)
Rent principielt bør der foretages en kontrol af dækningens tilstrækkelighed via egenkapital eller erhvervsansvarsforsikring mindst én gang om året. FAIF'en bør imidlertid have procedurer, der sikrer løbende overvågning af den samlede værdi af de forvaltede AIF-porteføljer og løbende justeringer af dækningsbeløbet for erhvervsansvarsrisici, i tilfælde af at der identificeres væsentlige uoverensstemmelser. Derudover kan den kompetente myndighed i en FAIF's hjemland reducere eller forhøje minimumskravet til ekstra egenkapital under hensyntagen til FAIF'ens risikoprofil, dens tabshistorik og tilstrækkeligheden af dens ekstra egenkapital eller erhvervsansvarsforsikring.
(39)
I henhold til direktiv 2011/61/EU skal FAIF'er handle i AIF'ernes og AIF-investorernes interesse og tilgodese markedets integritet. FAIF'er bør derfor anvende passende politikker og procedurer, som gør det muligt for dem at forebygge uregelmæssigheder såsom markedstiming og sen handel. Markedstimere drager fordel af udløbsdatoer eller forældede priser på værdipapirporteføljer, der påvirker beregningen af AIF'ens nettoaktivværdi, eller køber og indløser andele i AIF'en inden for få dage og udnytter derved den måde, som AIF'en beregner sin nettoaktivværdi på. Sen handel involverer formidling af ordrer om at købe eller indløse andele i AIF'er efter et bestemt skæringstidspunkt, men hvor den modtagne pris er prisen på skæringstidspunktet. Begge uregelmæssigheder skader langsigtede investorers interesser, da de udvander deres forrentning og har skadelige virkninger for AIF'ens forrentning, idet de øger transaktionsomkostningerne og forstyrrer porteføljeplejen. FAIF'er bør også indføre passende procedurer for at sikre, at AIF'en forvaltes effektivt, og bør handle med henblik på at forhindre, at AIF'en og dens investorer opkræves unødvendige omkostninger.
(40)
I overensstemmelse med den metode, der finder anvendelse for UCITS-forvaltere, bør FAIF'er sikre en høj standard for omhu ved valg og overvågning af investeringer. De bør have passende erhvervserfaring og viden om de aktiver, som AIF'erne investerer i. Med henblik på at sikre, at investeringsbeslutninger foretages i overensstemmelse med investeringsstrategien og, hvis det er relevant, risikogrænserne for de forvaltede AIF'er, skal FAIF'er udarbejde og gennemføre skriftlige politikker og procedurer vedrørende fornøden omhu. Disse politikker og procedurer skal gennemgås og opdateres regelmæssigt. Når FAIF'er investerer i bestemte typer af aktiver med en lang løbetid, mindre likvide aktiver såsom fast ejendom eller interessentskabsandele, bør krav til fornøden omhu også gælde i forhandlingsfasen. De aktiviteter, som FAIF'en udfører før indgåelse af en aftale, bør være veldokumenterede for at vise, at de er i overensstemmelse med den økonomiske og finansielle plan og derfor med AIF'ens løbetid. FAIF'er bør føre referat over de relevante møder, forberedende dokumentation og den økonomiske og finansielle analyse, der foretages for at vurdere projektets egnethed og den aftalemæssige forpligtelse.
(41)
Kravet om, at FAIF'er handler med fornøden dygtighed, omhu og hurtighed, bør også gælde i de tilfælde, hvor FAIF'en udpeger en prime broker eller modpart. FAIF'en bør kun vælge og udpege de prime brokere og modparter, der er underlagt løbende tilsyn, er finansielt sunde og har den nødvendige organisatoriske struktur, der passer til de ydelser, der skal leveres til FAIF'en eller AIF'en. Med henblik på at sikre, at investorernes interesser beskyttes tilstrækkeligt, er det vigtigt at præcisere, at et af de kriterier, som den finansielle sundhed bør vurderes i forhold til, er, hvorvidt prime brokere eller modparter er underlagt relevante tilsynsregler, herunder tilstrækkelige kapitalkrav og effektiv overvågning.
(42)
I overensstemmelse med direktiv 2011/61/EU, i hvilket der stilles krav om, at FAIF'er handler ærligt, rimeligt og med fornøden dygtighed, bør personer, som i praksis leder FAIF'ens forretninger, som er medlemmer af ledelsesorganet eller den øverste ledelse, i tilfælde af enheder, der ikke har en bestyrelse, have den nødvendige viden, de nødvendige færdigheder og den nødvendige sagkundskab for at kunne varetage de arbejdsopgaver, de tildeles, og navnlig at forstå de risici, der er forbundet med FAIF'ens aktiviteter. I henhold til Kommissionens grønbog om selskabsledelse i den finansielle sektor (2) bør de personer, som i praksis leder en FAIF's drift, også afsætte tilstrækkelig tid til at kunne udøve deres funktioner og udvise hæderlighed, integritet og uafhængighed for bl.a. i praksis at vurdere og i givet fald anfægte afgørelser truffet af den øverste ledelse.
(43)
Med henblik på at sikre, at de relevante aktiviteter udføres korrekt, bør FAIF'er ansætte medarbejdere med de nødvendige færdigheder, den nødvendige viden og den nødvendige sagkundskab for at kunne varetage de arbejdsopgaver, de tildeles.
(44)
FAIF'er, der yder service i forbindelse med individuel porteføljepleje, skal overholde de tilskyndelsesregler, der er fastsat i Kommissionens direktiv 2006/73/EF af 10. august 2006 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF for så vidt angår de organisatoriske krav til og betingelserne for drift af investeringsselskaber samt definitioner af begreber med henblik på nævnte direktiv (3). For at sikre konsekvens bør disse principper udstrækkes til FAIF'er, der yder en kollektiv porteføljeplejeservice, samt markedsføring. Eksistensen, arten og størrelsen af et gebyr, en provision eller en naturalieydelse eller, hvis det ikke er muligt at konstatere beløbets størrelse, hvilken metode der er anvendt til beregning heraf, bør fremgå af FAIF'ens årsrapport.
(45)
Investorer i AIF'er bør drage fordel af en beskyttelse svarende til den, der gælder for FAIF-kunder, som FAIF'er yder individuel porteføljeplejeservice til, da de i et sådant tilfælde skal overholde reglerne om »bedste udførelse« i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter, om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF, og 93/6/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 93/22/EØF (4) og direktiv 2006/73/EF. Der bør tages hensyn til forskellene mellem de forskellige typer af aktiver, som AIF'er investerer i, idet »bedste udførelse« ikke er relevant, f.eks. når FAIF'en investerer i fast ejendom eller interessentskabsandele, og investeringen foretages efter omfattende forhandlinger om aftalens bestemmelser. Hvis det ikke er muligt at vælge mellem forskellige handelssystemer, bør FAIF'en over for de kompetente myndigheder og revisorer kunne godtgøre, at denne mulighed ikke foreligger.
(46)
For at sikre konsekvens i forhold til de krav, der gælder for UCITS-forvaltere, bør regler om behandling af ordrer og om aggregering og allokering af handelsordrer finde anvendelse for FAIF'er, når de yder kollektiv porteføljepleje. Sådanne regler bør imidlertid ikke finde anvendelse, hvis investeringen i aktiver foretages efter omfattende forhandlinger om aftalens bestemmelser, f.eks. investering i fast ejendom, interessentskabsandele eller unoterede selskaber, da der i disse tilfælde ikke udføres nogen ordre.
(47)
Det er vigtigt at angive de situationer, hvor der sandsynligvis vil forekomme interessekonflikter, navnlig hvis der er udsigt til økonomisk vinding eller undgåelse af økonomiske tab, eller hvor der gives økonomiske eller andre incitamenter til at styre FAIF'ens adfærd i en sådan retning, at den tilgodeser særlige interesser på bekostning af andre parters interesser, f.eks. en anden AIF, dens kunder, institutter for kollektiv investering i værdipapirer (UCITS) eller andre af FAIF'ens kunder.
(48)
Den politik vedrørende interessekonflikter, som FAIF'en har udarbejdet, bør identificere situationer, hvor FAIF-udførte aktiviteter vil kunne give anledning til interessekonflikter, som vil eller ikke vil medføre potentielle risici for skade på AIF'ens eller AIF-investorernes interesser. Med henblik på at identificere dem bør FAIF'en ikke alene tage hensyn til aktiviteten i den kollektive porteføljepleje, men også andre aktiviteter, som den har tilladelse til at udøve, herunder aktiviteter for dens kontrahenter, underkontrahenter, ekstern valuar eller modpart.
(49)
I overensstemmelse med den fremgangsmåde, der er omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF af 13. juli 2009 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) (5) for investeringsinstitutternes administrationsselskaber og i direktiv 2004/39/EF for investeringsfirmaer, bør FAIF'er indføre procedurer og træffe foranstaltninger for at sikre, at de relevante personer, som er involveret i forskellige aktiviteter, der vil kunne indebære interessekonflikter, udøver disse aktiviteter på et uafhængigt plan, der svarer til FAIF'ens størrelse og aktiviteter.
(50)
Det er vigtigt at fastlægge en generel ramme, i henhold til hvilken interessekonflikter, hvis de forekommer, bør styres og oplyses om. De detaljerede trin og procedurer, der skal følges i sådanne situationer, bør præciseres i den politik vedrørende interessekonflikter, som FAIF'en skal udarbejde.
(51)
Et af de centrale elementer i et risikostyringssystem er en permanent risikostyringsfunktion. Af konsekvenshensyn bør opgaver og ansvarsområder svare til dem, der fastsættes i Kommissionens direktiv 2010/43/EU af 1. juli 2010 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF for så vidt angår organisatoriske krav, interessekonflikter, god forretningsskik, risikostyring og indholdet af aftalen mellem en depositar og et administrationsselskab (6), for den permanente risikostyringsfunktion i investeringsinstitutters administrationsselskaber. Denne funktion bør have en primær rolle ved udarbejdelsen af AIF'ens risikoprofil, risikoovervågning og risikomåling med henblik på at sikre, at risikoniveauet løbende overholder AIF'ens risikoprofil. Den permanente risikostyringsfunktion bør have den nødvendige autoritet og adgang til alle relevante oplysninger og regelmæssig kontakt med FAIF'ens øverste ledelse og ledelsesorganet med henblik på at forsyne dem med opdateringer, således at de kan træffe øjeblikkelige afhjælpende foranstaltninger, hvis det er relevant.
(52)
Risikostyringspolitikken danner en anden søjle i risikostyringssystemet. Den politik bør være passende dokumenteret og bør navnlig forklare de foranstaltninger og procedurer, der anvendes til at måle og styre risici, beskyttelsesforanstaltningerne for uafhængig udførelse af risikostyringsfunktionen, de teknikker, der anvendes for at styre risici, og de nærmere oplysninger om ansvarsfordelingen i FAIF'en i relation til risikostyring og operationelle procedurer. Med henblik på at sikre, at den er effektiv, bør risikostyringspolitikken gennemgås mindst én gang om året af den øverste ledelse.
(53)
I henhold til direktiv 2011/61/EU bør risikostyringsfunktionen være funktionsmæssigt og hierarkisk adskilt fra de operative enheder. Det bør således præciseres, at en sådan adskillelse er sikret op til FAIF'ens ledelsesorgan, og at personerne i risikostyringsfunktionen ikke bør udføre nogen modstridende opgaver eller overvåges af nogen, der er ansvarlig for modstridende funktioner.
(54)
Det er afgørende at angive, hvilke beskyttelsesforanstaltninger der under alle omstændigheder skal anvendes af FAIF'en, for at sikre risikostyringsfunktionens uafhængighed, og især, at de personer, som varetager risikostyringsfunktionen, ikke bør pålægges modstridende opgaver, at de bør træffe beslutninger på grundlag af de oplysninger, som de kan vurdere på en hensigtsmæssig måde, og at beslutningsprocessen bør kunne gøres til genstand for en gennemgang.
(55)
Selv om direktiv 2011/61/EU ikke pålægger AIF'er nogen investeringsbegrænsninger, kan den pågældende AIF's risici ikke styres effektivt, hvis FAIF'erne ikke har fastsat risikogrænserne på forhånd. Risikogrænserne bør være i overensstemmelse med AIF'ens risikoprofil og oplyses til investorerne i henhold til direktiv 2011/61/EU.
(56)
Af konsekvenshensyn er krav vedrørende identifikation, måling og overvågning af risiko baseret på tilsvarende bestemmelser i direktiv 2010/43/EU. FAIF'er bør på en hensigtsmæssig måde kunne håndtere den mulige sårbarhed ved deres risikohåndteringsteknikker og -modeller ved at foretage stresstest, backtest og scenarieanalyser. Hvis stresstest og scenarieanalyser afslører en særlig sårbarhed over for bestemte omstændigheder, skal FAIF'erne øjeblikkeligt træffe de nødvendige korrigerende foranstaltninger.
(57)
I henhold til direktiv 2011/61/EU skal Kommissionen angive likviditetsstyringssystemer og -procedurer, der giver FAIF'en mulighed for at overvåge AIF'ens likviditetsrisiko undtagen i de tilfælde, hvor AIF'en er af den ikke-gearede lukkede type, og sikre, at likviditetsprofilen for AIF'ens investeringer stemmer overens med de underliggende forpligtelser. Derfor er det vigtigt at fastsætte nogle grundlæggende generelle krav, der er rettet til alle FAIF'er, og hvis anvendelse bør tilpasses til størrelsen, strukturen og arten af de AIF'er, som den pågældende FAIF forvalter.
(58)
FAIF'er bør over for de kompetente myndigheder kunne godtgøre, at de har indført relevante og effektive likviditetsstyringspolitikker og -procedurer. Det kræver, at der tages behørigt hensyn til AIF'ens art, herunder typen af underliggende aktiver og størrelsen af den likviditetsrisiko, som AIF'en eksponeres for, omfanget og kompleksiteten af AIF'en eller kompleksiteten af processen med at realisere eller sælge aktiver.
(59)
Likviditetsstyringssystemer og -procedurer kan gøre det muligt for FAIF'er at anvende de værktøjer og ordninger, der er nødvendige for at kunne håndtere illikvide aktiver og relaterede værdiansættelsesproblemer med henblik på at imødekomme anmodninger om indløsning. Sådanne værktøjer og ordninger kan omfatte, hvis det er tilladt i henhold til den nationale lovgivning, delvise indløsninger, midlertidige lån, opsigelsesvarsler, og puljer af likvide aktiver. »Side pockets« og andre mekanismer, hvor visse aktiver er underlagt tilsvarende ordninger mellem AIF'en og dens investorer, bør betragtes som »særlige ordninger«, da de har indvirkning på investorernes specifikke indløsningsrettigheder i AIF'en. Suspensionen af en AIF bør ikke anses for at være en særlig ordning, da dette gælder for alle AIF'ens aktiver og alle AIF'ens investorer. Brugen af værktøjer og særlige ordninger i forbindelse med likviditetsstyring bør gøres afhængig af konkrete omstændigheder og variere i henhold til AIF'ens art, omfang og investeringsstrategi.
(60)
Kravet om at overvåge likviditetsstyringen af underliggende institutter for kollektiv investering, som AIF'er investerer i, sammen med kravene om at tilvejebringe værktøjer og ordninger med henblik på at styre likviditetsrisikoen samt identificere, håndtere og overvåge interessekonflikter mellem investorer, bør ikke finde anvendelse for FAIF'er, der forvalter AIF'er af den lukkede type, uafhængigt af hvorvidt de anses for at anvende gearing. Undtagelsen fra disse indløsningsrelaterede krav til likviditetsstyringen bør afspejle forskellene i de generelle indløsningsbetingelser for investorer i en lukket AIF i forhold til dem, der investerer i en åben AIF.
(61)
Anvendelsen af minimumsgrænser for AIF'ens likviditet eller illikviditet kunne være et effektivt overvågningsværktøj for visse typer af FAIF'er. Hvis en grænse overskrides, kræver dette ikke i sig selv, at FAIF'en træffer foranstaltninger, da dette afhænger af fakta og omstændigheder samt de tolerancer, som FAIF'en har fastsat. Grænser vil således i praksis kunne anvendes ved overvågning af den gennemsnitlige daglige indløsning i forhold til fondslikviditet for så vidt angår dage i den samme periode. Dette værktøj kunne også bruges til at overvåge investorkoncentrationen med henblik på at støtte stresstestscenarier. Disse grænser vil kunne give anledning til fortsat overvågning eller afhjælpende foranstaltninger afhængigt af omstændighederne.
(62)
Stresstest bør, hvis det er relevant, simulere mangel på likviditet i aktiverne samt atypiske indløsningsanmodninger. Der bør tages højde for nylige og forventede fremtidige tegninger og indløsninger sammen med virkningen af de forventede AIF-resultater i forhold til konkurrencen inden for sådanne aktiviteter. FAIF'en bør analysere den periode, der er nødvendig for at imødekomme indløsningsanmodninger i de simulerede stressscenarier. FAIF'en bør ligeledes gennemføre stresstest af markedsfaktorer såsom valutabevægelser, der i væsentlig grad kunne påvirke FAIF'ens eller AIF'ens kreditprofil og som et resultat heraf kravene til sikkerhedsstillelse. FAIF'en bør tage højde for sensitivitet i værdiansættelsen under stressede forhold ved dens tilgang til stresstest eller scenarieanalyser.
(63)
Den hyppighed, hvormed stresstest bør gennemføres, bør afhænge af arten af AIF, investeringsstrategien, likviditetsprofilen, investortypen og AIF'ens indløsningspolitik. Det forventes imidlertid, at der gennemføres sådanne test mindst én gang årligt. Hvis stresstest antyder en likviditetsrisiko, der er væsentligt højere end forventet, bør FAIF'en handle i alle AIF-investorers interesse under hensyntagen til risikoprofilen for AIF'ens aktiver, niveauet af indløsningsanmodninger samt, hvis det er relevant, tilstrækkeligheden af likviditetsstyringspolitikkerne og -procedurerne.
(64)
I henhold til direktiv 2011/61/EU skal Kommissionen angive, hvordan investeringsstrategien, likviditetsprofilen og indløsningspolitikken skal tilpasses hinanden. Der sikres sammenhæng mellem disse tre elementer, hvis investorerne kan indløse deres investeringer i overensstemmelse med AIF'ens indløsningspolitik, hvilket bør dække betingelserne for indløsning under både normale og ekstraordinære omstændigheder på en måde, der sikrer investorerne en retfærdig behandling.
(65)
Direktiv 2011/61/EU foreskriver konsekvens på tværs af sektorerne og fjernelsen af manglende afstemning af interesserne for firmaer, der »ompakker« lån til omsættelige værdipapirer (engagementsleverende kreditinstitutter), og FAIF'er, der investerer i disse værdipapirer eller andre finansielle instrumenter på vegne af AIF'er. Med henblik på at nå dette mål er der taget hensyn til de relevante bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 14. juni 2006 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (7), der fastsætter de kvantitative og kvalitative krav, som skal opfyldes af investorer, der er eksponeret for kreditrisikoen ved en securitisationsposition, af engagementsleverende og organiserende kreditinstitutter. Da det er samme mål, nemlig at bringe det engagementsleverende eller organiserende kreditinstituts interesser på linje med investorernes interesser, der forfølges med denne forordning og de relevante bestemmelser i direktiv 2006/48/EF, er det vigtigt, at terminologien anvendes konsekvent i begge retsakter, og derfor anvendes definitionerne i direktiv 2006/48/EF som reference. Da Det Europæiske Banktilsynsudvalg, forgængeren for Den Europæiske Banktilsynsmyndighed, har fastlagt detaljerede retningslinjer for fortolkningen af de relevante bestemmelser i direktiv 2006/48/EF (8), kræves det for at opnå sammenhæng på tværs af sektorerne, at de nuværende bestemmelser sigter mod en tilpasning af de engagementsleverende kreditinstitutters, de organiserende kreditinstitutters og FAIF'ernes interesser til hinanden, således at de kan fortolkes i lyset af disse retningslinjer.
(66)
Det er vigtigt, at transaktioner, der ompakker lån til omsættelige værdipapirer, ikke struktureres på en måde, hvorved de unddrager sig anvendelsen af kravene vedrørende investeringer i securitisationspositioner. Derfor bør henvisningen til en investering i omsættelige værdipapirer eller andre finansielle instrumenter baseret på ompakkede lån ikke fortolkes snævert som en retsgyldig og bindende overdragelse af ejendomsret for så vidt angår sådanne instrumenter, men som en investering foretaget i en væsentlig økonomisk henseende, således at eventuelle andre former for syntetiske investeringer bør være dækket og underlagt de specifikke krav. For at undgå misforståelser og tilpasse sproget til det, der anvendes i banklovgivningen, bør begrebet »antagelse om eksponering for kreditrisikoen ved en securitisation« anvendes i stedet for »investering i omsættelige værdipapirer eller andre finansielle instrumenter baseret på ompakkede lån«.
(67)
De krav, der skal overholdes af institutter, der optræder som engagementsleverende kreditinstitutter, organiserende kreditinstitutter eller oprindelige långivere af en securitisation, er direkte blevet dem pålagt i henhold til direktiv 2006/48/EF. Det er derfor vigtigt at fastsætte de tilsvarende opgaver for en FAIF under antagelse af eksponering for securitisationer. Som følge heraf bør FAIF'en kun antage eksponering for securitisationer, hvis det engagementsleverende kreditinstitut, det organiserende kreditinstitut eller den oprindelige långiver har givet et udtrykkeligt tilsagn til FAIF'en om bibeholdelse af en væsentlig økonomisk interesse i det underliggende aktiv, kendt som tilbageholdelseskravet. Derudover bør FAIF'en sikre, at de forskellige kvalitative krav, der pålægges det organiserende og det engagementsleverende kreditinstitut i henhold til direktiv 2006/48/EF, overholdes. Desuden bør FAIF'en selv overholde de kvalitative krav med henblik på at have en omfattende og indgående forståelse af securitisationsinvesteringen og dens underliggende eksponering. For at opnå dette bør FAIF'er først træffe en investeringsbeslutning, når de har udvist fornøden omhu og forsigtighed, hvorved de bør have fået tilstrækkelige oplysninger og viden om de pågældende securitisationer.
(68)
Der er omstændigheder, hvor enheder svarer til definitionen af engagementsleverende eller organiserende kreditinstitut eller opfylder rollen som oprindelig långiver; en anden enhed, som hverken svarer til definitionen af det organiserende eller engagementsleverende kreditinstitut eller opfylder rollen som oprindelig långiver - men hvis interesser er mest optimalt tilpasset til investorernes - kan imidlertid søge at opfylde tilbageholdelseskravet. Af hensyn til retssikkerheden bør det ikke kræves, at denne anden enhed opfylder tilbageholdelseskravet, hvis tilbageholdelseskravet opfyldes af det engagementsleverende kreditinstitut, det organiserende kreditinstitut eller den oprindelige långiver.
(69)
I tilfælde af overtrædelse af tilbageholdelseskravet eller de kvalitative krav bør FAIF'en overveje at træffe nogle korrigerende foranstaltninger, f.eks. hedging, salg eller reduktion af eksponeringen, eller at kontakte den part, der har overtrådt tilbageholdelseskravet, med henblik på at genskabe compliance. Sådanne korrigerende foranstaltninger bør altid være i investorernes interesse og ikke involvere nogen direkte forpligtelse til at sælge aktiverne, straks efter at overtrædelsen har vist sig, således at man undgår et »brandsalg«. FAIF'en bør tage hensyn til overtrædelsen, når den overvejer at foretage en anden investering i en anden transaktion, som involverer den part, der har overtrådt kravet.
(70)
Med henblik på at overholde kravene i direktiv 2011/61/EU om at præcisere de interne procedurer og organisatoriske foranstaltninger, som hver enkelt FAIF bør anvende, bør FAIF'erne etablere en veldokumenteret organisatorisk struktur, der klart tildeler ansvarsområder, fastlægger kontrolmetoder og sikrer en god informationsstrøm mellem alle involverede parter. FAIF'erne bør også indføre systemer for at beskytte oplysninger og sikre forretningskontinuitet. Ved indførelsen af disse procedurer og strukturer bør FAIF'erne også tage hensyn til proportionalitetsprincippet, som giver mulighed for at tilpasse procedurer, metoder og den organisatoriske struktur til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af deres forretninger og arten og omfanget af aktiviteterne i forbindelse med deres forretninger.
(71)
Afgivelse af oplysninger til investorer er af vital betydning for at beskytte disse investorer, og derfor bør FAIF'erne gennemføre passende politikker og procedurer til at sikre, at AIF'ens indløsningspolitik oplyses til investorerne tilstrækkeligt detaljeret og med passende vægt, inden de investerer, og i tilfælde af væsentlige ændringer. Dette kunne omfatte oplysninger om opsigelsesperioder i forbindelse med indløsninger, detaljer om lock-up-perioder, angivelse af omstændigheder, hvor normale indløsningsmekanismer eventuelt ikke finder anvendelse eller kan suspenderes, og detaljer om eventuelle foranstaltninger, der kan overvejes af ledelsesorganet, f.eks. »gates« og »side pockets«, da de har indvirkning på investorernes specifikke indløsningsrettigheder i den pågældende AIF.
(72)
For at sikre, at de relevante aktiviteter udøves korrekt, bør FAIF'er i særdeleshed anvende passende elektroniske systemer med henblik på at opfylde registreringskravene vedrørende porteføljetransaktioner eller tegnings- og indløsningsordrer og indføre, gennemføre og til enhver tid anvende regnskabsmetoder og -procedurer for at sikre, at nettoaktivværdien beregnes korrekt som krævet i direktiv 2011/61/EU og denne forordning.
(73)
Med henblik på at sikre sammenhæng med kravene til UCITS-forvaltere i henhold til direktiv 2009/65/EF bør ledelsesorganet, den øverste ledelse, eller, hvis det er relevant, FAIF'ens tilsynsfunktion overdrages lignende typer af opgaver, hvortil der tildeles passende ansvarsområder. En sådan tildeling af ansvarsområder bør dog være i overensstemmelse med den rolle og de ansvarsområder, som ledelsesorganet, den øverste ledelse og tilsynsfunktionen har i henhold til den gældende nationale lovgivning. Den øverste ledelse kan bestå af nogle eller alle medlemmer af ledelsesorganet.
(74)
Kravet om at etablere en permanent og effektiv compliancefunktion bør altid være opfyldt af FAIF'en, uafhængigt af størrelsen og kompleksitetsgraden af dens forretninger. Compliancefunktionens tekniske og personalemæssige struktur bør imidlertid tilpasses til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af FAIF'ens virksomhed og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne. Der bør ikke være krav om, at FAIF'en opretter en uafhængig complianceenhed, hvis et sådant krav ville være uforholdsmæssigt i lyset af FAIF'ens størrelse eller arten, omfanget og kompleksitetsgraden af dens forretninger.
(75)
Værdiansættelsesstandarder er forskellige på tværs af jurisdiktioner og aktivklasser. Denne forordning supplerer de fælles generelle regler og fastsætter benchmarks for FAIF'er ved udvikling og gennemførelse af passende og konsekvente metoder og procedurer for korrekt og uafhængig værdiansættelse af AIF'ers aktiver. Metoderne og procedurerne bør beskrive de forpligtelser, roller og ansvarsområder, der vedrører alle de parter, som deltager i værdiansættelsen, herunder eksterne valuarer.
(76)
Aktivernes værdi kan bestemmes på forskellige måder, f.eks. under henvisning til observerede priser på et aktivt marked eller med et skøn ved brug af andre værdiansættelsesmetoder i henhold til national lovgivning, AIF'ens regler eller vedtægter. Da værdien af individuelle aktiver og passive kan fastsættes ved hjælp af forskellige metoder og kan tages fra forskellige kilder, bør FAIF'en fastlægge og beskrive de anvendte værdiansættelsesmetoder.
(77)
Hvis der anvendes en model til værdiansættelse af aktiver, bør værdiansættelsesprocedurerne og -metoderne angive de vigtigste træk ved modellen. Før anvendelse af modellen bør den underkastes en valideringsprocedure, som udføres af en intern eller ekstern person, der ikke har været involveret i processen med at udarbejde modellen. En given person bør anses for at være kvalificeret til at gennemføre en værdiansættelsesprocedure i forbindelse med den model, der anvendes til at værdiansætte aktiverne, hvis han er i besiddelse af tilstrækkelig kompetence til og erfaring med værdiansættelse af aktiver ved hjælp af sådanne modeller. Denne person kunne være en revisor.
(78)
Da AIF'er opererer i et dynamisk miljø, hvor investeringsstrategier kan ændre sig over tid, bør værdiansættelsesmetoder og -procedurer gennemgås mindst én gang årligt, og under alle omstændigheder inden AIF'er anlægger en ny investeringsstrategi eller erhverver en ny type aktiver. Enhver ændring i værdiansættelsesmetoder og -procedurer, herunder værdiansættelsesmetoder, bør følge en forud fastsat procedure.
(79)
FAIF'en skal sikre, at AIF'ens individuelle aktiver er blevet værdiansat korrekt i overensstemmelse med værdiansættelsesmetoderne og -procedurerne. For nogle aktiver, især komplekse og illikvide finansielle instrumenter, er der en højere risiko for uhensigtsmæssig værdiansættelse. Med henblik på at tackle denne type situationer bør FAIF'en indføre passende kontroller for at sikre, at der kan knyttes en tilstrækkelig grad af objektivitet til værdien af AIF'ens aktiver.
(80)
Beregning af nettoaktivværdien pr. andel er underlagt national lovgivning og/eller fondsbestemmelser eller vedtægter. Denne forordning indeholder kun proceduren for beregning og ikke metoden for beregning. FAIF'en kan selv foretage beregningen af nettoaktivværdien pr. andel eller kapitalandel som en del af de forvaltningsfunktioner, som den udfører for AIF'en. Alternativt kan der udpeges en tredjepart til at udføre forvaltningsopgaver, herunder beregning af nettoaktivværdien. En tredjepart, der udfører beregningen af nettoaktivværdien for en AIF, bør ikke betragtes som en ekstern valuar i henhold til direktiv 2011/61/EU, så længe der ikke foretages værdiansættelser af individuelle aktiver, herunder dem, der kræver en subjektiv vurdering, men som inkorporerer værdier i beregningsproceduren, der er indhentet fra FAIF'en, prisfastsættelseskilder eller en ekstern valuar.
(81)
Der er værdiansættelsesprocedurer, som kan udføres dagligt, eksempelvis værdiansættelse af finansielle instrumenter, men der er også værdiansættelsesprocedurer, der ikke kan udføres med den samme hyppighed, som udstedelser, tegninger, indløsninger og mortifikationer finder sted, f.eks. værdiansættelsen af fast ejendom. Hyppigheden af værdiansættelse af åbne AIF'ers aktiver bør fastlægges under hensyntagen til forskellene i værdiansættelsesprocedurerne for så vidt angår typerne af AIF'ens aktiver.
(82)
De strenge krav og begrænsninger, der skal overholdes, når en FAIF har til hensigt at delegere udførelsen af opgaver, er fastsat i direktiv 2011/61/EU. FAIF'en forbliver til enhver tid fuldt ud ansvarlig for den korrekte udførelse af de delegerede opgaver og deres overensstemmelse med direktiv 2011/61/EU og dets gennemførelsesforanstaltninger. FAIF'en bør derfor sikre, at den, der har fået overdraget ansvaret, anvender de kvalitetsstandarder, som FAIF'en selv ville anvende. Hvis det desuden er nødvendigt for at sikre, at de delegerede funktioner udføres på et konsekvent højt niveau, skal FAIF'en kunne inddrage delegeringen, og delegeringsaftalen bør således give FAIF'en fleksible opsigelsesrettigheder. Delegeringsbegrænsninger og -krav bør finde anvendelse på de forvaltningsfunktioner, der er fastsat i bilag I til direktiv 2011/61/EU, mens støtteopgaver såsom administrative eller tekniske funktioner, der understøtter forvaltningsopgaverne, f.eks. logistisk støtte i form af rengøring, catering og indkøb af basisydelser eller -produkter, ikke bør betragtes som delegering af FAIF-funktioner. Andre eksempler på tekniske eller administrative funktioner er indkøb af standardhyldesoftware og aftaler med softwareleverandører om at yde ad hoc-driftssupport i forbindelse med hyldesystemer eller supportere personalefunktionen i forbindelse med udvælgelse af midlertidigt ansatte eller udarbejdelse af lønregnskaber.
(83)
For at sikre et højt niveau af investorbeskyttelse ud over den øgede effektivitet i FAIF'ens forretningsadfærd bør hele delegeringen være begrundet i objektive forhold. Ved vurderingen af disse forhold bør de kompetente myndigheder overveje strukturen i delegeringen og dens indvirkning på FAIF'ens struktur samt vekselvirkningen mellem de delegerede aktiviteter og de aktiviteter, der forbliver hos FAIF'en.
(84)
Med henblik på at vurdere, hvorvidt den person, som rent faktisk udfører opgaverne for den, der får overdraget ansvaret, er i besiddelse af et tilstrækkeligt godt omdømme, bør denne persons forretningsadfærd undersøges, og det bør kontrolleres, hvorvidt han har begået strafbare handlinger i relation til finansielle aktiviteter. Alle andre relevante oplysninger vedrørende personlige kvaliteter, der måske kan påvirke personens udførelse af opgaverne i negativ retning, f.eks. tvivl om dennes hæderlighed og integritet, bør tages i betragtning ved vurderingen af kravet om et tilstrækkeligt godt omdømme.
(85)
Investeringsselskaber, der har erhvervet tilladelse i henhold til direktiv 2009/65/EF, anses ikke for at være virksomheder, der er bemyndiget eller registreret med henblik på forvaltning af aktiver, og de er underlagt tilsyn, fordi de ikke må udøve andre aktiviteter end kollektiv porteføljepleje i henhold til nævnte direktiv. På samme måde bør en internt forvaltet AIF ikke anses for at være klassificeret som en sådan virksomhed, idet den ikke må udøve andre aktiviteter end intern forvaltning af AIF'en.
(86)
Hvis delegeringen omfatter porteføljepleje eller risikostyring, hvilket er FAIF'ens kerneområde, og som derfor er yderst relevant for så vidt angår investorbeskyttelse og systemiske risici, bør den kompetente myndighed i FAIF'ens hjemland og tilsynsmyndigheden for tredjelandsvirksomheden ud over kravene i artikel 20, stk. 1, litra c), i direktiv 2011/61/EU have indgået en skriftlig samarbejdsaftale. Aftalen bør være indgået inden delegeringen. Aftalens nærmere indhold bør fastlægges inden for rammerne af internationale standarder.
(87)
Skriftlige aftaler bør give de kompetente myndigheder ret til at foretage kontrol på stedet, herunder hvis de anmoder tilsynsmyndigheden i det tredjeland, hvori virksomheden med uddelegerede funktioner er beliggende, og hvor de anmoder om tilladelse fra tredjelandets tilsynsmyndighed til selv at foretage kontrol, eller ledsage personale fra tredjelandets tilsynsmyndighed for at hjælpe dem med at foretage kontrol på stedet.
(88)
På grundlag af forpligtelserne i direktiv 2011/61/EU bør FAIF'er altid handle i AIF'ernes eller investorernes interesse med hensyn til de AIF'er, som de forvalter. Derfor kan delegering kun komme i betragtning, hvis den ikke forhindrer FAIF'en i at handle i eller forvalte AIF'en i investorernes interesse.
(89)
For at opretholde en høj standard for investorbeskyttelse skal der tages højde for mulige interessekonflikter ved enhver delegering af funktioner. Flere kriterier bør lægges til grund for benchmarks med henblik på identifikation af situationer, som vil kunne afføde væsentlige interessekonflikter. Disse kriterier bør forstås som ikke-udtømmende og på den måde, at ikke-væsentlige interessekonflikter også er relevante i henhold til direktiv 2011/61/EU. Udførelsen af compliance- eller revisionsfunktioner bør dermed anses for at være i konflikt med opgaver i relation til porteføljeplejen, mens prisstillingsaktiviteter og afsætningsgaranti bør forstås som værende i konflikt med porteføljepleje eller risikostyring. Denne forpligtelse gælder dog med forbehold af den forpligtelse, som den person, der har fået overdraget ansvaret, har til at adskille opgaverne i forbindelse med porteføljeplejen og risikostyringen funktionsmæssigt og hierarkisk fra hinanden i henhold til bestemmelserne i artikel 15 i direktiv 2011/61/EU.
(90)
De krav, der finder anvendelse på delegering af udførelsen af opgaver på vegne af FAIF'en, bør finde tilsvarende anvendelse, hvis den, der har fået overdraget ansvaret, videredelegerer nogle af de delegerede funktioner, og også i tilfælde af en eventuel yderligere videredelegering.
(91)
Med henblik på at sikre, at FAIF'en under alle omstændigheder udfører investeringsforvaltningsfunktioner, bør FAIF'en ikke delegere sine funktioner i et sådant omfang, at denne reelt ikke kan anses for at være forvalter af AIF'en eller i en sådan udstrækning, at FAIF'en blot fungerer som et tomt selskab. FAIF'en bør til enhver tid have tilstrækkelige ressourcer til at kunne føre effektivt tilsyn med de delegerede funktioner. FAIF'en skal selv varetage funktioner i relation til investeringsforvaltningen, have den nødvendige ekspertise og de nødvendige ressourcer til at kunne træffe beslutninger, som hører ind under den øverste ledelses ansvarsområde, og til at varetage funktioner i relation til den øverste ledelse, hvilket kunne indbefatte gennemførelsen af den generelle investeringspolitik og investeringsstrategier.
(92)
Vurderingen af en delegeringsstruktur er en vanskelig opgave, der må baseres på en række kriterier, hvis de kompetente myndigheder skal kunne nå frem til en holdning. Denne kombination er nødvendig, for at der kan tages højde for det brede spektrum af fondsstrukturer og investeringsstrategier i Unionen. ESMA kan udarbejde retningslinjer for at sikre en konsekvent vurdering af delegeringsstrukturer i hele Unionen.
(93)
Kommissionen skal overvåge, hvordan kriterierne anvendes, og hvilke konsekvenser de har for markederne. Kommissionen skal foretage en vurdering af situationen efter to år og om nødvendigt træffe passende foranstaltninger til yderligere at præcisere, under hvilke omstændigheder en FAIF må anses for at have delegeret sine funktioner i et sådant omfang, at den bliver et tomt selskab og ikke længere kan betragtes som forvalter af AIF'en.
(94)
Direktiv 2011/61/EU fastsætter en lang række krav vedrørende en AIF's depositar med henblik på at sikre en høj standard for investorbeskyttelse. De respektive konkrete rettigheder og forpligtelser for depositaren, FAIF'en og/eller AIF'en og tredjemand bør derfor fastlægges klart. Den skriftlige aftale bør omfatte alle de detaljer, der er nødvendige for en passende opbevaring af alle AIF'ens aktiver hos depositaren eller en tredjepart, som får overdraget opbevaringsfunktioner i henhold til direktiv 2011/61/EU, og for depositaren med henblik på at kunne opfylde sine tilsyns- og kontrolfunktioner. For at depositaren har mulighed for at vurdere og overvåge depotrisikoen, bør aftalen give tilstrækkelige oplysninger om de kategorier af aktiver, som AIF'en kan investere i, og omfatte de geografiske regioner, hvor AIF'en planlægger at investere. Aftalen bør også indeholde oplysninger om en eskaleringsprocedure. Depositaren bør således advare FAIF'en om enhver væsentlig risiko, som identificeres i et bestemt markeds afregningssystem. For så vidt angår ophævelse af aftalen, bør den afspejle den kendsgerning, at ophævelsen af aftalen er depositarens sidste udvej, hvis det ikke godtgøres, at aktiverne er tilstrækkeligt beskyttet. Den bør også forebygge moralsk hasard, hvor FAIF'en træffer investeringsbeslutningen uafhængigt af depotrisici, på baggrund af at depositaren ville være ansvarlig i de fleste tilfælde. Med henblik på at opretholde en høj standard for investorbeskyttelse bør kravet om oplysninger med hensyn til overvågning af tredjemand anvendes i relation til hele opbevaringskæden.
(95)
En depositar, der er etableret i et tredjeland, bør være underlagt offentlig tilsynsregulering og tilsyn udført af en tilsynsmyndighed, der er kompetent til at føre løbende tilsyn, foretage undersøgelser og pålægge sanktioner. Hvis dette tilsyn med depositaren involverer flere tilsynsmyndigheder, bør én tilsynsmyndighed fungere som kontaktpunkt i henhold til direktiv 2011/61/EU og alle delegerede retsakter og gennemførelsesforanstaltninger, der vedtages i henhold hertil.
(96)
Vurderingen af tredjelandets lovgivning i henhold til artikel 21, stk. 6, sidste afsnit, i direktiv 2011/61/EU bør foretages af Europa-Kommissionen ved at sammenligne tilladelseskriterierne og de aktuelle driftsvilkår, der gælder for depositaren i tredjelandet, med de tilsvarende krav i henhold til EU-lovgivningen for kreditinstitutter og/eller for investeringsfirmaer i forbindelse med adgang til depositarens forretninger og udøvelsen af depositarfunktioner med henblik på at fastslå, hvorvidt de lokale kriterier har den samme effekt som dem, der er oprettet i henhold til EU-lovgivningen. En depositar, der er underlagt tilsyn og har tilladelse i tredjelandet under en lokal kategori andet end et kreditinstitut eller et investeringsfirma, kan vurderes af Europa-Kommissionen med det formål at undersøge, hvorvidt de relevante bestemmelser i tredjelandets lovgivning har den samme effekt som dem, der er oprettet i henhold til EU-lovgivningen for kreditinstitutter og/eller for investeringsfirmaer.
(97)
For at depositaren har et klart overblik over alle AIF'ens ind- og udgående cash flows i alle tilfælde, bør FAIF'en sikre, at depositaren uden unødig forsinkelse modtager nøjagtige oplysninger om alle cash flows, herunder fra enhver tredjepart, hvor der oprettes en AIF-kontantkonto.
(98)
For at AIF'ens cash flows kan overvåges korrekt, består depositarens forpligtelse i at sikre, at der er effektivt gennemførte procedurer til rådighed, for i passende grad at kunne overvåge AIF'ens cash flows, og at der foretages en periodisk gennemgang af disse procedurer. Depositaren bør navnlig undersøge afstemningsproceduren for at sikre, at proceduren er egnet til AIF'en og udføres med passende intervaller under hensyntagen til AIF'ens art, omfang og kompleksitet. Denne procedure bør eksempelvis sammenligne hver enkelt cash flow, der figurerer på kontoudtogene, med de cash flows, der registreres på AIF'ens konti. Hvis der foretages afstemning dagligt, som det er tilfældet for de fleste åbne AIF'er, bør depositaren også gennemføre sin afstemning dagligt. Depositaren bør navnlig overvåge de forskelle, der fremhæves i forbindelse med afstemningsprocedurerne, og de korrigerende foranstaltninger, der træffes for uden unødig forsinkelse at underrette FAIF'en om enhver uregelmæssighed, der ikke er afhjulpet, og at gennemføre en fuld gennemgang af afstemningsprocedurerne. En sådan gennemgang bør foretages mindst én gang årligt. Depositaren bør også rettidigt identificere væsentlige cash flows og især dem, som kan være uforenelige med AIF'ens drift, f.eks. ændringer i positioner i AIF'ens aktiver eller tegninger og indløsninger, og han bør med jævne mellemrum modtage kontoudtog og kontrollere sammenhængen i sine egne registreringer af likvide positioner med FAIF'ens. Depositaren skal sørge for, at registrene er ajourførte i overensstemmelse med artikel 21, stk. 8, litra b), i direktiv 2011/61/EU.
(99)
Depositaren skal sikre, at alle betalinger, som foretages af eller på vegne af investorer i forbindelse med tegning af kapitalandele eller andele i en AIF, er modtaget og bogført på en eller flere kontantkonti i henhold til direktiv 2011/61/EU. FAIF'en bør derfor sørge for, at depositaren får de relevante oplysninger, der er nødvendige for at kunne overvåge modtagelsen af investorernes betalinger korrekt. FAIF'en skal sikre, at depositaren modtager disse oplysninger uden unødig forsinkelse, når tredjeparten modtager en ordre om at indløse eller udstede kapitalandele eller andele i en AIF. Oplysningerne bør derfor overføres ved afslutningen af hver bankdag fra den enhed, der er ansvarlig for tegning og indløsning af kapitalandele eller andele i en AIF, til depositaren med henblik på at undgå forkert anvendelse af investorernes betalinger.
(100)
Afhængigt af den type aktiver, der skal opbevares, skal aktiver enten opbevares, som det er tilfældet med finansielle instrumenter, der kan registreres på en konto for finansielle instrumenter, eller som fysisk kan leveres til depositaren i overensstemmelse med direktiv 2011/61/EU, eller være underlagt kontrol af ejendomsret og registrering. Depositaren bør opbevare alle finansielle instrumenter for AIF'en eller for den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, der kan registreres eller opbevares på en konto direkte eller indirekte i depositarens navn eller i en tredjeparts navn, som får overdraget opbevaringsfunktioner, navnlig på værdipapircentralniveau. Ud over disse situationer skal de finansielle instrumenter opbevares i et depot, der udelukkende er registreret hos udstederen eller dennes agent i depositarens navn eller i den tredjeparts navn, som har fået overdraget opbevaringsfunktioner. Disse finansielle instrumenter, som i henhold til den nationale lovgivning udelukkende er registreret i AIF'ens navn hos udstederen eller dennes agent, f.eks. private equity-fondes eller venturekapitalfondes investeringer i unoterede selskaber, bør ikke opbevares i depot. Alle finansielle instrumenter, der kan leveres fysisk til depositaren, bør opbevares i depot. Under forudsætning af at betingelserne for opbevaringen af de finansielle instrumenter er opfyldt, skal finansielle instrumenter, der stilles som sikkerhed til en tredjepart eller tilvejebringes af en tredjepart til fordel for AIF'en, også opbevares af depositaren selv eller af en tredjepart, som har fået overdraget opbevaringsfunktioner, så længe de er ejet af AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en. Desuden gælder, at finansielle instrumenter, der ejes af AIF'en eller af FAIF'en på vegne af AIF'en, for hvilken AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en har givet sit samtykke til depositarens genanvendelse heraf, skal opbevares, så længe retten til genanvendelse ikke er blevet udøvet.
(101)
I forbindelse med finansielle instrumenter, der opbevares, bør der til enhver tid udvises fornøden omhu og beskyttelse. Med henblik på at vurdere opbevaringsrisikoen korrekt ved udvisningen af fornøden omhu bør depositaren især vide, hvilke tredjeparter der indgår i opbevaringskæden, sikre, at forpligtelsen til at udvise fornøden omhu og forpligtelsen til adskillelse er bevaret gennem hele opbevaringskæden, sikre, at denne har en passende adgangsret til regnskaber og registre hos tredjeparter, som har fået overdraget opbevaringsfunktioner, sikre overholdelsen af disse krav, dokumentere alle disse opgaver og gøre disse dokumenter tilgængelige for samt rapportere til FAIF'en.
(102)
Med henblik på at forhindre omgåelse af kravene i direktiv 2011/61/EU bør depositaren anvende opbevaringsopgaverne i forhold til de underliggende aktiver i finansielle strukturer og/eller retlige strukturer, der direkte eller indirekte kontrolleres af AIF'en eller af den FAIF, der handler på vegne af AIF'en. Look-through-bestemmelsen bør ikke finde anvendelse på midler i fonde eller master-feeder-strukturer, under forudsætning af at de har en depositar, der opbevarer fondens aktiver hensigtsmæssigt.
(103)
Depositaren bør til enhver tid have et komplet overblik over alle aktiver, som ikke er finansielle instrumenter, der skal opbevares. Disse aktiver vil være underlagt forpligtelsen vedrørende kontrol af ejerskabet og registrering i henhold til direktiv 2011/61/EU. Eksempler på sådanne aktiver er fysiske aktiver, der ikke anses for finansielle instrumenter i henhold til direktiv 2011/61/EU eller ikke kunne leveres til depositaren, samt finansielle kontrakter såsom derivater, kontante deposita eller investeringer i unoterede selskaber og andele i interessentskaber.
(104)
For at opnå en tilstrækkelig grad af sikkerhed for, at AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, rent faktisk er ejeren af aktiverne, bør depositaren sørge for at få alle de oplysninger, som han anser for nødvendige til at godtgøre, at AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, har ejendomsretten til aktiverne. Disse oplysninger kan være en kopi af et officielt dokument, som godtgør, at AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, er ejeren af aktivet, eller enhver formel og pålidelig dokumentation, som depositaren finder relevant. Om nødvendigt bør depositaren anmode om yderligere dokumentation fra AIF'en eller FAIF'en og/eller fra en tredjepart.
(105)
Depositaren bør registrere alle aktiver, for hvilke det er godtgjort, at AIF'en har ejendomsretten. Denne kan indføre en procedure for modtagelse af oplysninger fra tredjeparter, hvor procedurer, der sikrer, at aktiverne ikke kan overføres, uden at depositaren eller den tredjepart, som har fået overdraget opbevaringsfunktioner, er blevet informeret om sådanne transaktioner, kan være mulige i tilfælde af AIF'er med uregelmæssige transaktioner og/eller transaktioner, der er underlagt en ordning om forudgående afregning. Kravet om at have adgang til dokumentation for hver transaktion fra en tredjepart kan være hensigtsmæssigt for AIF'er med mere hyppig porteføljehandel, f.eks. investeringer i børsnoterede derivater.
(106)
Med henblik på at sikre, at depositaren kan udføre sine opgaver, er det nødvendigt at præcisere de opgaver, der foreskrives i artikel 21, stk. 9, i direktiv 2011/61/EU, og især kontrollerne i »andet lag«, der skal foretages af depositaren. Sådanne opgaver bør ikke forhindre depositaren i at foretage forhåndskontroller, hvor denne anser det for relevant og efter aftale med FAIF'en. Med henblik på at sikre, at depositaren kan udføre sine opgaver, kan denne fastlægge sin egen eskaleringsprocedure for at tackle situationer, hvor der er konstateret uregelmæssigheder. Denne procedure skal sikre, at de kompetente myndigheder underrettes om eventuelle væsentlige overtrædelser. Depositarens tilsynsansvar i forhold til tredjeparter som fastsat i denne forordning berører ikke de ansvarsområder, der påhviler FAIF'en i henhold til direktiv 2011/61/EU.
(107)
Depositaren bør kontrollere sammenhængen mellem antallet af udstedte andele eller kapitalandele og det modtagne tegningsprovenu. For at sikre, at betalinger fra investorer i forbindelse med tegning er modtaget, bør depositaren også sikre, at der foretages en anden afstemning mellem tegningsordrerne og tegningsprovenuet. Der bør udføres den samme afstemning for så vidt angår indløsningsordrer. Depositaren bør også kontrollere, at antallet af andele eller kapitalandele på AIF'ens konti svarer til antallet af cirkulerende andele eller kapitalandele i AIF'ens register. Depositaren bør tilpasse sine procedurer i overensstemmelse hermed under hensyntagen til hyppigheden af tegninger og indløsninger.
(108)
Depositaren bør træffe alle fornødne foranstaltninger for at sikre, at de relevante værdiansættelsesmetoder og -procedurer i relation til AIF'ens aktiver gennemføres effektivt ved hjælp af stikprøvekontroller eller ved at sammenligne sammenhængen mellem ændringen i beregningen af nettoaktivværdien over tid med en given referenceværdi. Ved fastlæggelsen af sine procedurer bør depositaren have en klar forståelse for de værdiansættelsesmetoder, som FAIF'en eller den eksterne valuar anvender, for at kunne værdiansætte AIF'ens aktiver. Hyppigheden af disse kontroller bør svare til hyppigheden af AIF'ens aktivværdiansættelse.
(109)
Som følge af sin tilsynsforpligtelse i henhold til direktiv 2011/61/EU bør depositaren indføre en procedure for på ex post-grundlag at kontrollere AIF'ens overholdelse af gældende love og administrative bestemmelser og dens bestemmelser og vedtægter. Dette omfatter områder såsom kontrol af, hvorvidt AIF'ens investeringer er i overensstemmelse med dens investeringsstrategier som beskrevet i AIF'ens bestemmelser og udbudsdokumenter, og sikre, at AIF'en ikke overtræder sine investeringsbegrænsninger, hvis det er relevant. Depositaren bør overvåge AIF'ens transaktioner og undersøge eventuelle usædvanlige transaktioner. Hvis der sker overskridelse af de grænser eller begrænsninger, der er fastsat i de gældende nationale love og bestemmelser eller i AIF'ens regler og vedtægter, bør depositaren eksempelvis få anvisninger fra FAIF'en om at tilbageføre den pågældende transaktion. Denne forordning forhindrer ikke depositaren i at anvende en ex ante-tilgang, hvor denne anser det for relevant og efter aftale med FAIF'en.
(110)
Depositaren bør sikre, at indtægterne beregnes nøjagtigt i henhold til direktiv 2011/61/EU. Med henblik herpå skal depositaren sikre, at indtægtsfordelingen er passende og, hvis den konstaterer en fejl, at FAIF'en træffer hensigtsmæssige afhjælpende foranstaltninger. Når depositaren har sørget for dette, bør denne kontrollere fuldstændigheden og nøjagtigheden af indtægtsfordelingen og navnlig af udbyttebetalingerne.
(111)
Ved delegering af opbevaringsfunktioner, der har relation til andre aktiver i henhold til direktiv 2011/61/EU, vil delegeringen i de fleste tilfælde sandsynligvis vedrøre administrative funktioner. Hvis depositaren delegerer registreringsfunktioner, vil denne skulle gennemføre og anvende en hensigtsmæssig og dokumenteret procedure for at sikre, at delegeringen til enhver tid overholder kravene i artikel 21, stk. 11, litra d), i direktiv 2011/61/EU. For at sikre et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau for aktiverne er det nødvendigt at fastsætte en række principper, der bør anvendes i forbindelse med delegering af opbevaringsfunktioner. Ved delegering af opbevaringsopgaver er det vigtigt at fastsætte nogle hovedprincipper, som skal anvendes effektivt gennem hele delegeringsprocessen. Disse principper bør ikke betragtes som udtømmende, hverken med hensyn til fastlæggelsen af alle detaljer om depositarens udvisning af fornøden dygtighed, omhu og hurtighed, eller med hensyn til fastlæggelsen af de foranstaltninger, som en depositar bør træffe i forbindelse med selve disse principper. Forpligtelsen til løbende at overvåge den tredjepart, som har fået overdraget opbevaringsfunktioner, bør bestå i at kontrollere, at denne tredjepart udfører alle delegerede funktioner korrekt og overholder delegeringsaftalen. Tredjeparten bør handle ærligt og i god tro med henblik på at varetage AIF'ens og dens investorers interesser i overensstemmelse med lov- og tilsynskrav og udvise den omhu og dygtighed, som normalt forventes af en yderst påpasselig erhvervsdrivende i den pågældende finansielle branche under sammenlignelige omstændigheder. Depositaren bør bl.a. gennemgå elementer vurderet i løbet af udvælgelses- og udpegningsprocessen og sætte disse elementer i perspektiv ved at sammenligne dem med markedsudviklingen. Formen af den regelmæssige gennemgang bør afspejle omstændighederne, således at depositaren er i stand til på passende måde at vurdere de risici, der er forbundet med at delegere opbevaringen af aktiver til tredjemand. Hyppigheden af gennemgangen bør tilpasses, således at den altid er i overensstemmelse med markedsvilkårene og dertil knyttede risici. Med henblik på at sikre, at depositaren kan reagere effektivt på tredjepartens eventuelle konkurs, bør denne udarbejde nødplaner, herunder udfærdigelse af alternative strategier og den mulige udvælgelse af alternative leverandører, hvis det er relevant. Mens sådanne foranstaltninger kan mindske depositarens risiko i forbindelse med opbevaringen, ændrer de ikke ved forpligtelsen til at erstatte de finansielle instrumenter eller betale det tilsvarende beløb, hvis de skulle gå tabt, hvilket afhænger af, hvorvidt kravene i artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU er opfyldt eller ej.
(112)
Ved delegering af opbevaringsfunktioner bør depositaren sikre, at kravene i artikel 21, stk. 11, litra d), nr. iii), i direktiv 2011/61/EU er opfyldt, og at AIF'ens kunders aktiver holdes korrekt adskilt fra depositarens aktiver. Denne forpligtelse bør navnlig sikre, at AIF'ens aktiver ikke går tabt på grund af konkurs hos den tredjepart, som fik overdraget opbevaringsfunktioner. Med henblik på at minimere risikoen i lande, hvor virkningerne af adskillelse ikke anerkendes i konkursloven, bør depositaren træffe yderligere foranstaltninger. Depositaren kan videreformidle oplysninger til AIF'en og den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, således at der i rimeligt omfang tages hensyn til disse aspekter af opbevaringsrisikoen ved investeringsbeslutningen, eller der så vidt muligt træffes sådanne foranstaltninger i de lokale jurisdiktioner for at gøre aktiverne så konkurssikre som muligt i henhold til den lokale lovgivning. Desuden kan depositaren forbyde en forbigående manko i kundeaktiver, gøre brug af buffere eller indføre ordninger, der forbyder anvendelsen af en debetbalance for en kunde til at udligne en kreditbalance for en anden. Mens sådanne foranstaltninger kan mindske depositarens risiko i forbindelse med delegering af opbevaringsfunktioner, ændrer de ikke ved forpligtelsen til at erstatte de finansielle instrumenter eller betale det tilsvarende beløb, hvis de skulle gå tabt, hvilket afhænger af, om kravene i direktiv 2011/61/EU er opfyldt eller ej.
(113)
Depositarens ansvar i henhold til artikel 21, stk. 12, andet afsnit, i direktiv 2011/61/EU udløses i tilfælde af tab af et finansielt instrument, der opbevares af depositaren selv eller af en tredjepart, som har fået overdraget opbevaringen, forudsat at depositaren ikke kan bevise, at tabet skyldes en ekstern hændelse, som depositaren ikke med rimelighed kan forventes at have kontrol over, og hvis konsekvenser ville have været uundgåelige, også selv om depositaren havde truffet alle rimelige forholdsregler. Der bør skelnes mellem dette tab og et investeringstab for investorer, som skyldes et fald i værdien af aktiverne på grund af en investeringsbeslutning.
(114)
For at få dette fastslået, er det vigtigt, at tabet er definitivt, og at der ikke er nogen udsigt til at kunne tilvejebringe det finansielle aktiv. Situationer, hvor et finansielt instrument kun er midlertidigt utilgængeligt eller indefrosset, bør således ikke tælle som tab i henhold til artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU. I modsætning hertil kan der identificeres tre typer af situationer, hvor tabet bør anses for definitivt: hvis det finansielle instrument ikke længere findes eller aldrig har eksisteret, hvis det finansielle instrument eksisterer, men AIF'en endeligt har mistet ejendomsretten over det, og hvis AIF'en har ejendomsretten, men ikke længere kan overdrage ejendomsretten over eller skabe begrænsede ejendomsrettigheder vedrørende det finansielle instrument på et permanent grundlag.
(115)
Et finansielt instrument anses for ikke længere at eksistere, hvis det f.eks. er forsvundet som følge af en regnskabsfejl, der ikke kan korrigeres, eller hvis det aldrig har eksisteret, eller hvis AIF'ers ejerskab blev registreret på basis af forfalskede dokumenter. Situationer, hvor tabet af finansielle instrumenter forårsages af svigagtig adfærd, bør betragtes som tab.
(116)
Der kan ikke fastslås et tab, hvis det finansielle instrument er blevet udskiftet med eller konverteret til et andet finansielt instrument, f.eks. i situationer, hvor kapitalandele er annulleret og erstattet med udstedelsen af nye kapitalandele i forbindelse med en omstrukturering af selskabet. En AIF bør ikke anses for at være permanent frataget sin ejendomsret over det finansielle instrument, hvis AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, har overdraget ejendomsretten lovligt til en tredjepart. Hvis der sondres mellem det juridiske ejerskab og det egentlige ejerskab af aktiverne, bør definitionen af tab henvise til tab af den egentlige ejendomsret.
(117)
Kun i tilfælde af en ekstern hændelse, som depositaren ikke med rimelighed kan forventes at have kontrol over, og hvis konsekvenser ville have været uundgåelige, også selv om depositaren har truffet alle rimelige forholdsregler, kan depositaren undgå at blive holdt ansvarlig i henhold til artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU. Den kumulative opfyldelse af disse betingelser bør godtgøres af depositaren for at blive frigjort for ansvar.
(118)
Det bør først bestemmes, hvorvidt det var en ekstern hændelse, der medførte tabet. Depositarens ansvar bør ikke blive påvirket af delegering, og derfor bør en hændelse anses for ekstern, hvis den ikke forekommer som et resultat af en handling eller undladelse fra depositaren eller den tredjepart, som har fået overdraget opbevaringen af finansielle instrumenter. Der bør således foretages en vurdering af, om hændelsen ligger uden for rimelig kontrol, ved at undersøge, om en depositar under iagttagelse af forsigtighedsprincippet med rimelighed kunne have truffet forholdsregler og dermed have undgået hændelsen. I forbindelse hermed kan både naturlige hændelser og offentlige myndigheders handlinger anses for at være eksterne hændelser, der ligger uden for rimelig kontrol. I tilfælde af konkurs for en tredjepart, som har fået overdraget opbevaring, anses lovgivningen i det land, hvor instrumenterne opbevares, og som ikke anerkender virkningen af en hensigtsmæssig gennemført adskillelse, for at være en ekstern hændelse, der ligger uden for rimelig kontrol. Til forskel herfra kan et tab forårsaget af manglende anvendelse af adskillelseskravene i artikel 21, stk. 11, litra d), nr. iii), i direktiv 2011/61/EU eller tabet af aktivet som følge af en afbrydelse i tredjepartens aktiviteter i forbindelse med dennes konkurs ikke anses for at være eksterne hændelser, der ligger uden for rimelig kontrol.
(119)
Endelig bør depositaren bevise, at tabet var uundgåeligt, også selv om depositaren havde truffet alle rimelige forholdsregler. I den sammenhæng bør depositaren informere FAIF'en og træffe relevante foranstaltninger afhængigt af omstændighederne. I en situation, hvor depositaren eksempelvis mener, at den eneste hensigtsmæssige foranstaltning er at afhænde de finansielle instrumenter, bør depositaren på behørig vis informere FAIF'en herom, som derefter giver depositaren skriftlig besked om, hvorvidt denne skal beholde de finansielle instrumenter eller afhænde dem. Enhver besked til depositaren om at beholde aktiverne bør rapporteres til AIF'ens investorer. FAIF'en eller AIF'en bør tage behørigt hensyn til depositarens anbefalinger. Hvis depositaren stadig er bekymret over, at standarden for investorbeskyttelse ikke er tilstrækkelig til trods for gentagne advarsler, bør den afhængigt af omstændighederne overveje eventuelle foranstaltninger, f.eks. annullering af kontrakten, under forudsætning af at AIF'en får tid til at finde en anden depositar i overensstemmelse med den nationale lovgivning.
(120)
For at sikre den samme standard for investorbeskyttelse bør der gælde de samme betragtninger for den person, som en depositar kontraktmæssigt har overdraget sit ansvar til. Med henblik på at blive frigjort for ansvar i henhold til artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU skal denne person bevise, at han kumulativt opfylder de samme betingelser.
(121)
En depositar har under visse omstændigheder mulighed for at blive frigjort for ansvaret for tab af finansielle instrumenter, der opbevares i depot af en tredjepart, som har fået overdraget opbevaringen. Hvis en sådan ansvarsfrigørelse skal være tilladt, skal der være en objektiv grund til at aftale frigørelsen, som accepteres af både depositaren og AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en. Der bør angives en objektiv grund for hver ansvarsfrigørelse under hensyntagen til de konkrete omstændigheder, hvorunder opbevaringen blev delegeret.
(122)
Ved vurderingen af den objektive grund bør den rette balance findes for at sikre, at den kontraktmæssige frigørelse effektivt kan påberåbes, hvis det er nødvendigt, og at der indføres passende sikkerhedsregler for at undgå en eventuel forkert anvendelse af den kontraktmæssige ansvarsfrigørelse fra depositarens side. Den kontraktmæssige ansvarsfrigørelse bør under ingen omstændigheder anvendes til at omgå kravene vedrørende depositarens ansvarsfrigørelse i henhold til direktiv 2011/61/EU. Depositaren bør godtgøre, at han var nødsaget til at delegere opbevaringen til en tredjepart på grund af de særlige omstændigheder. Indgåelse af en aftale om ansvarsfrigørelse bør altid være i AIF'ens eller dens investorers interesse, og AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, bør udtrykkeligt fastslå, at de handler i denne interesse. Eksempler på scenarier bør angive de situationer, hvor en depositar kan anses for ikke at have andre muligheder end at delegere opbevaringen til en tredjepart.
(123)
Det er vigtigt for de kompetente myndigheder at få relevante og tilstrækkelige oplysninger med henblik på at føre tilsyn med FAIF'ens aktiviteter og de risici, der er forbundet hermed, på passende og konsekvent vis. Da FAIF'ens aktiviteter også kan have virkninger på tværs af grænserne og på de finansielle markeder, bør de kompetente myndigheder nøje overvåge FAIF'er og AIF'er for at kunne træffe relevante foranstaltninger for at forhindre opbygning af systemiske risici. Den øgede gennemsigtighed og logiske sammenhæng gennem bestemmelser om rapportering og offentliggørelse af relevante oplysninger som angivet i gennemførelsesbestemmelserne bør gøre det muligt for de kompetente myndigheder at opdage og reagere på risici på de finansielle markeder.
(124)
Det er essentielt for investorer at få de mindsteoplysninger, som er nødvendige med hensyn til FAIF'er og AIF'er og deres struktur for at kunne tage den rigtige investeringsbeslutning, der er skræddersyet til deres behov og risikoparathed. Disse oplysninger bør være tydelige, pålidelige, letforståelige og fremlægges klart, mens anvendeligheden af oplysningerne forbedres, når de er sammenlignelige fra FAIF til FAIF og AIF til AIF og fra en periode til den næste. En FAIF bør ikke udøve aktiviteter, der kan være skadelige for den objektive forståelse og praktiske brug af oplysningerne til investorer, forud for videregivelsen heraf, f.eks. »window dressing«.
(125)
Det er nødvendigt at fastlægge en ramme, der giver minimumsstandarder for så vidt angår rapporteringskrav, herunder nøgleelementer og en ikke-udtømmende liste over poster. Væsentlige ændringer som omhandlet i artikel 22, stk. 2, litra d), i direktiv 2011/61/EU bør oplyses i årsrapporten i forbindelse med årsregnskabet. Ud over den ikke-udtømmende liste over underliggende poster kan yderligere poster, overskrifter og subtotaler medtages, hvis præsentationen af disse poster er relevant for forståelsen af AIF'ens samlede finansielle stilling eller resultater. Poster af en anden art eller med en anden funktion vil kunne samles, under forudsætning af at de hver for sig er uvæsentlige. Disse poster vil kunne samles under kategorien »andre« såsom »andre aktiver« eller »andre passiver«. Hvis poster overhovedet ikke finder anvendelse for en bestemt AIF, skal de ikke præsenteres. Uanset hvilke regnskabsstandarder der er fulgt i overensstemmelse med direktiv 2011/61/EU, bør alle aktiver værdiansættes mindst én gang årligt. Balancen eller formueopgørelsen i henhold til direktiv 2011/61/EU bør bl.a. omfatte kassebeholdning og likvide midler. Likvide midler bør således betragtes som særdeles likvide investeringer med det formål at beregne en AIF's eksponering.
(126)
For så vidt angår indholdet og formatet af rapporten om aktiviteter for regnskabsåret, som skal indgå i årsrapporten i henhold til direktiv 2011/61/EU, bør rapporten inkludere en retvisende og afbalanceret gennemgang af AIF'ens aktiviteter med en beskrivelse af de grundlæggende risici og investeringer eller økonomiske usikkerheder, som den står over for. Disse oplysninger bør ikke resultere i videregivelsen af fortrolig viden om AIF'en, som ville være skadelig for AIF'en og dens investorer. Hvis videregivelse af fortrolige oplysninger ville have en sådan virkning, vil de kunne samles til et niveau, som ville forhindre den skadelige virkning og ikke behøvede at inkorporere eksempelvis resultaterne eller statistikkerne i forbindelse med et individuelt porteføljeselskab eller en individuel investering, som kunne medføre videregivelsen af AIF'ens fortrolige oplysninger. Disse oplysninger bør indgå i ledelsesrapporten, hvis den normalt præsenteres sammen med årsregnskabet.
(127)
Med hensyn til indholdet i formatet for oplysning om aflønningspolitikken, hvor oplysninger præsenteres på FAIF-niveau, bør der tilvejebringes yderligere oplysninger ved offentliggørelse af en allokering eller opdeling af den samlede løn, da den vedrører den relevante AIF. Det vil kunne opnås gennem offentliggørelse af de samlede aflønningsdata for FAIF'en opdelt i faste og variable elementer, en erklæring om, at disse data vedrører hele FAIF'en og ikke AIF'en, antallet af AIF'er og UCITS-fonde, som FAIF'en forvalter, og de samlede forvaltede aktiver for disse AIF'er og UCITS-fonde med en oversigt over aflønningspolitikker og en henvisning til, at FAIF'ens fuldstændige aflønningspolitik kan stilles til rådighed for investorerne efter anmodning herom. Yderligere oplysninger kan gives ved offentliggørelse af det samlede variable vederlag, som finansieres af AIF'en gennem betaling af resultatbetingede honorarer og/eller påløbne renter. Ud over aflønningsoplysninger kan det være hensigtsmæssigt for FAIF'er at give oplysninger vedrørende de finansielle og ikke-finansielle kriterier for aflønningspolitikker og -praksisser for relevante medarbejderkategorier for at gøre det muligt for investorer at vurdere de skabte incitamenter.
(128)
Hvis AIF'en udsteder andele, bør der beregnes overdragelse af aktiver til »side pockets« på overdragelsestidspunktet på basis af antallet af andele, der tildeles ved overdragelse af aktiver, multipliceret med prisen pr. andel. Værdiansættelsesgrundlaget bør under alle omstændigheder klart oplyses, og det bør omfatte gennemførelsesdatoen for værdiansættelsen.
(129)
Med henblik på at styre likviditeten bør FAIF'er kunne indgå låneaftaler på vegne af de AIF'er, som de forvalter. Disse aftaler kan være kortvarige eller mere permanente. I sidstnævnte tilfælde er det mere sandsynligt, at en sådan aftale ville være en særaftale med det formål at forvalte illikvide aktiver.
(130)
I overensstemmelse med princippet om differentiering og anerkendelse af de mange forskellige typer af AIF'er bør det krav om oplysninger til investorer, der stilles til en FAIF, variere i henhold til AIF-typen og afhænge af andre faktorer såsom investeringsstrategi og porteføljesammensætning.
(131)
I henhold til direktiv 2011/61/EU skal FAIF'er give bestemte oplysninger regelmæssigt til den kompetente myndighed i deres medlemsstat for hver EU-AIF, de forvalter, og for hver af de AIF'er, som de markedsfører i Unionen. Det er derfor vigtigt yderligere at specificere disse oplysninger og rapporteringshyppigheden, som afhænger af værdien af de forvaltede aktiver i AIF-porteføljer, som forvaltes af en given FAIF. Der bør stilles rapporteringsformularer til rådighed for og udfyldes af FAIF'en for de AIF'er, som den forvalter. Hvis en enhed er i besiddelse af en tilladelse til som FAIF at markedsføre AIF'er, der forvaltes af andre FAIF'er, handler den ikke som forvalter af disse AIF'er, men som mellemmand som ethvert andet firma, der er omfattet af direktiv 2004/39/EF. Denne behøver således ikke foretage rapportering i forbindelse med disse AIF'er, da dette ville betyde dobbelt- eller multirapportering. Rapporteringskravet bør ikke desto mindre gælde for ikke-EU-FAIF'er, der forvalter AIF'er, som markedsføres i Unionen.
(132)
Den tærskel, der er fastsat i denne forordning, udløser kun rapporteringskrav i henhold til artikel 24, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU. En AIF med en gearingsgrad, der er beregnet i overensstemmelse med forpligtelsesmetoden, på mindre end tre gange dens nettoaktivværdi anses ikke for at anvende gearing på et væsentligt grundlag. De kompetente myndigheder kan imidlertid anmode om yderligere oplysninger, hvis det er relevant for den effektive overvågning af systemiske risici. Fastsættelsen af en rapporteringstærskel sikrer også, at oplysninger vedrørende opbygningen af systemiske risici indsamles i hele EU på en konsekvent måde, og at FAIF'er opnår en vis sikkerhed.
(133)
En kompetent myndigheds tilsynsbeføjelser i henhold til artikel 25, stk. 3, i direktiv 2011/61/EU udøves i forbindelse med det nye tilsynssystem som en del af de kompetente myndigheders og de europæiske tilsynsmyndigheders løbende proces med at føre tilsyn med og foretage systemiske risikovurderinger af FAIF'er under henvisning til stabiliteten og integriteten i det finansielle system. De kompetente myndigheder bør gøre passende brug af de oplysninger, som de modtager, og indføre grænser for den gearing, som anvendes af en FAIF, eller andre begrænsninger for forvaltningen af AIF'en for så vidt angår de forvaltede AIF'er, hvor de anser dette for nødvendigt med henblik på at sikre stabiliteten og integriteten i det finansielle system. Vurderingen af systemiske risici vil sandsynligvis variere afhængigt af det økonomiske klima, i hvilken forbindelse enhver FAIF for så vidt angår de AIF'er, som den forvalter, har potentialet til at være systemisk relevant. Det er således et grundlæggende krav, at de kompetente myndigheder får alle de oplysninger, der er nødvendige for at kunne vurdere disse situationer ordentligt og med henblik på at forebygge opbygningen af systemiske risici. De kompetente myndigheder bør derefter vurdere oplysningerne grundigt og træffe relevante foranstaltninger.
(134)
For at tillade EU-FAIF'er at forvalte og markedsføre ikke-EU-AIF'er og ikke-EU-FAIF'er at forvalte og markedsføre AIF'er i Unionen kræver direktiv 2011/61/EU indgåelse af relevante samarbejdsaftaler med de relevante tilsynsmyndigheder i tredjelandet, hvor ikke-EU-AIF'en og/eller ikke-EU-FAIF'en er etableret. Sådanne samarbejdsaftaler bør som minimum sikre en effektiv udveksling af oplysninger, der gør det muligt for de kompetente EU-myndigheder at udføre deres opgaver i overensstemmelse med direktiv 2011/61/EU.
(135)
Samarbejdsaftaler bør gøre det muligt for de kompetente myndigheder at udføre deres tilsyns- og kontrolopgaver i forbindelse med tredjelandsenheder. Samarbejdsaftaler bør derfor fastlægge en klar, konkret ramme for adgang til oplysninger, udførelse af inspektioner på stedet og for den hjælp, som tredjelandsmyndighederne skal yde. Samarbejdsaftalerne bør sikre, at de modtagne oplysninger kan deles med andre relevante kompetente myndigheder samt med ESMA og ESRB.
(136)
For at give de kompetente myndigheder, FAIF'er og depositarer mulighed for at tilpasse sig de nye krav i forordningen, således at de kan anvendes på en effektiv og hensigtsmæssig måde, bør startdatoen for anvendelsen af forordningen justeres i forhold til gennemførelsesdatoen for direktiv 2011/61/EU -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
DEFINITIONER
Artikel 1
Definitioner
Ud over definitionerne i artikel 2 i direktiv 2011/61/EU finder følgende definitioner anvendelse i denne forordning:
1) »kapitalforpligtelse«: en investors kontraktmæssige forpligtelse til at stille et aftalt investeringsbeløb til rådighed for den alternative investeringsfond (AIF'en) efter anmodning fra FAIF'en
2) »relevant person«: for så vidt angår en FAIF:
3) »den øverste ledelse«: den eller de personer, der faktisk leder FAIF'ens forretninger, jf. artikel 8, stk. 1, litra c), i direktiv 2011/61/EU og/eller direktionsmedlem eller medlemmer af ledelsesorganet
4) »ledelsesorgan«: det organ, der har de øverste beslutningsbeføjelser i en FAIF, og som omfatter tilsyns- og ledelsesfunktionerne, eller kun ledelsesfunktionen, hvis de to funktioner er adskilt
5) »særlig aftale«: en aftale, der opstår som en direkte konsekvens af en AIF's aktivers illikvide karakter, der har indvirkning på investorernes særlige indløsningsrettigheder i en type af andele eller kapitalandele i en AIF, og som er skræddersyet til eller en særordning fra investorernes almindelige indløsningsrettigheder.
KAPITEL II
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
AFDELING 1
Beregning af forvaltede aktiver
(artikel 3, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 2
Beregning af den samlede værdi af forvaltede aktiver
1. For at være omfattet af undtagelsen i artikel 3, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU skal en FAIF:
a)
identificere alle de AIF'er, som den udpeges som ekstern FAIF for, eller den AIF, for hvilken den er FAIF, hvis AIF'ens retlige form tillader intern forvaltning i overensstemmelse med artikel 5 i direktiv 2011/61/EU
b)
identificere porteføljen af aktiver for hver forvaltet AIF og bestemme i overensstemmelse med de fastlagte værdiansættelsesregler i det lands lovgivning, hvor AIF'en er etableret, og/eller i AIF'ens regler eller vedtægter den tilsvarende værdi af de forvaltede aktiver, herunder alle aktiver, der er erhvervet gennem brug af gearing
c)
aggregere de bestemte værdier for forvaltede aktiver for alle forvaltede AIF'er og sammenligne den samlede værdi af de forvaltede aktiver med den relevante tærskel i henhold til artikel 3, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU.
2. Med henblik på stk. 1 skal institutter for kollektiv investering i værdipapirer (UCITS), for hvilke FAIF'en handler som det udpegede administrationsselskab i henhold til direktiv 2009/65/EF, ikke medtages i beregningen.
Med henblik på stk. 1 skal AIF'er, der forvaltes af den FAIF, som FAIF'en har delegeret funktioner til i overensstemmelse med artikel 20 i direktiv 2011/61/EU, medtages i beregningen. AIF-porteføljer, som FAIF'en forvalter ved delegering, skal imidlertid ikke medtages i beregningen.
3. Med det formål at beregne den samlede værdi af de forvaltede aktiver skal hver enkelt position i afledte instrumenter, herunder ethvert derivat indeholdt i værdipapirer, omregnes til den tilsvarende position i de underliggende aktiver for dette derivat ved hjælp af de omregningsmetoder, der er fastsat i artikel 10. Den absolutte værdi af denne tilsvarende position skal derefter bruges til beregningen af den samlede værdi af de forvaltede aktiver.
4. Hvis en AIF investerer i andre AIF'er, der forvaltes af den samme eksternt udpegede FAIF, kan investeringen udelades ved beregningen af FAIF'ens forvaltede aktiver.
5. Hvis en afdeling i en internt eller eksternt forvaltet AIF investerer i en anden afdeling af denne AIF, kan denne investering udelades ved beregningen af FAIF'ens forvaltede aktiver.
6. Den samlede værdi af de forvaltede aktiver skal beregnes i overensstemmelse med stk. 1-4 mindst én gang om året og ved hjælp af de senest tilgængelige aktivværdier. Den senest tilgængelige aktivværdi for hver AIF skal fastsættes i de tolv måneder, der ligger forud for datoen for beregningen af tærsklen i overensstemmelse med første punktum i dette stykke. FAIF'en skal fastsætte en tærskelberegningsdato og anvende den på en konsekvent måde. Enhver efterfølgende ændring i den valgte dato skal begrundes til den kompetente myndighed. Ved valget af tærskelberegningsdatoen skal FAIF'en tage hensyn til tidspunktet for og hyppigheden af værdiansættelsen af de forvaltede aktiver.
Artikel 3
Løbende overvågning af forvaltede aktiver
FAIF'er skal indføre, gennemføre og anvende procedurer med henblik på løbende overvågning af den samlede værdi af de forvaltede aktiver. Overvågningen skal give en opdateret oversigt over de forvaltede aktiver og omfatte observationen af tegnings- og indløsningsaktivitet eller, hvis det er relevant, kapitaludbetalinger, kapitalfordelinger og værdien af de aktiver, der er investeret i, for hver AIF.
Der skal tages hensyn til, hvordan den samlede værdi af de forvaltede aktiver ligger i forhold til tærsklen i henhold til artikel 3, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU og den forventede tegnings- og indløsningsaktivitet med henblik på at vurdere behovet for hyppigere beregninger af den samlede værdi af de forvaltede aktiver.
Artikel 4
Lejlighedsvis overtrædelse af tærsklen
1. FAIF'en skal vurdere situationer, hvor den samlede værdi af de forvaltede aktiver overstiger den relevante tærskel med henblik på at fastslå, hvorvidt de er eller ikke er af en midlertidig karakter.
2. Hvis den samlede værdi af de forvaltede aktiver overstiger den relevante tærskel, og FAIF'en vurderer, at situationen ikke er af midlertidig karakter, skal FAIF'en straks underrette de kompetente myndigheder med angivelse af, at situationen ikke vurderes at være af midlertidig karakter og skal ansøge om tilladelse inden for 30 kalenderdage i henhold til artikel 7 i direktiv 2011/61/EU.
3. Hvis den samlede værdi af de forvaltede aktiver overstiger den relevante tærskel, og FAIF'en vurderer, at situationen er af midlertidig karakter, skal FAIF'en straks underrette den kompetente myndighed herom med angivelse af, at situationen anses for at være af midlertidig karakter. Meddelelsen skal omfatte underbyggende oplysninger for at begrunde FAIF'ens vurdering af situationen som værende af midlertidig karakter, herunder en beskrivelse af situationen og en forklaring af årsagerne til, at den vurderes som midlertidig.
4. En situation anses ikke for at være af midlertidig karakter, hvis den forventes at fortsætte i en periode, som overstiger tre måneder.
5. Tre måneder efter den dato, hvor den samlede værdi af de forvaltede aktiver overstiger den relevante tærskel, skal FAIF'en foretage en fornyet beregning af den samlede værdi af de forvaltede aktiver med henblik på at vise, at den ligger under den relevante tærskel, eller godtgøre over for den kompetente myndighed, at den situation, som resulterede i, at de forvaltede aktivers værdi oversteg tærsklen, er blevet løst, og at det således ikke er nødvendigt for FAIF'en at indgive en ansøgning om tilladelse hertil.
Artikel 5
Oplysninger, der skal indgives ved registrering
1. Som del af kravet i artikel 3, stk. 3, litra b), i direktiv 2011/61/EU skal FAIF'er til de kompetente myndigheder meddele den samlede værdi af de forvaltede aktiver beregnet i overensstemmelse med proceduren i artikel 2 i denne forordning.
2. Som del af kravet i artikel 3, stk. 3, litra c), i direktiv 2011/61/EU skal FAIF'er for hver AIF levere udbudsdokumentet eller et relevant uddrag af udbudsdokumentet eller en generel beskrivelse af investeringsstrategien. Det relevante uddrag af udbudsdokumentet og beskrivelsen af investeringsstrategien skal mindst omfatte følgende oplysninger:
a)
de vigtigste kategorier af aktiver, som AIF'en kan investere i
b)
alle industrielle, geografiske eller andre markedssektorer eller andre specifikke aktivklasser, som investeringsstrategien fokuserer på
c)
en beskrivelse af AIF'ens låne- eller gearingspolitik.
3. De oplysninger, der skal indgives af FAIF'en i henhold til artikel 3, stk. 3, litra d), i direktiv 2011/61/EU, er angivet i artikel 110, stk. 1, i denne forordning. De skal indgives i overensstemmelse med formularen til rapportering fastsat i bilag IV.
4. De oplysninger, der indsamles i overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, litra d), i direktiv 2011/61/EU, skal udveksles mellem de kompetente myndigheder i Unionen, Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) og Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB), hvis det er nødvendigt i forbindelse med opfyldelsen af deres forpligtelser.
5. De oplysninger, der er påkrævet med henblik på registrering, skal opdateres og indgives én gang om året. Af hensyn til udøvelsen af deres beføjelser i henhold til artikel 46 i direktiv 2011/61/EU kan de kompetente myndigheder kræve, at en FAIF forelægger de oplysninger, der omtales i artikel 3 i direktiv 2011/61/EU, hyppigere.
AFDELING 2
Beregning af gearing
(artikel 4, stk. 3, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 6
Generelle bestemmelser om beregning af gearing
1. Gearing af en AIF skal udtrykkes som forholdet mellem en AIF's eksponering og dens nettoaktivværdi.
2. FAIF'er skal beregne den forvaltede AIF's eksponering i overensstemmelse med bruttometoden i artikel 7 og forpligtelsesmetoden i artikel 8.
I lyset af markedsudviklingen og ikke senere end 21. juli 2015 skal Kommissionen gennemgå beregningsmetoderne i første afsnit med henblik på at afgøre, hvorvidt disse metoder er tilstrækkelige og hensigtsmæssige for alle typer af AIF'er, eller om der skal udvikles en supplerende og valgfri metode for beregning af gearing.
3. Eksponering indeholdt i finansielle eller retlige strukturer, der involverer tredjeparter kontrolleret af den relevante AIF, skal medtages ved beregningen af eksponeringen, hvis de omhandlede strukturer er specifikt udviklet for direkte eller indirekte at øge eksponeringen på AIF-niveau. For AIF'er, hvis fundamentale investeringspolitik er at erhverve kontrol over unoterede selskaber eller udstedere, skal FAIF'en ved beregningen af gearingen ikke medtage en eventuel eksponering, der eksisterer på niveauet for disse unoterede selskaber og udstedere, under forudsætning af at AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, ikke skal bære potentielle tab, som ligger ud over dennes investering i det pågældende selskab eller den pågældende udsteder.
4. FAIF'er skal udelukke indgåede låneaftaler, hvis disse er af midlertidig karakter og er fuldt ud dækket af kontraktmæssige kapitalforpligtelser fra investorer i AIF'en.
5. En FAIF skal have hensigtsmæssigt dokumenterede procedurer for at beregne eksponeringen for hver forvaltet AIF i henhold til bruttometoden og forpligtelsesmetoden. Beregningen skal anvendes konsekvent over tid.
Artikel 7
Bruttometode til beregning af AIF'ens eksponering
En AIF's eksponering, der er beregnet i henhold til bruttometoden, skal være summen af de absolutte værdier af alle positioner værdiansat i overensstemmelse med artikel 19 i direktiv 2011/61/EU og alle delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold hertil.
Ved beregningen af en AIF's eksponering i henhold til bruttometoden skal en FAIF:
a)
udelade værdien af eventuel kassebeholdning og likvide midler, der er meget likvide investeringer i AIF'ens basisvaluta, der umiddelbart vil kunne omsættes til et kendt beløb i likvide beholdninger og have en ubetydelig risiko for værdiændringer og give en forrentning på maksimalt renten på en statsobligation af høj kvalitet med 3 måneders løbetid
b)
omregne afledte instrumenter til den tilsvarende position i deres underliggende aktiver ved hjælp af omregningsmetoderne i artikel 10 og metoderne i punkt 4-9 og 14 i bilag I
c)
fradrage kontante lån, der forbliver i kassebeholdning eller likvide midler som omhandlet i litra a), og hvis det er kendte beløb, der skal betales
d)
medtage eksponering, som er et resultat af reinvestering af kontante lån, der svarer til markedsværdien af den realiserede investering eller det samlede beløb af de lånte kontanter som omhandlet i punkt 1 og 2 i bilag I, alt efter hvad der er højest
e)
medtage positioner i genkøbsforretninger eller omvendte genkøbsforretninger og udlån af værdipapirer og indlån af værdipapirer eller andre ordninger i henhold til punkt 3 og 10-13 i bilag I.
Artikel 8
Forpligtelsesmetode til beregning af AIF'ens eksponering
1. En AIF's eksponering, der er beregnet i henhold til forpligtelsesmetoden, er summen af de absolutte værdier af alle positioner værdiansat i overensstemmelse med artikel 19 i direktiv 2011/61/EU og dets tilsvarende delegerede retsakter, der er underlagt kriterierne i stk. 2-9.
2. Ved beregningen af en AIF's eksponering i henhold til forpligtelsesmetoden skal en FAIF:
a)
omregne hver enkelt position i afledte instrumenter til en tilsvarende position i de underliggende aktiver for dette derivat ved hjælp af omregningsmetoderne i artikel 10 og punkt 4-9 og 14 i bilag II
b)
anvende netting- og hedgingordninger
c)
beregne den eksponering, som er tilvejebragt ved reinvestering af lån, hvis denne reinvestering øger AIF'ens eksponering som omhandlet i punkt 1 og 2 i bilag I
d)
medtage andre ordninger ved beregningen i henhold til punkt 3 og 10-13 i bilag I
3. Med det formål at beregne en AIF's eksponering i overensstemmelse med forpligtelsesmetoden gælder følgende:
a)
Nettingordninger skal omfatte kombinationer af transaktioner vedrørende afledte instrumenter eller værdipapirpositioner, der vedrører det samme underliggende aktiv, uafhængigt af - i tilfælde af afledte instrumenter - løbetiden på de afledte instrumenter, og hvis disse transaktioner vedrørende afledte instrumenter eller værdipapirpositioner indgås alene med det formål at fjerne de risici, som er forbundet med positioner, der tages gennem de andre afledte instrumenter eller værdipapirpositioner.
b)
Hedgingordninger skal omfatte kombinationer af transaktioner vedrørende afledte instrumenter eller værdipapirpositioner, som ikke nødvendigvis vedrører det samme underliggende aktiv, og hvor disse transaktioner vedrørende afledte instrumenter eller værdipapirpositioner indgås alene med det formål at udligne risici i forbindelse med positioner, der tages gennem de andre afledte instrumenter eller værdipapirpositioner.
4. Uanset stk. 2 skal et afledt instrument ikke omregnes til en tilsvarende position i det underliggende aktiv, hvis det har alle følgende karakteristika:
a)
Det swapper resultaterne for de finansielle aktiver i AIF'ens portefølje med resultaterne for andre finansielle referenceresultater.
b)
Det udligner fuldstændig risiciene ved de swappede aktiver i AIF'ens portefølje, således at AIF'ens resultater ikke afhænger af resultaterne for de swappede aktiver.
c)
Det omfatter hverken yderligere valgfrie egenskaber eller gearingsklausuler, yderligere risici i forhold til en direkte besiddelse af finansielle referenceaktiver.
5. Uanset stk. 2 skal et afledt instrument ikke omregnes til en tilsvarende position i det underliggende aktiv ved beregning af eksponeringen i henhold til forpligtelsesmetoden, hvis det opfylder følgende to betingelser:
a)
AIF'ens kombinerede besiddelse af et afledt instrument, som vedrører et finansielt aktiv og kontanter, der investeres i likvider som omhandlet i artikel 7, litra a), svarer til besiddelse af en lang position i det pågældende finansielle aktiv.
b)
Det afledte instrument må ikke generere nogen øget eksponering og gearing eller risiko.
6. Der skal kun tages hensyn til hedgingordninger ved beregningen af en AIF's eksponering, hvis de opfylder alle følgende betingelser:
a)
Formålet med de positioner, der indgår i sikringsforholdet, er ikke at generere et afkast, og generelle og specifikke risici opvejer hinanden.
b)
Der er en verificerbar reduktion af markedsrisikoen på AIF-niveau.
c)
De eventuelle risici, der er forbundet med afledte instrumenter, generelle og specifikke, udlignes.
d)
Hedgingordningerne vedrører den samme aktivklasse.
e)
De er effektive under spændte markedsvilkår.
7. Med forbehold af stk. 6 skal afledte instrumenter, der anvendes til valutakurssikringsformål, og som ikke medfører nogen øget eksponering, gearing eller andre risici, ikke medtages i beregningen.
8. En FAIF skal opgøre positioner i følgende tilfælde:
a)
mellem afledte instrumenter, under forudsætning af at de vedrører det samme underliggende aktiv, selv om det afledte instruments forfaldsdato er forskellig
b)
mellem et afledt instrument, hvis underliggende aktiv er et værdipapir, pengemarkedsinstrument eller andele i et institut for kollektiv investering som omhandlet i bilag I, punkt C, nr. 1-3, til direktiv 2004/39/EF og det tilsvarende underliggende aktiv.
9. AIF-forvaltende FAIF'er, der i overensstemmelse med deres fundamentale investeringspolitik primært investerer i rentederivater, skal anvende særlige nettingregler for løbetid med henblik på at tage hensyn til overensstemmelsen mellem løbetidsintervallerne på rentekurven som omhandlet i artikel 11.
Artikel 9
Metoder til øgning af en AIF's eksponering
Ved beregning af eksponeringen skal FAIF'er anvende metoderne i bilag I for de heri omhandlede situationer.
Artikel 10
Omregningsmetoder for afledte instrumenter
FAIF'er skal anvende omregningsmetoderne i bilag II i forbindelse med de heri omhandlede afledte instrumenter.
Artikel 11
Nettingregler for løbetid
1. Nettingregler for løbetid skal anvendes af FAIF'er ved beregning af AIF'ers eksponering i henhold til artikel 8, stk. 9.
2. Nettingreglerne for løbetid skal ikke anvendes, hvis de vil medføre en fejlagtig opfattelse af AIF'ens risikoprofil. FAIF'er, der gør brug af disse nettingregler, skal ikke inkorporere andre risikokilder såsom volatilitet i deres rentestrategi. Derfor skal disse nettingregler ikke anvendes i forbindelse med rentearbitragestrategier.
3. Brugen af disse nettingregler for løbetid skal ikke generere et uberettiget gearingsniveau gennem investering i kortsigtede positioner. Kortsigtede rentederivater skal ikke være hovedindtægtskilden for en AIF med mellemlang løbetid, som anvender nettingregler for løbetid.
4. Rentederivater skal omregnes til deres tilsvarende underliggende aktivposition og beregnes i overensstemmelse med bilag III.
5. En AIF, der gør brug af nettingregler for løbetid, kan fortsat anvende hedgingrammen. Nettingregler for løbetid kan kun anvendes i forbindelse med rentederivater, der ikke indgår i hedgingordninger.
AFDELING 3
Ekstra egenkapital og erhvervsansvarsforsikring
(artikel 9, stk. 7, og artikel 15 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 12
Risici for erhvervsansvar
1. De risici for erhvervsansvar, der skal dækkes i henhold til artikel 9, stk. 7, i direktiv 2011/61/EU, skal være risici for tab eller skade forårsaget af en relevant person, som har handlet skødesløst ved udøvelsen af aktiviteter, for hvilke FAIF'en har det juridiske ansvar.
2. Risici for erhvervsansvar som omhandlet i stk. 1 skal omfatte, men er ikke begrænset til, risici for:
a)
tab af dokumenter, der beviser adkomst til AIF'ens aktiver
b)
urigtige oplysninger eller vildledende erklæringer til AIF'en eller dens investorer
c)
handlinger, fejl eller undladelser, der resulterer i manglende overholdelse af:
i)
retlige og forskriftsmæssige forpligtelser
ii)
pligten til at udvise fornøden dygtighed og omhu i forhold til AIF'en og dens investorer
iii)
betroede opgaver
iv)
fortrolighedspligt
v)
AIF-regler eller vedtægter
vi)
betingelser for AIF'ens udpegelse af FAIF'en
d)
manglende overholdelse af krav om at indføre, gennemføre og opretholde passende procedurer for at forebygge uærlige, svigagtige eller ondsindede handlinger
e)
ukorrekt udført værdiansættelse af aktiver eller beregning af priser på andele/kapitalandele
f)
tab som følge af forretningsforstyrrelser, systemfejl, fejl i transaktionsbehandling eller processtyring.
3. Risici for erhvervsansvar skal under alle omstændigheder dækkes enten gennem passende ekstra egenkapital i overensstemmelse med artikel 14 eller gennem passende dækning i en erhvervsansvarsforsikring, der er fastlagt i henhold til artikel 15.
Artikel 13
Kvalitative krav vedrørende risici for erhvervsansvar
1. En FAIF skal implementere effektive interne politikker og procedurer for operationel risikostyring for på passende måde at kunne påvise, måle, styre og overvåge operationelle risici, herunder risici for erhvervsansvar, som FAIF'en er eller med rimelighed kan forventes at blive eksponeret for. De operationelle risikostyringsaktiviteter skal udføres uafhængigt som en del af risikostyringspolitikken.
2. En FAIF skal opbygge en historisk tabsdatabase, hvori alle operationelle fejl, tab og skade skal registreres. Denne database skal registrere, men er ikke begrænset til, potentielle risici for erhvervsansvar som omhandlet i artikel 12, stk. 2, efter at de har vist sig.
3. FAIF'en skal inden for risikostyringsrammen gøre brug af sine interne historiske tabsdata, og, hvis det er relevant, af eksterne data, scenarieanalyser og faktorer, der afspejler forretningspraksis, samt interne kontrolsystemer.
4. Der skal ske løbende overvågning af og regelmæssig intern rapportering om erfaringer med eksponering og tab i forbindelse med operationel risiko.
5. En FAIF's politikker og procedurer for operationel risikostyring skal være veldokumenterede. En FAIF skal have rutiner til sikring af overholdelsen af styringspolitikkerne for operationel risiko og effektive foranstaltninger vedrørende håndtering af manglende overholdelse af disse politikker. En FAIF skal have forretningsgange for passende foranstaltninger som opfølgning herpå.
6. Styringspolitikker og -procedurer og målingssystemer for operationel risiko skal underkastes regelmæssig kontrol, dvs. mindst én gang årligt.
7. En FAIF skal opretholde finansielle ressourcer, der afspejler dens risikoprofil.
Artikel 14
Ekstra egenkapital
1. Denne artikel finder anvendelse på FAIF'er, der vælger at dække risici for erhvervsansvar gennem ekstra egenkapital.
2. FAIF'en skal tilvejebringe ekstra egenkapital for at dække risici for erhvervsansvar som følge af pligtforsømmelse, som mindst svarer til 0,01 % af værdien af de forvaltede AIF-porteføljer.
Værdien af de forvaltede AIF-porteføljer skal være summen af den absolutte værdi af samtlige aktiver i alle af FAIF'en forvaltede AIF'er, herunder aktiver erhvervet gennem brug af gearing, i hvilken forbindelse afledte instrumenter skal værdiansættes til deres markedsværdi.
3. Kravet om ekstra egenkapital som omhandlet i stk. 2 skal genberegnes ved udgangen af hvert regnskabsår, og behovet for ekstra egenkapital skal justeres i overensstemmelse hermed.
FAIF'en skal indføre, gennemføre og anvende procedurer for løbende at overvåge værdien af de forvaltede AIF-porteføljer, beregnet i henhold til stk. 2, andet afsnit. Hvis værdien af de forvaltede AIF-porteføljer øges væsentligt, inden den årlige genberegning som omhandlet i første afsnit, skal FAIF'en straks genberegne behovet for ekstra egenkapital og justere den ekstra egenkapital i overensstemmelse hermed.
4. Den kompetente myndighed i FAIF'ens hjemland kan kun give FAIF'en tilladelse til at tilvejebringe en egenkapitalforøgelse, der er lavere end beløbet nævnt i stk. 2, hvis den har vished for - på grundlag af FAIF'ens historiske tabsdata som registreret i en observationsperiode på mindst tre år forud for vurderingen - at FAIF'en tilvejebringer tilstrækkelig ekstra egenkapital til i passende grad at dække risici for erhvervsansvar. Det tilladte lavere beløb for den ekstra egenkapital må ikke være mindre end 0,008 % af værdien af de AIF'er, som FAIF'en forvalter.
5. Den kompetente myndighed i FAIF'ens hjemland kan kræve, at FAIF'en tilvejebringer en egenkapitalforøgelse, der er højere end det i stk. 2 nævnte beløb, hvis den ikke har vished for, at FAIF'en har tilstrækkelig ekstra egenkapital til i passende grad at dække risici for erhvervsansvar. Den kompetente myndighed skal begrunde, hvorfor den finder, at FAIF'ens ekstra egenkapital er utilstrækkelig.
Artikel 15
Erhvervsansvarsforsikring
1. Denne artikel finder anvendelse på FAIF'er, der vælger at dække risici for erhvervsansvar gennem erhvervsansvarsforsikring.
2. FAIF'en skal tegne og til enhver tid opretholde en erhvervsansvarsforsikring, der:
a)
skal have en oprindelig løbetid på mindst et år
b)
skal have en opsigelsesfrist på mindst 90 dage
c)
skal dække risici for erhvervsansvar som defineret i artikel 12, stk. l og 2
d)
tegnes hos et selskab i eller uden for EU med tilladelse til at levere erhvervsansvarsforsikringsydelser i overensstemmelse med EU-retten og national lovgivning
e)
leveres af tredjemand.
Enhver aftalt overskridelse skal dækkes fuldt ud af egenkapital, som supplerer den egenkapital, der skal tilvejebringes i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1 og 3, i direktiv 2011/61/EU.
3. Forsikringsdækningen for et individuelt erstatningskrav skal svare til mindst 0,7 % af værdien af de AIF-porteføljer, som FAIF'en forvalter, beregnet i henhold til artikel 14, stk. 2, andet afsnit.
4. Forsikringsdækningen for flere erstatningskrav sammenlagt pr. år skal svare til mindst 0,9 % af værdien af de AIF-porteføljer, som FAIF'en forvalter, beregnet i henhold til artikel 14, stk. 2, andet afsnit.
5. FAIF'en skal kontrollere erhvervsansvarsforsikringspolicen og dens overensstemmelse med kravene i denne artikel mindst én gang årligt og i tilfælde af ændringer, som har indflydelse på policens overensstemmelse med kravene i denne artikel.
KAPITEL III
VILKÅR FOR DRIFT AF FAIF'ER
AFDELING 1
Generelle principper
(artikel 12, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 16
Generelle forpligtelser for kompetente myndigheder
Ved vurderingen af FAIF'ens overholdelse af artikel 12, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU, skal de kompetente myndigheder som minimum anvende de i denne afdeling fastlagte kriterier.
Artikel 17
Pligt til at handle i AIF'ens eller AIF-investorernes interesse og tilgodese markedets integritet
1. FAIF'erne skal anvende metoder og procedurer til at forebygge uregelmæssigheder, herunder dem, som med rimelighed kan forventes at påvirke markedets stabilitet og integritet i negativ retning.
2. FAIF'erne skal sikre, at der ikke opkræves unødige omkostninger af de af dem forvaltede AIF'er eller AIF-investorerne.
Artikel 18
Fornøden omhu
1. FAIF'erne skal udvise stor omhu i forbindelse med udvælgelse og løbende tilsyn med investeringer.
2. FAIF'erne skal sikre, at de har passende kendskab til og forståelse af de aktiver, som AIF'en har investeret i.
3. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og anvende skriftlige metoder og procedurer for fornøden omhu og anvende effektive ordninger til at sikre, at beslutninger om investering på AIF'ens vegne gennemføres i overensstemmelse med AIF'ens mål, investeringsstrategi og, hvis det er relevant, risikogrænser.
4. De metoder og procedurer for fornøden omhu, der nævnes i stk. 3, skal gennemgås og opdateres regelmæssigt.
Artikel 19
Fornøden omhu ved investering i aktiver med begrænset likviditet
1. Hvis FAIF'erne investerer i aktiver med begrænset likviditet, og hvis der forud for denne investering er en forhandlingsfase, skal de i forbindelse med forhandlingsfasen og ud over de krav, der er fastsat i artikel 18:
a)
udarbejde og regelmæssigt opdatere en forretningsplan, der er i overensstemmelse med AIF'ens løbetid og markedsvilkårene
b)
finde og vælge mulige transaktioner i tråd med den forretningsplan, der nævnes i litra a)
c)
vurdere de valgte transaktioner under hensyntagen til eventuelle muligheder og de hermed forbundne overordnede risici, alle relevante retlige, skattemæssige, finansielle eller andre værdipåvirkende faktorer, menneskelige og materielle ressourcer samt strategier, herunder exitstrategier
d)
udøve due diligence-aktiviteter i relation til transaktioner forud for udførelsen heraf
e)
overvåge AIF'ens resultater med hensyn til den i litra a) omtalte forretningsplan.
2. FAIF'erne skal føre journaler over de aktiviteter, der er udført i henhold til stk. 1, i mindst fem år.
Artikel 20
Fornøden omhu ved udvælgelsen og udpegelsen af modparter og prime brokere
1. Ved udvælgelsen og udpegelsen af modparter og prime brokere skal FAIF'erne udvise fornøden dygtighed, omhu og hurtighed inden indgåelse af en aftale og derefter løbende for at tage hensyn til det fulde omfang og kvaliteten af sine ydelser.
2. Ved udvælgelsen af prime brokere eller modparter til en FAIF eller en AIF ved en transaktion i OTC-derivater, ved udlån af værdipapirer eller ved en genkøbsaftale skal FAIF'erne sikre, at disse prime brokere og modparter opfylder alle følgende betingelser:
a)
De er underkastet løbende tilsyn af en offentlig myndighed.
b)
De er finansielt solide.
c)
De har den nødvendige organisatoriske struktur og de fornødne ressourcer til at kunne udføre de ydelser, som de skal levere til FAIF'en eller AIF'en.
3. Ved bedømmelsen af den finansielle soliditet i stk. 2, litra b), skal FAIF'en tage hensyn til, om prime brokeren eller modparten er eller ikke er underlagt tilsynsmæssig regulering, herunder tilstrækkelige kapitalkrav og effektiv overvågning.
4. Listen over udvalgte prime brokere skal godkendes af FAIF'ens øverste ledelse. I ekstraordinære tilfælde kan prime brokere, som ikke er optaget på listen, udpeges, under forudsætning af at de opfylder kravene i stk. 2, og at dette godkendes af den øverste ledelse. FAIF'en skal kunne begrunde et sådant valg og godtgøre at have udvist den fornødne omhu ved udvælgelsen og overvågningen af prime brokere, som ikke var optaget på listen.
Artikel 21
Handle ærligt, rimeligt og med fornøden dygtighed
Med henblik på at fastslå, om en FAIF udøver sine aktiviteter ærligt, rimeligt og med den fornødne dygtighed skal de kompetente myndigheder mindst vurdere, hvorvidt følgende betingelser er opfyldt:
a)
FAIF'ens ledelsesorgan skal besidde tilstrækkelig kollektiv viden, faglig kompetence og erfaring til at kunne forstå FAIF'ens aktiviteter, herunder de største risici i forbindelse med disse aktiviteter og de aktiver, som AIF'en har investeret i.
b)
Medlemmerne af ledelsesorganet skal afsætte tilstrækkelig tid til at udføre deres arbejdsopgaver i FAIF'en.
c)
Hvert medlem af ledelsesorganet skal udvise hæderlighed, integritet og uafhængighed.
d)
FAIF'en skal afsætte tilstrækkelige ressourcer til introduktions- og efteruddannelseskurser for medlemmer af ledelsesorganet.
Artikel 22
Ressourcer
1. FAIF'erne skal ansætte medarbejdere med de nødvendige færdigheder, den nødvendige viden og den nødvendige sagkundskab for at kunne varetage de ansvarsområder, de tildeles.
2. Ved anvendelsen af stk. 1 skal FAIF'erne tage hensyn til arten, omfanget og kompleksiteten af deres virksomhed og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne i forbindelse med deres virksomhed.
Artikel 23
Retfærdig behandling af AIF-investorer
1. FAIF'en skal sørge for, at dens beslutningsprocedurer og organisatoriske struktur som omhandlet i artikel 57 sikrer retfærdig behandling af investorer.
2. Enhver fortrinsstilling, som en FAIF opnår i forhold til en eller flere investorer, må ikke betyde en generel væsentlig ulempe for andre investorer.
Artikel 24
Incitamenter
1. FAIF'erne anses ikke for at handle ærligt, redeligt og i de af dem forvaltede AIF'ers interesse eller i AIF-investorernes interesse, hvis de ved udøvelsen af aktiviteterne i forbindelse med udførelsen af de funktioner, der er fastlagt i bilag I til direktiv 2011/61/EU, betaler eller modtager gebyr, provision eller naturalieydelser, bortset fra:
a)
gebyrer, provisioner eller naturalieydelser, der betales eller gives til eller af AIF'en eller en person på AIF'ens vegne
b)
gebyrer, provisioner eller naturalieydelser, der betales eller gives til eller af tredjemand eller en person, der handler på tredjemands vegne, hvis FAIF'en kan godtgøre, at følgende betingelser er opfyldt:
i)
AIF-investorerne er klart blevet oplyst om, at der foreligger et gebyr, en provision eller en naturalieydelse, eller, hvis det ikke er muligt at konstatere beløbets størrelse, hvilken metode der er anvendt til beregning heraf, på en omfattende, nøjagtig og forståelig måde, før den pågældende service er ydet.
ii)
Betalingen af gebyr eller provision eller leveringen af naturalieydelser skal øge kvaliteten af den tjeneste, der ydes til kunden, og må ikke forhindre FAIF'en i at overholde sin pligt til at handle i den AIF's interesse, som den forvalter, eller i AIF-investorernes interesse
c)
egentlige gebyrer, som gør det muligt eller er nødvendige for at få ydet den relevante service, herunder opbevaringsgebyrer, afviklings- og vekslingsgebyrer, lovbestemte afgifter eller salærer, og som på grund af deres art ikke kan give anledning til interessekonflikter med FAIF'ens pligt til at handle ærligt, redeligt og i den AIF's interesse, som den forvalter, eller i AIF-investorernes interesse.
2. En kort beskrivelse af de væsentlige vilkår i ordningerne vedrørende gebyrer, provisioner og naturalieydelser anses for tilfredsstillende for så vidt angår stk. 1, litra b), nr. i), såfremt FAIF'en forpligter sig til at give yderligere detaljer på forespørgsel fra investoren i den AIF, som den forvalter, og den overholder denne forpligtelse.
Artikel 25
Effektiv anvendelse af ressourcer og procedurer - behandling af ordrer
1. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og anvende procedurer og ordninger, som sikrer en øjeblikkelig, redelig og hurtig udførelse af ordrer på AIF'ens vegne.
2. De i stk. 1 omhandlede procedurer og ordninger skal opfylde følgende betingelser:
a)
De skal sikre, at ordrer, der udføres på AIF'ers vegne, registreres og allokeres omgående og nøjagtigt.
b)
De skal sikre udførelse af ellers sammenlignelige AIF-ordrer fortløbende og omgående, medmindre ordrens art eller de gældende markedsbetingelser umuliggør dette, eller det strider mod AIF'ens eller AIF-investorernes interesser.
3. De finansielle instrumenter, pengebeløb eller andre aktiver tilhørende kunder, der er modtaget ved afregningen af den udførte ordre, skal omgående og korrekt indsættes på den pågældende AIF's konto.
4. En FAIF må ikke misbruge oplysninger vedrørende ikke-udførte AIF-ordrer og skal træffe alle rimelige foranstaltninger for at forhindre misbrug af disse oplysninger af nogen af dens relevante personer.
Artikel 26
Krav om underretning i forbindelse med udførelse af tegnings- og indløsningsordrer
1. Når FAIF'erne har udført en tegningsordre eller, hvis det er relevant, en indløsningsordre for en investor, skal de straks give investoren de væsentlige oplysninger om udførelsen af ordren på et varigt medium og/eller underretning om accept af tegningstilbuddet.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis en tredjepart skal forsyne investoren med en bekræftelse på udførelsen af ordren, og hvis bekræftelsen indeholder de væsentlige oplysninger.
FAIF'erne skal sikre, at denne tredjepart opfylder sine forpligtelser.
3. De væsentlige oplysninger, der er nævnt i stk. 1 og 2, skal bl.a. omfatte følgende:
a)
identificering af FAIF'en
b)
identificering af investoren
c)
datoen og tidspunktet for modtagelsen af ordren
d)
datoen for udførelse
e)
identificering af AIF'en
f)
ordrens bruttoværdi, inklusive tegningsgebyrer, eller nettobeløbet efter fradrag af indløsningsgebyrer.
4. FAIF'erne skal efter anmodning herom give investoren oplysninger om ordrens status eller accept af tegningstilbuddet og/eller i givet fald begge dele.
Artikel 27
Efterkommelse af beslutninger om at handle på den forvaltede AIF's vegne
1. FAIF'erne skal handle i de AIF'ers eller AIF-investorers interesse, som de forvalter, når de efterkommer beslutninger om at handle på den forvaltede AIF's vegne ved forvaltning af deres porteføljer.
2. Når FAIF'erne køber eller sælger finansielle instrumenter eller andre aktiver, for hvilke »bedste udførelse« er relevant, og med henblik på stk. 1, skal de træffe alle rimelige foranstaltninger for at opnå det bedst mulige resultat for de AIF'er, som de forvalter, eller for AIF-investorerne under hensyntagen til pris, omkostninger, hurtighed, gennemførelses- og afregningssandsynlighed, omfang, art og andre eventuelle overvejelser med relevans for udførelsen af ordren. Sådanne faktorers relative betydning afgøres under henvisning til følgende kriterier:
a)
AIF'ens mål, investeringsstrategi og risikoprofil, som anført i AIF'ens regler eller vedtægter, prospekter eller udbudsdokumenter
b)
ordrens karakteristika
c)
karakteristika ved de finansielle instrumenter eller andre aktiver, der indgår i ordren
d)
karakteristika ved de handelssystemer, som ordren kan rettes til.
3. FAIF'erne skal etablere og anvende effektive ordninger til opfyldelse af kravene i stk. 1 og 2. FAIF'en har navnlig til opgave skriftligt at udforme og gennemføre en udførelsespolitik, der sætter AIF'er og deres investorer i stand til at opnå det bedst mulige resultat for alle AIF-ordrer, jf. stk. 2.
4. FAIF'erne skal med jævne mellemrum kontrollere, om deres ordreudførelsesordninger og -politik fungerer efter hensigten, således at eventuelle mangler kan findes og i givet fald afhjælpes.
5. FAIF'erne skal tage udførelsespolitikken op til vurdering én gang om året. Der foretages også en vurdering, når der er indtruffet en væsentlig ændring, som påvirker FAIF'ens evne til fortsat at opnå det bedst mulige resultat for de forvaltede AIF'er.
6. FAIF'erne skal kunne dokumentere, at de har udført ordrer på AIF'ens vegne i overensstemmelse med FAIF'ens udførelsespolitik.
7. Hvis det ikke er muligt at vælge mellem forskellige handelssystemer, finder stk. 2-5 ikke anvendelse. FAIF'erne skal dog kunne påvise, at der ikke er mulighed for at vælge mellem forskellige handelssystemer.
Artikel 28
Formidling af ordrer til andre enheder om at handle på AIF'ens vegne
1. Når FAIF'en køber eller sælger finansielle instrumenter eller andre aktiver, for hvilke »bedste udførelse« er relevant, skal den handle i den AIF's interesse, som den forvalter, eller i AIF-investorernes interesse, når den formidler ordrer til andre enheder om at handle på de forvaltede AIF'ers vegne ved forvaltning af deres porteføljer.
2. FAIF'erne skal træffe alle rimelige foranstaltninger for at opnå det bedst mulige resultat for AIF'en eller AIF-investorerne under hensyntagen til pris, omkostninger, hurtighed, gennemførelses- og afregningssandsynlighed, omfang, art og andre eventuelle overvejelser med relevans for udførelsen af ordren. Sådanne faktorers relative betydning afgøres under henvisning til kriterierne i artikel 27, stk. 2.
FAIF'erne skal udforme, gennemføre og anvende en politik, der sætter dem i stand til at opfylde kravet i første afsnit. I denne politik defineres for så vidt angår hver type instrument de enheder, hos hvem ordren kan placeres. FAIF'en skal kun indgå i udførelsesordninger, hvis ordningerne opfylder kravene i denne artikel. FAIF'en skal stille passende oplysninger til rådighed for investorerne i de AIF'er, som den forvalter, om den politik, der er udformet i overensstemmelse med dette stykke, og om eventuelle væsentlige ændringer af denne politik.
3. FAIF'erne skal med jævne mellemrum kontrollere, hvor effektiv den politik, der er udformet i overensstemmelse med stk. 2, er, navnlig for så vidt angår kvaliteten af ordreudførelsen hos de enheder, der er identificeret i denne politik, og i fornødent omfang korrigere mangler.
FAIF'erne skal desuden tage politikken op til vurdering én gang om året. Der foretages også en vurdering, når der er indtruffet en væsentlig ændring, som påvirker FAIF'ens evne til fortsat at opnå det bedst mulige resultat for de forvaltede AIF'er.
4. FAIF'erne skal kunne dokumentere, at de har formidlet ordrer på AIF'ens vegne i overensstemmelse med den politik, der er udformet i henhold til stk. 2.
5. Hvis det ikke er muligt at vælge mellem forskellige handelssystemer, finder stk. 2-5 ikke anvendelse. FAIF'erne skal dog kunne påvise, at der ikke er mulighed for at vælge mellem forskellige handelssystemer.
Artikel 29
Aggregering og allokering af handelsordrer
1. FAIF'erne kan kun udføre en AIF-ordre, hvis den aggregeres med en ordre fra en anden AIF, et investeringsinstitut eller en kunde eller med en transaktion for egen regning, hvis:
a)
det med rimelighed kan forventes, at en aggregering af ordrerne overordnet vil være til ulempe for en AIF, et investeringsinstitut eller en kunde, hvis ordre indgår heri
b)
der fastlægges og følges en ordreallokeringspolitik, som giver mulighed for en tilstrækkelig rimelig allokering af aggregerede ordrer, herunder hvordan ordrernes omfang og pris har betydning for allokeringer og behandlingen af delvis udførte ordrer.
2. Hvis en FAIF aggregerer en AIF-ordre med en eller flere andre ordrer fra andre AIF'er, et investeringsinstitut eller kunder, og den samlede ordre kun delvis udføres, fordeler FAIF'en de dermed forbundne handler i overensstemmelse med ordrefordelingspolitikken.
3. Hvis en FAIF aggregerer transaktioner for egen regning med en eller flere ordrer fra AIF'er, et investeringsinstitut eller andre kunder, må den ikke allokere de dermed forbundne handler, således at det er til ugunst for AIF'en, investeringsinstituttet eller en anden kunde.
4. Hvis en FAIF aggregerer en ordre fra en AIF, et investeringsinstitut eller en anden kunde med en transaktion for egen regning, og den aggregerede ordre kun delvis udføres, allokerer selskabet de dermed forbundne handler til AIF'en, investeringsinstituttet eller den anden kunde frem for FAIF'en.
Hvis en FAIF imidlertid er i stand til at fremlægge tilstrækkelige beviser over for AIF'en eller den anden kunde for, at den uden denne aggregering ikke ville have kunnet udføre ordren på lige så fordelagtige vilkår, om overhovedet, kan den allokere transaktionen for egen regning forholdsmæssigt i overensstemmelse med den politik, der er omhandlet i stk. 1, litra b).
AFDELING 2
Interessekonflikter
(artikel 14 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 30
Forskellige typer interessekonflikter
Med henblik på at påvise de forskellige typer interessekonflikter, som opstår i forbindelse med forvaltningen af en AIF, skal FAIF'erne navnlig tage hensyn til, hvorvidt FAIF'en, en relevant person eller en person, der direkte eller indirekte er forbundet med FAIF'en ved et kontrolforhold:
a)
vil kunne opnå en finansiel gevinst eller undgå et finansielt tab på bekostning af AIF'ens eller dens investorer
b)
har en anden interesse end AIF'en i resultatet af en tjenesteydelse, der leveres til, eller en aktivitet, der udføres for AIF'en eller dens investorer eller en anden kunde, eller af en transaktion, der gennemføres på AIF'ens eller en anden kundes vegne
c)
har et finansielt eller andet incitament til at:
-
sætte et investeringsinstituts, en anden kundes eller kundegruppes eller en anden AIF's interesser over AIF'ens
-
sætte én investors interesser over en anden investors eller investorgruppes i den samme AIF
d)
udøver de samme aktiviteter for AIF'en og for en anden AIF, et investeringsinstitut eller en kunde eller
e)
modtager eller vil af en anden person end AIF'en eller dens investorer modtage et incitament i forbindelse med kollektiv porteføljepleje for AIF'en i form af et pengebeløb, varer eller tjenesteydelser ud over standardprovisionen eller -vederlaget for den pågældende tjenesteydelse.
Artikel 31
Politik vedrørende interessekonflikter
1. FAIF'en skal indføre, gennemføre og anvende en effektiv politik vedrørende interessekonflikter. Denne politik skal foreligge skriftligt og svare til FAIF'ens størrelse og organisation og arten, omfanget og kompleksitetsgraden af dens forretninger.
Hvis FAIF'en er medlem af en koncern, tages der i forbindelse med denne politik også hensyn til de omstændigheder, som FAIF'en er eller bør være bekendt med, og som kan føre til en interessekonflikt som følge af andre koncernmedlemmers struktur og forretningsaktiviteter.
2. Den politik vedrørende interessekonflikter, der indføres i henhold til stk. 1, skal:
a)
for så vidt angår de aktiviteter, der udføres af eller på vegne af FAIF'en, herunder aktiviteter, der udføres af en kontrahent, underkontrahent, ekstern valuar eller modpart, identificere, hvilke forhold der udgør eller kan føre til en interessekonflikt, som medfører en væsentlig risiko for, at AIF'ens eller AIF-investorers interesser skades
b)
angive, hvilke procedurer der skal følges, og hvilke foranstaltninger der skal træffes for at håndtere og overvåge sådanne konflikter.
Artikel 32
Interessekonflikter vedrørende indløsning af investeringer
En FAIF, der forvalter en åben AIF, skal identificere, håndtere og overvåge interessekonflikter, der opstår mellem investorer, som ønsker at indløse deres investeringer, og investorer, som ønsker at opretholde deres investeringer i AIF'en, samt eventuelle konflikter mellem FAIF'ens incitament til at investere i illikvide aktiver og AIF'ens indløsningspolitik i overensstemmelse med dens forpligtelser i henhold til artikel 14, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 33
Procedurer og foranstaltninger for forebyggelse eller styring af interessekonflikter
1. Procedurerne og foranstaltningerne for forebyggelse eller styring af interessekonflikter skal være udformet således, at det sikres, at relevante personer, der udfører forskellige forretningsaktiviteter, som indebærer en risiko for interessekonflikt, udfører disse aktiviteter med den grad af uafhængighed, der er passende for størrelsen af og aktiviteterne i FAIF'en eller den koncern, som den tilhører, og størrelsen af risikoen for at skade AIF'ens eller dens investorers interesser.
2. De procedurer, der skal følges, og de foranstaltninger, der skal træffes, jf. artikel 31, stk. 2, litra b), omfatter følgende, hvis det er nødvendigt og passende for FAIF'en for at sikre den krævede grad af uafhængighed:
a)
effektive procedurer til at forhindre eller kontrollere udveksling af oplysninger mellem relevante personer, som er involveret i kollektiv porteføljepleje, eller andre aktiviteter i henhold til artikel 6, stk. 2 og 4, i direktiv 2011/61/EU, der indebærer en risiko for en interessekonflikt, hvis udvekslingen af de pågældende oplysninger kan skade en eller flere AIF'ers eller AIF-investorers interesser
b)
særskilt tilsyn med relevante personer, hvis hovedfunktioner omfatter udførelse af kollektiv porteføljepleje på vegne af eller levering af tjenesteydelser til kunder eller til investorer, hvis interesser kan være i strid med hinanden, eller som på anden vis repræsenterer forskellige interesser, herunder FAIF'ens interesser, som kan være i strid med hinanden
c)
fjernelse af enhver direkte forbindelse mellem aflønningen af relevante personer, som hovedsageligt udfører én enkelt aktivitet, og aflønningen af - eller de indtægter, der genereres af - forskellige relevante personer, som hovedsageligt udfører en anden aktivitet, hvis der kan opstå en interessekonflikt i forbindelse med de pågældende aktiviteter
d)
foranstaltninger, der skal forhindre enhver person i at udøve eller begrænse enhver persons udøvelse af utilbørlig indflydelse på den måde, hvorpå en relevant person yder kollektiv porteføljepleje
e)
foranstaltninger, der skal forhindre og kontrollere en relevant persons samtidige eller senere involvering i særskilt kollektiv porteføljepleje, eller andre aktiviteter i henhold til artikel 6, stk. 2 og 4, i direktiv 2011/61/EU, hvis en sådan involvering kan hæmme en passende håndtering af interessekonflikten.
Hvis vedtagelsen eller anvendelsen af en eller flere af disse foranstaltninger og procedurer ikke sikrer den krævede grad af uafhængighed, skal FAIF'en vedtage de alternative eller supplerende foranstaltninger og procedurer, der er nødvendige og hensigtsmæssige for at opfylde dette krav.
Artikel 34
Håndtering af interessekonflikter
Hvis de organisatoriske eller administrative ordninger, som FAIF'en har indført, ikke er tilstrækkelige til med rimelig sikkerhed at kunne sikre forebyggelse af risikoen for, at AIF'ens eller AIF-investorernes interesser skades, skal FAIF'ens øverste ledelse eller et andet kompetent internt organ straks underrettes med henblik på at kunne træffe alle nødvendige beslutninger eller foranstaltninger for at sikre, at FAIF'en handler i AIF'ens eller AIF-investorernes interesser.
Artikel 35
Overvågning af interessekonflikter
1. FAIF'en skal føre og med jævne mellemrum ajourføre fortegnelser over de typer af aktiviteter, som udføres af eller på vegne af den FAIF, hvor der er opstået en interessekonflikt, der medfører en væsentlig risiko for at skade en eller flere AIF'er eller AIF-investorer eller, hvis der er tale om løbende aktivitet, hvor der kan opstå en interessekonflikt.
2. Den øverste ledelse skal med jævne mellemrum og mindst én gang årligt modtage skriftlige rapporter om de i stk. 1 omhandlede aktiviteter.
Artikel 36
Oplysninger om interessekonflikter
1. Den information, der skal oplyses over for investorer i henhold til artikel 14, stk. 1 og 2, i direktiv 2011/61/EU, skal gives til investorerne på et varigt medium eller via et websted.
2. Hvis der i medfør af stk. 1 gives oplysninger til investorer via et websted, og oplysningerne ikke er rettet personligt til investoren, skal følgende betingelser være opfyldt:
a)
Investoren er underrettet om webstedets adresse og om, hvor på webstedet der er adgang til den, og er indforstået med formidling af den omhandlede information ved hjælp af et websted.
b)
Oplysningerne skal være ajourført.
c)
Der skal løbende være adgang til oplysningerne via webstedet i så langt et tidsrum, som investoren med rimelighed kan have brug for med henblik på nærlæsning heraf.
Artikel 37
Strategier for udøvelse af stemmerettigheder
1. En FAIF skal udarbejde passende og effektive strategier til at fastlægge, hvornår og hvordan stemmerettigheder i de forvaltede AIF-porteføljer skal udøves, udelukkende til fordel for den pågældende AIF og dens investorer.
2. Strategien i stk. 1 skal fastlægge foranstaltninger og procedurer for:
a)
tilsyn med relevante virksomhedsbegivenheder
b)
sikring af, at stemmerettigheder udøves i overensstemmelse med den pågældende AIF's investeringsmål og -strategi
c)
forebyggelse eller styring af eventuelle interessekonflikter, som skyldes udøvelse af stemmerettigheder.
3. En kort beskrivelse af strategierne og nærmere oplysninger om de foranstaltninger, der træffes på grundlag af strategierne, gøres efter anmodning herom tilgængelige for investorerne.
AFDELING 3
Risikostyring
(artikel 15 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 38
Risikostyringssystemer
I denne afdeling forstås ved »risikostyringssystemer« systemer, der er sammensat af relevante elementer i FAIF'ens organisatoriske struktur, med en central rolle for en permanent risikostyringsfunktion, strategier og procedurer i forbindelse med risikostyringen, der er relevant for hver AIF's investeringsstrategi, og ordninger, processer og teknikker, som FAIF'en anvender i forhold til hver AIF, som den forvalter.
Artikel 39
Permanent risikostyringsfunktion
1. En FAIF skal indføre og til enhver tid have en permanent risikostyringsfunktion, der skal:
a)
implementere tilstrækkelige risikostyringsregler og -procedurer for på passende måde at kunne påvise, måle, styre og overvåge alle risici, som er relevante for hver AIF's investeringsstrategi, og som hver AIF er eller kan blive eksponeret for.
b)
sikre, at AIF'ens risikoprofil, der oplyses til investorerne i henhold til artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU, er i overensstemmelse med artikel 44 i denne forordning
c)
overvåge overholdelsen af de risikogrænser, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 44, og underrette FAIF'ens ledelsesorgan og, hvis en sådan forefindes, FAIF'ens tilsynsfunktion på passende måde, når den vurderer, at AIF'ens risikoprofil er uforenelig med disse grænser eller ser en væsentlig risiko for, at risikoprofilen vil være uforenelig med disse grænser
d)
forelægge følgende regelmæssigt opdaterede oplysninger for FAIF'ens forvaltningsorgan, og hvis en sådan forefindes, for FAIF'ens tilsynsfunktion med en hyppighed, der er i overensstemmelse med arten, omfanget og kompleksiteten af AIF'en eller FAIF'ens aktiviteter, og med en vurdering af:
i)
overensstemmelsen mellem og overholdelsen af de risikogrænser, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 44 og AIF'ens risikoprofil som oplyst til investorerne i overensstemmelse med artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU
ii)
tilstrækkeligheden og effektiviteten af risikostyringsprocessen, navnlig med angivelse af, om der er eller vil blive truffet passende korrigerende foranstaltninger i tilfælde af faktiske eller formodede mangler
e)
aflægge rapport med jævne mellemrum til den øverste ledelse om det nuværende risikoniveau for hver af de forvaltede AIF'er og eventuelle faktiske eller forventede overskridelser af de grænser, som er fastsat i overensstemmelse med artikel 44, med henblik på at sikre, at der omgående kan træffes passende foranstaltninger
2. Risikostyringsfunktionen skal have de nødvendige beføjelser og adgang til alle relevante oplysninger, som er nødvendige for at varetage de opgaver, der er omhandlet i stk. 1.
Artikel 40
Risikostyringspolitik
1. En FAIF skal indføre, gennemføre og til enhver tid have en passende og veldokumenteret risikostyringspolitik, som identificerer de risici, de forvaltede AIF'er udsættes eller kan udsættes for.
2. Risikostyringspolitikken skal omfatte de procedurer, som er nødvendige for at sætte FAIF'en i stand til for hver af de forvaltede AIF'er at vurdere den pågældende AIF's eksponering i forhold til markeds-, likviditets- og modpartsrisici samt AIF'ens eksponering i forhold til alle andre risici, herunder operationelle risici, som kan være af afgørende betydning for den enkelte forvaltede AIF.
3. FAIF'en skal mindst beskrive følgende aspekter ved risikostyringspolitikken:
a)
de teknikker, redskaber og ordninger, der gør det muligt for den at opfylde kravene i artikel 45
b)
de teknikker, redskaber og ordninger, der gør det muligt at vurdere og overvåge AIF'ens likviditetsrisiko under normale og ekstraordinære forhold, herunder gennem anvendelsen af regelmæssigt gennemførte stresstest i overensstemmelse med artikel 48
c)
ansvarsfordelingen i FAIF'en med hensyn til risikostyring
d)
de grænser, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 44 i denne forordning og en begrundelse for, at sådanne forpligtelser er tilpasset til AIF'ens risikoprofil som oplyst til investorerne i overensstemmelse med artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU
e)
betingelserne for samt indholdet, hyppigheden og modtagerne af de rapporter, som risikostyringsfunktionen, jf. artikel 39, aflægger.
4. Risikostyringspolitikken skal omfatte en beskrivelse af de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 43, navnlig:
a)
arten af de potentielle interessekonflikter
b)
de indførte korrigerende foranstaltninger
c)
årsagerne til, at disse foranstaltninger med rimelighed kan forventes at resultere i en uafhængig udøvelse af risikostyringsfunktionen
d)
hvordan FAIF'en forventer at sikre, at foranstaltningerne til stadighed er effektive.
5. Risikostyringspolitikken i henhold til stk. 1 skal stå i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af FAIF'ens aktiviteter og de AIF'er, som den forvalter.
Artikel 41
Vurdering af samt tilsyn med og kontrol af risikostyringssystemerne
1. FAIF'er skal vurdere, føre tilsyn med og med jævne mellemrum, mindst én gang om året, kontrollere:
a)
om risikostyringspolitikken og de ordninger, processer og teknikker, der er omhandlet i artikel 45, er passende og effektive
b)
i hvilket omfang FAIF'en overholder risikostyringspolitikken og de ordninger, processer og teknikker, der er omhandlet i artikel 45
c)
om de foranstaltninger, der træffes for at afhjælpe eventuelle mangler ved gennemførelsen af risikostyringsprocessen, er passende og effektive
d)
udførelsen af risikostyringsfunktionen
e)
om foranstaltningerne til sikring af den funktionelle og hierarkiske adskillelse af risikostyringsfunktionen i henhold til artikel 42 er passende og effektive.
Hyppigheden af den regelmæssige kontrol, der omhandles i første afsnit, skal fastlægges af den øverste ledelse i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet i betragtning af arten, omfanget og kompleksitetsgraden af FAIF'ens aktiviteter og de AIF'er, som den forvalter.
2. Ud over den i stk. 1 omhandlede regelmæssige kontrol skal risikostyringssystemerne kontrolleres, hvis:
a)
der sker væsentlige ændringer af risikostyringsregler og -procedurer samt af de ordninger, processer og teknikker, der er omhandlet i artikel 45
b)
interne eller eksterne hændelser indikerer, at en yderligere kontrol er påkrævet
c)
der foretages væsentlige ændringer af investeringsstrategien og målene for en AIF, som FAIF'en forvalter.
3. FAIF'en skal ajourføre risikostyringssystemerne på basis af resultaterne af den kontrol, der er omhandlet i stk. 1 og 2.
4. FAIF'en skal give de kompetente myndigheder i hjemlandet oplysning om eventuelle væsentlige ændringer i risikostyringspolitikken og i de ordninger, processer og teknikker, der er omhandlet i artikel 45.
Artikel 42
Funktionel og hierarkisk adskillelse af risikostyringsfunktionen
1. Risikostyringsfunktionen anses kun for funktionelt og hierarkisk adskilt fra de operationelle enheder, herunder porteføljeplejefunktionen, hvis følgende betingelser er opfyldt:
a)
Personer, der udøver risikostyringsfunktioner, kontrolleres ikke af dem, der har ansvaret for udførelsen af FAIF'ens operative opgaver, herunder porteføljeplejefunktionen.
b)
Personer, der udøver risikostyringsfunktioner, er ikke involveret i udøvelsen af aktiviteter i de operative enheder, herunder porteføljeplejefunktionen.
c)
Personer, der udøver risikostyringsfunktioner, aflønnes efter, i hvor høj grad de når målene for deres funktioner, uafhængigt af de forretningsmæssige resultater for de operationelle enheder, herunder porteføljeplejefunktionen.
d)
Aflønningen af ledende medarbejdere med risikostyringsfunktioner er underkastet direkte tilsyn af løn- og vederlagsudvalget, hvis et sådant findes.
2. Den funktionelle og hierarkiske adskillelse af risikostyringsfunktionen i overensstemmelse med stk. 1 skal sikres igennem hele FAIF'ens hierarkiske struktur op til ledelsesorganet. Den skal kontrolleres af ledelsesorganet og, hvis en sådan findes, FAIF'ens tilsynsfunktion.
3. De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland skal kontrollere den måde, hvorpå FAIF'en har anvendt stk. 1 og 2 på grundlag af kriterierne i artikel 15, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 43
Foranstaltninger til at forebygge interessekonflikter
1. De foranstaltninger til at forebygge interessekonflikter, der er omhandlet i artikel 15, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU skal mindst sikre, at:
a)
beslutninger, der træffes af risikostyringsfunktionen, baseres på pålidelige data, som er underlagt en passende grad af kontrol af risikostyringsfunktionen
b)
aflønningen af de medarbejdere, der er involveret i udførelsen af risikostyringsfunktionen, afspejler opfyldelsen af de mål, der er knyttet til risikostyringsfunktionen, uafhængigt af hvordan de afdelinger, de fører tilsyn med, klarer sig
c)
risikostyringsfunktionen er underlagt en tilstrækkelig uafhængig kontrol for at sikre, at beslutningerne træffes uafhængigt af hinanden
d)
risikostyringsfunktionen er repræsenteret i ledelsesorganet eller tilsynsfunktionen, hvis en sådan forefindes, med mindst samme beføjelse som porteføljeplejefunktionen
e)
eventuelle modstridende opgaver adskilles korrekt.
2. Hvis det står i et rimeligt forhold under hensyntagen til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af FAIF'en, skal de i stk. 1 omhandlede foranstaltninger også sikre, at:
a)
udførelsen af risikostyringsfunktionen kontrolleres med jævne mellemrum af den interne revisionsfunktion, eller, hvis sidstnævnte ikke forefindes, af en ekstern part udpeget af ledelsesorganet
b)
hvis der oprettes et risikoudvalg, skal det have tilstrækkelige ressourcer, og dets ikke-uafhængige medlemmer må ikke have urimelig indflydelse på udførelsen af risikostyringsfunktionen.
3. FAIF'ens ledelsesorgan og, hvis en sådan forefindes, tilsynsfunktionen skal indføre de foranstaltninger mod interessekonflikter, der er fastlagt i stk. 1 og 2, med jævne mellemrum vurdere effektiviteten heraf og rettidigt finde en hensigtsmæssig løsning på eventuelle mangler.
Artikel 44
Risikogrænser
1. En FAIF skal indføre og anvende kvantitative eller kvalitative risikogrænser, eller begge dele, for hver af de forvaltede AIF'er under hensyntagen til alle relevante risici. Hvis der kun fastsættes kvalitative grænser, skal FAIF'en kunne begrunde denne fremgangsmåde til den kompetente myndighed.
2. De kvalitative og kvantitative risikogrænser for hver AIF skal mindst omfatte følgende risici:
a)
markedsrisici
b)
kreditrisici
c)
likviditetsricisi
d)
modpartsrisici
e)
operationelle risici.
3. Ved fastsættelsen af risikogrænser skal FAIF'en tage hensyn til de strategier og aktiver, der anvendes for hver forvaltet AIF, samt de nationale regler for hver af disse AIF'er. Disse risikogrænser skal tilpasses AIF'ens risikoprofil som oplyst til investorerne i overensstemmelse med artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU og godkendes af ledelsesorganet.
Artikel 45
Risikomåling og -styring
1. FAIF'er skal vedtage passende og effektive ordninger, processer og teknikker med henblik på:
a)
til enhver tid at påvise, måle, styre og overvåge de risici, som de forvaltede AIF'er er eller kan blive udsat for
b)
at sikre overensstemmelse med de grænser, der er fastsat i henhold til artikel 44.
2. Ordningerne, processerne og teknikkerne i stk. 1 skal stå i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af FAIF'ens forretninger og de AIF'er, som den forvalter, og være i overensstemmelse med AIF'ens risikoprofil som oplyst til investorerne i overensstemmelse med artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU.
3. Med henblik på stk. 1 skal FAIF'en træffe følgende foranstaltninger for hver af de AIF'er, som den forvalter:
a)
indføre de ordninger, processer og teknikker vedrørende risikomåling, som er nødvendige for at sikre, at de risici, der er forbundet med indtagne positioner, og deres bidrag til den samlede risikoprofil, måles præcist på grundlag af forsvarlige og pålidelige data, og at ordningerne, processerne og teknikkerne vedrørende risikomåling er dokumenteret i passende omfang
b)
med jævne mellemrum foretage backtest med henblik på at efterprøve gyldigheden af risikomålingsordningerne, som omfatter modelbaserede prognoser og skøn
c)
med jævne mellemrum foretage stresstest og scenarieanalyser for at tage højde for risici som følge af eventuelt ændrede markedsbetingelser, som kan få negative følger for AIF'en
d)
sikre, at det nuværende risikoniveau er i overensstemmelse med de fastsatte risikogrænser i artikel 44
e)
indføre, gennemføre og til enhver tid have passende procedurer, som i tilfælde af faktiske eller forventede overskridelser af AIF'ens risikogrænser, medfører rettidige afhjælpende foranstaltninger i investorernes interesse
f)
sikre, at der er passende likviditetsstyringssystemer og -procedurer for hver AIF i overensstemmelse med de krav, der er fastlagt i artikel 46.
AFDELING 4
Likviditetsstyring
(artikel 16 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 46
Likviditetsstyringssystemer og -procedurer
FAIF'er skal kunne godtgøre over for de kompetente myndigheder i deres hjemland, at der er etableret et passende likviditetsstyringssystem og effektive procedurer som omhandlet i artikel 16, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU under hensyntagen til den enkelte AIF's investeringsstrategi, likviditetsprofil og indløsningspolitik.
Artikel 47
Overvågning og styring af likviditetsrisiko
1. Likviditetsstyringssystemet og -procedurerne omhandlet i artikel 46 skal som minimum sikre, at:
a)
FAIF'en opretholder et likviditetsniveau i AIF'en, der er hensigtsmæssigt i forhold til de underliggende forpligtelser på grundlag af en vurdering af den relative likviditet af AIF'ens aktiver på markedet, idet der tages hensyn til den tid, der er nødvendig til afvikling, og prisen eller værdien, til hvilken disse aktiver kan afvikles, samt deres følsomhed over for andre markedsrisici eller -faktorer
b)
FAIF'en overvåger likviditetsprofilen i AIF'ens portefølje af aktiver under hensyntagen til de enkelte aktivers marginale betydning, som kan have væsentlig indflydelse på likviditeten, samt de væsentlige passiver og forpligtelser, både eventualforpligtelser og andre forpligtelser, som AIF'en muligvis har i forhold til de underliggende forpligtelser. FAIF'en skal i den forbindelse tage hensyn til profilen for AIF'ens investorgrundlag, herunder investortype, investeringernes relative størrelse og de indløsningsbetingelser, der gælder for disse investeringer
c)
den FAIF, hvor AIF'en investerer i andre institutter for kollektiv investering, overvåger den fremgangsmåde, der er valgt af forvalterne af disse andre institutter for kollektiv investering med henblik på likviditetsstyring, herunder gennem regelmæssige tilsyn for at overvåge ændringer i indløsningsbestemmelserne for de underliggende institutter for kollektiv investering, som AIF'en investerer i. I henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU finder denne bestemmelse ikke anvendelse, hvis de andre institutter for kollektiv investering, som AIF'en investerer i, handles på et reguleret marked som omhandlet i artikel 4, stk. 1, nr. 14), i direktiv 2004/39/EF eller på et tilsvarende tredjelandsmarked
d)
FAIF'en gennemfører og til enhver tid har hensigtsmæssige ordninger og procedurer til måling af likviditeten med det formål at vurdere de kvantitative og kvalitative risici i positioner og i tilsigtede investeringer, som har en væsentlig indflydelse på likviditetsprofilen for AIF'ens aktivportefølje, så deres indvirkning på den samlede likviditetsprofil kan måles korrekt. De anvendte procedurer skal sikre, at FAIF'en har den relevante viden og forståelse af likviditeten af de aktiver, som AIF'en har investeret i eller har til hensigt at investere i, herunder i givet fald omfanget af handel og prisernes følsomhed og/eller de enkelte aktivers spredning under normale og ekstraordinære likviditetsforhold
e)
FAIF'en overvejer og gennemfører de redskaber og ordninger, herunder særlige ordninger, der er nødvendige for at styre likviditetsrisikoen for alle de AIF'er, den forvalter. FAIF'en identificerer de forhold, hvorunder disse redskaber og ordninger kan anvendes under både normale og ekstraordinære forhold, idet alle AIF-investorer sikres en retfærdig behandling i forhold til hver AIF, der forvaltes. FAIF'en må kun anvende sådanne redskaber og ordninger under disse forhold, og hvis der er foretaget passende offentliggørelse i henhold til artikel 108.
2. FAIF'erne skal dokumentere deres i stk. 1 omhandlede likviditetsstyringspolitikker og -procedurer, gennemgå dem mindst en gang om året og opdatere dem med eventuelle ændringer eller nye ordninger.
3. FAIF'erne skal medtage de i stk. 1 omhandlede passende eskaleringsforanstaltninger i deres likviditetsstyringssystem og -procedurer til at imødegå forventede eller reelle likviditetsproblemer eller andre nødsituationer for AIF'en.
4. Hvis FAIF'en forvalter en AIF, som er af den ikke-gearede lukkede type, finder stk. 1, litra e), ikke anvendelse.
Artikel 48
Grænser og stresstest i forbindelse med likviditetsstyring
1. FAIF'erne skal under hensyntagen til arten, omfanget og kompleksiteten af hver forvaltede AIF i givet fald gennemføre og til enhver tid have passende grænser for AIF'ens likviditet eller manglende likviditet, der svarer til dens underliggende forpligtelser og indløsningspolitikken og er i overensstemmelse med kravene fastsat i artikel 44 om kvantitative og kvalitative risikogrænser.
FAIF'erne skal overvåge overholdelsen af disse grænser og skal, hvor grænserne overskrides, eller hvor det er sandsynligt, at de vil blive overskredet, beslutte, hvilke krævede (eller nødvendige) forholdsregler der skal tages. Når det besluttes, hvilke forholdsregler der skal tages, skal FAIF'erne tage hensyn til tilstrækkeligheden af likviditetsstyringspolitikkerne og -procedurerne, relevansen af likviditetsprofilen for AIF'ens aktiver og virkningen af atypiske niveauer af indløsningsanmodninger.
2. FAIF'erne foretager regelmæssigt stresstest under normale og ekstraordinære likviditetsforhold, hvilket giver dem mulighed for at vurdere hver forvaltede AIF's likviditetsrisiko. Stresstestene skal:
a)
gennemføres på grundlag af pålidelige og aktuelle oplysninger udtrykt kvantitativt eller, hvor dette ikke er hensigtsmæssigt, udtrykt kvalitativt
b)
i givet fald simulere likviditetsknaphed i aktiverne i AIF'en og atypiske indløsningsanmodninger
c)
dække markedsrisici og virkninger, der eventuelt opstår som følge heraf, herunder på marginbetalinger, krav til sikkerhedsstillelse eller kreditlinjer
d)
gøre rede for værdiansættelsesfølsomhed under stressbetingelser
e)
gennemføres med en hyppighed, der er passende for typen af AIF, idet der tages hensyn til AIF'ens investeringsstrategi, likviditetsprofil, investortype og indløsningspolitik og mindst en gang om året.
3. FAIF'er skal handle i investorernes interesse, for så vidt angår resultatet af en stresstest.
Artikel 49
Tilpasning af investeringsstrategi, likviditetsprofil og indløsningspolitik
1. I henhold til artikel 16, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU skal investeringsstrategien, likviditetsprofilen og indløsningspolitikken for hver AIF, der forvaltes af en FAIF, anses for at være tilpasset, når investorerne har mulighed for at indløse deres investeringer på en måde, der er forenelig med den retfærdige behandling af alle AIF-investorer og i overensstemmelse med AIF'ens indløsningspolitik og forpligtelser.
2. Ved vurderingen af tilpasningen af investeringsstrategien, likviditetsprofilen og indløsningspolitikken skal FAIF'en også tage hensyn til disse indløsningers indvirkning på de underliggende priser eller spredningen af AIF'ens individuelle aktiver.
AFDELING 5
Investeringer i securitisationspositioner
(artikel 17 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 50
Definitioner
Med henblik på anvendelsen af denne afdeling forstås ved
a) »securitisation«: securitisation som defineret i artikel 4, nr. 36), i direktiv 2006/48/EF
b) »securitisationsposition«: securitisationsposition som defineret i artikel 4, nr. 40), i direktiv 2006/48/EF
c) »organiserende kreditinstitut«: organiserende kreditinstitut som defineret i artikel 4, nr. 42), i direktiv 2006/48/EF
d) »tranche«: tranche som defineret i artikel 4, nr. 39), i direktiv 2006/48/EF.
Artikel 51
Krav i forbindelse med bibeholdelse af kapitalandele
1. FAIF'erne påtager sig kun eksponering for kreditrisikoen ved en securitisation på vegne af en eller flere AIF'er, som den forvalter, hvis det engagementsleverende kreditinstitut, det organiserende kreditinstitut eller den oprindelige långiver udtrykkeligt har meddelt FAIF'en, at vedkommende fortsat bibeholder en væsentlig nettokapitalandel på ikke under 5 %.
Der anses kun at være tale om bibeholdelse af en væsentlig nettokapitalandel på ikke under 5 % i følgende tilfælde:
a)
bibeholdelse af mindst 5 % af den nominelle værdi af hver af de trancher, der er solgt eller overført til investorerne
b)
i tilfælde af securitisationer i forbindelse med revolverende engagementer, bibeholdelse af det engagementsleverende kreditinstituts andel på mindst 5 % af de securitiserede engagementers nominelle værdi
c)
bibeholdelse af tilfældigt udvalgte engagementer svarende til mindst 5 % af den nominelle værdi af securitiserede engagementer, når sådanne engagementer ellers ville være blevet securitiseret i securitisationen, forudsat at antallet af potentielt securitiserede engagementer er på mindst 100 ved engagementets indgåelse
d)
bibeholdelse af »first loss«-tranchen og om nødvendigt andre trancher med samme eller en strengere risikoprofil end de trancher, der er overført eller solgt til investorer, og som ikke forfalder tidligere end de trancher, der er overført eller solgt til investorer, således at bibeholdelsen i alt svarer til mindst 5 % af de securitiserede engagementers nominelle værdi
e)
bibeholdelse af en »first loss«-eksponering svarende til mindst 5 % af hvert securitiserede engagement i securitisationen.
Nettokapitalandelen måles ved engagementets indgåelse og opretholdes på løbende basis. Nettokapitalandelen, inklusive bibeholdte positioner, kapitalandele eller eksponeringer, må ikke være omfattet af nogen kreditrisikoreduktion, korte positioner eller andre former for afdækning og må ikke sælges. Nettokapitalandelen bestemmes af de ikke-balanceførte posters nominelle værdi.
Kravene om bibeholdelse må ikke bringes i anvendelse flere gange for samme securitisation.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis de securitiserede engagementer er fordringer eller eventualfordringer på eller fuldt, ubetinget og uigenkaldeligt sikret af de institutioner, der er anført i artikel 122a, stk. 3, første afsnit, i direktiv 2006/48/EF, og gælder ikke de transaktioner, der er anført i artikel 122a, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 2006/48/EF.
Artikel 52
Kvalitative krav vedrørende organiserende eller engagementsleverende kreditinstitutter
Før en FAIF påtager sig eksponering for kreditrisikoen ved en securitisation på vegne af en eller flere AIF'er, skal den sikre, at det organiserende og engagementsleverende kreditinstitut:
a)
giver tilsagn om kredit på grundlag af sunde og veldefinerede kriterier og fastsætter en klar procedure for godkendelse, ændring, fornyelse og refinansiering af de lån, der skal securitiseres, på samme måde som engagementer, de besidder
b)
har etableret og anvender effektive systemer til løbende forvaltning og overvågning af deres forskellige porteføljer og engagementer, der indebærer en risiko, bl.a. med henblik på at identificere og håndtere problemlån og foretage passende værdireguleringer og hensættelser
c)
i tilstrækkelig grad diversificerer hver låneportefølje baseret på målmarkederne og den overordnede lånestrategi
d)
har en skriftlig politik om kreditrisiko, der omfatter grænser for deres risikotolerance og hensættelsespolitik, og som beskriver, hvordan den pågældende risiko måles, overvåges og kontrolleres
e)
sørger for let tilgængelig adgang til alle væsentlige og relevante data om kreditkvaliteten og ydeevnen af de enkelte underliggende engagementer, cash flows og sikkerhedsstillelsen til støtte for et securitiseret engagement, samt de oplysninger, der er nødvendige for at foretage omfattende og velinformerede stresstest på cash flows og sikkerhedsstillelsesværdier til støtte for de underliggende engagementer. Med henblik herpå defineres væsentlige og relevante data ved securitisationsengagementets indgåelse og om nødvendigt derefter alt efter securitisationens karakter
f)
sørger for let adgang til alle andre relevante data, der er nødvendige, for at FAIF'en kan opfylde kravene fastsat i artikel 53
g)
oplyser niveauet af deres bibeholdte nettokapitalandel som omhandlet i artikel 51 samt andre forhold, der kan underminere opretholdelsen af minimumskravet til nettokapitalandelen som omhandlet i den pågældende artikel.
Artikel 53
Kvalitative krav vedrørende FAIF'er eksponeret for securitisationer
1. FAIF'erne skal, før de eksponeres for kreditrisikoen for en securitisation på vegne af en eller flere AIF'er og i givet fald derefter, være i stand til at dokumentere over for de kompetente myndigheder, at de for hver af deres individuelle securitisationspositioner har grundig og indgående forståelse af disse positioner og har iværksat formelle politikker og procedurer under hensyntagen til risikoprofilen for den relevante AIF's investeringer i securitiserede positioner til at kunne analysere og registrere:
a)
oplysninger, der er offentliggjort i henhold til artikel 51 af engagementsleverende eller organiserende kreditinstitutter for at angive den nettokapitalandel, de opretholder på løbende basis i securitisationen
b)
risikokarakteristikken ved den individuelle securitisationsposition
c)
risikokarakteristikken ved de underliggende eksponeringer i securitisationspositionen
d)
omdømmet og tabserfaringerne ved tidligere securitisationer hos engagementsleverende eller organiserende kreditinstitutter i de relevante underliggende eksponeringsklasser i securitisationspositionen
e)
de engagementsleverende eller organiserende kreditinstitutters eller deres agenters eller rådgiveres erklæringer og afgivelse af oplysninger om den rettidige omhu, de har udvist med hensyn til de securitiserede eksponeringer, og i givet fald kvaliteten af sikkerhedsstillelsen til støtte for de securitiserede eksponeringer
f)
i givet fald de metodologier og det begrebsapparat, som vurderingen af sikkerhedsstillelsen til støtte for de securitiserede eksponeringer er baseret på, og de politikker, det engagementsleverende eller organiserende kreditinstitut har indført for at sikre valuarens uafhængighed
g)
alle strukturelle elementer i securitisationen, som i væsentlig grad kan indvirke på ydeevnen af FAIF'ens securitisationsposition, f.eks. aftalemæssige »vandfald« og udløsningstærskler i relation til »vandfald«, forbedringer af kreditværdigheden, forbedringer af likviditeten, markedsværdiudløsningstærskler og handelsspecifik definition af default.
2. Når en FAIF har påtaget sig eksponering for en væsentlig del af kreditrisikoen for en securitisation på vegne af en eller flere AIF'er, skal den regelmæssigt foretage de stresstest, der er passende for sådanne securitisationspositioner i henhold til artikel 15, stk. 3, litra b), i direktiv 2011/61/EU. Stresstesten skal stå i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksiteten af risikoen i forbindelse med securitisationspositionerne.
FAIF'erne skal etablere formelle overvågningsprocedurer i overensstemmelse med principperne fastsat i artikel 15 i direktiv 2011/61/EU, og disse skal stå i et rimeligt forhold til risikoprofilen for den relevante AIF med hensyn til kreditrisikoen for en securitisationsposition for løbende og rettidigt at overvåge oplysninger om ydeevnen i de eksponeringer, der ligger til grund for sådanne securitisationspositioner. Disse oplysninger skal omfatte (hvis der er relevant for den specifikke securitisationstype og ikke begrænset til de oplysningstyper, der beskrives yderligere her), eksponeringstypen, procentdelen af lån, der er forfalden med mere end 30, 60 og 90 dage, misligholdelsessatser, forudbetalingssatser, overtagne lån, sikkerhedsstillelsestype og beboelsesgrad, frekvensfordelingen af kreditvurderinger og andre målinger af kreditværdigheden for de underliggende eksponeringer, den erhvervsmæssige og geografiske diversificering og frekvensfordelingen af belåningsprocenten med udsvingsbånd, der fremmer en hensigtsmæssig følsomhedsanalyse. Udgøres de underliggende eksponeringer selv af securitisationspositioner, skal FAIF'erne ikke kun have de i dette afsnit omhandlede oplysninger om de underliggende securitisationstrancher, såsom emittentens navn og kreditkvaliteten, men også om de særlige karakteristika ved og udviklingen i de puljer, der ligger til grund for disse securitisationstrancher.
FAIF'erne skal anvende de samme analysestandarder på andele eller tegninger i securitisationsemissioner, der købes fra tredjemand.
3. FAIF'er, der påtager sig eksponering for kreditrisikoen for en securitisation på vegne af en eller flere AIF'er, skal med henblik på passende risiko- og likviditetsstyring korrekt identificere, måle, overvåge, forvalte, kontrollere og rapportere de risici, der opstår som følge af manglende match mellem den relevante AIF's aktiver og passiver, koncentrationsrisici eller investeringsrisici hidrørende fra disse instrumenter. FAIF'en skal sikre, at sådanne securitisationspositioners risikoprofil svarer til den relevante AIF's størrelse, samlede porteføljestruktur, investeringsstrategier og -målsætninger som fastlagt i AIF'ens regler eller vedtægter, prospekt og udbudsdokumenter.
4. I overensstemmelse med kravene i artikel 18 i direktiv 2011/61/EU skal FAIF'erne sikre, at der er tilstrækkelig intern rapportering til ledelsen, således at ledelsen er bekendt med alle væsentlige antagelser af eksponering for securitisationer, og at risiciene, der hidrører fra disse eksponeringer, forvaltes hensigtsmæssigt.
5. FAIF'erne skal medtage passende oplysninger om deres eksponering for kreditrisikoen for securitisation og deres risikostyringsprocedurer på dette område i de rapporter og oplysninger, der skal forelægges i henhold til artikel 22, 23 og 24 i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 54
Korrigerende foranstaltninger
1. FAIF'erne skal træffe de korrigerende foranstaltninger, der bedst tjener investorerne i den relevante AIF, hvis de efter antagelsen af en eksponering for en securitisation konstaterer, at afgørelsen og rapporteringen af den bibeholdte kapitalandel ikke opfyldte kravene i denne forordning.
2. FAIF'erne skal træffe de korrigerende foranstaltninger, der bedst tjener investorerne i den relevante AIF, hvis den bibeholdte kapitalandel er mindre end 5 % på et givent tidspunkt efter antagelsen af eksponeringen, og dette ikke skyldes transaktionens naturlige betalingsmekanisme.
Artikel 55
Bedstefarklausul
Artikel 51-54 finder anvendelse i forbindelse med nye securitisationer udstedt den 1. januar 2011 eller senere. Artikel 51-54 finder efter den 31. december 2014 anvendelse på eksisterende securitisationer, hvor nye underliggende eksponeringer er tilføjet eller erstattet efter denne dato.
Artikel 56
Fortolkning
Hvis der ikke foreligger en specifik fortolkning fra ESMA eller Det Fælles Udvalg af Europæiske Tilsynsmyndigheder, fortolkes bestemmelserne i denne afdeling i overensstemmelse med de tilsvarende bestemmelser i direktiv 2006/48/EF og retningslinjerne til artikel 122a i kapitalkravsdirektivet af 31. december 2010 (9) udstedt af Det Europæiske Banktilsynsudvalg med senere ændringer.
AFDELING 6
Organisatoriske krav - generelle principper
(artikel 12 og 18 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 57
Generelle krav
1. FAIF'erne skal:
a)
indføre, gennemføre og til enhver tid have beslutningsprocedurer og en organisatorisk struktur, der klart og på en veldokumenteret måde angiver rapporteringsvejene og fordeler funktioner og ansvarsområder
b)
sørge for, at deres relevante personer er bekendt med, hvilke procedurer der skal følges for at sikre en korrekt varetagelse af deres ansvarsområder
c)
indføre, gennemføre og til enhver tid have passende interne kontrolprocedurer, der sikrer, at beslutningerne og procedurerne overholdes på alle niveauer i FAIF'en
d)
indføre, gennemføre og til enhver tid have en effektiv intern rapportering og formidling af information på alle relevante niveauer i FAIF'en samt effektiv informationsudveksling med eventuelle tredjemænd
e)
til enhver tid føre passende og korrekte fortegnelser over deres forretninger og deres interne organisation.
FAIF'erne skal tage hensyn til arten, omfanget og kompleksiteten af deres virksomhed og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne i forbindelse med deres virksomhed.
2. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og til enhver tid have passende systemer og procedurer til at garantere oplysningers sikkerhed, integritet og fortrolighed under hensyn til de pågældende oplysningers art.
3. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og til enhver tid have en passende metode til sikring af driftsstabilitet, som skal sørge for, at deres vigtigste data og funktioner og deres service og aktiviteter bevares ved en eventuel system- eller procedurefejl, eller som, hvis det ikke er muligt, skal give mulighed for rettidigt at gendanne sådanne data og genetablere sådanne funktioner og rettidigt at genoptage deres service og aktiviteter.
4. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og til enhver tid anvende regnskabsmetoder, -procedurer og værdiansættelsesregler, som gør dem i stand til på anmodning af den kompetente myndighed rettidigt at forelægge den kompetente myndighed regnskaber, som giver et retvisende billede af deres finansielle stilling, og som er i overensstemmelse med alle gældende regnskabsstandarder og -regler.
5. FAIF'erne skal gennemføre passende politikker og procedurer til at sikre, at AIF'ens indløsningspolitik oplyses til investorerne tilstrækkeligt detaljeret, inden de investerer i AIF'en og i tilfælde af væsentlige ændringer.
6. FAIF'erne skal kontrollere og med jævne mellemrum evaluere, om deres systemer, interne kontrolprocedurer og -ordninger, som er indført i overensstemmelse med stk. 1-5, er passende og effektive, og træffe passende foranstaltninger for at afhjælpe eventuelle mangler.
Artikel 58
Elektronisk databehandling
1. FAIF'erne skal træffe passende og tilstrækkelige foranstaltninger med hensyn til egnede elektroniske systemer, således at alle ordrer vedrørende porteføljetransaktioner eller -tegninger eller i givet fald -indløsninger kan registreres rettidigt og korrekt.
2. FAIF'erne skal garantere en høj standard af sikkerhed i forbindelse med elektronisk databehandling samt de registrerede oplysningers integritet og fortrolighed, hvis det er relevant.
Artikel 59
Regnskabsprocedurer
1. FAIF'erne skal anvende regnskabspolitikker og -procedurer som omhandlet i artikel 57, stk. 4, således at investorerne sikres beskyttelse. Regnskaberne skal føres på en sådan måde, at alle AIF'ens aktiver og passiver til enhver tid kan identificeres direkte. Såfremt en AIF har forskellige investeringsafdelinger, føres der særskilte regnskaber for de pågældende afdelinger.
2. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og til enhver tid anvende regnskabs- og værdiansættelsesmetoder og -procedurer for at sikre, at nettoværdien af de enkelte AIF'er beregnes korrekt på grundlag af de gældende regnskabsstandarder og -regler.
Artikel 60
Ledelsesorganets, den øverste ledelses og tilsynsfunktionens kontrol
1. Ved fordelingen af funktionerne internt skal FAIF'erne sørge for, at ledelsesorganet, den øverste ledelse og, hvor det er relevant, tilsynsfunktionen, er ansvarlige for, at FAIF'erne overholder deres forpligtelser i henhold til direktiv 2011/61/EU.
2. En FAIF skal sikre, at den øverste ledelse:
a)
er ansvarlig for at gennemføre den generelle investeringspolitik for hver af de forvaltede AIF'er, som defineret, hvis det er relevant, i fondsbestemmelserne, investeringsselskabets vedtægter, prospektet eller udbudsdokumenterne
b)
overvåger godkendelsen af investeringsstrategier for hver af de forvaltede AIF'er
c)
er ansvarlig for at sikre, at værdiansættelsesmetoder og -procedurer indføres og gennemføres i henhold til artikel 19 i direktiv 2011/61/EU
d)
er ansvarlig for at sikre, at FAIF'en har en permanent og effektiv compliancefunktion, også selv om denne funktion varetages af tredjemand
e)
sikrer og med jævne mellemrum kontrollerer, at den generelle investeringspolitik, investeringsstrategierne og risikogrænserne for hver af de forvaltede AIF'er gennemføres korrekt og effektivt og overholdes, også selv om risikostyringsfunktionen varetages af tredjemand
f)
godkender og med jævne mellemrum kontrollerer, at de interne procedurer for investeringsbeslutninger for hver af de forvaltede AIF'er er passende, med henblik på at sikre, at sådanne beslutninger er i overensstemmelse med de godkendte investeringsstrategier
g)
godkender og med jævne mellemrum kontrollerer risikostyringspolitikken og ordninger, processer og teknikker til gennemførelse af den pågældende metode, herunder risikogrænseordningen for hver af de AIF'er, den forvalter
h)
er ansvarlig for at indføre og anvende en aflønningspolitik i overensstemmelse med bilag II til direktiv 2011/61/EU.
3. En FAIF skal desuden sikre for, at den øverste ledelse og i givet fald ledelsesorganet eller tilsynsfunktionen:
a)
vurderer og med jævne mellemrum undersøger, om de metoder, ordninger og procedurer, der er indført for at opfylde forpligtelserne fastsat i direktiv 2011/61/EU, er effektive
b)
træffer passende foranstaltninger til at afhjælpe eventuelle mangler.
4. En FAIF skal sikre, at den øverste ledelse med jævne mellemrum og mindst en gang årligt modtager skriftlige beretninger om compliance, intern revision og risikostyring, navnlig med angivelse af, om der er truffet passende foranstaltninger i tilfælde af eventuelle mangler.
5. En FAIF skal sikre, at den øverste ledelse med jævne mellemrum modtager beretninger om gennemførelsen af de investeringsstrategier og de interne procedurer for investeringsbeslutninger, der er omhandlet i stk. 2, litra b)-e).
6. En FAIF skal sikre, at ledelsesorganet eller tilsynsfunktionen, hvis sådanne findes, med jævne mellemrum modtager skriftlige beretninger om de forhold, der er omhandlet i stk. 4.
Artikel 61
Permanent compliancefunktion
1. FAIF'erne skal indføre, gennemføre og til enhver tid have passende metoder og procedurer, der er egnet til at forhindre enhver risiko for, at FAIF'erne ikke opfylder deres forpligtelser i henhold til direktiv 2011/61/EU, samt tilknyttede risici, og etablere passende foranstaltninger og procedurer til at reducere sådanne risici mest muligt og sætte de kompetente myndigheder i stand til effektivt at udøve deres beføjelser i medfør af nævnte direktiv.
FAIF'en skal tage hensyn til arten, omfanget og kompleksiteten af sin virksomhed og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne i forbindelse med denne virksomhed.
2. En FAIF skal indføre og til enhver tid have en permanent og effektiv compliancefunktion, som er uafhængig, og som har følgende ansvarsområder:
a)
kontrollere og med jævne mellemrum vurdere, om de ordninger, metoder og procedurer, der etableres i overensstemmelse med stk. 1, og foranstaltninger, der er truffet for at afhjælpe eventuelle mangler, for så vidt angår FAIF'ens overholdelse af sine forpligtelser, er passende og effektive
b)
rådgive de personer, der har ansvaret for at udføre service og aktiviteter, og bistå dem med overholdelsen af FAIF'ens forpligtelser i henhold til direktiv 2011/61/EU.
3. For at sætte compliancefunktionen, jf. stk. 2, i stand til at varetage sine ansvarsområder korrekt og uafhængigt, skal FAIF'en sikre, at:
a)
compliancefunktionen har den nødvendige kompetence, de nødvendige ressourcer, den nødvendige sagkundskab og den nødvendige adgang til alle relevante oplysninger
b)
der udnævnes en medarbejder, som er ansvarlig for compliancefunktionen og al rapportering til den øverste ledelse med jævne mellemrum og mindst en gang årligt om complianceforhold, navnlig med angivelse af, om der er truffet passende foranstaltninger i tilfælde af eventuelle mangler
c)
personer i compliancefunktionen ikke er involveret i udøvelsen af den service og de aktiviteter, de overvåger
d)
metoden til at fastsætte aflønningen til en compliancemedarbejder og andre personer i compliancefunktioner ikke har eller vil have indflydelse på deres objektivitet.
FAIF'en er imidlertid ikke forpligtet til at overholde første afsnit, litra c) og d), hvis den kan godtgøre, at kravet ikke står i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af dens virksomhed og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne, og at dets compliancefunktion vedbliver med at være effektiv.
Artikel 62
Permanent intern revisionsfunktion
1. FAIF'er skal, hvis det er hensigtsmæssigt og står i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af deres virksomhed og arten og omfanget af den kollektive porteføljeforvaltning i forbindelse med denne virksomhed, indføre og til enhver tid have en intern revisionsfunktion, som er adskilt fra og uafhængig af FAIF'ens øvrige funktioner og aktiviteter.
2. Den interne revisionsfunktion i stk. 1 skal:
a)
udarbejde, gennemføre og til enhver tid have en revisionsplan til at undersøge og evaluere, om FAIF'ens systemer, interne kontrolprocedurer og ordninger er passende og effektive
b)
afgive henstillinger på grundlag af resultaterne af det arbejde, der udføres i overensstemmelse med litra a)
c)
kontrollere, om henstillingerne i litra b) overholdes
d)
rapportere interne revisionsforhold.
Artikel 63
Personlige transaktioner
1. Hvis en relevant person, som er involveret i aktiviteter, der kan skabe en interessekonflikt, eller som har adgang til intern viden i betydningen i artikel 1, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF af 28. januar 2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug) (10) eller til andre fortrolige oplysninger vedrørende en AIF eller transaktioner med eller for en AIF, skal FAIF'en indføre, gennemføre og til enhver tid have passende ordninger for at forhindre, at sådanne personer:
a)
indgår i en personlig transaktion med finansielle instrumenter eller andre aktiver, som opfylder et af følgende kriterier:
i)
transaktionen er omfattet af artikel 2, stk. 1, i direktiv 2003/6/EF
ii)
transaktionen indebærer misbrug eller uretmæssig meddelelse af fortrolige oplysninger
iii)
transaktionen er eller kan være i strid med en forpligtelse, som FAIF'en har i henhold til direktiv 2011/61/EU
b)
råder eller tilskynder en anden person til, medmindre det sker som led i den korrekte udførelse af den pågældendes erhverv eller tjenesteydelseskontrakt, at indgå i en personlig transaktion som omhandlet i litra a), nr. i) og ii), eller som på anden måde svarer til misbrug af oplysninger vedrørende ikke-udførte ordrer
c)
meddeler oplysninger eller synspunkter til en anden person, medmindre det sker som led i den korrekte udførelse af den pågældendes erhverv eller tjenesteydelseskontrakt, jf. dog artikel 3, litra a), i direktiv 2003/6/EF, hvis den relevante person ved eller med rimelighed burde vide, at den anden person som følge af denne meddelelse vil eller kan antages at ville:
i)
indgå i en personlig transaktion, som omhandlet i litra a), nr. i) og ii), med finansielle instrumenter eller andre aktiver, eller som på anden måde svarer til misbrug af oplysninger vedrørende ikke-udførte ordrer
ii)
rådgive eller foranledige en anden person til at indgå i en sådan personlig transaktion.
2. De ordninger, der er omhandlet i stk. 1, skal navnlig udformes på en sådan måde, at det sikres, at:
a)
enhver relevant person er bekendt med begrænsningerne i forbindelse med personlige transaktioner, som omhandlet i stk. 1, og de foranstaltninger, som FAIF'en har indført angående personlige transaktioner og meddelelse af oplysninger, i overensstemmelse med stk. 1
b)
FAIF'en omgående underrettes om enhver personlig transaktion, som en relevant person, der er omfattet af stk. 1, indgår i, enten ved underretning om en sådan transaktion eller ved andre procedurer, som gør FAIF'en i stand til at identificere sådanne transaktioner
c)
der føres en journal over den personlige transaktion, som FAIF'en har modtaget underretning om, eller som den har identificeret, herunder enhver tilladelse eller ethvert forbud angående en sådan transaktion.
Med henblik på første afsnit, litra b), skal FAIF'en ved visse af FAIF'ens aktiviteter, som varetages af tredjemand, sikre, at den enhed, som varetager aktiviteten, fører en journal over de personlige transaktioner, enhver relevant person, der er omfattet af stk. 1, indgår i, og på anmodning omgående videregiver disse oplysninger til FAIF'en.
3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse på personlige transaktioner:
a)
der gennemføres som led i en skønsmæssig porteføljeforvaltningsservice, såfremt der ikke er givet forudgående underretning om transaktionen mellem porteføljeforvalteren og den relevante person eller den anden person, for hvis regning transaktionen gennemføres
b)
i investeringsinstitutter eller AIF'er, som er underlagt tilsyn i medfør af en medlemsstats lovgivning, i henhold til hvilken der kræves en tilsvarende risikospredning, for så vidt angår deres aktiver, såfremt den relevante person og enhver anden person, for hvis regning transaktionerne gennemføres, ikke er involveret i det pågældende instituts ledelse.
4. Ved anvendelsen af stk. 1 omfatter en personlig transaktion også en transaktion i et finansielt instrument eller et andet aktiv, som gennemføres på vegne af eller for regning af:
a)
en relevant person
b)
en person, som den relevante person er beslægtet med, eller som den relevante person har snævre forbindelser til
c)
en person, hvis forbindelse til den relevante person er af en sådan art, at den relevante person har direkte eller indirekte væsentlige interesser i handelens udfald, bortset fra et vederlag eller en provision for gennemførelse af handelen.
Artikel 64
Registrering af porteføljetransaktioner
1. FAIF'erne skal omgående for hver porteføljetransaktion, der er forbundet med de AIF'er, de forvalter, føre en journal med oplysninger, som er tilstrækkelige til at rekonstruere ordren og den gennemførte transaktion i detaljer eller aftalen i detaljer.
2. Med hensyn til porteføljetransaktioner på et handelssystem skal journalen omhandlet i stk. 1 omfatte følgende oplysninger:
a)
navnet på eller anden betegnelse for AIF'en og den person, der handler på AIF'ens vegne
b)
aktivet
c)
mængden, hvor det er relevant
d)
ordrens eller transaktionens type
e)
prisen
f)
for ordrer, datoen og det nøjagtige tidspunkt for ordrens fremsendelse og navn på eller anden betegnelse for den person, som ordren blev fremsendt til, eller for transaktioner, datoen og det nøjagtige tidspunkt for beslutningen om at handle og transaktionens gennemførelse
g)
i givet fald navnet på den person, som har fremsendt ordren eller gennemført transaktionen
h)
årsagerne til tilbagekaldelse af ordren, hvis det er relevant
i)
for gennemførte transaktioner, modparten og handelssystemet.
3. Med hensyn til AIF'ens porteføljetransaktioner uden for et handelssystem skal journalen omhandlet i stk. 1 omfatte følgende oplysninger:
a)
navnet på eller anden betegnelse for AIF'en
b)
den juridiske og anden dokumentation, der udgør grundlaget for porteføljetransaktionen, herunder især aftalen som gennemført
c)
prisen.
4. Med hensyn til stk. 2 og 3 skal et handelssystem omfatte et selskab, der systematisk internaliserer, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 7), i direktiv 2004/39/EF, et reguleret marked, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 14), i nævnte direktiv, en multilateral handelsfacilitet, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 15), i nævnte direktiv, en prisstiller, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 8), i nævnte direktiv eller en anden likviditetsstiller eller et selskab, der udfører en funktion i et tredjeland, der ligner de funktioner, som en af de foregående udfører.
Artikel 65
Registrering af tegnings- og indløsningsordrer
1. FAIF'erne skal tage alle rimelige skridt til at sikre, at modtagne AIF-tegnings- og indløsningsordrer, hvor det er relevant, registreres uden unødig forsinkelse efter modtagelsen.
2. Den pågældende registrering omfatter følgende oplysninger:
a)
den relevante AIF
b)
den person, som giver eller fremsender ordren
c)
den person, som modtager ordren
d)
datoen og tidspunktet for ordren
e)
betalingsvilkårene og -midlerne
f)
ordretypen
g)
datoen for ordrens udførelse
h)
antallet af andele eller kapitalandele eller tilsvarende antal ved tegning eller indløsning
i)
tegningsprisen eller, hvor det er relevant, indløsningsprisen for hver enhed eller kapitalandel eller, hvor det er relevant, de kapitalelementer, der er indgået forpligtelser om, og som er udbetalt
j)
andelenes eller kapitalandelenes samlede tegnings- eller indløsningsværdi
k)
ordrens bruttoværdi, inklusive tegningsgebyrer, eller nettobeløbet efter fradrag af indløsningsgebyrer.
Oplysninger omhandlet i litra i), j) og k) skal registreres, så snart de foreligger.
Artikel 66
Krav til opbevaring af fortegnelser
1. FAIF'erne skal sikre, at alle krævede fortegnelser som omhandlet i artikel 64 og 65 opbevares i mindst fem år.
De kompetente myndigheder kan dog kræve, at FAIF'erne opbevarer en eller alle disse fortegnelser i et længere tidsrum, under hensyntagen til aktivets eller porteføljetransaktionens art, hvis det er nødvendigt, for at myndigheden kan udøve sine tilsynsfunktioner i medfør af direktiv 2011/61/EU.
2. Når en FAIF's tilladelse ophører, skal fortegnelserne som minimum opbevares i den resterende del af den femårige periode som omhandlet i stk. 1. De kompetente myndigheder kan kræve opbevaring i en længere periode.
Hvis FAIF'en overdrager sit ansvar i forbindelse med AIF'en til en anden FAIF, skal den sikre, at den pågældende FAIF har adgang til fortegnelserne i stk. 1.
3. Fortegnelserne skal opbevares på et medium, der tillader lagring af oplysningerne, således at de kompetente myndigheder fremover kan henvise til dem, og i en sådan form og på en sådan måde, at:
a)
de kompetente myndigheder skal let kunne få adgang til dem og kunne rekonstruere enhver vigtig fase af behandlingen af hver porteføljetransaktion
b)
rettelser eller andre ændringer og fortegnelsernes indhold forud for sådanne rettelser eller ændringer let kan fastslås
c)
ingen anden manipulation eller forandring er mulig.
AFDELING 7
Værdiansættelse
(artikel 19 i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 67
Politikker og procedurer til værdiansættelse af AIF'ens aktiver
1. FAIF'erne skal for hver AIF, de forvalter, indføre, gennemføre, til enhver tid have og gennemgå skriftlige politikker og procedurer, der sikrer en sund, gennemsigtig, fyldestgørende og passende dokumenteret værdiansættelsesproces. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal omfatte alle væsentlige aspekter af værdiansættelsesprocessen og værdiansættelsesprocedurer og -kontroller i forbindelse med den relevante AIF.
FAIF'en skal med forbehold af kravene i den nationale lovgivning, AIF'ens regler og vedtægter sikre, at der anvendes rimelige, passende og gennemsigtige værdiansættelsesmetoder i de AIF'er, som den forvalter. Værdiansættelsespolitikken skal fastsætte og procedurerne skal gennemføre de værdiansættelsesmetoder, der anvendes til hver type aktiv, som AIF'en kan investere i, i overensstemmelse med gældende national lovgivning, AIF'ens regler og vedtægter. FAIF'en må ikke investere i en bestemt type af aktiver første gang, medmindre der er fastsat en passende værdiansættelsesmetode eller -metoder for denne specifikke type af aktiver.
Politikken og procedurerne til fastlæggelse af værdiansættelsesmetoderne skal omfatte input, modeller og udvælgelseskriterier for prissætning og markedsdatakilder. De skal indeholde bestemmelser om, at priser skal indhentes fra uafhængige kilder, når det er muligt og passende. Udvælgelsen af en bestemt metode skal omfatte en vurdering af foreliggende relevante metoder under hensyntagen til deres følsomhed over for ændringer i variabler, og hvordan specifikke strategier bestemmer den relative værdi af aktiverne i porteføljen.
2. Værdiansættelsespolitikken fastsætter forpligtelserne, rollerne og ansvaret for alle involverede parter i værdiansættelsen, herunder FAIF'ens øverste ledelse. Procedurerne skal afspejle den organisatoriske struktur, der er fastsat i værdiansættelsespolitikken.
Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne omfatter som minimum følgende:
a)
kompetence og uafhængighed hos de personer, der reelt udfører værdiansættelsen af aktiver
b)
AIF'ens specifikke investeringsstrategier, og de aktiver, som AIF'en kan investere i
c)
kontrollen med udvælgelsen af værdiansættelsens input, kilder og metoder
d)
eskaleringskanaler med henblik på at udligne forskelle i aktivers værdi
e)
værdiansættelsen af enhver justering forbundet med positionernes størrelse og likviditet eller i givet fald forbundet med ændringer i markedsforholdene
f)
det passende tidspunkt for afslutning af regnskabet med henblik på værdiansættelse
g)
den passende hyppighed for værdiansættelse af aktiver.
3. Hvis der udpeges en ekstern valuar, skal værdiansættelsespolitikken og -procedurerne fastsætte en procedure for udvekslingen af oplysninger mellem FAIF'en og den eksterne valuar, så det sikres, at alle oplysninger, der er nødvendige med henblik udførelse af værdiansættelsesfunktionen, udleveres.
Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal sikre, at FAIF'en foretager indledende og regelmæssig due diligence-undersøgelse af tredjemænd, der udpeges til at udøve værdiansættelse.
4. Hvis værdiansættelsen udøves af FAIF'en selv, skal politikken indeholde en beskrivelse af, hvordan den uafhængige værdiansættelsesfunktion sikres i henhold til artikel 19, stk. 4, litra b), i direktiv 2011/61/EU. Denne sikring skal omfatte foranstaltninger til at forhindre eller afholde enhver person fra at udøve utilbørlig indflydelse på den måde, hvorpå en person udfører værdiansættelsen.
Artikel 68
Anvendelse af modeller til værdiansættelse af aktiver
1. Hvis der anvendes en model til at værdiansætte en AIF's aktiver, skal modellen og dens vigtigste karakteristika forklares og begrundes i værdiansættelsespolitikken og -procedurerne. Baggrunden for valget af modellen, de underliggende data, forudsætningerne anvendt i modellen og rationalet for at anvende dem samt begrænsningerne i den modelbaserede værdiansættelse skal være behørigt dokumenteret.
2. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal sikre, at en model, før den anvendes, valideres af en person med tilstrækkelig ekspertise, som ikke har deltaget i udformningen af den pågældende model. Valideringsproceduren skal være behørigt dokumenteret.
3. Modellen skal først godkendes af FAIF'ens øverste ledelse. Hvis modellen anvendes af en FAIF, der selv udøver værdiansættelsesfunktionen, berører den øverste ledelses godkendelse ikke den kompetente myndigheds ret til, i henhold til artikel 19, stk. 9, i direktiv 2011/61/EU, at kræve, at modellen verificeres af en ekstern valuar eller revisor.
Artikel 69
Konsekvent anvendelse af værdiansættelsespolitik og -procedurer
1. En FAIF skal sikre, at værdiansættelsespolitikken og -procedurerne og de valgte værdiansættelsesmetoder anvendes konsekvent.
2. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne samt de valgte metoder skal anvendes på alle aktiver i en AIF under hensyntagen til investeringsstrategien, typen af aktiv og i givet fald de forskellige eksterne valuarer.
3. Hvis ingen ajourføring er påkrævet, skal politikken og procedurerne anvendes konsekvent over tid, og værdiansættelseskilderne og -reglerne skal være konsekvente over tid.
4. Værdiansættelsesprocedurerne og de valgte værdiansættelsesmetoder skal anvendes konsekvent på alle AIF'er, der forvaltes af den samme FAIF, under hensyntagen til investeringsstrategierne og de typer af aktiver, som AIF'erne besidder, og i givet fald anvendelsen af forskellige eksterne valuarer.
Artikel 70
Regelmæssig kontrol af værdiansættelsespolitik og -procedurer
1. Værdiansættelsespolitikken skal indeholde bestemmelser om regelmæssig kontrol af politikken og procedurerne, herunder værdiansættelsesmetoderne. Kontrollen skal gennemføres mindst en gang om året, og inden AIF'en iværksætter en ny investeringsstrategi eller anvender en ny type af aktiver, som ikke er dækket af den aktuelle værdiansættelsespolitik.
2. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal beskrive, hvordan en ændring i værdiansættelsespolitikken, herunder en metode, kan foretages, og under hvilke omstændigheder dette ville være relevant. Anbefalinger om ændringer af politikken og procedurerne skal forelægges den øverste ledelse, som skal gennemgå og godkende alle ændringer.
3. Risikostyringsfunktioner, der er omhandlet i artikel 38, skal gennemgå og eventuelt yde passende støtte i forbindelse med den politik og de procedurer, der er valgt til værdiansættelsen af aktiver.
Artikel 71
Kontrol af aktivers individuelle værdi
1. En FAIF skal sikre, at alle AIF'ens aktiver værdiansættes retfærdigt og hensigtsmæssigt. FAIF'en skal ud fra aktivtype dokumentere måden, hvorpå de individuelle værdier vurderes retfærdigt og hensigtsmæssigt. FAIF'en skal til enhver tid kunne påvise, at porteføljerne i de AIF'er, den forvalter, værdiansættes korrekt.
2. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal fastsætte en kontrolprocedure for aktivernes individuelle værdi, hvis der er stor risiko for en uhensigtsmæssig værdiansættelse, som f.eks. i følgende tilfælde:
a)
værdiansættelsen er baseret på priser, der kun er tilgængelige fra en enkelt modpart eller mægler
b)
værdiansættelsen er baseret på priserne på illikvide aktiver
c)
værdiansættelsen er påvirket af parter med forbindelse til FAIF'en
d)
værdiansættelsen er påvirket af andre enheder, som kan have en økonomisk interesse i AIF'ens resultater
e)
værdiansættelsen er baseret på priser fra den modpart, som var ophavsmand til et instrument, især hvis dette engagementsleverende kreditinstitut også finansierer AIF'ens position i instrumentet
f)
værdiansættelsen er påvirket af en eller flere personer i FAIF'en.
3. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal beskrive kontrolproceduren, herunder den tilstrækkelige og passende kontrol af de individuelle værdiers rimelighed. Rimelighed skal vurderes, for så vidt angår tilstedeværelsen af en passende grad af objektivitet. En sådan kontrol skal som minimum omfatte:
a)
verificering af værdier ved sammenligning med priser stammende fra modparter og sammenligning over tid
b)
validering af værdier ved sammenligning af realiserede priser og seneste bogførte værdier
c)
hensyntagen til værdiansættelseskildens omdømme, konsekvens og kvalitet
d)
sammenligning med værdier udarbejdet af en tredjemand
e)
undersøgelse og dokumentation af undtagelser
f)
fokusering på og efterforskning af eventuelle forskelle, som forekommer usædvanlige eller varierer i forhold til værdiansættelsesbenchmark fastsat for den pågældende type af aktiv
g)
test for forældede priser og underforståede parametre
h)
en sammenligning med priserne på eventuelle relaterede aktiver eller disses risikoafdækning
i)
en kontrol af de input, der er anvendt i den modelbaserede prisfastsættelse, især de input, som modellens pris er særligt følsomme overfor.
4. Værdiansættelsespolitikken og -procedurerne skal omfatte passende eskaleringstiltag til at tage højde for forskelle eller andre problemer i værdiansættelsen af aktiver.
Artikel 72
Beregning af nettoaktivværdien pr. andel eller kapitalandel
1. En FAIF skal sikre, at nettoaktivværdien pr. andel eller kapitalandel for hver AIF, som den forvalter, beregnes ved hver udstedelse, tegning, indløsning eller annullering af andele eller kapitalandele, dog mindst en gang om året.
2. En FAIF skal sikre, at procedurerne og metoderne til beregning af nettoaktivværdien pr. andel eller kapitalandel dokumenteres fyldestgørende. Beregningsprocedurerne og -metoderne og anvendelsen heraf skal regelmæssigt verificeres af FAIF'en, og dokumentationen skal ændres i overensstemmelse hermed.
3. En FAIF skal sikre, at der er indført afhjælpende foranstaltninger i tilfælde af en ukorrekt beregning af nettoaktivværdien.
4. En FAIF skal sikre, at antallet af udstedte andele eller kapitalandele er underlagt regelmæssig verificering, mindst så hyppigt som prisen på andelen eller kapitalandelen beregnes.
Artikel 73
Faglige garantier
1. Eksterne valuarer skal efter anmodning kunne levere faglige garantier, der viser deres evne til at udføre værdiansættelsesfunktionen. De eksterne valuarer skal fremlægge de faglige garantier skriftligt.
2. De faglige garantier skal indeholde bevis på den eksterne valuars kvalifikationer og evner til at udføre værdiansættelsen korrekt og uafhængigt, herunder som minimum bevis på:
a)
tilstrækkelige personalemæssige og tekniske ressourcer
b)
egnede procedurer til at sikre korrekt og uafhængig værdiansættelse
c)
passende kendskab til og forståelse af AIF'ens investeringsstrategi og de aktiver, som den eksterne valuar er udpeget til at værdiansætte
d)
et tilstrækkeligt godt omdømme og tilstrækkelig erfaring med værdiansættelse.
3. Hvis den eksterne valuar er registreringspligtig hos den kompetente myndighed eller en anden statslig instans, hvor en sådan findes, skal den faglige garanti indeholde navnet på denne myndighed eller instans, herunder de relevante kontaktoplysninger. Den faglige garanti skal tydeligt anføre, hvilke lovbestemmelser, administrative bestemmelser eller fagetiske regler den eksterne valuar er underlagt.
Artikel 74
Hyppigheden af værdiansættelse af åbne AIF'ers aktiver
1. Åbne AIF'ers finansielle instrumenter skal værdiansættes, hver gang nettoaktivværdien pr. andel eller kapitalandel beregnes i henhold til artikel 72, stk. 1.
2. Åbne AIF'ers andre aktiver skal værdiansættes mindst en gang om året, og hver gang der foreligger bevis for, at den senest fastsatte værdi ikke længere er rimelig eller korrekt.
AFDELING 8
Delegering af FAIF-funktioner
(artikel 20, stk. 1, 2, 4 og 5, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 75
Generelle principper
FAIF'erne skal, når de delegerer udførelsen af en eller flere funktioner på deres vegne, navnlig opfylde følgende generelle principper:
a)
Delegeringsstrukturen tillader ikke omgåelse af FAIF'ens ansvar.
b)
FAIF'ens forpligtelser i forhold til AIF'en og dens investorer ændres ikke som følge af delegeringen.
c)
Betingelserne, som FAIF'en skal overholde for at blive godkendt og udføre aktiviteter i henhold til direktiv 2011/61/EU, må ikke undermineres.
d)
Delegeringsaftalen er udformet som en skriftlig aftale indgået mellem FAIF'en og den, der får overdraget ansvaret.
e)
FAIF'en sikrer, at den, der får overdraget ansvaret, udfører de delegerede funktioner i praksis og i overensstemmelse med gældende lovgivning og forskriftsmæssige krav, og skal fastsætte metoder og procedurer til løbende kontrol af de tjenester, som den, der får overdraget ansvaret, udfører. FAIF'en skal træffe passende forholdsregler, hvis det viser sig, at den, der får overdraget ansvaret, ikke kan udføre funktionerne i praksis eller i overensstemmelse med gældende lovgivning og forskriftsmæssige krav.
f)
FAIF'en fører effektivt tilsyn med de delegerede funktioner og styrer risiciene forbundet med delegeringen. FAIF'en skal til dette formål til enhver tid have den nødvendige ekspertise og de nødvendige ressourcer til at føre tilsyn med de delegerede funktioner. FAIF'en skal i aftalen fastsætte sin ret til oplysninger, kontrol, optagelse og adgang, samt sin ret til at instruere og overvåge den, der får overdraget ansvaret. FAIF'en skal desuden sikre, at den, der får overdraget ansvaret, overvåger udførelsen af de delegerede funktioner korrekt og styrer risiciene forbundet med delegeringen hensigtsmæssigt.
g)
FAIF'en sikrer, at kontinuiteten og kvaliteten af de delegerede funktioner eller den delegerede opgave med at udføre funktionerne opretholdes, også i tilfælde af opsigelse af delegeringen enten ved overførsel af de delegerede funktioner eller den delegerede opgave med at udføre funktionerne til en anden tredjemand eller ved selv at udføre dem.
h)
Fordelingen af de respektive rettigheder og forpligtelser mellem FAIF'en og den, der får overdraget ansvaret, er klar og fastsat i aftalen. FAIF'en skal navnlig sikre, at retten til instrukser og opsigelse, retten til oplysninger og retten til kontrol med og adgang til regnskaber og lokaler fremgår af aftalen. Aftalen skal sikre, at videredelegering kun kan finde sted med FAIF'ens samtykke.
i)
For så vidt angår porteføljepleje, sker delegeringen i overensstemmelse med AIF'ens investeringspolitik. FAIF'en skal instruere den, der får overdraget ansvaret, om, hvordan investeringspolitikken skal gennemføres, og FAIF'en skal løbende kontrollere, hvorvidt den, der får overdraget ansvaret, overholder den.
j)
FAIF'en sikrer, at den, der får overdraget ansvaret, oplyser FAIF'en om enhver udvikling, som kan have væsentlig indflydelse på de muligheder, som den, der får overdraget ansvaret, har for at udføre de delegerede funktioner i praksis og i henhold til gældende lovgivning og forskriftsmæssige krav.
k)
FAIF'en sikrer, at den, der får overdraget ansvaret, beskytter alle fortrolige oplysninger vedrørende FAIF'en, AIF'en berørt af delegeringen og investorerne i den pågældende AIF.
l)
FAIF'en sikrer, at den, der får overdraget ansvaret, indfører, gennemfører og til enhver tid har en katastrofeberedskabsplan og regelmæssig kontrol af sikkerhedskopieringsfaciliteter under hensyntagen til typen af delegerede funktioner.
Artikel 76
Objektiv begrundelse for delegering
1. FAIF'en skal give de kompetente myndigheder en detaljeret beskrivelse af, forklaring på og dokumentation for den objektive begrundelse for delegeringen. Ved vurderingen af, hvorvidt den samlede delegeringsstruktur er baseret på en objektiv begrundelse efter artikel 20, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/61/EU, skal der tages hensyn til følgende kriterier:
a)
optimering af forretningsfunktioner og -procedurer
b)
omkostningsbesparelser
c)
den ekspertise, som den, der får overdraget ansvaret, har inden for forvaltning eller på bestemte markeder eller med hensyn til investeringer
d)
den adgang, som den, der får overdraget ansvaret, har til globale handelsmuligheder.
2. FAIF'en skal efter anmodning fra de kompetente myndigheder fremlægge yderligere forklaring og dokumentation, der beviser, at den samlede delegeringsstruktur er baseret på en objektiv begrundelse.
Artikel 77
Krav til den, der får overdraget ansvaret
1. Den, der får overdraget ansvaret, skal have tilstrækkelige ressourcer og beskæftige tilstrækkeligt personale med den nødvendige kendskab, kompetence og ekspertise til på korrekt vis at varetage de delegerede opgaver og skal have en passende organisationsstruktur til at støtte udførelsen af de delegerede opgaver.
2. De personer, der i praksis udfører de aktiviteter, som FAIF'en delegerer, skal have tilstrækkelig erfaring, passende teoretisk viden og praktisk erfaring inden for de relevante funktioner. Deres faglige uddannelse og den type funktioner, de tidligere har udført, skal være relevante for udførelsen af opgaverne.
3. Personer, som i praksis udfører opgaverne for den, der får overdraget ansvaret, anses ikke for at være i besiddelse af den nødvendige hæderlighed, hvis de har negative registreringer, som er relevante både for vurderingen af hæderlighed og for den korrekte udførelse af de delegerede opgaver, eller hvis der er andre relevante oplysninger, som har indflydelse på deres gode omdømme. Sådanne negative registreringer skal omfatte, men ikke være begrænset til, strafbare handlinger, retsforfølgning eller administrative sanktioner, som er relevante for udførelsen af de delegerede opgaver. Der skal lægges særlig vægt på overtrædelser i forbindelse med finansielle aktiviteter, herunder, men ikke begrænset til, forpligtelser i forbindelse med forebyggelse af hvidvaskning af penge, uhæderlighed, svig eller økonomisk kriminalitet, konkurs eller insolvens. Andre relevante oplysninger omfatter information, som viser, at personen ikke er pålidelig eller ærlig.
Når den, der får overdraget ansvaret, reguleres med hensyn til de faglige tjenesteydelser inden for Unionen, skal de faktorer, der henvises til i første afsnit, anses for at være opfyldt, når den relevante tilsynsførende myndighed har kontrolleret kriteriet om »hæderlighed« i tilladelsesproceduren, medmindre der er dokumentation for det modsatte.
Artikel 78
Delegering af porteføljepleje eller risikostyring
1. Denne artikel finder anvendelse, når det drejer sig om delegering af porteføljepleje eller risikostyring.
2. Følgende enheder anses for at have tilladelse til eller være registreret med henblik på forvaltning af aktiver og er underlagt tilsyn i henhold til artikel 20, stk. 1, litra c), i direktiv 2011/61/EU:
a)
administrationsselskaber godkendt i henhold til direktiv 2009/65/EF
b)
investeringsselskaber, som har erhvervet tilladelse i henhold til direktiv 2004/39/EF til at udøve porteføljepleje
c)
kreditinstitutter, som har opnået tilladelse i henhold til direktiv 2006/48/EF, og som har tilladelse til udøve porteføljepleje i henhold til direktiv 2004/39/EF
d)
eksterne FAIF'er, der har opnået tilladelse i henhold til direktiv 2011/61/EU
e)
tredjelandsenheder, der har opnået tilladelse til, eller som er registreret med henblik på forvaltning af aktiver, og som kontrolleres effektivt af en kompetent myndighed i disse lande.
3. Hvis delegeringen overdrages til en virksomhed i et tredjeland, skal følgende betingelser opfyldes i henhold til artikel 20, stk. 1, litra d), i direktiv 2011/61/EU:
a)
Der skal være en skriftlig ordning mellem de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland og tilsynsmyndighederne for den virksomhed, som delegeringen er overdraget til.
b)
For så vidt angår den virksomhed, som får overdraget ansvaret, giver ordningen i litra a) de kompetente myndigheder mulighed for:
i)
at anmode om de relevante oplysninger, som er nødvendige for at udføre deres tilsynsopgaver i henhold til direktiv 2011/61/EU
ii)
at få adgang til de dokumenter, der er relevante for udførelsen af deres tilsynsopgaver, og som opbevares i tredjelandet
iii)
at gennemføre kontrolundersøgelser på de forretningssteder, der tilhører den virksomhed, der har fået overdraget funktioner. De praktiske procedurer for kontrolundersøgelserne på stedet skal beskrives i den skriftlige ordning
iv)
så hurtigt som muligt at modtage oplysninger fra tilsynsmyndigheden i tredjelandet med henblik på at undersøge åbenbare brud på reglerne i direktiv 2011/61/EU og dets gennemførelsesforanstaltninger
v)
at samarbejde om håndhævelse i henhold til nationale og internationale love gældende for tilsynsmyndigheden i tredjelandet og EU's kompetente myndigheder i tilfælde af brud på reglerne i direktiv 2011/61/EU, dets gennemførelsesforanstaltninger og relevant national lovgivning.
Artikel 79
Effektiv overvågning
Delegering skal anses for at forhindre den effektive overvågning af FAIF'en, hvis:
a)
FAIF'en, dens revisorer og de kompetente myndigheder ikke har effektiv adgang til data forbundet de delegerede funktioner og de forretningssteder, som den, der har fået overdraget ansvaret, anvender, eller hvis de kompetente myndigheder ikke er i stand til at udøve adgangsretten
b)
den, der har fået overdraget ansvaret, ikke samarbejder med FAIF'ens kompetente myndigheder i forbindelse med de delegerede funktioner
c)
FAIF'en efter anmodning ikke giver de kompetente myndigheder alle de oplysninger, der er nødvendige for at overvåge opfyldelsen af de delegerede funktioner i henhold til kravene i direktiv 2011/61/EU og dets gennemførelsesforanstaltninger.
Artikel 80
Interessekonflikter
1. I henhold til artikel 20, stk. 2, litra b), i direktiv 2011/61/EU skal kriterierne til at vurdere, hvorvidt en delegering er i strid med FAIF'ens eller AIF'ens investorers interesse som minimum omfatte:
a)
omfanget af den kontrol, som den, der får overdraget ansvaret, har over FAIF'en eller har mulighed for at indvirke på FAIF'ens handlinger, hvis FAIF'en og den, der får overdraget ansvaret, er medlemmer af samme gruppe eller har noget andet kontraktforhold
b)
omfanget af den kontrol, som investor har over den, der får overdraget ansvaret, eller har mulighed for at indvirke på dennes handlinger, hvis den, der får overdraget ansvaret, og investor i den relevante AIF er medlemmer af samme gruppe eller har noget andet kontraktforhold
c)
sandsynligheden for, at den, der får overdraget ansvaret, opnår økonomisk vinding eller undgår økonomisk tab på bekostning af AIF'en eller investorerne i AIF'en
d)
sandsynligheden for, at den, der får overdraget ansvaret, har en interesse i resultatet af en tjenesteydelse eller en aktivitet, som ydes til FAIF'en eller AIF'en
e)
sandsynligheden for, at den, der får overdraget ansvaret, har et økonomisk eller andet incitament til at foretrække en anden klients interesser i stedet for AIF'ens eller AIF'ens investorers interesser
f)
sandsynligheden for, at den, der får overdraget ansvaret, modtager eller af en anden person end FAIF'en vil modtage et incitament i forbindelse med kollektiv porteføljepleje for FAIF'en og de AIF'er, den forvalter, i form af et pengebeløb, varer eller tjenesteydelser ud over standardprovisionen eller -vederlaget for den pågældende tjenesteydelse.
2. Porteføljepleje eller risikostyring kan kun anses for at være funktionelt og hierarkisk adskilt fra andre opgaver, der potentielt kunne komme i konflikt hermed, hvis følgende forhold er opfyldt:
a)
Personer, som udøver porteføljepleje, er ikke involveret i udførelsen af opgaver, der potentielt kunne komme i konflikt hermed, f.eks. kontrolopgaver.
b)
Personer, som udøver risikostyring, er ikke involveret i udførelsen af opgaver, der potentielt kunne komme i konflikt hermed, f.eks. operative opgaver.
c)
Personer, der udøver risikostyringsfunktioner, kontrolleres ikke af dem, der har ansvaret for udførelsen af operative opgaver.
d)
Adskillelsen er sikret i hele den hierarkiske struktur, helt op til ledelsesorganet, hos den, der har fået overdraget ansvaret, og kontrolleres af ledelsesorganet og, hvis et sådant findes, af overvågningsfunktionen hos den, der har fået overdraget ansvaret.
3. Potentielle interessekonflikter kan kun anses for at være fyldestgørende påvist, styret, overvåget og oplyst til AIF'ens investorer, hvis:
a)
FAIF'en sikrer, at den, der får overdraget ansvaret, træffer alle rimelige foranstaltninger med henblik på at påvise, styre og overvåge potentielle interessekonflikter, som kan opstå mellem denne og FAIF'en, AIF'en eller AIF'ens investorer. FAIF'en skal sikre, at den, der får overdraget ansvaret, råder over procedurer i overensstemmelse med kravene i artikel 31-34
b)
FAIF'en sikrer, at den, der får overdraget ansvaret, oplyser FAIF'en om potentielle interessekonflikter samt de procedurer og foranstaltninger, som denne fastsætter med henblik på at styre sådanne interessekonflikter, og FAIF'en oplyser AIF'en og AIF'ens investorer herom i henhold til artikel 36.
Artikel 81
Samtykke og underretning om videredelegering
1. Videredelegering træder i kraft, når FAIF'en godtgør sit samtykke skriftligt.
Et generelt samtykke, som FAIF'en har afgivet på forhånd, anses ikke for samtykke i henhold til artikel 20, stk. 4, litra a), i direktiv 2011/61/EU.
2. Ifølge artikel 20, stk. 4, litra b), i direktiv 2011/61/EU skal underretningen indeholde oplysninger om den, der får overdraget ansvaret, navnet på den kompetente myndighed, hvor den, der ved videredelegering har fået overdraget ansvaret, er godkendt eller registreret, de delegerede funktioner, AIF'erne berørt af videredelegeringen, en kopi af FAIF'ens skriftlige samtykke og den påtænkte ikrafttrædelsesdato for videredelegeringen.
Artikel 82
Tomt selskab og FAIF, der ikke længere betragtes som forvalter af en AIF
1. En FAIF skal anses som et tomt selskab og skal ikke længere betragtes som forvalter af AIF'en, hvis mindst et af følgende forhold gør sig gældende:
a)
FAIF'en har ikke længere den nødvendige ekspertise og de nødvendige ressourcer til at overvåge de delegerede opgaver effektivt og styre risiciene forbundet med delegeringen.
b)
FAIF'en har ikke længere beføjelse til at træffe beslutninger på nøgleområder, som henhører under den øverste ledelses ansvar, eller har ikke længere beføjelse til at udføre ledelsesfunktioner, især med hensyn til gennemførelsen af den generelle investeringspolitik og -strategi.
c)
FAIF'en mister sine kontraktlige rettigheder til at forespørge, inspicere, have adgang eller instruere dem, til hvem ansvaret er overdraget, eller udøvelsen af sådanne rettigheder bliver umulig i praksis.
d)
FAIF'en delegerer udførelsen af investeringsforvaltningsfunktioner i et omfang, der langt overstiger de investeringsforvaltningsfunktioner, som FAIF'en selv udfører. Ved vurderingen af delegeringens omfang skal de kompetente myndigheder vurdere hele delegeringsstrukturen, idet der ikke blot tages hensyn til de aktiver, der forvaltes ved delegering, men også til følgende kvalitetskriterier:
i)
de aktivtyper, som AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, investerer i og vigtigheden af aktiverne, der forvaltes ved delegering, med hensyn til AIF'ens risiko- og afkastprofil
ii)
vigtigheden af de aktiver, der forvaltes ved delegering, med hensyn til opnåelsen af AIF'ens investeringsmål
iii)
den geografiske og sektorspecifikke spredning af AIF'ens investeringer
iv)
AIF'ens risikoprofil
v)
typen af investeringsstrategier, som AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, tilstræber
vi)
de opgavetyper, der er delegeret, i forhold til dem, der er bibeholdt
vii)
sammensætningen af dem, der har fået overdraget ansvaret, og dem, der ved videredelegering har fået overdraget ansvaret, deres geografiske virkeområde og deres selskabsstruktur, herunder hvorvidt delegeringen er overdraget en enhed, der tilhører samme koncern som FAIF'en.
2. Kommissionen overvåger i lyset af markedsudviklingen anvendelsen af denne artikel. Kommissionen foretager en vurdering af situationen efter to år og træffer om nødvendigt passende foranstaltninger til yderligere at præcisere, under hvilke omstændigheder en FAIF må anses for at have delegeret sine funktioner i et sådant omfang, at den bliver et tomt selskab og ikke længere kan betragtes som forvalter af AIF'en.
3. ESMA kan udstede retningslinjer med henblik på at sikre, at vurderingen af delegeringsstrukturer er konsekvent i hele Unionen.
KAPITEL IV
DEPOSITAR
AFDELING 1
Oplysninger i den skriftlige aftale
(artikel 21, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 83
Kontraktmæssige oplysninger
1. En aftale, hvorved depositaren udpeges i henhold til artikel 21, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU, skal udfærdiges mellem depositaren på den ene side og FAIF'en og/eller AIF'en på den anden side, og aftalen skal som minimum indeholde følgende elementer:
a)
en beskrivelse af de tjenesteydelser, som depositaren skal levere, og de procedurer, der skal fastsættes for hver aktivtype, som AIF'en kan investere i, og som så overdrages til depositaren
b)
en beskrivelse af måden, hvorpå opbevarings- og tilsynsfunktionen skal udføres afhængigt af aktivtyperne og de geografiske områder, hvor AIF'en planlægger at investere. Med hensyn til opbevaringsopgaverne skal denne beskrivelse omfatte landelister og procedurer for tilføjelse og/eller fjernelse af lande fra den pågældende liste. Dette skal være i overensstemmelse med oplysningerne i AIF'ens regler, vedtægter og udbudsdokumenter, for så vidt angår de aktiver, som AIF'en kan investere i
c)
en erklæring om, at depositarens ansvar ikke berøres af en eventuel delegering af dennes opbevaringsfunktioner, medmindre depositaren har frigjort sig for sit ansvar i henhold til artikel 21, stk. 13 eller 14, i direktiv 2011/61/EU
d)
aftalens gyldighedsperiode og dens betingelser for ændring og ophør, herunder de situationer, der kan føre til aftalens ophør, og oplysninger om ophørsproceduren samt, hvis det er relevant, de procedurer, depositaren skal benytte til at sende alle relevante oplysninger til sin efterfølger
e)
fortrolighedsforpligtelserne, der gælder for parterne, i henhold til relevante love og forskrifter. Disse forpligtelser må ikke svække de kompetente myndigheders mulighed for at få adgang til de relevante dokumenter og oplysninger
f)
de metoder og procedurer, hvormed depositaren fremsender alle relevante oplysninger, som er nødvendige til udførelsen af dennes opgaver, herunder udøvelsen af eventuelle rettigheder forbundet med aktiver, til FAIF'en eller AIF'en, og som giver FAIF'en og AIF'en mulighed for at have et rettidigt og nøjagtigt overblik over AIF'ens konti
g)
de metoder og procedurer, hvormed FAIF'en eller AIF'en fremsender alle relevante oplysninger eller sikrer, at depositaren har adgang til alle de oplysninger, der er nødvendige til udførelsen af dennes opgaver, herunder procedurerne, der sikrer, at depositaren modtager oplysninger fra andre parter udpeget af AIF'en eller FAIF'en
h)
oplysninger om, hvorvidt depositaren eller en tredjemand, til hvem opbevaringsfunktioner er delegeret i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU, kan genbruge aktiverne, som denne har fået overdraget, og eventuelle betingelser knyttet til enhver sådan genbrug
i)
de procedurer, der skal følges, når der overvejes en ændring af AIF'ens regler, vedtægter eller udbudsdokumenter med oplysninger om de situationer, hvor depositaren skal informeres, eller hvor depositarens forudgående samtykke er nødvendigt for at gå videre med ændringen
j)
alle nødvendige oplysninger, der skal udveksles mellem AIF'en, FAIF'en, en tredjemand, der handler på vegne af AIF'en eller FAIF'en, på den ene side og depositaren på den anden side, vedrørende salget, tegningen, indløsningen, udstedelsen, annulleringen og tilbagekøbet af AIF'ens andele eller kapitalandele
k)
alle nødvendige oplysninger, der skal udveksles mellem AIF'en, FAIF'en, en tredjemand, der handler på vegne af AIF'en eller FAIF'en, og depositaren i forbindelse med depositarens udøvelse af tilsyns- og kontrolfunktionen
l)
i situationer, hvor aftaleparterne forudser udpegelse af tredjemænd til at udføre dele af deres respektive opgaver, skal der være en forpligtelse til regelmæssigt at give oplysninger om eventuelle tredjemænd, der er udpeget, og efter anmodning oplysninger om de kriterier, der er anvendt til at vælge tredjemanden, og de foranstaltninger, der forudses til at overvåge de aktiviteter, der udføres af den valgte tredjemand
m)
oplysninger om aftaleparternes opgaver og ansvarsområder i forhold til kravet om at forebygge hvidvaskning af penge og bekæmpe finansiering af terrorisme
n)
oplysninger om alle kontantkonti oprettet i navnet på AIF'en eller i navnet på den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, og procedurerne, der skal sikre, at depositaren informeres, når der oprettes en ny konto i navnet på AIF'en eller i navnet på FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en
o)
oplysninger vedrørende depositarens eskaleringsprocedurer, herunder angivelse af de personer, som depositaren skal kontakte inden for AIF'en og/eller FAIF'en, når depositaren iværksætter en sådan procedure
p)
en forpligtelse fra depositarens side til at underrette FAIF'en, når depositaren får kendskab til, at adskillelsen af aktiver ikke eller ikke længere er tilstrækkelig til at sikre beskyttelse mod en tredjemands insolvens, en tredjemand, hvortil opbevaringsfunktionerne er delegeret i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU i en bestemt jurisdiktion
q)
de procedurer, der sikrer, at depositaren, for så vidt angår dennes opgaver, er i stand til at undersøge FAIF'ens og/eller AIF'ens adfærd og vurdere de overdragede oplysningers kvalitet, bl.a. ved hjælp af adgang til AIF'ens og/eller FAIF'ens regnskaber eller ved hjælp af besøg på stedet
r)
de procedurer, der sikrer, at FAIF'en og/eller AIF'en kan kontrollere depositarens udførelse, for så vidt angår depositarens aftalemæssige forpligtelser.
2. Oplysningerne om metoderne og procedurerne fastsat i litra a)-r) skal beskrives i aftalen, hvori depositaren udpeges eller i enhver efterfølgende ændring af aftalen.
3. Den i stk. 2 omhandlede aftale, hvori depositaren udpeges eller den efterfølgende ændring af aftalen, skal udfærdiges skriftligt.
4. Parterne kan aftale at fremsende alle eller dele af de oplysninger, der flyder mellem dem, elektronisk, forudsat at det sikres, at sådanne oplysninger registreres korrekt.
5. Der er ingen forpligtelse til at indgå er særskilt skriftlig aftale for hver AIF, medmindre andet er fastlagt i national lovgivning. Det skal være muligt for FAIF'en og depositaren at indgå en rammeaftale med angivelse af de AIF'er, der forvaltes af den FAIF, som aftalen gælder.
6. Den nationale lovgivning, som finder anvendelse på aftalen til udpegelsen af depositaren og enhver efterfølgende aftale, skal angives.
AFDELING 2
Generelle kriterier for vurdering af tilsynsmæssig regulering og overvågning gældende for depositarer i tredjelande
(artikel 21, stk. 6, litra b), i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 84
Kriterier for vurdering af tilsynsmæssig regulering og overvågning gældende for en depositar i et tredjeland
Med henblik på artikel 21, stk. 6, litra b), i direktiv 2011/61/EU skal det vurderes, om effektiviteten af den tilsynsmæssige regulering og overvågning, som gælder for depositaren i et tredjeland, svarer til EU-retten og håndhæves effektivt i forhold til følgende kriterier:
a)
Depositaren skal godkendes og løbende overvåges af en offentlig kompetent myndighed med tilstrækkelige ressourcer til at opfylde sine opgaver.
b)
Tredjelandets lovgivning fastsætter kriterierne for godkendelse som depositar svarende til lovgivningen fastsat for adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut eller investeringsselskab i Unionen.
c)
Kapitalkravene pålagt depositaren i tredjelandet svarer til de krav, der gælder i Unionen, afhængigt af om depositaren er samme type som et kreditinstitut eller investeringsselskab i Unionen.
d)
De driftsbetingelser, der gælder for depositaren i tredjelandet, svarer til dem, der er fastsat for kreditinstitutter eller investeringsselskaber i Unionen afhængigt af typen af depositar.
e)
Kravene med hensyn til udførelsen af de specifikke opgaver som depositar for AIF'en fastsat i tredjelandets lovgivning svarer til kravene, der er fastsat i artikel 21, stk. 7-15, i direktiv 2011/61/EU og gennemførelsesforanstaltningerne og den relevante nationale lovgivning.
f)
Lovgivningen i tredjelandet fastsætter anvendelsen af tilstrækkeligt afskrækkende håndhævelsesforanstaltninger, hvis depositaren overtræder kravene og betingelserne omhandlet i litra a)-e).
AFDELING 3
Depositarfunktioner, forpligtelse til at udvise fornøden omhu og forpligtelse til adskillelse
(artikel 21, stk. 7-9, og artikel 21, stk. 11, andet afsnit, litra c) og litra d), nr. iii), i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 85
Overvågning af kontanter - generelle krav
1. Når en kontantkonto opretholdes eller oprettes hos en af de enheder, der er omhandlet i artikel 21, stk. 7, i direktiv 2011/61/EU i AIF'ens navn, i den FAIF's eller depositars navn, der handler på AIF'ens vegne, skal en FAIF sikre, at depositaren ved påbegyndelsen af sine opgaver og løbende modtager alle relevante oplysninger, som er nødvendige for at opfylde sine forpligtelser.
2. For at have adgang til alle oplysninger vedrørende AIF'ens kontantkonti og få et klart overblik over alle AIF'ens cash flows skal depositaren som minimum:
a)
ved udpegelsen informeres om alle eksisterende kontantkonti oprettet i AIF'ens navn eller i FAIF'ens navn, der handler på vegne af AIF'en
b)
informeres ved oprettelsen af alle nye kontantkonti af AIF'en eller af FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en
c)
modtage alle oplysninger i forbindelse med kontantkonti oprettet hos en tredjemandsenhed direkte af disse tredjemænd.
Artikel 86
Overvågning af AIF'ens cash flow
Depositaren skal sikre effektiv og korrekt overvågning af AIF'ens cash flow og skal især som minimum:
a)
sikre, at alle AIF'ens kontanter bogføres på konti, der er oprettet hos enheder, som er omhandlet i artikel 18, stk. 1, litra a), b) og c), i direktiv 2006/73/EF, på de relevante markeder, hvor kontantkonti er påkrævede med henblik på AIF'ens drift, og som er underlagt tilsynsmæssig regulering og overvågning, som svarer til EU-retten, og som håndhæves effektivt og er i overensstemmelse med principperne i artikel 16 i direktiv 2006/73/EF
b)
gennemføre effektive og korrekte procedurer til at afstemme alle cash flow-bevægelser og udføre disse afstemninger dagligt eller i tilfælde af ikke særligt hyppige kontantbevægelser, når sådanne cash flow-bevægelser finder sted
c)
gennemføre passende procedurer til ved bankdagens afslutning at kunne identificere væsentlige cash flows og især dem, som kan være uforenelige med AIF'ens drift
d)
regelmæssigt gennemgå tilstrækkeligheden af disse procedurer, herunder via en fuldstændig revision af afstemningsproceduren mindst en gang om året, og idet det sikres, at kontantkonti oprettet i AIF'ens navn, i FAIF'ens eller depositarens navn, der handler på vegne af AIF'en, er omfattet af afstemningsproceduren
e)
løbende overvåge resultaterne af afstemningerne og de foranstaltninger, der træffes som følge af eventuelle uoverensstemmelser konstateret i afstemningsprocedurerne, og underrette FAIF'en, hvis uregelmæssigheder ikke afhjælpes uden unødig forsinkelse, og også de kompetente myndigheder, hvis situationen ikke kan afklares og/eller korrigeres
f)
kontrollere overensstemmelsen af egne registreringer af likvide positioner med FAIF'ens registreringer. FAIF'en skal sikre, at alle instruktioner og oplysninger i forbindelse med en kontantkonto oprettet hos en tredjemand sendes til depositaren, så denne er i stand til at udføre sin egen afstemningsprocedure.
Artikel 87
Opgaver i forbindelse med tegning
En FAIF skal sikre, at depositaren får oplysninger om betalinger foretaget af eller på vegne af investorer i forbindelse med tegning af andele eller kapitalandele i en AIF ved afslutningen af hver bankdag, hvis FAIF'en, AIF'en eller en part, der handler på dennes vegne, f.eks. en overførselsagent, modtager sådanne betalinger eller en ordre fra investoren. FAIF'en skal sikre, at depositaren modtager alle andre relevante oplysninger, som er nødvendige for at sikre, at betalingerne bogføres på de kontantkonti, der er oprettet i AIF'ens navn eller i FAIF'ens navn, som handler på vegne af AIF'en, eller i depositarens navn i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 21, stk. 7, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 88
Finansielle instrumenter, der opbevares i depot
1. Finansielle instrumenter, der tilhører AIF'en eller FAIF'en, som handler på vegne af AIF'en, som ikke fysisk kan leveres til depositaren, skal indgå i depositarens opbevaringsopgaver, hvis alle følgende krav er opfyldt:
a)
De er værdipapirer, herunder værdipapirer, som omfatter afledte instrumenter som omhandlet i artikel 51, stk. 3, sidste afsnit, i direktiv 2009/65/EF og artikel 10 i Kommissionens direktiv 2007/16/EF (11), pengemarkedsinstrumenter eller andele i institutter for kollektiv investering.
b)
De kan registreres eller opbevares på en konto direkte eller indirekte i depositarens navn.
2. Finansielle instrumenter, som i henhold til gældende national lovgivning kun er registreret direkte i AIF'ens navn, hos en udsteder selv eller dennes agent, f.eks. en registrator eller en overførselsagent, må ikke opbevares i depot.
3. Finansielle instrumenter, der tilhører AIF'en eller FAIF'en, som handler på vegne af AIF'en, som fysisk kan leveres til depositaren, skal altid indgå i depositarens opbevaringsopgaver.
Artikel 89
Opbevaringsopgaver i forbindelse med aktiver, der opbevares i depot
1. For at efterkomme forpligtelserne fastsat i artikel 21, stk. 8, litra a), i direktiv 2011/61/EU med hensyn til finansielle instrumenter, der skal opbevares i depot, skal depositaren som minimum sikre, at:
a)
de finansielle instrumenter er korrekt registreret i henhold til artikel 21, stk. 8, litra a), nr. ii), i direktiv 2011/61/EU
b)
registre og adskilte konti føres på en måde, der sikrer, at de er korrekte og navnlig registrerer overensstemmelsen med de finansielle instrumenter og kontanter, som de opbevarer for AIF'er
c)
afstemninger foretages regelmæssigt mellem depositarens interne konti og registre og konti og registre hos en tredjemand, til hvem opbevaringsfunktioner er delegeret i overensstemmelse med artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU
d)
der udøves fornøden omhu i forbindelse med de finansielle instrumenter, der opbevares i depot, for at sikre en høj grad af investorbeskyttelse
e)
alle relevante opbevaringsrisici i hele opbevaringskæden vurderes og overvåges, og at FAIF'en informeres om alle konstaterede væsentlige risici
f)
der er indført passende organisatoriske ordninger for mest muligt at begrænse risikoen for tab eller forringelse af de finansielle instrumenter eller af rettigheder, der er knyttet til disse finansielle instrumenter, som følge af svig, dårlig administration, utilstrækkelig registrering eller forsømmelighed
g)
AIF'ens ejendomsret eller FAIF'ens ejendomsret, som handler på vegne af AIF'en, til aktiverne er verificeret.
2. Hvis depositaren har delegeret sine opbevaringsfunktioner til en tredjemand i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU, skal denne fortsat være underlagt kravene i stk. 1, litra b)-e), i denne artikel. Depositaren skal også sikre, at tredjemanden opfylder kravene i stk. 1, litra b)-g), i denne artikel og forpligtelsen til adskillelse fastsat i artikel 99.
3. Depositarens opbevaringsopgaver som omhandlet i stk. 1 og 2 skal gælde for look-through til underliggende aktiver, som besiddes af finansielle og/eller retlige strukturer, der kontrolleres direkte eller indirekte af AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en.
Kravet omhandlet i første afsnit gælder ikke for fund-of-funds-strukturer eller master-feeder-strukturer, hvor de underliggende fonde har en depositar, som opbevarer disse fondes aktiver i depot.
Artikel 90
Opbevaringsopgaver i forbindelse med kontrol af ejendomsret og registrering
1. En FAIF skal, når depositaren påbegynder sine opgaver og løbende, give denne alle relevante oplysninger, som er nødvendige, for at depositaren kan opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 21, stk. 8, litra b), i direktiv 2011/61/EU, samt sikre, at depositaren modtager alle relevante oplysninger fra tredjemænd.
2. For at efterkomme forpligtelserne omhandlet i artikel 21, stk. 8, litra b), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren som minimum:
a)
uden unødig forsinkelse have adgang til alle relevante oplysninger, der er nødvendige for at kunne udføre opgaverne i forbindelse med kontrol af ejendomsret og registrering, herunder relevante oplysninger til depositaren fra tredjemænd
b)
være i besiddelse af tilstrækkelige og pålidelige oplysninger til at forvisse sig om AIF'ens ejendomsret til aktiverne eller FAIF'ens ejendomsret, som handler på vegne af AIF'en, til aktiverne
c)
føre register over de aktiver, for hvilke det er godtgjort, at AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, er ejer heraf. For at efterkomme denne forpligtelse skal depositaren:
i)
i sit register i AIF'ens navn indføre aktiver, herunder disses respektive nominelle beløb, for hvilke det er godtgjort, at AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, er ejer heraf
ii)
til enhver tid være i stand til at fremlægge en fyldestgørende og ajourført opgørelse af AIF'ens aktiver, herunder disses respektive nominelle beløb.
Med henblik på stk. 2, litra c), nr. ii), skal depositaren sikre, at der findes procedurer, så registrerede aktiver ikke kan overdrages, overføres, udveksles eller leveres, uden at depositaren eller den, der har fået overdraget ansvaret, er blevet informeret om disse transaktioner, og depositaren skal uden unødig forsinkelse have adgang til dokumentation for hver transaktion og position fra den relevante tredjemand. FAIF'en skal sikre, at den relevante tredjemand uden unødig forsinkelse giver depositaren certifikater og anden dokumentation, hver gang der er et salg eller køb af aktiver eller en corporate action, der fører til udstedelsen af finansielle instrumenter, og mindst en gang om året.
3. Depositaren skal under alle omstændigheder sikre, at FAIF'en har og gennemfører passende procedurer til at kontrollere, at de aktiver, der er erhvervet af den forvaltede AIF, er behørigt registreret i AIF'ens navn eller i FAIF'ens navn, der handler på vegne af AIF'en, og kontrollere overensstemmelsen mellem positionerne i FAIF'ens registre og de aktiver, for hvilke depositaren har godtgjort, at AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, er ejer heraf. FAIF'en skal sikre, at alle instrukser og relevante oplysninger i forbindelse med AIF'ens aktiver sendes til depositaren, så denne er i stand til at udføre sin egen verificerings- eller afstemningsprocedure.
4. Depositaren skal oprette og gennemføre en eskaleringsprocedure til situationer, hvor der konstateres en uregelmæssighed, herunder underretning til FAIF'en og de kompetente myndigheder, hvis situationen ikke kan afklares og/eller korrigeres.
5. Depositarens opbevaringsopgaver som omhandlet i stk. 1-4 skal gælde for look-through til underliggende aktiver, som besiddes af finansielle og/eller retlige strukturer oprettet af AIF'en eller af FAIF'en, som handler på vegne af AIF'en med henblik på investering i de underliggende aktiver, og som kontrolleres direkte eller indirekte af AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en.
Kravet omhandlet i første afsnit gælder ikke for fund-of-funds-strukturer eller master-feeder-strukturer, hvor de underliggende fonde har en depositar, som varetager kontrol af ejendomsret og registrering i forbindelse med fondens aktiver.
Artikel 91
Prime brokeres oplysningsforpligtelser
1. Hvis der er udpeget en prime broker, skal FAIF'en sikre, at der fra datoen for udpegelsen er indgået en aftale, ifølge hvilken prime brokeren navnlig skal stille en erklæring til rådighed for depositaren på et varigt medium indeholdende følgende oplysninger:
a)
værdierne af posterne anført i stk. 3 ved afslutningen af hver bankdag
b)
alle andre oplysninger, som er nødvendige for at sikre, at AIF'ens depositar har ajourførte og præcise oplysninger om værdien af de aktiver, hvis opbevaring er delegeret i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU.
2. Den i stk. 1 omtalte erklæring skal senest stilles til rådighed for AIF'ens depositar ved afslutningen af den bankdag, der følger bankdagen, som den vedrører.
3. De i stk. 1, litra a), omhandlede poster omfatter:
a)
den samlede værdi af aktiver, der opbevares af prime brokeren for AIF'en, hvor opbevaringsfunktionerne er delegeret i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU. Værdien af hver af følgende:
i)
kontantlån til AIF'en og påløbne renter
ii)
værdipapirer, der skal tilbageleveres af AIF'en under åbne korte positioner indgået på vegne af AIF'en
iii)
aktuelle afviklingsbeløb, der skal betales af AIF'en i henhold til futureskontrakter
iv)
kontante indtægter fra short selling opbevaret af prime brokeren i forbindelse med korte positioner indgået på vegne af AIF'en
v)
likvide beholdninger opbevaret af prime brokeren i forbindelse med åbne futureskontrakter indgået på vegne af AIF'en. Denne forpligtelse er ud over forpligtelserne i henhold til artikel 87 og 88
vi)
mark-to-market close-out eksponering for alle OTC-transaktioner indgået på vegne af AIF'en
vii)
AIF'ens samlede sikrede forpligtelser over for prime brokeren
viii)
alle andre aktiver i forbindelse med AIF'en
b)
værdien af andre aktiver som omhandlet i artikel 21, stk. 8, litra b), i direktiv 2011/61/EU, som prime brokeren opbevarer som sikkerhed for sikrede transaktioner indgået i forbindelse med en mægleraftale
c)
værdien af de AIF-aktiver, hvor prime brokeren har udøvet en brugsret
d)
en liste over alle de institutter, hvor prime brokeren opbevarer eller eventuelt opbevarer AIF's kontanter på en konto oprettet i AIF'ens navn eller i FAIF'ens navn, som handler på vegne af AIF'en, i overensstemmelse med artikel 21, stk. 7, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 92
Tilsynsopgaver - generelle krav
1. På tidspunktet for udpegelsen skal depositaren vurdere de risici, der er forbundet med arten, omfanget og kompleksiteten af AIF'ens strategi og FAIF'ens organisation for at planlægge tilsynsprocedurer, som er passende for AIF'en og de aktiver, hvori den investerer, hvorefter disse procedurer gennemføres og anvendes. De pågældende procedurer skal ajourføres løbende.
2. Under udførelsen af tilsynsopgaverne i henhold til artikel 21, stk. 9, i direktiv 2011/61/EU skal en depositar foretage efterfølgende kontroller og verificeringer af de processer og procedurer, der er FAIF'ens, AIF'ens eller en udpeget tredjemands ansvar. Depositaren skal under alle omstændigheder sikre, at der findes en passende verificerings- og afstemningsprocedure, som gennemføres og anvendes, og kontrolleres med hyppige mellemrum. FAIF'en skal sikre, at alle instruktioner i forbindelse med AIF'ens aktiver og transaktioner sendes til depositaren, så denne er i stand til at udføre sin egen verificerings- eller afstemningsprocedure.
3. Depositaren skal oprette en klar og fyldestgørende eskaleringsprocedure til at afhjælpe situationer, hvor potentielle uregelmæssigheder konstateres i løbet af depositarens tilsynsopgaver; oplysningerne herom skal stilles til rådighed for FAIF'ens kompetente myndigheder efter anmodning.
4. En FAIF skal sikre, at depositaren ved påbegyndelsen af dennes opgaver og løbende modtager alle relevante oplysninger, som er nødvendige for at kunne opfylde forpligtelserne i henhold til artikel 21, stk. 9, i direktiv 2011/61/EU, herunder oplysninger fra tredjemænd til depositaren. FAIF'en skal navnlig sikre, at depositaren har adgang til regnskaberne og kan udføre besøg på stedet hos FAIF'en og hos enhver tjenesteyder, der er udpeget af AIF'en eller FAIF'en, f.eks. administratorer eller eksterne valuarer, og/eller kan gennemgå rapporter og anerkendte eksterne certificeringer foretaget af kvalificerede uafhængige revisorer eller andre eksperter for at sikre, at de benyttede procedurer er tilstrækkelige og relevante.
Artikel 93
Opgaver i forbindelse med tegning og indløsning
Med henblik på at opfylde artikel 21, stk. 9, litra a), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren overholde følgende krav:
1)
Depositaren skal sikre, at AIF'en, FAIF'en eller den udnævnte enhed har indført, gennemfører og anvender en passende og konsekvent procedure til at:
i)
afstemme tegningsordrerne med tegningsprovenuet, og antallet af udstedte andele eller kapitalandele med tegningsprovenuet modtaget af AIF'en
ii)
afstemme indløsningsordrerne med udbetalt indløsning, og antallet af annullerede andele eller kapitalandele med indløsningen betalt af AIF'en
iii)
verificere regelmæssigt, at afstemningsproceduren er hensigtsmæssig.
Med henblik på nr. i), ii) og iii) skal depositaren navnlig regelmæssigt kontrollere overensstemmelsen mellem det samlede antal andele eller kapitalandele på AIF'ens konti og det samlede antal cirkulerende kapitalandele eller andele, som fremgår af AIF's register.
2)
Depositaren skal sikre og regelmæssigt kontrollere, at procedurerne vedrørende salg, udstedelse, tilbagekøb, indløsning og annullering af AIF'ens kapitalandele eller andele overholder gældende national lovgivning og AIF'ens regler eller vedtægter og verificere, at disse procedurer gennemføres effektivt.
3)
Hyppigheden af depositarens kontroller skal være i overensstemmelse med hyppigheden af tegning og indløsning.
Artikel 94
Opgaver vedrørende værdiansættelse af kapitalandele/andele
1. Med henblik på at opfylde artikel 21, stk. 9, litra b), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren:
a)
løbende verificere, at der findes og anvendes passende og konsekvente procedurer til at værdiansætte AIF'ens aktiver i overensstemmelse med artikel 19 i direktiv 2011/61/EU og gennemførelsesforanstaltningerne og med AIF'ens regler og vedtægter og
b)
sikre, at værdiansættelsespolitikken og -procedurerne gennemføres effektivt og kontrolleres med jævne mellemrum.
2. Depositarens procedurer skal udføres med en hyppighed, der svarer til hyppigheden i AIF'ens værdiansættelsespolitik som defineret i artikel 19 i direktiv 2011/61/EU og gennemførelsesforanstaltningerne.
3. Hvis depositaren mener, at værdien af AIF'ens kapitalandele eller andele ikke er beregnet i overensstemmelse med gældende lovgivning, AIF'ens regler eller artikel 19 i direktiv 2011/61/EU, skal den underrette FAIF'en og/eller AIF'en og sikre, at der træffes rettidige afhjælpende foranstaltninger i AIF-investorernes interesse.
4. Hvis der er udpeget en ekstern valuar, skal depositaren kontrollere, at udpegelsen af den eksterne valuar er i overensstemmelse med artikel 19 i direktiv 2011/61/EU og gennemførelsesforanstaltningerne.
Artikel 95
Opgaver vedrørende udførelsen af FAIF'ens instruktioner
Med henblik på at opfylde artikel 21, stk. 9, litra c), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren som minimum:
a)
indføre og gennemføre passende procedurer til at kontrollere, at AIF'en og FAIF'en overholder gældende love og bestemmelser samt AIF'ens regler og vedtægter. Depositaren skal især overvåge AIF'ens overholdelse af de investeringsbegrænsninger og gearingslofter, der er fastsat i AIF'ens udbudsdokumenter. Disse procedurer skal stå i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksiteten af AIF'en
b)
indføre og gennemføre en eskaleringsprocedure, hvis AIF'en har overskredet en af begrænsningerne omhandlet i litra a).
Artikel 96
Opgaver i forbindelse med den rettidige afvikling af transaktioner
1. Med henblik på at opfylde artikel 21, stk. 9, litra d), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren indføre en procedure til at afdække enhver situation, hvor en modydelse i forbindelse med transaktioner, der omfatter aktiver, der ejes af AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, ikke fremsendes til AIF'en inden for sædvanlige frister, underrette FAIF'en og, hvis situationen ikke afhjælpes, anmode om tilbageføring af de finansielle instrumenter fra modparten, hvor det er muligt.
2. Hvis transaktionerne ikke finder sted på et reguleret marked, skal de sædvanlige frister vurderes under hensyntagen til betingelserne for transaktionen (OTC-derivatkontrakter eller investeringer i fast ejendom eller i unoterede aktieselskaber).
Artikel 97
Opgaver i forbindelse med AIF'ens indtægtsfordeling
1. Med henblik på at opfylde artikel 21, stk. 9, litra e), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren:
a)
sikre, at beregningen af nettoindtægten, når den er angivet af FAIF'en, anvendes i overensstemmelse med AIF'ens regler, vedtægter og gældende national lovgivning
b)
sikre, at der træffes passende foranstaltninger, hvis AIF'ens revisorer har udtrykt forbehold i årsregnskabet. AIF'en eller FAIF'en, der handler på vegne af AIF'en, skal give depositaren alle oplysninger om forbehold anført i regnskaberne
c)
kontrollere fuldstændigheden og nøjagtigheden af udbyttebetalingerne, når de er angivet af FAIF'en, og carried interest, hvor det er relevant.
2. Hvis depositaren ikke mener, at indtægtsberegningen er udført i overensstemmelse med gældende lovgivning eller med AIF'ens regler eller vedtægter, skal denne underrette FAIF'en og/eller AIF'en og sikre, at der træffes rettidige afhjælpende foranstaltninger i AIF-investorernes interesse.
Artikel 98
Due diligence
1. Med henblik på at opfylde forpligtelserne fastsat i artikel 21, stk. 11, andet afsnit, litra c), i direktiv 2011/61/EU skal depositaren gennemføre og anvende en passende dokumenteret due diligence-procedure til udvælgelsen og den løbende overvågning af den, der får overdraget ansvaret. Denne procedure skal revideres med regelmæssige mellemrum, mindst en gang om året, og efter anmodning stilles til rådighed for de kompetente myndigheder.
2. Depositaren skal ved udvælgelsen og udpegelsen af en tredjemand, til hvem opbevaringsfunktioner delegeres i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU, udvise passende dygtighed, omhu og hurtighed for at sikre, at overdragelse af finansielle instrumenter til denne tredjemand tilvejebringer tilstrækkelig beskyttelse. Den skal som minimum:
a)
vurdere de tilsynsmæssige og retlige rammer, herunder risikoen forbundet med landet, opbevaringsrisikoen og retskraften af tredjemandens aftaler. Denne vurdering skal især sætte depositaren i stand til at afgøre den mulige virkning af tredjemandens insolvens på AIF'ens aktiver og rettigheder. Hvis depositaren får kendskab til, at adskillelsen af aktiver ikke er tilstrækkelig til at sikre beskyttelse mod insolvens som følge af lovgivningen i det land, hvor tredjemanden er beliggende, skal denne straks underrette FAIF'en
b)
vurdere, hvorvidt tredjemandens praksis, procedurer og interne kontroller er tilstrækkelige til at sikre, at AIF'ens eller FAIF'ens, der handler på vegne af AIF'en, finansielle instrumenter er underlagt en høj grad af omhu og beskyttelse
c)
vurdere, hvorvidt tredjemandens finansielle styrke og omdømme svarer til de delegerede opgaver. Denne vurdering skal baseres på oplysninger fra den potentielle tredjemand samt andre data og oplysninger, hvor det er muligt
d)
sikre, at tredjemanden operationelt og teknologisk er i stand til at udføre de delegerede opbevaringsopgaver med en tilfredsstillende grad af beskyttelse og sikkerhed.
3. Depositaren skal udvise passende dygtighed, omhu og hurtighed ved den regelmæssige kontrol og løbende overvågning for at sikre, at tredjemanden fortsat opfylder de i stk. 1 i denne artikel nævnte kriterier og betingelserne fastsat i artikel 21, stk. 11, andet afsnit, litra d), i direktiv 2011/61/EU. I denne forbindelse skal depositaren som minimum:
a)
overvåge tredjemandens varetagelse og overholdelse af depositarens standarder
b)
sikre, at tredjemanden udviser en høj grad af omhu, forsigtighed og hurtighed i udførelsen af sine opbevaringsopgaver, og især at den effektivt adskiller de finansielle instrumenter i overensstemmelse med kravene i artikel 99
c)
gennemgå opbevaringsrisiciene forbundet med beslutningen om at overdrage aktiverne til tredjemanden og uden unødig forsinkelse underrette AIF'en eller FAIF'en om ændringer i disse risici. Denne vurdering skal baseres på oplysninger fra tredjemanden samt andre data og oplysninger, hvor det er muligt. Under uro på markederne, eller når der konstateres en risiko, skal hyppigheden og omfanget af kontrollen øges. Hvis depositaren får kendskab til, at adskillelsen af aktiver ikke længere er tilstrækkelig til at sikre beskyttelse mod insolvens som følge af lovgivningen i det land, hvor tredjemanden er beliggende, skal denne straks underrette FAIF'en.
4. I de tilfælde, hvor tredjemanden yderligere videredelegerer funktioner, som denne har fået overdraget ansvaret for, finder betingelserne og kriterierne i stk. 1, 2 og 3 tilsvarende anvendelse.
5. Depositaren skal overvåge overholdelsen af artikel 21, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU.
6. Depositaren skal udarbejde beredskabsplaner for hvert marked, hvor den i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU udpeger en tredjemand til at udføre opbevaringsopgaver. En sådan beredskabsplan skal omfatte identifikationen af en alternativ leverandør, hvis det er relevant.
7. Depositaren skal træffe foranstaltninger, herunder ophævelse af aftalen, som er i AIF'ens og AIF-investorernes interesse, hvis den, der har fået overdraget ansvaret, ikke længere opfylder kravene.
Artikel 99
Forpligtelse til adskillelse
1. Hvis opbevaringsfunktionerne helt eller delvis er delegeret til en tredjemand, skal depositaren sikre, at tredjemanden, til hvem opbevaringsfunktionerne er delegeret i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU, handler i overensstemmelse med forpligtelsen til adskillelse fastsat i artikel 21, stk. 11, andet afsnit, litra d), nr. iii), i direktiv 2001/61/EU ved at kontrollere, at tredjemanden:
a)
fører de registre og regnskaber, der er nødvendige for at sætte denne i stand til når som helst og uden forsinkelse at skelne mellem depositarens AIF-klienters aktiver og egne aktiver, andre klienters aktiver, aktiver, som depositaren besidder for egen regning, og aktiver, der opbevares for depositarens klienter, som ikke er AIF'er
b)
fører registre og regnskaber på en måde, som sikrer deres nøjagtighed og navnlig deres overensstemmelse med de aktiver, der opbevares for depositarens klienter
c)
regelmæssigt foretager afstemning mellem sine interne konti og registre og tredjemandens, til hvem den har delegeret opbevaringsfunktionerne i henhold til artikel 21, stk. 11, tredje afsnit, i direktiv 2011/61/EU
d)
indfører passende organisatoriske ordninger for mest muligt at begrænse risikoen for tab eller forringelse af de finansielle instrumenter eller af rettigheder, der er knyttet til disse finansielle instrumenter, som følge af misbrug af de finansielle instrumenter, svig, dårlig administration, utilstrækkelig registrering eller forsømmelighed
e)
Hvis tredjemanden er en enhed omhandlet i artikel 18, stk. 1, litra a), b) og c), i direktiv 2006/73/EF, som er underlagt effektiv tilsynsmæssig regulering og overvågning, som svarer til EU-retten og håndhæves effektivt, skal depositaren træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at AIF'ens kontanter opbevares på en konto eller konti i henhold til artikel 21, stk. 7, i direktiv 2011/61/EU.
2. Hvis depositaren har delegeret sine opbevaringsfunktioner til en tredjemand i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU, skal overvågning af tredjemandens opfyldelse af forpligtelsen til adskillelse sikre, at de finansielle instrumenter, der tilhører dennes klienter, er beskyttet mod den pågældende tredjemands insolvens. Hvis kravene fastsat i stk. 1, i henhold til gældende lovgivning, herunder navnlig lovgivningen vedrørende ejendom eller insolvens, ikke er tilstrækkelige til at opnå dette mål, skal depositaren vurdere, hvilke yderligere ordninger der skal indføres for at mindske risikoen for tab og opretholde tilstrækkelig beskyttelse.
3. Stk. 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse, når tredjemanden, til hvem opbevaringsfunktionerne er delegeret i henhold til artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU, har besluttet at delegere alle eller dele af dennes opbevaringsfunktioner til en anden tredjemand i henhold til artikel 21, stk. 11, tredje afsnit, i direktiv 2011/61/EU.
AFDELING 4
Tab af finansielle instrumenter, ansvarsfrigørelse og objektiv grund
(artikel 21, stk. 12 og 13, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 100
Tab af finansielle instrumenter opbevaret i depot
1. Tab af finansielle instrumenter opbevaret i depot efter artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU skal betragtes at have fundet sted, hvis mindst en af følgende betingelser er opfyldt i forbindelse med et finansielt instrument opbevaret i depot af depositaren eller af en tredjemand, til hvem opbevaringen af finansielle instrumenter opbevaret i depot er delegeret:
a)
AIF'ens erklærede ejendomsret er påvist ikke at være gyldig, fordi den enten er ophørt med at eksistere eller aldrig har eksisteret
b)
AIF'en er endeligt blevet frataget sin ejendomsret til det finansielle instrument
c)
AIF'en er definitivt ude af stand til direkte eller indirekte at afhænde det finansielle instrument.
2. FAIF's konstatering af tabet af et finansielt instrument skal følge en dokumenteret procedure, som er fuldt tilgængelig for de kompetente myndigheder. Når et tab er konstateret, skal det omgående meddeles til investorerne på et varigt medium.
3. Finansielle instrumenter opbevaret i depot betragtes ikke som tabte efter artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU, hvis en AIF endeligt er frataget sin ejendomsret med hensyn til et bestemt instrument, men dette instrument er erstattet af eller konverteret til et andet finansielt instrument eller andre finansielle instrumenter.
4. I tilfælde af den tredjemands insolvens, til hvem opbevaring af finansielle instrumenter opbevaret i depot er delegeret, skal tabet af finansielle instrumenter opbevaret i depot fastslås af FAIF'en, så snart en af betingelserne anført i stk. 1 med sikkerhed er opfyldt.
Det skal fastslås med sikkerhed, om nogen af betingelserne fastsat i stk. 1 er opfyldt senest ved afslutningen af insolvensbehandlingen. FAIF'en og depositaren skal omhyggeligt overvåge insolvensbehandlingen for at fastslå, hvorvidt alle eller nogle af de finansielle instrumenter overdraget til tredjemanden, til hvem opbevaringen af finansielle instrumenter er delegeret, i realiteten er tabt.
5. Tabet af finansielle instrumenter opbevaret i depot skal fastslås, uanset om betingelserne anført i stk. 1 er resultatet af svig, forsømmelighed eller anden tilsigtet eller utilsigtet adfærd.
Artikel 101
Ansvarsfrigørelse i henhold til artikel 21, stk. 12, i direktiv 2011/61/EU
1. Depositarens ansvar som omhandlet i artikel 21, stk. 12, andet afsnit, i direktiv 2011/61/EU aktiveres ikke, forudsat at depositaren kan bevise, at alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
Hændelsen, der medførte tabet, ikke er resultatet af en handling eller undladelse fra depositarens side eller tredjemandens side, til hvem opbevaringen af finansielle instrumenter opbevaret i depot i henhold til artikel 21, stk. 8, litra a), i direktiv 2011/61/EU er delegeret.
b)
Depositaren ikke med rimelighed kunne have forhindret forekomsten af hændelsen, der medførte tabet, trods indførelsen af alle forholdsregler, der påhviler en omhyggelig depositar som afspejlet i branchens almindelige praksis.
c)
Depositaren ikke kunne have forhindret tabet trods stringente og omfattende due diligence-procedurer.
Denne betingelse kan anses for at være opfyldt, hvis depositaren har sikret sig, at depositaren og tredjemanden, til hvem opbevaring af finansielle instrumenter opbevaret i depot i henhold til artikel 21, stk. 8, litra a), i direktiv 2011/61/EU er delegeret, har truffet alle følgende foranstaltninger:
i)
indfører, gennemfører, benytter og til enhver tid anvender strukturer og procedurer og sikrer ekspertise, der er tilstrækkelig og står i et passende forhold til arten og kompleksiteten af AIF'ens aktiver for rettidigt at identificere og løbende overvåge eksterne hændelser, som kan medføre tab af finansielle instrumenter opbevaret i depot
ii)
løbende vurderer, hvorvidt nogen af de efter nr. i) identificerede hændelser udgør en væsentlig risiko for tab af finansielle instrumenter opbevaret i depot
iii)
oplyser FAIF'en om de identificerede væsentlige risici og træffer passende foranstaltninger, hvis det er nødvendigt, for at forhindre eller begrænse tabet af finansielle instrumenter opbevaret i depot, hvis reelle eller potentielle eksterne hændelser er identificeret, som menes at udgøre en væsentlig risiko for tab af finansielle instrumenter opbevaret i depot.
2. De i stk. 1, litra a) og b), omhandlede krav kan betragtes som opfyldt under følgende forhold:
a)
naturlige hændelser, som er uden for menneskelig kontrol og indflydelse
b)
nye love, anordninger, forordninger, beslutninger eller bekendtgørelser vedtaget af nogen regering eller noget statsligt organ, herunder enhver domstol eller ethvert nævn, som har indflydelse på de finansielle instrumenter opbevaret i depot
c)
krig, oprør og andre alvorlige hændelser.
3. De i stk. 1, litra a) og b), omhandlede krav betragtes ikke som opfyldt i tilfælde såsom en bogføringsfejl, operationelt svigt, svig, manglende anvendelse af kravene om adskillelse hos depositaren eller hos en tredjemand, til hvem opbevaring af finansielle instrumenter opbevaret i depot i henhold til artikel 21, stk. 8, litra a), i direktiv 2011/61/EU er delegeret.
4. Denne artikel finder tilsvarende anvendelse på den, der får overdraget ansvaret, når depositaren kontraktmæssigt har overdraget sit ansvar i henhold til artikel 21, stk. 13 og 14, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 102
Objektiv grund til at indgå en aftale om ansvarsfrigørelse
1. Den objektive grund til at indgå en aftale om ansvarsfrigørelse i henhold til artikel 21, stk. 13, i direktiv 2011/61/EU skal være:
a)
begrænset til præcise og konkrete forhold, der karakteriserer en bestemt aktivitet
b)
i overensstemmelse med depositarens politikker og beslutninger.
2. Den objektive grund skal fastslås, hver gang depositaren har til hensigt at frigøre sig fra ansvar.
3. Depositaren skal anses for at have en objektiv grund til at indgå aftale om ansvarsfrigørelse i overensstemmelse med artikel 21, stk. 13, i direktiv 2011/61/EU, hvis depositaren kan påvise, at der ikke var andre muligheder end at delegere opbevaringsopgaverne til en tredjemand. Dette vil navnlig være tilfældet, hvis:
a)
lovgivningen i et tredjeland kræver, at visse finansielle instrumenter skal opbevares i depot hos en lokal enhed, og at der er lokale enheder, som opfylder delegeringskriterierne fastsat i artikel 21, stk. 11, i direktiv 2011/61/EU eller
b)
FAIF'en insisterer på at fastholde en investering i en bestemt jurisdiktion trods advarsler fra depositaren om den øgede risiko, dette frembyder.
KAPITEL V
KRAV OM GENNEMSIGTIGHED, GEARING, BESTEMMELSER OM TREDJELANDE OG UDVEKSLING AF OPLYSNINGER OM DE POTENTIELLE KONSEKVENSER AF FAIF'ENS AKTIVITETER
AFDELING 1
Årsrapport, oplysninger til investorer og rapportering til kompetente myndigheder
(artikel 22, stk. 2, litra a)-e), artikel 23, stk. 4, og artikel 24, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 103
Generelle principper for årsrapporten
Alle oplysninger i årsrapporten, herunder oplysningerne anført i denne afdeling, skal fremlægges på en måde, der giver væsentlige og relevante, pålidelige, sammenlignelige og klare oplysninger. Årsrapporten skal indeholde de oplysninger, som investorerne har brug for i forbindelse med de bestemte AIF-strukturer.
Artikel 104
Indhold og format af balancen eller formueopgørelsen og af opgørelsen over indtægter og udgifter
1. Balancen eller formueopgørelsen skal som minimum indeholde følgende elementer og underliggende poster i henhold til artikel 22, stk. 2, litra a), i direktiv 2011/61/EU:
a)
»aktiver« bestående af ressourcer kontrolleret af AIF'en som et resultat af tidligere begivenheder, og hvorfra fremtidige økonomiske fordele forventes at tilflyde AIF'en. Aktiverne underklassificeres i overensstemmelse med følgende poster:
i)
»investeringer«, herunder, men ikke begrænset til, obligationer og kapitalandele, fast ejendom og derivater
ii)
»likvide beholdninger«, herunder, men ikke begrænset til, kassebeholdning, anfordringsindskud og kortfristede likvide investeringer, der opfylder kriterierne
iii)
»tilgodehavender«, herunder, men ikke begrænset til, fordringer i forbindelse med udbytte og rente, solgte investeringer, forfaldne beløb fra mæglere og »forudbetalinger«, herunder, men ikke begrænset til, beløb betalt forud i forbindelse med AIF'ens udgifter
b)
»passiver« bestående af AIF'ens aktuelle forpligtelser, der hidrører fra tidligere begivenheder, hvis indfrielse forventes at medføre et træk på AIF'ens økonomiske ressourcer. Passiver underklassificeres i overensstemmelse med følgende poster:
i)
»forpligtelser«, herunder, men ikke begrænset til, skyldige beløb i forbindelse med købet af investeringer eller indløsning af andele eller kapitalandele i AIF'en og skyldige beløb til mæglere samt »periodeafgrænsningsposter«, herunder, men ikke begrænset til, forpligtelser i forbindelse med forvaltnings- og rådgivningshonorarer, præstationshonorarer, renter og andre påløbne udgifter under driften af AIF'en
ii)
»lån«, herunder, men ikke begrænset til, skyldige beløb til banker og andre modparter
iii)
»andre passiver«, herunder, men ikke begrænset til, skyldige beløb til modparter for sikkerhedsstillelse ved returnering af lånte værdipapirer, periodeafgrænset indtægt samt skyldigt udbytte og skyldig udlodning
c)
»nettoaktiver«, der er forskellen, der fremkommer, når man fra AIF'ens aktiver trækker alle dens passiver.
2. Opgørelsen over indtægter og udgifter skal som minimum indeholde følgende elementer og underliggende poster:
a)
»indtægter«, som udgør enhver stigning i økonomiske fordele i løbet af regnskabsåret i form af tilgang eller værdistigning af aktiver eller fald i passiver, som medfører vækst i nettoaktiver, bortset fra stigning ved indskud fra investorer. Indtægter underklassificeres i overensstemmelse med følgende poster:
i)
»investeringsafkast«, der yderligere underklassificeres som følger:
-
»udbytteindtægter« vedrørende udbytte af kapitalandele, som AIF'en er berettiget til
-
»renteindtægter« vedrørende renter på obligationer og på kontanter, som AIF'en er berettiget til
-
»lejeindtægter« vedrørende lejeindtægter fra ejendomsinvesteringer, som AIF'en er berettiget til
ii)
»realiserede gevinster på investeringer« udgør gevinster på afhændelsen af investeringer
iii)
»urealiserede gevinster på investeringer« udgør gevinster på omvurdering af investeringer
iv)
»andre indtægter«, herunder, men ikke begrænset til, indtægter fra provisioner og gebyrer fra udlånte værdipapirer og fra forskellige andre kilder
b)
»udgifter«, som udgør fald i økonomiske fordele i løbet af regnskabsåret i form af afgang eller tømning af aktiver eller gældsstiftelse, som medfører fald i nettoaktiver, bortset fra dem, der vedrører udlodning til investorer. Udgifter underklassificeres i overensstemmelse med følgende poster:
-
»rådgivnings- eller forvaltningshonorar i forbindelse med investeringer« udgør kontraktmæssige honorarer, som skal betales til rådgiveren eller FAIF'en
-
»andre udgifter«, herunder, men ikke begrænset til, forvaltningshonorarer, honorarer for faglig assistance, depotgebyrer og renter. Individuelle poster, skal, hvis de er væsentlige, anføres særskilt
-
»realiserede tab på investeringer« udgør tab på afhændelsen af investeringer
-
»urealiserede tab på investeringer« udgør tab på omvurderingen af investeringer
c)
»nettoindtægter eller -udgifter« udgør indtægtsoverskuddet i forhold til udgifterne, eller udgiftsoverskuddet i forhold til indtægter, alt efter hvad der er relevant.
3. Opstillingen, nomenklaturen og benævnelsen af posterne skal være i overensstemmelse med de regnskabsstandarder, der gælder for AIF'en, eller de regler, som AIF'en har vedtaget, og skal overholde den lovgivning, der er gældende, hvor AIF'en er oprettet. Posterne kan ændres eller udvides for at sikre overholdelse af ovennævnte.
4. Yderligere regnskabsposter, overskrifter og subtotaler skal fremgå, hvis dette er relevant for forståelsen af AIF'ens finansielle position i balancen eller formueopgørelsen eller AIF'ens indtjening i indtægts- og udgiftsopgørelsens indhold og form. Hvor det er relevant, skal yderligere oplysninger anføres i regnskabsnoterne. Formålet med noterne er at give beskrivende information eller udskilning af poster, som er oplyst i de primære opgørelser, eller oplysninger om poster, som ikke opfylder kriterierne for indregning i opgørelserne.
5. Alle væsentlige kategorier af ensartede poster skal præsenteres separat. Enkeltposter skal oplyses, hvis de er væsentlige. Væsentlighed skal vurderes i henhold til de valgte regnskabsrammer.
6. Præsentation og klassifikation af poster i balancen eller formueopgørelsen skal foretages ensartet fra regnskabsår til regnskabsår, medmindre det er tydeligt, at en anden præsentation eller klassifikation ville være mere hensigtsmæssig, f.eks. når et skift i investeringsstrategien fører til andre handelsmønstre, eller fordi en regnskabsstandard kræver en ændring i præsentationsformen.
7. For så vidt angår indtægts- og udgiftsopgørelsens indhold og form fastsat i bilag IV, skal alle indtægts- og udgiftsposter bogføres i en bestemt periode i opgørelsen over indtægter og udgifter, medmindre en regnskabsstandard, som AIF'en har valgt, kræver andet.
Artikel 105
Rapportering af aktiviteterne i det forløbne regnskabsår
1. Rapporteringen af aktiviteterne i det forløbne regnskabsår skal som minimum indeholde:
a)
en oversigt over investeringsaktiviteterne i løbet af året eller perioden og en oversigt over AIF'ens portefølje ved regnskabsårets eller regnskabsperiodens slutning
b)
en oversigt over AIF'ens resultater i løbet af regnskabsåret eller -perioden
c)
væsentlige ændringer som defineret i det følgende i oplysningerne anført i artikel 23 i direktiv 2011/61/EU, som ikke allerede fremgår af årsregnskabet.
2. Årsrapporten skal indeholde en rimelig og afbalanceret gennemgang af AIF'ens aktiviteter og resultater og desuden indeholde en beskrivelse af de væsentligste risici og usikkerhedsfaktorer med hensyn til investeringer og økonomi, som AIF'en muligvis står overfor.
3. I det omfang, det er nødvendigt for forståelsen af AIF'ens investeringsaktiviteter eller dens resultater, skal analysen omfatte både finansielle og ikke-finansielle nøgletal for resultatet, som er relevante for den pågældende AIF. Oplysningerne i årsrapporten skal være i overensstemmelse med de nationale love, hvor AIF'en er etableret.
4. Oplysningerne i årsrapporten om aktiviteterne i regnskabsåret skal være del af bestyrelsens eller investeringsadministratorernes beretning, såfremt disse normalt præsenteres sammen med AIF'ens årsregnskab.
Artikel 106
Væsentlige ændringer
1. Alle ændringer i oplysningerne skal betragtes som væsentlige som omhandlet i artikel 22, stk. 2, litra d), i direktiv 2011/61/EU, hvis der er væsentlig sandsynlighed for, at en fornuftig investor, der bliver bekendt med sådanne oplysninger, vil genoverveje investeringen i AIF'en, herunder fordi disse oplysninger kan indvirke på investorens mulighed for at udøve sine rettigheder i forbindelse med investeringen eller på anden måde skade AIF-investorernes interesser.
2. For at efterkomme artikel 22, stk. 2, litra d), i direktiv 2011/61/EU skal FAIF'erne vurdere ændringerne i oplysningerne som omhandlet i artikel 23 i direktiv 2011/61/EU i regnskabsåret i henhold til denne artikels stk. 1.
3. Oplysningerne skal anføres i overensstemmelse med kravene i de regnskabsstandarder og regler, som AIF'en har vedtaget, sammen en beskrivelse af alle potentielle eller forventede virkninger for AIF'en og/eller AIF'ens investorer. Yderligere oplysninger skal gives, hvis opfyldelse af bestemte krav i regnskabsstandarderne og -reglerne ikke i tilstrækkelig grad gør det muligt for investorerne at forstå virkningen af ændringen.
4. Hvis de oplysninger, der skal gives i henhold til stk. 1, ikke er omfattet af de regnskabsstandarder, der gælder for en AIF, eller af dennes regnskabsregler, skal der gives en beskrivelse af den væsentlige ændring sammen med alle potentielle eller forventede virkninger for AIF'en og/eller AIF'ens investorer.
Artikel 107
Oplysninger om aflønning
1. Når oplysninger skal gives ifølge artikel 22, stk. 2, litra e), i direktiv 2011/61/EU, skal det anføres, hvorvidt den samlede lønsum vedrører nogen af følgende:
a)
den samlede lønsum for alle arbejdstagerne i FAIF'en med angivelse af antallet af modtagere
b)
den samlede lønsum til de arbejdstagere i FAIF'en, der er helt eller delvist inddraget i AIF'ens aktiviteter med angivelse af antallet af modtagere
c)
andelen af den samlede lønsum til FAIF'ens arbejdstagere, som henføres til AIF'en, med angivelse af antallet af modtagere.
2. Hvor det er relevant, skal den samlede lønsum for regnskabsåret også anføre carried interest, der udbetales af AIF'en.
3. Hvor oplysningerne gives på FAIF-niveau, skal der gives en allokering eller opdeling i forhold til hver AIF, hvis disse oplysninger findes og er let tilgængelige. Det skal som del af disse oplysninger beskrives, hvordan allokeringen eller opdelingen er tilvejebragt.
4. FAIF'en skal give generelle oplysninger om de finansielle og ikke-finansielle kriterier for aflønningspolitik og -praksis for de relevante medarbejderkategorier for at give investorerne mulighed for at vurdere de tilskyndelser, der er skabt. I overensstemmelse med principperne fastsat i bilag II i direktiv 2011/61/EU skal FAIF'erne som minimum give de oplysninger, der er nødvendige for at forstå AIF'ens risikoprofil og de foranstaltninger, den træffer for at undgå eller styre interessekonflikter.
Artikel 108
Periodiske oplysninger til investorerne
1. De i artikel 23, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU omhandlede oplysninger skal præsenteres på en klar og forståelig måde.
2. Ved oplysning om den procentuelle andel af AIF'ens aktiver, som, fordi de er illikvide, er omfattet af særlige foranstaltninger i henhold til artikel 23, stk. 4, litra a), i direktiv 2011/61/EU, skal FAIF'en:
a)
give en oversigt over alle eksisterende særlige foranstaltninger, herunder hvorvidt de vedrører »side pockets«, »gates« eller andre lignende foranstaltninger, værdiansættelsesmetoden anvendt på de aktiver, der er omfattet af sådanne foranstaltninger, og hvordan forvaltnings- og præstationshonorarer finder anvendelse på disse aktiver
b)
give disse oplysninger som del af AIF'ens periodiske rapportering til investorerne i henhold til AIF'ens regler eller vedtægter eller samtidig med prospektet og udbudsdokumentet og - som minimum - samtidig med, at årsrapporten stilles til rådighed i henhold til artikel 22, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU.
Den procentuelle andel af AIF'ens aktiver, som er genstand for særlige foranstaltninger, som defineret i artikel 1, stk. 5, skal beregnes som nettoværdien af de aktiver, der er genstand for særlige foranstaltninger, divideret med nettoaktivværdien af den pågældende AIF.
3. FAIF'erne skal i forbindelse med nye foranstaltninger til forvaltningen af AIF'ens likviditet i henhold til artikel 23, stk. 4, litra b), i direktiv 2011/61/EU:
a)
for hver AIF, som de forvalter, og som ikke er af den ikke-gearede lukkede type, underrette investorerne, når de foretager ændringer i likviditetsstyringssystemerne og -procedurerne som omhandlet i artikel 16, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU, som er væsentlige i henhold til artikel 106, stk. 1
b)
straks underrette investorerne, når de aktiverer »gates«, »side pockets« eller lignende særlige foranstaltninger, eller hvis de beslutter at suspendere indløsninger
c)
give en oversigt over ændringerne af foranstaltningerne vedrørende likviditet, uanset om disse er særlige foranstaltninger. Hvor det er relevant, skal betingelserne, hvorunder indløsning er tilladt, og forholdene, der er bestemmende for, om ledelsens skøn er gældende, anføres. Desuden skal alle restriktioner på stemmerettigheder eller andet, der kan udnyttes, varigheden af en eventuelt lock-up eller andre bestemmelser vedrørende »first in line« eller »pro-rating« i forbindelse med »gates« og suspensioner inkluderes.
4. Oplysningerne om AIF'ens risikoprofil skal i henhold til artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU beskrive:
a)
foranstaltninger til at vurdere AIF-porteføljens følsomhed over de mest relevante risici, som AIF'en er eller kan blive eksponeret for
b)
hvis de risikogrænser, som FAIF'en har fastsat, er blevet eller sandsynligvis vil blive overskredet, og hvis disse risikogrænser er blevet overskredet, en beskrivelse af omstændighederne og de trufne korrigerende foranstaltninger
Oplysningerne skal gives som del af AIF'ens periodiske rapportering til investorerne i henhold til AIF'ens regler eller vedtægter eller samtidig med prospektet og udbudsdokumentet og - som minimum - samtidig med, at årsrapporten stilles til rådighed i henhold til artikel 22, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU.
5. De risikostyringssystemer, som FAIF'en anvender i henhold til artikel 23, stk. 4, litra c), i direktiv 2011/61/EU, skal beskrive hovedelementerne i de systemer, FAIF'en anvender til at styre de risici, som hver forvaltet AIF er eller kan blive eksponeret for. I tilfælde af en ændring skal offentliggørelsen omfatte oplysningerne vedrørende ændringen og dens forventede indvirkning på AIF'en og AIF'ens investorer.
Oplysningerne skal gives som del af AIF'ens periodiske rapportering til investorerne i henhold til AIF'ens regler eller vedtægter eller samtidig med prospektet og udbudsdokumentet og - som minimum - samtidig med, at årsrapporten stilles til rådighed eller offentliggøres i henhold til artikel 22, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 109
Regelmæssige oplysninger til investorerne
1. De i artikel 23, stk. 5, i direktiv 2011/61/EU omhandlede oplysninger skal præsenteres på en klar og forståelig måde.
2. Oplysninger om ændringer i det maksimale gearingsniveau beregnet i overensstemmelse med brutto- og forpligtelsesmetoden og en eventuel ret til at genanvende sikkerhedsstillelse eller andre garantier i forbindelse med gearingsforanstaltninger skal gives uden unødig forsinkelse og skal omfatte:
a)
det oprindelige og det reviderede maksimale gearingsniveau beregnet i overensstemmelse med artikel 7 og 8, hvor gearingsniveauet beregnes som den relevante eksponering divideret med AIF'ens nettoaktivværdi
b)
typen af den ret, der er ydet til genanvendelse af sikkerhedsstillelse
c)
typen af ydede garantier
d)
oplysninger om ændringer hos leverandører af tjenesteydelser, som vedrører et af ovenstående punkter.
3. Oplysninger om det samlede gearede beløb beregnet i henhold til den brutto- og forpligtelsesmetode, der anvendes af AIF'en, skal gives som del af AIF'ens periodiske rapportering til investorerne i henhold til AIF'ens regler eller vedtægter eller samtidig med prospektet og udbudsdokumentet og som minimum samtidig med, at årsrapporten stilles til rådighed i henhold til artikel 22, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU.
Artikel 110
Rapportering til de kompetente myndigheder
1. Til opfyldelse af kravene i artikel 24, stk. 1, andet afsnit, og artikel 3, stk. 3, litra d), i direktiv 2011/61/EU skal FAIF'en præsentere følgende oplysninger ved rapportering til de kompetente myndigheder:
a)
de vigtigste instrumenter, som den handler med, herunder en opdeling af finansielle instrumenter og andre aktiver, inklusive AIF'ens investeringsstrategi og dens geografiske og sektormæssige investeringsfokus
b)
de markeder, som den er medlem af eller handler på
c)
spredningen af AIF'ens portefølje, herunder, men ikke begrænset til, dens vigtigste eksponeringer og vigtigste koncentrationer.
Oplysningerne skal gives så hurtigt som muligt og ikke senere end én måned efter udløbet af perioden omhandlet i stk. 3. Hvis AIF'en er en fund of funds, kan FAIF'en forlænge denne periode med 15 dage.
2. FAIF'erne skal for hver EU-AIF, som de forvalter, og for hver AIF, som de markedsfører i Unionen, give de kompetente myndigheder i deres hjemland følgende oplysninger i henhold til artikel 24, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU:
a)
den procentuelle andel af AIF'ens aktiver, som er omfattet af særlige ordninger i henhold til artikel 1, stk. 5, i denne forordning, fordi de er illikvide, som omhandlet i artikel 23, stk. 4, litra a), i direktiv 2011/61/EU
b)
alle nye ordninger til styring af AIF'ens likviditet
c)
de risikostyringssystemer, som FAIF'en anvender til at styre markedsrisici, likviditetsrisici, modpartsrisici og andre risici, herunder operationelle risici
d)
AIF'ens nuværende risikoprofil, herunder:
i)
markedsrisikoprofilen ved AIF'ens investeringer, herunder AIF'ens forventede afkast og dens forventede volatilitet under normale markedsforhold
ii)
likviditetsprofilen ved AIF'ens investeringer, herunder AIF-aktivernes likviditetsprofil, profilen for indløsningsbetingelserne og betingelserne vedrørende finansiering ydet af AIF'ens modparter
e)
oplysninger om de vigtigste kategorier af aktiver, som AIF'en investerede i, herunder den tilsvarende markedsværdi på kort og lang sigt, omsætningen og resultatet i rapporteringsperioden
f)
resultaterne af periodiske stresstest, under normale og ekstraordinære forhold, der foretages i henhold til artikel 15, stk. 3, litra b), og artikel 16, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2011/61/EU.
3. De i stk. 1 og 2 nævnte oplysninger skal rapporteres som følger:
a)
halvårligt af FAIF'er, der styrer AIF-porteføljer, hvis forvaltede aktiver beregnet i henhold til artikel 2 i alt overstiger tærsklen på enten 100 mio. EUR eller 500 mio. EUR fastsat i artikel 3, stk. 2, henholdsvis litra a) og b), i direktiv 2011/61/EU, men som ikke overstiger 1 mia. EUR for hver EU-AIF, de forvalter, og for hver AIF, de markedsfører i Unionen
b)
kvartalsvist af FAIF'er, der forvalter AIF-porteføljer, hvis forvaltede aktiver beregnet i henhold til artikel 2 i alt overstiger 1 mia. EUR for hver af de EU-AIF'er, der forvalter, og for hver at de AIF'er, de markedsfører i Unionen
c)
kvartalsvist af FAIF'er, som er omfattet af kravene omhandlet i litra a) i dette stykke, for hver AIF, hvis aktiver forvaltes, herunder alle aktiver, der er erhvervet gennem anvendelse af gearing, og som i alt overstiger 500 mio. EUR, hvad angår den pågældende AIF
d)
årligt af FAIF'er for så vidt angår hver ikke-gearede AIF, som de forvalter, der i overensstemmelse med dens fundamentale investeringspolitik, investerer i unoterede selskaber og udstedere for at opnå kontrol.
4. Uanset stk. 3 kan de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland finde det passende og nødvendigt i forbindelse med varetagelsen af deres funktion at kræve alle eller dele af oplysningerne indberettet hyppigere.
5. FAIF'er, der forvalter en eller flere AIF'er, som de vurderer i væsentlig udstrækning anvender gearing i henhold til artikel 111 i denne forordning, skal stille oplysningerne omhandlet i artikel 24, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU til rådighed samtidig med oplysningerne omhandlet i nærværende artikels stk. 2.
6. FAIF'erne skal stille de oplysninger til rådighed, der er anført i stk. 1, 2 og 5, i overensstemmelse med formularen til rapportering fastsat i bilag IV.
7. I henhold til artikel 42, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/61/EU skal alle henvisninger, for så vidt angår ikke-EU-FAIF'er, til hjemlandets kompetente myndigheder betyde den kompetente myndighed i referencemedlemsstaten.
Artikel 111
Anvendelse af gearing i »væsentlig udstrækning«
1. Gearing skal betragtes som anvendt i væsentlig udstrækning i forbindelse med artikel 24, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU, når en AIF's eksponering beregnet i overensstemmelse med forpligtelsesmetoden som omhandlet i nærværende forordnings artikel 8 overstiger dens nettoaktivværdi tre gange.
2. Hvor kravene i denne artikels stk. 1 er opfyldt, skal FAIF'erne stille oplysninger til rådighed i henhold til artikel 24, stk. 4, i direktiv 2011/61/EU til de kompetente myndigheder i hjemlandet i overensstemmelse med principperne fastsat i denne forordnings artikel 110, stk. 3.
AFDELING 2
FAIF'er, der forvalter gearede AIF'er
(artikel 25, stk. 3, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 112
Restriktioner i forvaltningen af AIF'er
1. Principperne i denne artikel finder anvendelse med henblik på at specificere omstændighederne, hvorunder kompetente myndigheder udøver deres beføjelser til at fastsætte gearingsgrænser eller andre restriktioner for FAIF'erne.
2. Den kompetente myndighed skal, når den vurderer oplysningerne modtaget i henhold til artikel 7, stk. 3, artikel 15, stk. 4, artikel 24, stk. 4 eller 5, i direktiv 2011/61/EU, tage hensyn til i hvor høj grad en FAIF's anvendelse af gearing eller dens interaktion med en gruppe af FAIF'er eller andre finansielle institutioner kan bidrage til at forøge den systemiske risiko i det finansielle system eller risikoen for uro på markederne.
3. De kompetente myndigheder skal som minimum tage hensyn til følgende aspekter i deres vurdering:
a)
omstændighederne, hvorunder en AIF's eller flere AIF'ers eksponering, herunder eksponering som følge af finansierings- eller investeringspositioner, som FAIF'en har indgået for egen regning eller på vegne af AIF'er, kan udgøre en vigtig kilde til markeds-, likviditets- eller modpartsrisiko for en finansiel institution
b)
omstændighederne, hvorunder en FAIF's aktiviteter eller dens interaktion med f.eks. en gruppe af FAIF'er eller andre finansielle institutioner, navnlig med hensyn til de typer af aktiver, som AIF'en investerer i, og de metoder, der anvendes af FAIF'en via brug af gearing, bidrager eller kan bidrage til et fald i priserne på finansielle instrumenter eller andre aktiver på en måde, der truer disse finansielle instrumenters eller andre aktivers levedygtighed
c)
kriterier, såsom typen af AIF, FAIF'ens investeringsstrategi med hensyn til de berørte AIF'er, markedsforholdene, hvorunder FAIF'en og AIF'en opererer, og eventuelle sandsynlige procykliske virkninger, der kan skyldes de kompetente myndigheders iværksættelse af grænser eller andre restriktioner i forbindelse med den pågældende FAIF's anvendelse af gearing
d)
kriterier, som f.eks. størrelsen af en AIF eller flere AIF'er og en eventuel tilknyttet indflydelse på en bestemt markedssektor, koncentrationer af risici på bestemte markeder, som AIF'en eller flere AIF'er investerer på, en eventuel afsmitningseffekt på andre markeder fra et marked, hvor der er konstateret risici, likviditetsproblemer på visse markeder på et givet tidspunkt, omfanget af uoverensstemmelse mellem aktiver/passiver i en bestemt FAIF-investeringsstrategi eller uregelmæssig udvikling i værdien af de aktiver, en AIF kan investere i.
AFDELING 3
Særlige bestemmelser for så vidt angår tredjelande
(artikel 34, stk. 1, artikel 35, stk. 2, artikel 36, stk. 1, artikel 37, stk. 7, litra d), artikel 40, stk. 2, litra a), og artikel 42, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 113
Generelle krav
1. Samarbejdsaftaler skal dække alle tænkelige situationer og aktører omhandlet i kapitel VII i direktiv 2011/61/EU under hensyntagen til FAIF'ens og AIF'ens beliggenhed og FAIF'ens aktiviteter.
2. Samarbejdsaftaler skal være skriftlige.
3. Samarbejdsaftalerne skal fastlægge de specifikke rammer for rådgivning, samarbejde og informationsudvekslingen med henblik på tilsyn og håndhævelse mellem de kompetente myndigheder i EU og tredjelandets tilsynsmyndigheder.
4. Samarbejdsaftalerne skal indeholde en særlig bestemmelse om overførslen af oplysninger modtaget af en kompetent myndighed i Unionen fra en tilsynsmyndighed i et tredjeland til andre kompetente myndigheder i Unionen, til ESMA eller til ESRB i henhold til direktiv 2011/61/EU.
Artikel 114
Mekanismer, instrumenter og procedurer
1. Samarbejdsaftalerne skal fastlægge de mekanismer, instrumenter og procedurer, der er nødvendige for at give Unionens kompetente myndigheder adgang til alle de oplysninger, der er nødvendige for at udføre deres opgaver i henhold til direktiv 2011/61/EU.
2. Samarbejdsaftalerne skal fastlægge de mekanismer, instrumenter og procedurer, der er nødvendige for at sikre kontrolundersøgelser på stedet udført, når det er påkrævet med henblik på Unionens kompetente myndigheds udøvelse af sine opgaver i henhold til direktiv 2011/61/EU. Kontrolundersøgelser på stedet skal udføres direkte af Unionens kompetente myndighed eller af tredjelandets kompetente myndighed med bistand fra Unionens kompetente myndighed.
3. Samarbejdsaftalerne skal fastlægge de mekanismer, instrumenter og procedurer, der er nødvendige, for at tredjelandets kompetente myndighed kan bistå Unionens kompetente myndigheder, hvor det er nødvendigt, for at håndhæve EU-lovgivning og national gennemførelseslovgivning, der er misligholdt af en enhed oprettet i tredjelandet, i overensstemmelse med den nationale og internationale lovgivning gældende for den pågældende myndighed.
Artikel 115
Databeskyttelse
Samarbejdsaftalerne skal sikre, at overførslen af data til tredjelande og dataanalysen kun sker i henhold til artikel 52 i direktiv 2011/61/EU.
AFDELING 4
Udveksling af oplysninger om potentielle systemiske konsekvenser af FAIF's aktiviteter
(artikel 53, stk. 1, i direktiv 2011/61/EU)
Artikel 116
Udveksling af oplysninger om potentielle systemiske konsekvenser af FAIF's aktiviteter
Med henblik på artikel 53 i direktiv 2011/61/EU skal de kompetente myndigheder i medlemsstaterne, som er ansvarlige for at meddele tilladelse til eller føre tilsyn med FAIF'er i henhold til dette direktiv, som minimum udveksle følgende oplysninger med de kompetente myndigheder i andre medlemsstater, og med ESMA og ESRB:
a)
oplysningerne, der modtages i henhold til artikel 110, når sådanne oplysninger kan være relevante for at kunne føre tilsyn med og reagere på eventuelle konsekvenser af aktiviteter, der varetages af individuelle FAIF'er eller af FAIF'er i fællesskab, for systemisk relevante finansielle institutioners stabilitet og den korrekte funktion af de markeder, hvor FAIF'erne udøver sine aktiviteter
b)
oplysningerne, der modtages fra tredjelandes myndigheder, når dette er nødvendigt for at kunne overvåge systemiske risici
c)
analysen af oplysningerne som omhandlet i litra a) og b), og vurderingen af situationer, hvor aktiviteterne i en eller flere FAIF'er, der er underlagt tilsyn, eller i en eller flere AIF'er, som de forvalter, anses for at bidrage til forøgelsen af systemisk risiko i det finansielle system, til risikoen for uro på markederne eller til risikoen for den økonomiske vækst på lang sigt
d)
de foranstaltninger, der træffes, hvis aktiviteterne i en eller flere FAIF'er, der er underlagt tilsyn, eller i en eller flere AIF'er, som de forvalter, udgør en systemisk risiko eller bringer den ordnede funktion på de finansielle markeder, hvor de er aktive, i fare.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 117
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 22. juli 2013.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i enhver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. december 2012.
32013R0231
L 083/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
19.12.2012.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 231/2013
od 19. prosinca 2012.
o dopuni Direktive 2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća u odnosu na izuzeća, opće uvjete poslovanja, depozitare, financijsku polugu, transparentnost i nadzor
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2011. o upraviteljima alternativnih investicijskih fondova i o izmjeni direktiva 2003/41/EZ i 2009/65/EZ te uredaba (EZ) br. 1060/2009 i (EU) br. 1095/2010 (1), a posebno njezin članak 3. stavak 6., članak 4. stavaka 3., članak 9. stavak 9., članak 12. stavak 3., članak 14. stavak 4., članak 15. stavak 5., članak 16. stavak 3., članak 17., članak 18. stavak 2., članak 19. stavak 11., članak 20. stavak 7., članak 21. stavak 17., članak 22. stavak 4., članak 23. stavak 6., članak 24. stavak 6., članak 25. stavak 9., članak 34. stavak 2., članak 35. stavak 11., članak 36. stavak 3., članak 37. stavak 15., članak 40. stavak 11., članak 42. stavak 3. i članak 53. stavak 3.,
uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke,
budući da:
(1)
Direktivom 2011/61/EU daju se ovlasti Komisiji za donošenje delegiranih akata koji posebno određuju pravila u vezi s izračunom praga, financijske poluge, uvjeta poslovanja za upravitelje alternativnim investicijskim fondovima (dalje u tekstu: UAIF), uključujući upravljanje rizicima i likvidnošću, vrednovanje i delegiranje, zahtjeve koji detaljno navode funkcije i dužnosti depozitara alternativnih investicijskih fondova (dalje u tekstu: AIF), pravila o transparentnosti i posebne zahtjeve koji se odnose na treće zemlje. Važno je da se sva ova dopunska pravila počnu primjenjivati istodobno s Direktivom 2011/61/EU, tako da se novi zahtjevi uvedeni za upravitelje alternativnim investicijskim fondovima, mogu učinkovito staviti u funkciju. Odredbe ove Uredbe tijesno su međusobno povezane, budući da se odnose na izdavanje odobrenja za rad, tekuća poslovanjem i transparentnost upravitelja alternativnim investicijskim fondovima koji upravljaju i, ovisno o slučaju, trguju alternativnim investicijskim fondovima u Uniji koji su neraskidivo povezani aspekti svojstveni osnivanju i obavljanju poslovanja upravljanja imovinom. Kako bi se osigurala povezanost između ovih odredaba koje bi trebale stupiti na snagu istodobno te kako bi se omogućilo cjelovito stajalište i kompaktan pristup njima za osobe koje podliježu ovim obvezama, uključujući ulagatelje koji nisu rezidenti Unije, poželjno je uključiti sve delegirane akte koji se zahtijevaju Direktivom 2011/61/EU u jedinstvenu uredbu.
(2)
Donošenjem uredbe, važno je osigurati da se ciljevi Direktive 2011/61/EU postižu na jedinstven način u svim državama članicama kako bi se povećala cjelovitost unutarnjeg tržišta i pružila pravna sigurnost njegovim sudionicima, uključujući institucionalne ulagatelje, nadležna tijela i druge zainteresirane strane. Oblik uredbe osigurava usklađen okvir za sve gospodarske subjekte na tržištu i najbolje je moguće jamstvo jednakih pravila za sve, jednakih uvjeta tržišnog natjecanja i zajedničke odgovarajuće razine zaštite ulagatelja. Nadalje, ona osigurava izravnu primjenjivost detaljnih jedinstvenih pravila koja se odnose na poslovanje upravitelja alternativnim investicijskim fondovima, koji su po svojoj prirodi izravno primjenjivi i stoga ne zahtijevaju daljnje prenošenje na nacionalnoj razini. Korištenje uredbe, nadalje, omogućuje izbjegavanje zakašnjele primjena Direktive 2011/61/EU u državama članicama.
(3)
Budući da delegirana uredba određuje zadaće i odgovornosti „upravljačkog tijela” i „višeg rukovodstva”, važno je pojasniti značenje tih izraza, posebno činjenicu da upravljačko tijelo može sastojati od višeg rukovodstva. Nadalje, budući da ova Uredba također uvodi izraz „nadzorna funkcija”, definicija upravljačkog tijela trebala bi pojasniti da se radi o tijelu koje obuhvaća upravljačku funkciju u slučaju ako su nadzorna i upravljačka funkcija odvojene u skladu s nacionalnim pravom trgovačkih društava. Direktiva 2011/61/EU zahtijeva da upravitelji alternativnim investicijskim fondovima nadležnim tijelima dostavljaju određene informacije, uključujući postotak imovine alternativnih investicijskih fondova koja podliježe posebnim mjerama koje proizlaze iz njezine nelikvidne prirode. Ova Uredba pojašnjava značenje posebnih mjera tako da upravitelji alternativnim investicijskim fondovima točno znaju koje bi informacije trebali dostaviti nadležnim tijelima.
(4)
Direktiva 2011/61/EU predviđa primjenu lakšeg režima za one upravitelje alternativnim investicijskim fondovima koji upravljaju portfeljem alternativnih investicijskih fondova čija ukupna imovina pod upravljanjem ne prelazi odgovarajuće pragove. Potrebno je jasno navesti kako bi se trebala izračunati ukupna vrijednost imovine pod upravljanjem. U ovom kontekstu bitno je utvrditi korake potrebne za izračun ukupne vrijednosti imovine, kako bi se jasno odredilo koja imovina nije uključena u izračun, pojasnio način na koji bi trebalo vrednovati imovinu stečenu korištenjem financijske poluge te da se osiguraju pravila za postupanje u slučajevima međusobnih udjela između alternativnih investicijskih fondova kojima upravlja UAIF.
(5)
Potrebno je izračunati ukupnu vrijednost imovine pod upravljanjem najmanje jednom godišnje korištenjem ažurnih informacija. Vrijednost imovine stoga bi trebalo utvrditi tijekom 12 mjeseci koji prethode datumu izračuna ukupne vrijednosti imovine pod upravljanjem, što je moguće bliže tom datumu.
(6)
Kako bi se osiguralo da UAIF i dalje bude prihvatljiv za korištenje lakšeg režima koji je predviđen u Direktivi 2011/61/EU, trebalo bi uvesti postupak koji bi omogućio kontinuirano praćenje ukupne vrijednosti imovine pod upravljanjem. UAIF može uzeti u obzir sve vrste alternativnih investicijskih fondova kojima upravlja i različite vrste imovine u koju je uložio kako bi ocijenio vjerojatnost kršenja praga i potrebu za dodatnim izračunima.
(7)
U slučaju kada UAIF više ne ispunjava uvjete u vezi pragova, o tome bi trebao obavijestiti nadležno tijelo i zatražiti odobrenje za rad u roku od 30 kalendarskih dana. Međutim, u slučaju kada se prekoračenje praga ili padanje ispod praga događa samo povremeno u određenoj kalendarskoj godini i takve se situacije smatraju privremenima, UAIF ne bi trebao imati obvezu zatražiti odobrenje za rad. U tim slučajevima, UAIF bi trebao obavijestiti nadležno tijelo o kršenju praga i objasniti zbog čega smatra da je takvo kršenje privremene naravi. Stanje koje traje duže od tri mjeseca ne može se smatrati privremenim. Prilikom ocjene vjerojatnosti da se radi o privremenom stanju, UAIF bi trebao uzeti u obzir predviđene aktivnosti upisa i isplata ili, prema potrebi, smanjenja i raspodjele kapitala. UAIF, kao dio te ocjene, ne bi smio koristiti očekivana tržišna kretanja.
(8)
Podaci koje koriste upravitelji alternativnim investicijskim fondovima prilikom izračuna ukupne vrijednosti imovine pod upravljanjem ne trebaju biti dostupni javnosti ili ulagateljima. Međutim, nadležna tijela trebaju moći provjeriti da li UAIF pravilno izračunava i prati ukupnu vrijednost imovine pod upravljanjem, uključujući ocjenu slučajeva kad ukupna vrijednost imovine pod upravljanjem privremeno prelazi odgovarajući prag i stoga bi, na zahtjev, trebala imati pristup tim podacima.
(9)
Važno je da upravitelji alternativnim investicijskim fondovima koji koriste odredbe lakšeg režima iz Direktive 2011/61/EU u trenutku registracije nadležnim tijelima dostave ažurne informacije. Sve vrste upravitelja alternativnim investicijskim fondovima nemaju nužno ažurirane dokumente ponude koji odražavaju posljednja kretanja koja se odnose na alternativne investicijske fondove kojima upravljaju i takvim upraviteljima alternativnim investicijskim fondovima može biti jednostavnije navesti tražene informacije u posebnom dokumentu koji opisuje investicijsku strategiju fondova. To bi mogao biti slučaj kod fondova rizičnog kapitala ili fondova poduzetničkog kapitala koji često prikupljaju novac putem pregovora s potencijalnim ulagateljima.
(10)
Za AIF koji drži samo vlasničke udjele u društvima koja kotiraju na burzi ne bi se smjelo smatrati da koristi financijsku polugu ako vlasnički udjeli nisu stečeni putem pozajmljivanja. U slučaju kada isti AIF kupuje opcije na dionički indeks, smatra se da koristi financijsku polugu, budući da se povećala izloženost AIF-a prema određenom ulaganju.
(11)
Radi osiguranja jedinstvene primjene obveza UAIF-a da pruža objektivan pregled korištene financijske poluge, potrebno je osigurati dvije metode izračuna financijske poluge. Na temelju tržišnih studija, najbolji rezultati mogu se postići kombiniranjem takozvane „bruto” metode i takozvane metode „preuzetih obveza”.
(12)
Radi dobivanja odgovarajućih informacija za praćenje sistemskih rizika i cjelovite slike korištenja financijske poluge od strane UAIF-a, trebalo bi dostaviti informacije o izloženosti AIF-a nadležnim tijelima i ulagateljima, dobivene i na temelju bruto metode kao i na temelju metode preuzetih obveza, te bi stoga svi upravitelji alternativnim investicijskim fondovima trebali izračunati izloženost na temelju bruto metode i metode preuzetih obveza. Bruto metoda daje ukupnu izloženost AIF-a, dok metoda preuzetih obveza daje uvid u tehnike zaštite od rizika i netiranja koje koristi upravitelj; stoga bi obje metode trebalo promatrati zajedno. Posebno, korisne informacije mogu se dobiti iz stupnja u kojem se ukupna izloženost razlikuje između bruto metode i metode preuzetih obveza. Ako je potrebno osigurati da se svako povećanje izloženosti alternativnih investicijskih fondova na odgovarajući način odražava, Komisija može donijeti dodatne delegirane akte o dodatnim i neobveznim metodama za izračun financijske poluge.
(13)
Prilikom izračuna izloženosti, početno bi trebalo uključiti sve pozicije AIF-a, uključujući kratke i duge pozicije imovine i obveza, pozajmice, izvedene financijske instrumente i sve ostale metode koje povećavaju izloženost, kad rizike i prinos od imovine ili obveza snosi AIF, te sve ostale pozicije koje čine neto vrijednost imovine.
(14)
Sporazume o pozajmljivanju koje je zaključio AIF trebalo bi isključiti ako su privremene prirode i ako se odnose na obveze uplate kapitala ulagatelja te su u potpunosti pokriveni njima. Revolving kreditne linije ne bi se trebale smatrati privremenima po svojoj prirodi.
(15)
Pored izračunavanja izloženosti pomoću bruto metode svi upravitelji alternativnim investicijskim fondovima trebali bi izloženost izračunavati pomoću metode preuzetih obveza. U skladu s metodom preuzetih obveza, izvedeni financijski instrumenti trebali bi se pretvoriti u istovjetne pozicije u temeljnoj imovini. Međutim, ako AIF ulaže u određene izvedene financijske instrumente kako bi se prebio tržišni rizik druge imovine u koju je AIF uložio, pod određenim uvjetima, navedeni izvedeni financijski instrumenti ne bi se smjeli pretvoriti u istovjetnu poziciju u temeljnoj imovini, budući da se izloženosti ovih dvaju ulaganja međusobno izjednačuju. To bi trebao biti slučaj kad, na primjer, portfelj AIF-a ulaže u određeni indeks i drži izvedeni financijski instrument koji razmjenjuje prinos tog indeksa s prinosom drugog indeksa koji bi trebao biti jednak izloženosti prema drugom indeksu u portfelju i stoga neto vrijednost imovine AIF-a ne bi ovisila o prinosu prvog indeksa.
(16)
Prilikom izračunavanja izloženosti u skladu s metodom preuzetih obveza, izvedeni financijski instrumenti koji ispunjavaju kriterije određene u ovoj Uredbi, ne dovode ni do kakve dodatne izloženosti. Stoga, u slučaju da AIF ulaže u indeksne budućnosnice i ima novčanu poziciju koja je jednaka ukupnoj temeljnoj tržišnoj vrijednosti budućnosnica, to bi odgovaralo izravnom ulaganju u indeksirane dionice te se stoga indeksna budućnosnica ne bi smjela uzeti u obzir za potrebe izračunavanja izloženosti AIF-a.
(17)
Prilikom izračunavanja izloženosti u skladu s metodom preuzetih obveza, upraviteljima alternativnim investicijskim fondovima bi trebalo omogućiti da uzmu u obzir postupke zaštite od rizika i netiranja, pod uvjetom da ispunjavaju kriterije koji se odnose na metodu preuzetih obveza.
(18)
Zahtjev da se postupci netiranja odnose na istu temeljnu imovinu trebalo bi tumačiti isključivo tako da se imovina koju UAIF smatra istovjetnom ili visoko korelirajućom, kao što su različiti rodovi dionica ili obveznica koje je izdao isti izdavatelj, ne bi smjela smatrati identičnom u svrhe postupaka netiranja. Definicija postupaka netiranja ima za cilj osigurati da se uzmu u obzir samo one transakcije koje prebijaju rizike povezane s drugim transakcijama i ne ostavljaju nikakav značajan rezidualni rizik. Kombinacije transakcija čiji je cilj ostvarivanje prinosa, neovisno koliko malen, smanjivanjem nekih rizika dok se zadržavaju drugi, ne bi se smjele smatrati postupcima netiranja, kao kod arbitražnih investicijskih strategija čiji je cilj ostvarivanje prinosa iskorištavanjem cjenovnih neusklađenosti između izvedenih financijskih instrumenta koji imaju istu temeljnu imovinu, ali s različitim dospijećima.
(19)
Praksu upravljanja portfeljem čiji je cilj smanjiti rizik trajanja kombiniranjem ulaganja u dugoročne obveznice s kamatnom razmjenom ili smanjiti trajanje obvezničkog portfelja AIF-a zaključivanjem kratke pozicije u obvezničkim budućnosnicama koja predstavlja kamatni rizik portfelja (zaštita od rizika trajanja) trebalo bi smatrati postupkom zaštite od rizika, pod uvjetom da ona ispunjava kriterije zaštite od rizika.
(20)
Praksu upravljanja portfeljem čiji je cilj prijeboj značajnih rizika povezanih s ulaganjem u dobro diversificiran portfelj dionica zauzimanjem kratke pozicije u budućnosnici na dionički indeks, u slučaju kada je sastav dioničkog portfelja vrlo blizak sastavu dioničkog indeksa i njegov prinos visoko korelira s prinosom dioničkog indeksa i kad kratka pozicija u budućnosnici na dionički indeks omogućuje neupitno smanjenje općeg tržišnog rizika koji je povezan s dioničkim portfeljem i kad je specifičan rizik neznatan, kao što je beta zaštita od rizika dobro diversificiranog dioničkog portfelja kod kojeg se specifičan rizik smatra neznatnim, trebalo bi smatrati da ispunjava kriterije zaštite od rizika.
(21)
Praksu upravljanja portfeljem čiji je za cilj prijeboj rizika povezanih s ulaganjem u obveznicu s fiksnom kamatnom stopom kombiniranjem duge pozicije u ugovoru o razmjeni na osnovu nastanka statusa neispunjavanja obveza i kamatnog ugovora o razmjeni kojim se razmjenjuje ta fiksna kamatna stopa s kamatnom stopom koja je jednaka odgovarajućoj referentnoj stopi na tržištu novca uvećanoj za maržu trebalo bi smatrati postupkom zaštite od rizika ako su u načelu ispunjeni svi kriteriji zaštite od rizika predviđeni metodom preuzetih obveza.
(22)
Praksu upravljanja portfeljem čiji je cilj prijeboj rizika određene dionice zauzimanjem kratke pozicije preko ugovora o izvedenicama na dionicu koja je drugačija, ali znatno korelira s tom prvom dionicom, ne bi trebalo smatrati ispunjavanjem kriterija zaštite od rizika. Iako se takva strategija oslanja na zauzimanje suprotnih pozicija u istoj vrsti imovine, ona ne pruža zaštitu od specifičnih rizika koji su povezani s ulaganjem u određenu dionicu. Stoga se ne bi smjela smatrati postupkom zaštite od rizika kako je utvrđeno u kriterijima koji se odnose na metodu preuzetih obveza.
(23)
Praksu upravljanja portfeljem čiji je cilj održavanje alfe košarice dionica (koja obuhvaća ograničeni broj dionica) kombiniranjem ulaganja u navedenu košaricu dionica s kratkom pozicijom u budućnosnici na dionički indeks, s prilagođenom betom, ne bi trebalo smatrati ispunjavanjem kriterija za zaštitu od rizika. Takva strategija nema za cilj prijeboj značajnih rizika povezanih s ulaganjem u navedenu košaricu dionica, već prijeboj bete (tržišni rizik) navedenog ulaganja i održavanje alfe. Komponenta alfa košarice dionica može prevladavati nad beta komponentom i tako prouzročiti gubitke na razini AIF-a. Stoga se ne bi smjela smatrati postupkom zaštite od rizika.
(24)
Arbitražna strategija kod spajanja je strategija koja kombinira kratku poziciju u dionicama s dugom pozicijom u drugim dionicama. Cilj takve strategije je zaštititi od rizika betu (tržišni rizik) pozicija i ostvarivanje prinosa koji je povezan s relativnim prinosom obiju dionica. Slično tome, alfa komponenta košarice dionica može prevladavati nad beta komponentom i kao takva prouzročiti gubitke na razini AIF-a. Ona se ne bi trebala smatrati postupkom zaštite od rizika kako je utvrđeno u kriterijima koji se odnose na metodu preuzetih obveza.
(25)
Strategija čiji je cilj zaštiti od rizika dugu poziciju u dionicama ili obveznicama s korištenom kreditnom zaštitom po istom izdavatelju, odnosi se na dvije različite vrste imovine te se, stoga, ne bi smjela smatrati postupkom zaštite od rizika.
(26)
Prilikom korištenja metoda koje povećavaju izloženost AIF-a, UAIF bi trebao poštovati opća načela poput razmatranja sadržaja transakcije, pored njenog pravnog oblika. Posebno, u odnosu na repo transakcije, UAIF bi trebao razmotriti je li AIF prevladao ili zadržao rizike i prinos od uključene imovine. UAIF bi također trebao imati uvid (look through) u izvedene financijske instrumente ili druge ugovore u vezi temeljne imovine kako bi se odredile moguće buduće obveze AIF-a koje proizlaze iz tih transakcija.
(27)
Budući da metoda preuzetih obveza dovodi do kamatnih stopa s različitim dospijećima koje se smatraju različitom temeljnom imovinom, alternativni investicijski fondovi koji u skladu sa svojom osnovnom investicijskom politikom primarno ulažu u kamatne izvedenice mogu koristiti posebna pravila o netiranju trajanja kako bi se uzela u obzir korelacija između segmenata dospijeća krivulje kamatnih stopa. Prilikom utvrđivanja svoje investicijske politike i profila rizičnosti, AIF bi trebao moći odrediti stupanj kamatnog rizika te posljedično odrediti svije ciljano trajanje. Prilikom odabira ulaganja, AIF bi trebao uzeti u obzir unaprijed utvrđeno ciljano trajanje. Kad se trajanje portfelja razlikuje od ciljnog trajanja, strategija se ne bi smjela smatrati postupkom netiranja trajanja, kako je utvrđeno u kriterijima koji se odnose na metodu preuzetih obveza.
(28)
Pravila o netiranju trajanja omogućuju da se duge pozicije netiraju kratkim pozicijama čiju temeljnu imovinu predstavljaju različite kamatnih stope. Dospijeća koja služe kao pragovi raspona dospijeća iznose dvije godine, sedam godina i 15 godina. U okviru svakog raspona dospijeća trebalo bi biti dozvoljeno netiranje pozicija.
(29)
Netiranje pozicija između dva različita raspona dospijeća trebalo bi biti djelomično dopušteno. Trebalo bi primijeniti sankcije na netirane pozicije kako bi se dopustilo samo djelomično netiranje. One bi trebale biti izražene kao postotak i temeljiti se na prosječnim korelacijama između raspona dospijeća za dvije godine, pet godina, 10 godina i 30 godina krivulje kamatnih stopa. Što je duža razlika između dospijeća pozicija to će više biti sankcije za netiranje te se stoga moraju povećavati postoci.
(30)
Pozicije čije je modificirano trajanje mnogo duže od modificiranog trajanja ukupnog portfelja, nisu u skladu s investicijskom strategijom AIF-a te se ne bi smjelo dozvoliti njihovo potpuno usklađivanje. Stoga ne bi smjelo biti prihvatljivo usklađivanje kratke pozicije s dospijećem od 18 mjeseci (unesena u raspon dospijeća 1) s dugom pozicijom s dospijećem 10 godina (unesena u raspon dospijeća 3) ako je ciljano trajanje AIF-a oko 2 godine.
(31)
Prilikom izračuna izloženosti, alternativni investicijski fondovi mogu najprije odrediti postupke zaštite od rizika. Izvedenice koje su uključene u ove postupke se zatim isključuju iz izračuna ukupne izloženosti. U postupcima zaštite od rizika alternativni investicijski fondovi bi trebali koristiti točan izračun. Prilikom izračuna zaštite od rizika alternativni investicijski fondovi ne bi smjeli koristiti pravila o netiranju trajanja. Pravila o netiranju trajanja mogu se koristiti za pretvaranje preostalih kamatnih izvedenica u njihove istovjetne pozicije u temeljnoj imovini.
(32)
U skladu s Direktivom 2011/61/EU, UAIF treba osigurati da su potencijalni rizici od profesionalne odgovornosti koji proizlaze iz njegove djelatnosti na odgovarajući način pokriveni bilo dodatnim regulatornim kapitalom ili osiguranjem od profesionalne odgovornosti. Jedinstvena primjena ovih odredaba zahtijeva zajedničko razumijevanje potencijalnih rizika od profesionalne odgovornosti koje je potrebno pokriti. Općom specifikacijom rizika koji proizlaze iz profesionalnog nemara upravitelja alternativnim investicijskim fondovima trebalo bi odrediti značajke relevantnih rizičnih događaja i utvrditi opseg potencijalne profesionalne odgovornosti, uključujući štetu ili gubitak koji su uzrokovale osobe koje izravno obavljaju aktivnosti za koje je UAIF zakonski odgovoran, kao što su rukovoditelji, službene osobe ili osoblje upravitelja alternativnim investicijskim fondovima koji obavljaju aktivnosti u okviru postupaka delegiranja s UAIF-om. U skladu s odredbama Direktive 2011/61/EU, na odgovornost UAIF-a ne bi smjelo utjecati delegiranje ili daljnje delegiranje te bi UAIF trebao osigurati odgovarajuće pokriće profesionalnih rizika koji su povezani s takvim trećim osobama za koje je zakonski odgovoran.
(33)
Radi osiguranja zajedničkog razumijevanja opće specifikacije, popis primjera trebao bi poslužiti kao pokazatelj za prepoznavanje slučajeva potencijalnih rizika od profesionalne odgovornosti. Ovaj popis trebao bi uključivati široki niz događaja koji proizlaze iz nemarnih postupaka, pogrešaka ili propusta, kao što su gubitak dokumenata koji dokazuju pravo vlasništva na ulaganja, lažna predstavljanja, ili kršenje različitih obveza ili dužnosti koje obvezuju UAIF. Također bi trebalo uključiti propuste u sprječavanju nepoštenog postupanja unutar organizacije UAIF-a odgovarajućim sustavima unutarnje kontrole. Šteta koja nastane zbog neprovođenja odgovarajuće dužne pažnje kod ulaganja koje se pokazalo nepoštenim pokrenula bi odgovornost UAIF-a za profesionalnu odgovornost te bi trebala biti pokrivena na odgovarajući način. Međutim, nije potrebno pokrivati gubitke koji nastanu zato što je ulaganje izgubilo vrijednost zbog nepovoljnih tržišnih uvjeta. Popis bi trebao uključivati i vrednovanja koja su izvršena na nepropisan način, koje bi trebalo tumačiti kao propust vrednovanja kojim se krši članak 19. Direktive 2011/61/EU i odgovarajući delegirani akti.
(34)
U skladu sa svojim obvezama upravljanja rizicima, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima bi trebali raspolagati odgovarajućim kvalitativnim mehanizmima unutarnje kontrole kako bi se izbjegli ili ublažili poslovni propusti, uključujući rizike od profesionalne odgovornosti. Stoga bi UAIF, kao dio svoje politike upravljanja rizicima, trebao imati odgovarajuće politike i postupke za upravljanje operativnim rizikom, primjerene s obzirom na vrstu, opseg i složenost poslovanja. Takvi postupci i politike trebali bi u svakom slučaju omogućiti stvaranje baze podataka o unutarnjim gubicima koja bi služila za potrebe procjene operativnog profila rizičnosti.
(35)
Kako bi se osigurao dodatni regulatorni kapital i kako bi osiguranje od profesionalne odgovornosti na odgovarajući način pokrivalo potencijalne rizike od profesionalne odgovornosti, trebalo bi odrediti kvantitativne minimalne pokazatelje za određivanje primjerenog stupnja pokrića. UAIF bi trebao odrediti takve kvantitativne pokazatelje kao poseban postotak vrijednosti portfelja alternativnih investicijskih fondova kojima upravlja, a koji su izračunati kao suma apsolutne vrijednosti sve imovine svih alternativnih investicijskih fondova kojima upravlja, bez obzira da li su stečeni korištenjem financijske poluge ili novcem ulagatelja. U tom kontekstu, izvedene financijske instrumente trebale bi vrednovati po tržišnoj cijeni, budući da bi se po toj cijeni mogli zamijeniti. Budući da je pokriće preko osiguranja od profesionalne odgovornosti po prirodi neizvjesnije od pokrića osiguranog preko dodatnog regulatornog kapitala, trebalo bi primijeniti različite postotke za dva različita instrumenta koji se koriste za pokriće rizika od profesionalne odgovornosti.
(36)
Kako bi se osiguralo da je osiguranje od profesionalne odgovornosti učinkovito u pokrivanju gubitaka koji proizlaze iz osiguranih događaja, trebalo bi ga zaključiti s društvom za osiguranje koje ima odobrenje za rad za obavljanje poslova osiguranja od profesionalne odgovornosti. Ovo uključuje društva za osiguranje iz EU i izvan EU, u mjeri u kojoj im je pravom Unije i nacionalnim pravom dozvoljeno pružati takve usluge osiguranja.
(37)
Kako bi se omogućila ista fleksibilnost prilikom određivanja odgovarajućeg osiguranja od profesionalne odgovornosti, UAIF i društvo za osiguranje trebali bi moći dogovoriti se oko klauzule koja predviđa da neki određeni iznos snosi UAIF kao prvi dio bilo kojega gubitka (ugovoreni samopridržaj). U slučaju kada je tako ugovoreni samopridržaj usuglašen, UAIF bi trebao osigurati regulatorni kapital koji odgovara ugovorenom iznosu gubitka koji snosi UAIF. Takav regulatorni kapital trebalo bi biti dodatak temeljnom kapitalu UAIF-a i regulatornom kapitalu koji treba osigurati UAIF u skladu s člankom 9. stavkom 3. Direktive 2011/61/EU.
(38)
U načelu bi adekvatnost pokrića putem dodatnog regulatornog kapitala ili osiguranja od profesionalne odgovornosti trebalo preispitati najmanje jednom godišnje. Međutim, UAIF bi trebao imati uspostavljene postupke koji osiguravaju kontinuirano praćenje ukupne vrijednosti portfelja AIF-a kojima upravlja i kontinuirana usklađivanja iznosa pokrića rizika od profesionalne odgovornosti ako bi se utvrdile znatne neusklađenosti. Nadalje, nadležno tijelo matične države članice UAIF-a može smanjiti ili povećati minimalan zahtjev za dodatnim regulatornim kapitalom nakon što uzme u obzir profil rizičnosti UAIF-a, njegove ostvarene gubitke i adekvatnost njegovog dodatnog regulatornog kapitala ili osiguranja od profesionalne odgovornosti.
(39)
Direktivom 2011/61/EU zahtijeva se da upravitelji alternativnim investicijskim fondovima postupaju u najboljem interesu alternativnih investicijskih fondova, ulagatelja u alternativne investicijske fondove i integriteta tržišta. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima bi stoga trebali primjenjivati odgovarajuće politike i postupke koji im omogućuju sprječavanje malverzacija kao što su tržišna preprodaja kojom bi se zloupotrijebila razlika u cijeni i trgovanje na burzi u vrijeme oko zatvaranja burze. Osobe koje se bave tržišnom preprodajom kojom bi se zloupotrijebila razlika u cijeni iskorištavaju cijene na neaktivnom tržištu ili zastarjele cijene vrijednosnih papira iz portfelja koje utječu na izračun neto vrijednosti imovine AIF-a ili kupuju i prodaju udjele AIF-a u roku od nekoliko dana čime iskorištavaju način na koji AIF izračunava svoju neto vrijednost imovine. Trgovanje na burzi u vrijeme oko zatvaranja burze uključuje davanje naloga za kupnju ili prodaju udjela AIF-a nakon određenog trenutka završetka trgovanja, ali s postizanjem cijene koja je određena u trenutku završetka trgovanja. Obje malverzacije štete interesima dugoročnih ulagatelja, budući da oslabljuju njihov prinos i imaju štetne učinke na prinose alternativnih investicijskih fondova, budući da povećavaju transakcijske troškove i narušavaju upravljanje portfeljem. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima bi također trebali uspostaviti odgovarajuće postupke kako bi osigurali da se AIF-om učinkovito upravlja i trebali bi postupati tako da sprječavaju nepotrebne troškove koji se naplaćuju AIF-u i njegovim ulagateljima.
(40)
U skladu s pristupom koji se primjenjuje na upravitelje UCITS-ima, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima bi trebali osigurati visoki standard dužne pažnje pri odabiru i praćenju ulaganja. Trebali bi imati odgovarajuću stručnost i znanje o imovini u koju ulažu alternativni investicijski fondovi. Kako bi se osiguralo da se odluke o ulaganjima provode u skladu s investicijskom strategijom i, prema potrebi, ograničenjima rizika alternativnih investicijskih fondova kojima upravljaju, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima bi trebali uspostaviti i provoditi pisane politike i postupke o dužnoj pažnji. Ove politike i postupke trebalo bi redovito preispitivati i ažurirati. U slučaju kada upravitelji alternativnim investicijskim fondovima ulažu u posebnu vrstu imovine s dugim trajanjem, manje likvidnu imovinu, kao što su nekretnine ili udjeli u ortakluku, zahtjevi u vezi dužne pažnje trebali bi se također primjenjivati i u fazi pregovora. Aktivnosti koje izvrši UAIF prije zaključivanja sporazuma trebale bi biti dobro dokumentirane kako bi se moglo dokazati da su u skladu s ekonomskim i financijskim planom te stoga i s trajanjem AIF-a. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima bi trebali voditi zapisnike o bitnim sastancima, pripremnu dokumentaciju i ekonomsku i financijsku analizu provedenu radi ocjene izvedivosti projekta i ugovornih obveza.
(41)
Zahtjev da upravitelji alternativnim investicijskim fondovima postupaju pažnjom dobrog stručnjaka također bi se trebao primjenjivati u slučaju kad UAIF imenuje glavnog brokera ili drugu ugovornu stranu. UAIF bi trebao odabrati i imenovati samo one glavne brokere i druge ugovorne strane koji podliježu kontinuiranom nadzoru, koji su financijski stabilni i imaju potrebnu organizacijsku strukturu koja je primjerena uslugama koje će pružati UAIF-u ili AIF-u. Kako bi se osiguralo da su interesi ulagatelja primjereno zaštićeni, važno je pojasniti da jedan od kriterija prema kojem se ocjenjuje zdrava financijska stabilnosti je primjenjuju li se na glavne brokere ili druge ugovorne strane odgovarajući bonitetni propisi, uključujući zahtjeve o adekvatnosti kapitala i učinkovitom nadzoru.
(42)
U skladu s Direktivom 2011/61/EU koja zahtijeva da upravitelji alternativnim investicijskim fondovima postupaju pošteno, pravedno i s primjerenom stručnošću, osobe koje stvarno upravljaju poslovanjem UAIF-a, koje su članovi upravljačkog tijela ili višeg rukovodstva u slučaju subjekata koji nemaju upravljačko tijelo, trebale bi posjedovati dovoljno znanja, vještina i iskustva za izvršavanje svojih zadaća, posebno razumjeti rizike povezane s aktivnošću UAIF-a. U skladu sa zelenom knjigom Komisije o korporativnom upravljanju u financijskom sektoru (2), osobe koje stvarno upravljaju poslovanjem UAIF-a također bi trebale posvetiti dovoljno vremena izvršavanju svojih funkcija u UAIF-u i postupati pošteno, čestito i neovisnog mišljenja kako bi, između ostalog, mogle učinkovito ocijeniti i pobijati odluke višeg rukovodstva.
(43)
Kako bi se osiguralo da se relevantne aktivnosti pravilno izvršavaju, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima bi trebali zaposliti osoblje koje ima potrebne vještine, znanje i stručnost za obavljanje zadaća koje su im dodijeljene.
(44)
Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima koji pružaju usluge upravljanja pojedinačnim portfeljem trebaju ispunjavati pravila o poticajima utvrđena u Direktivi Komisije 2006/73/EZ od 10. kolovoza 2006. o provedbi Direktive 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća u odnosu na organizacijske zahtjeve i uvjete poslovanja investicijskih društava i izraze definirane za potrebe te Direktive (3). Zbog dosljednosti ova bi načela trebalo proširiti na upravitelje alternativnim investicijskim fondovima koji pružaju usluge upravljanja zajedničkim portfeljem i trgovanjem. U godišnjem izvješću UAIF-a trebalo bi objaviti postojanje, karakteristike i iznos naknade, provizije ili koristi ili, kad iznos nije moguće utvrditi, metodu izračuna iznosa.
(45)
Ulagatelji u alternativne investicijske fondove trebali bi imati koristi od zaštite slično kao što su zaštićeni klijenti UAIF-a kojima upravitelji alternativnim investicijskim fondovima pružaju usluge upravljanja pojedinačnim portfeljem, budući da u takvim slučajevima trebaju ispunjavati pravila o najpovoljnijem izvršenju utvrđena u Direktivi 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o tržištima financijskih instrumenata te o izmjeni Direktiva Vijeća 85/611/EEZ i 93/6/EEZ i Direktive 2000/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 93/22/EEZ (4) i u Direktivi 2006/73/EZ. Međutim, trebalo bi uzeti u obzir razlike između različitih vrsta imovine u koje alternativni investicijski fondovi ulažu, budući da najpovoljnije izvršenje nije relevantno, na primjer, kad UAIF ulaže u nekretnine ili udjele u ortakluku i kad se ulaganje izvršava nakon opsežnih pregovora o uvjetima sporazuma. U slučaju kada nije moguć izbor različitih mjesta izvršenja, UAIF bi trebao moći dokazati nadležnim tijelima i revizorima da ne postoji izbor različitih mjesta izvršenja.
(46)
Zbog sukladnosti sa zahtjevima koji se primjenjuju na upravitelje UCITS-ima, pravila o postupanju s nalozima i o pridruživanju i alokaciji naloga za trgovanje trebali bi se primjenjivati i na upravitelje alternativnim investicijskim fondovima prilikom obavljanja aktivnosti upravljanja zajedničkim portfeljem. Međutim, takva se pravila ne bi smjela primjenjivati u slučaju kada je ulaganje u imovinu izvršeno nakon opsežnih pregovora o uvjetima sporazuma, kao što su ulaganja u nekretnine ili u udjele u ortakluku ili u neuvrštenim društvima, budući da u takvim slučajevima nije izvršen niti jedan nalog.
(47)
Važno je navesti situacije u kojima bi moglo doći do sukoba interesa, posebno kad postoji mogućnost financijskog dobitka ili izbjegavanja financijskoga gubitka ili kad postoje financijski ili drugi motivi kako bi se upravljalo ponašanjem UAIF-a tako da on pogoduje posebnim interesima na trošak interesa drugih strana kao što je drugi AIF, njegovi klijenti, subjekti za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS) ili drugi klijenti UAIF-a.
(48)
Politikom upravljanja sukobima interesa koju uspostavlja UAIF trebalo bi utvrditi situacije u kojima bi aktivnosti koje obavlja UAIF mogle predstavljati sukob interesa koji dovodi ili ne dovodi do potencijalnih rizika od nastanka štete za interese AIF-a ili njegovih ulagatelja. Kako bi se oni utvrdili, UAIF bi trebao uzeti u obzir ne samo aktivnost upravljanja zajedničkim portfeljem već i druge aktivnosti za čije obavljanje ima odobrenje za rad, uključujući aktivnosti osoba kojima su delegirani poslovi, osoba kojima su dalje delegirani poslovi, vanjskih procjenitelja ili drugih ugovornih stranaka.
(49)
U skladu s pristupom koji je razmatran u Direktivi 2009/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na subjekte za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS) (5) za društva za upravljanje UCITS-om i u Direktivi 2004/39/EZ za investicijska društva, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima bi također trebali donijeti postupke i mjere kako bi osigurali da relevantne osobe koje su uključene u različite poslovne aktivnosti koje bi mogle uključivati sukobe interesa obavljaju ove aktivnosti na neovisnoj razini, primjerenoj veličini i aktivnostima UAIF-a.
(50)
Bitno je osigurati opći okvir, u skladu s kojim bi trebalo upravljati sukobima interesa i otkivati ih, ako se pojave. Detaljne mjere i postupke kojih se treba pridržavati u takvim situacijama, trebalo bi pojasniti u politici upravljanja sukobima interesa koju treba uspostaviti UAIF.
(51)
Jedna od središnjih komponenti sustava za upravljanje rizicima je trajna funkcija upravljanja rizicima. Radi dosljednosti, njezine zadaće i odgovornosti trebale bi po prirodi biti slične onima koje su dodijeljene Direktivom Komisije 2010/43/EU od 1. srpnja 2010. o provedbi Direktive 2009/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu organizacijskih zahtjeva, sukoba interesa, poslovanja, upravljanju rizicima i sadržaja sporazuma između depozitara i društva za upravljanje (6) trajnoj funkciji upravljanja rizicima u društvima za upravljanje UCITS-ima. Ova funkcija trebala bi imati glavnu ulogu prilikom oblikovanja politike upravljanja rizicima AIF-a te praćenja i mjerenju rizika kako bi se osiguralo da je razina rizika kontinuirano u skladu s profilom rizičnosti AIF-a. Trajna funkcija upravljanja rizicima trebala bi imati potrebne ovlasti, pristup svim relevantnim informacijama i redovite kontakte s višim rukovodstvom i upravljačkim tijelom UAIF-a kako bi im dostavila ažurne informacije tako da, prema potrebi, mogu poduzimati brze korektivne mjere.
(52)
Politika upravljanja rizicima čini sljedeći stup sustava upravljanja rizicima. Navedena politika trebala bi biti na odgovarajući način dokumentirana i trebala bi objasniti posebno mjere i postupke koji se koriste za mjerenje i upravljanje rizicima, zaštitne mjere za neovisno obavljanje funkcije upravljanja rizicima, tehnike koje su korištene za upravljanje rizicima i detaljne podatke o raspodjeli odgovornosti unutar UAIF-a za upravljanje rizicima i operativne postupke. Kako bi se osigurala učinkovitost, više rukovodstvo trebalo bi preispitati politiku upravljanja rizicima najmanje jednom godišnje.
(53)
Kako je propisano Direktivom 2011/61/EU, funkcija upravljanja rizicima trebala bi biti funkcionalno i hijerarhijski odvojena od poslovnih jedinica. Stoga bi trebalo pojasniti da bi takvo odvajanje trebalo osigurati sve do razine upravljačkog tijela UAIF-a i da osobe koje obavljaju funkciju upravljanja rizicima ne bi smjele obavljati poslove koji bi mogli prouzročiti sukobe interesa, ili biti nadzirane od strane osobe koja je odgovorna za funkcije koje bi mogle prouzročiti sukobe interesa.
(54)
Bitno je odrediti zaštitne mjere koje treba koristiti UAIF u svakom slučaju kako bi se osiguralo neovisno obavljanje funkcije upravljanja rizicima, a posebno, da se osobama koje obavljaju funkciju upravljanja rizicima ne bi smjele povjeriti dužnosti koje bi mogle prouzročiti sukobe interesa, da bi te osobe trebale donositi odluke na temelju podataka koje one mogu na odgovarajući način ocijeniti i da se postupak donošenja odluka može preispitati.
(55)
Iako se Direktivom 2011/61/EU ne uvode ograničenja ulaganja za alternativne investicijske fondove, nije moguće učinkovito upravljati rizicima koje snosi svaki AIF ako upravitelji alternativnim investicijskim fondovima ne odrede unaprijed ograničenja rizika. Ograničenja rizika trebala bi biti skladu s profilom rizičnosti AIF-a i trebalo bi ih objaviti ulagateljima u skladu s Direktivom 2011/61/EU.
(56)
Zbog dosljednosti, zahtjevi koji se odnose na utvrđivanje, mjerenje i praćenje rizika oslanjaju se na slične odredbe iz Direktive 2010/34/EU. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima trebali bi na odgovarajući način rješavati moguću osjetljivost svojih tehnika i modela za mjerenje rizika, provođenjem testiranja otpornosti na stres, retroaktivnog testiranja i analiza scenarija. U slučaju kada testiranja otpornosti na stres i analize scenarija pokažu posebnu osjetljivost na određeni niz okolnosti, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima bi trebali poduzeti brze i korektivne mjere.
(57)
Direktivom 2011/61/EU zahtijeva se od Komisije da odredi sustave i postupke upravljanja likvidnošću koji omogućuju UAIF-u da prati rizik likvidnosti AIF-a, osim kad je AIF zatvorenog tipa koji ne koristi financijsku polugu, i da osigura da profil likvidnosti ulaganja AIF-a ispunjava njegove temeljne obveze. Zato je važno odrediti osnovne opće zahtjeve koji bi se odnosili na sve upravitelje alternativnim investicijskim fondovima i čiju bi primjenu trebalo prilagoditi veličini, strukturi i vrsti alternativnih investicijskih fondova kojima upravlja dotični UAIF.
(58)
Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima bi trebali biti u stanju dokazati svojim nadležnim tijelima da imaju uspostavljene odgovarajuće i učinkovite politike i postupke upravljanja likvidnošću. To zahtijeva da se na odgovarajući način razmotri vrsta AIF-a, uključujući vrstu temeljne imovine i iznos rizika likvidnosti kojemu je AIF izložen, opseg i složenost AIF-a ili složenost postupka likvidacije ili prodaje imovine.
(59)
Sustavi i postupci upravljanja likvidnošću mogu omogućiti upraviteljima alternativnim investicijskim fondovima da primjenjuju alate i mjere koji su potrebni za upravljanje nelikvidnom imovinom i povezanih problema vrednovanja kako bi se odgovorilo na zahtjeve za isplatama. Takvi alati i mjere mogu uključivati, u slučaju kada je to dozvoljeno na temelju nacionalnog prava, privremeno ograničenje isplata (gates), djelomične isplate, privremene pozajmice, rokove za prethodno obavješćivanje i skupove likvidne imovine. Posebni računi za odvajanje nelikvidne imovine (side pockets) i ostali mehanizmi u kojima određena imovina AIF-a podliježe sličnim mjerama između AIF-a i njegovih ulagatelja trebali bi se smatrati „posebnim mjerama”, budući da one utječu na posebna prava isplate ulagatelja u AIF. Obustava AIF-a ne bi se trebala smatrati posebnom mjerom budući da se primjenjuje na svu imovinu AIF-a i na sve ulagatelje AIF-a. Korištenje alata i posebnih mjera za upravljanje likvidnošću trebalo bi ovisiti o određenim okolnostima i varirati sukladno vrsti, opsegu i investicijskoj strategiji AIF-a.
(60)
Zahtjev za praćenjem upravljanja likvidnošću temeljnih subjekata za zajedničko ulaganje u koje alternativni investicijski fondovi ulažu, zajedno sa zahtjevima za uspostavom alata i mjera za upravljanje rizikom likvidnosti i utvrđivanjem, upravljanjem i praćenjem sukoba interesa između ulagatelja, ne bi se smjeli primjenjivati na upravitelje alternativnim investicijskim fondovima koji upravljaju alternativnim investicijskim fondovima zatvorenog tipa, bez obzira na to smatra li se da koriste financijsku polugu. Izuzeće od navedenih zahtjeva za upravljanje likvidnošću koji se odnose na isplate trebalo bi odražavati razlike u općim uvjetima isplata ulagateljima koji ulažu u AIF zatvorenog tipa u odnosu na one koji ulažu u AIF otvorenog tipa.
(61)
Korištenje minimalnih ograničenja u pogledu likvidnosti ili nelikvidnosti AIF-a moglo bi osigurati učinkoviti instrument za praćenje određenih vrsta upravitelja alternativnim investicijskim fondovima. Prekoračenje ograničenja ne mora samo po sebi zahtijevati postupanje UAIF-a, budući da to ovisi o činjenicama i okolnostima i dopuštenim odstupanjima koje odrede UAIF-i. Ograničenja bi se tako mogla koristiti u praksi u vezi s praćenjem prosječnih dnevnih isplata u odnosu na dnevnu likvidnost fonda u istom razdoblju. To bi se također moglo koristiti za praćenje koncentracije ulagatelja kako bi se poduprli scenariji testiranja otpornosti na stres. Ova ograničenja mogla bi osigurati, ovisno o okolnostima, pokretanje kontinuiranog praćenja ili korektivne mjere.
(62)
Testiranja otpornosti na stres, prema potrebi, trebali bi simulirati manjak likvidnosti imovine kao i netipične zahtjeve za isplatama. Također bi trebalo uzeti u obzir nedavne i očekivane buduće upise i isplate zajedno s učinkom predviđenog prinosa AIF-a u odnosu na slične AIF-e po istoj aktivnosti. UAIF bi trebao analizirati vremensko razdoblje koje je potrebno za ispunjavanje zahtjeva za isplatama u simuliranom scenariju stresa. UAIF bi također trebao provesti testiranja otpornosti na stres po tržišnim čimbenicima kao što su kretanja deviznog tečaja koja bi mogla znatno utjecati na kreditni profil UAIF-a ili AIF-a, a kao rezultat zahtjeva u vezi kolaterala. U svom pristupu testiranju otpornosti na stres ili analizi scenarija, UAIF bi trebao odražavati osjetljivosti vrednovanja u uvjetima stresa.
(63)
Učestalost kojom bi trebalo provoditi testiranja otpornosti na stres trebala bi ovisiti o vrsti AIF-a, investicijskoj strategiji, profilu likvidnosti, vrsti ulagatelja i politici isplate AIF-a. Međutim, očekuje se da će se ova testiranja provoditi najmanje na godišnjoj osnovi. U slučaju kada testiranja otpornosti na stres ukazuju na znatno veći rizik likvidnosti od očekivanog, UAIF bi trebao postupiti u najboljem interesu svih ulagatelja u AIF, uzimajući u obzir profil likvidnosti imovine AIF-a, razinu zahtjeva za isplatama i, prema potrebi, primjerenost politika i postupaka za upravljanje likvidnošću.
(64)
Direktivom 2011/61/EU zahtijeva se od Komisije da navede način na koji će se uskladiti strategija, profil likvidnosti i politika isplate. Usklađenost između ova tri elementa je osigurana ako ulagatelji imaju mogućnosti zahtijevati isplatu svojih ulaganja u skladu s politikom isplate AIF-a, koja bi trebala obuhvatiti uvjete isplate u uobičajenim i u iznimnim okolnostima, a na način koji je u skladu s poštenim postupanjem prema ulagateljima.
(65)
Direktivom 2011/61/EU zahtijeva se međusektorska usklađenost i uklanjanje neusklađenosti između interesa inicijatora koji pretvaraju zajmove u utržive vrijednosne papire i upravitelja alternativnim investicijskim fondovima koji ulažu u te vrijednosne papire ili druge financijske instrumente u ime alternativnih investicijskih fondova. Kako bi se postigao taj cilj, uzele su se u obzir odgovarajuće odredbe Direktive 2006/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o osnivanju i obavljanju djelatnosti kreditnih institucija (7) kojima se utvrđuju kvantitativni i kvalitativni zahtjevi koji bi trebali ispuniti ulagatelji koji su izloženi kreditnom riziku sekuritizacije te inicijatori i sponzori. Budući da se isti cilj usklađivanja interesa inicijatora ili sponzora i interesa ulagatelja provodi ovom Uredbom i odgovarajućim odredbama Direktive 2006/48/EZ, bitno je da se terminologija u oba pravna akta koristi usklađeno, stoga se kao referenca koriste definicije iz Direktive 2006/48/EZ. S obzirom da je Odbor europskih nadzornih tijela za bankarstvo, prednik Europskog nadzornog tijela za bankarstvo, osigurao detaljne smjernice za tumačenje odgovarajućih odredaba Direktive 2006/48/EZ (8), postizanje međusektorske usklađenosti zahtijeva da se sadašnje odredbe kojima se nastoje uskladiti interesi između inicijatora, sponzora i upravitelja alternativnim investicijskim fondovima trebaju tumačiti u okviru navedenih smjernica.
(66)
Važno je da transakcije kojima se zajmovi pretvaraju u utržive vrijednosne papire nisu strukturirane na način kojim bi se izbjegla primjena zahtjeva koji se odnose na ulaganja u sekuritizacijske pozicije. Zato se pozivanje na ulaganje u utržive vrijednosne papire ili druge financijske instrumente koji se temelje na pretvorenim zajmovima ne bi smjelo tumačiti isključivo kao zakonski važeći i obvezujući prijenos prava vlasništva u vezi s takvim instrumentima, već ulaganjem u značajnom gospodarskom smislu, tako da bi svi ostali oblici sintetičkih ulaganja trebali biti obuhvaćeni i podlijegati posebnim zahtjevima. Kako bi se izbjegli nesporazumi i uskladio jezik s jezikom koji se koristi u bankovnom zakonodavstvu, umjesto izraza „ulaganje u utržive vrijednosne papire ili druge financijske instrumente koji se temelje na pretvorenim zajmovima” trebao bi se koristiti izraz „preuzimanje izloženosti kreditnom riziku sekuritizacije”.
(67)
Zahtjevi koje trebaju ispunjavati institucije koje postupaju kao inicijatori, sponzori ili izvorni zajmodavci u sekuritizaciji, izravno su uvedeni Direktivom 2006/48/EZ. Stoga je važno propisati odgovarajuće dužnosti UAIF-a za preuzimanje izloženosti sekuritizaciji. Sukladno tomu, UAIF bi morao preuzimati izloženost sekuritizaciji samo ako su inicijator, sponzor ili izvorni zajmodavac izričito objavili UAIF-u zadržavanje značajnog ekonomskog udjela u temeljnoj imovini, što je poznato kao zahtjev za zadržavanjem. Nadalje, UAIF bi trebao osigurati da su ispunjeni različiti kvalitativni zahtjevi koji se za sponzora i inicijatora uvode Direktivom 2006/48/EZ. Osim toga, UAIF bi i sam morao ispunjavati kvalitativne zahtjeve koji traže sveobuhvatno i temeljito razumijevanje ulaganja u sekuritizacijske pozicije i njihovih temeljnih izloženosti. Kako bi se to postiglo, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima bi trebali donijeti odluku o ulaganju tek nakon što provedu temeljitu dubinsku analizu iz koje bi trebali imati odgovarajuće informacije i znanje o dotičnoj sekuritizaciji.
(68)
Postoje okolnosti u kojima subjekti ispunjavaju definiciju inicijatora ili sponzora ili ispunjavaju ulogu izvornog zajmodavca; međutim neki drugi subjekt koji ne ispunjava definiciju sponzora ili inicijatora niti ispunjava ulogu izvornog zajmodavca, ali čiji su interesi na optimalan način usklađeni s interesima ulagatelja, mogu tražiti ispunjavanje zahtjeva za zadržavanjem. Radi pravne sigurnosti, od takvog drugog subjekta ne bi se trebalo tražiti da ispunjava zahtjev za zadržavanjem, ako su zahtjev za zadržavanjem ispunili inicijator, sponzor ili izvorni zajmodavac.
(69)
U slučaju kršenja zahtjeva za zadržavanjem ili kvalitativnih zahtjeva UAIF bi trebao uzeti u obzir poduzimanje korektivnih mjera, kao što su zaštita od rizika, prodaja ili smanjivanje izloženosti ili kontaktiranje strane koja krši zahtjev za zadržavanjem radi ponovne uspostave sukladnosti. Takve korektivne mjere trebale bi uvijek biti u interesu ulagatelja i ne bi smjele uključivati nikakve izravne obveze prodaje imovine odmah nakon što je kršenje postalo očito, izbjegavajući time „prodaju po vrlo niskoj cijeni”. UAIF bi trebao uzeti u obzir kršenje prilikom razmatranja mogućnosti drugog ulaganja u sljedeću transakciju u koju je uključena strana koja krši zahtjev.
(70)
Radi ispunjavanja zahtjeva Direktive 2011/61/EU o utvrđivanju unutarnjih postupaka i organizacijskih mjera koje bi svaki UAIF trebao primjenjivati, od upravitelja alternativnim investicijskim fondovima bi se trebalo zahtijevati da uspostave dobro dokumentiranu organizacijsku strukturu koja jasno dodjeljuje odgovornosti, određuje kontrolne mehanizme i osigurava dobar protok informacija između svih uključenih strana. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima bi također trebali uspostaviti sustave za zaštitu informacija i osigurati kontinuitet poslovanja. Prilikom uvođenja ovih postupaka i struktura, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima bi trebali voditi računa o načelu razmjernosti koje omogućuje usklađivanje postupaka, mehanizama i organizacijske strukture s vrstom, opsegom i složenošću poslovanja UAIF-a te vrstom i rasponom aktivnosti koje se obavljaju u okviru njegovog poslovanja.
(71)
Objavljivanja ulagateljima od iznimne su važnosti radi njihove zaštite, zato bi upravitelji alternativnim investicijskim fondovima trebali primjenjivati odgovarajuće politike i postupke kako bi osigurali da su uvjeti isplate koji se primjenjuju na neki posebni AIF objavljeni ulagateljima na dovoljno detaljan način i uz dovoljno naglašavanja ulagateljima prije ulaganja kao i u slučaju značajnih izmjena. To bi moglo uključivati objavu rokova za prethodno obavješćivanje u vezi s isplatom, pojedinosti o razdobljima zabrane raspolaganja instrumentima (lock-up period), naznaku okolnosti u kojima se ne bi primjenjivali uobičajeni mehanizmi isplate ili bi bili obustavljeni, kao i pojedinosti o mjerama koje bi upravljačko tijelo moglo razmatrati, kao što su privremena ograničenja isplata, odvajanje nelikvidne imovine na posebne račune, budući da imaju utjecaj na posebna prava isplate ulagatelja u određenom AIF-u.
(72)
Radi osiguranja ispravne provedbe odgovarajućih aktivnosti, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima bi trebali posebno koristiti odgovarajuće elektroničke sustave kako bi ispunili zahtjeve za evidentiranjem transakcija u portfelju ili zahtjeva za upis ili isplatu te uspostavili, provodili i održavali računovodstvene politike i postupke kako bi osigurali da se izračun neto vrijednosti imovine izvršava u skladu s Direktivom 2011/61/EU i ovom Uredbom.
(73)
Kako bi se osigurala sukladnost sa zahtjevima koji su za upravitelje UCITS-ima uvedeni Direktivom 2009/65/EZ, upravljačkom tijelu, višem rukovodstvu ili, prema potrebi, nadzornoj funkciji UAIF-a trebalo bi povjeriti slične vrste zadaća za koje bi trebalo dodijeliti odgovarajuće odgovornosti. Međutim, takva dodjela odgovornosti trebala bi biti u skladu s ulogom i odgovornostima upravljačkog tijela, višeg rukovodstva i nadzorne funkcije na temelju mjerodavnog nacionalnog prava. Više rukovodstvo može uključivati neke ili sve članove upravljačkog tijela.
(74)
Bez obzira na veličinu i složenost poslovanja, UAIF bi uvijek trebao ispunjavati zahtjev za uspostavljanjem trajne i učinkovite funkcije praćenja usklađenosti. Međutim trebalo bi uskladiti pojedinosti o tehničkoj organizaciji i organizaciji osoblja funkcije praćenja usklađenosti s vrstom, opsegom i složenošću poslovanja UAIF-a te vrstom i rasponom njegovih usluga i aktivnosti. UAIF ne bi trebao imati uspostavljenu neovisnu jedinicu za praćenje usklađenosti ako bi takav zahtjev bio nerazmjeran s obzirom na veličinu UAIF-a ili vrstu, opseg i složenost njegovog poslovanja.
(75)
Standardi vrednovanja razlikuju se između nadležnosti i vrsta imovine. Ova Uredba trebala bi dopuniti zajednička opća pravila i uspostaviti referentne vrijednosti za upravitelje alternativnim investicijskim fondovima prilikom razrade i provedbe odgovarajućih i dosljednih politika i postupaka za pravilno i neovisno vrednovanje imovine alternativnih investicijskih fondova. Politike i postupci trebali bi opisivati obveze, uloge i odgovornosti koje se odnose na sve strane koje sudjeluju u vrednovanju, uključujući vanjske procjenitelje.
(76)
Vrijednost imovine može se odrediti na različite načine, kao što je pozivanje na cijene koje se mogu promatrati na aktivnom tržištu ili procjenom na temelju korištenja drugih metodologija vrednovanja u skladu s nacionalnim pravom, pravilima ili osnivačkim aktima AIF-a. Budući da se vrijednost pojedinačne imovine i obveza može odrediti različitim metodologijama i da se do nje može doći na temelju različitih izvora, UAIF bi trebao odrediti i opisati metodologiju vrednovanja koju koristi.
(77)
U slučaju kada se za vrednovanje imovine koristi model, postupci i politike vrednovanja trebali bi navoditi glavne značajke modela. Prije korištenja, na taj bi se model trebao primijeniti postupak validacije koji bi provela unutarnja ili vanjska osoba koja nije sudjelovala u postupku oblikovanja modela. Osoba se smatra kvalificiranom za provođenje postupka validacije modela koji se koristi za vrednovanje imovine ako ima odgovarajuću stručnu sposobnost i iskustvo u vrednovanju imovine korištenjem takvih modela; takva osoba može biti revizor.
(78)
Budući da alternativni investicijski fondovi posluju u dinamičnom okruženju gdje se investicijske strategije vremenom mogu promijeniti, politike i postupke vrednovanja trebalo bi preispitati najmanje jednom godišnje i u svakom slučaju prije nego što alternativni investicijski fondovi počnu koristiti novu investicijsku strategiju ili novu vrstu imovine. Svaka promjena politika i postupaka vrednovanja, uključujući metodologije vrednovanja, trebala bi poštovati unaprijed određen postupak.
(79)
UAIF treba osigurati da pojedinačna imovina AIF-a bude na odgovarajući način vrednovana u skladu s politikama i postupcima vrednovanja. Za neku imovinu, posebno složene i nelikvidne financijske instrumente, postoji veći rizik od neodgovarajućeg vrednovanja. Za rješavanje ove vrste situacije, UAIF bi trebao uspostaviti dostatne kontrole kako bi se osiguralo da se vrijednosti imovine AIF-a može povezati s odgovarajućim stupnjem objektivnosti.
(80)
Izračun neto vrijednosti imovine po udjelu ili dionici podliježe nacionalnom pravu i, ovisno o slučaju, pravilima ili osnivačkim aktima fonda. Ova Uredba obuhvaća samo postupak izračuna, a ne metodologiju izračuna. UAIF bi mogao sam izvršiti izračun neto vrijednosti imovine po udjelu ili dionici kao dio administrativnih poslova koje obavlja za AIF. Druga mogućnost je da se imenuje treća osoba koja će obavljati administrativne poslove, uključujući izračun neto vrijednosti imovine. Treća osoba koja obavlja izračun neto vrijednosti imovine za AIF ne bi se smjela smatrati vanjskim procjeniteljem u smislu Direktive 2011/61/EU sve dok ne dostavlja vrednovanja pojedinačne imovine, uključujući ona koja zahtijevaju subjektivno mišljenje, već u postupak vrednovanja uključuje vrijednosti koje dobije od UAIF-a, izvora cijena ili vanjskog procjenitelja.
(81)
Neki postupci vrednovanja, kao što je vrednovanje financijskih instrumenata, mogu se provodi svakodnevno, dok se drugi, kao što je vrednovanje nekretnina, ne mogu provoditi istom učestalošću kao izdavanja, upisi, isplate i poništavanja. Za procjenu imovine koju drži fond otvorenog tipa, učestalost se određuje uzimajući u obzir razlike u postupku vrednovanja s obzirom na vrste imovine koju drži AIF.
(82)
U Direktivi 2011/61/EU određeni su strogi zahtjevi i ograničenja koje treba poštovati kad UAIF namjerava delegirati poslove. UAIF ostaje u svakom trenutku u potpunosti odgovoran za pravilno izvršavanje delegiranih poslova i njihovu usklađenost s Direktivom 2011/61/EU i njezinim provedbenim mjerama. Stoga bi UAIF trebao osigurati da osobe kojoj su delegirani poslovi provode i primjenjuju standarde kvalitete koje bi primjenjivao sam UAIF. Također, ako je potrebno osigurati da se delegirani poslovi provode prema dosljedno visokom standardu, UAIF mora moći raskinuti delegiranje te bi stoga postupci delegiranja trebali UAIF-u dati fleksibilna prava u pogledu raskida. Ograničenja i zahtjevi delegiranja trebali bi se primjenjivati na poslove upravljanja određene u Prilogu I. Direktivi 201/61/EU, dok se popratni poslovi poput administrativnih ili tehničkih poslova, koji pomažu poslovima upravljanja kao logistička potpora u obliku čišćenja, opskrbe hranom te pružanja osnovnih usluga ili proizvoda, ne bi smjeli smatrati delegiranjem poslova UAIF-a. Ostali primjeri tehničkih ili administrativnih poslova su kupovina standardnog serijskog softvera i oslanjanje na ponuđače softvera za ad hoc operativnu pomoć u vezi sa serijskim sustavima ili pružanje potpore u području ljudskih resursa, kao što je pronalaženje privremenih zaposlenika ili obrada plaća.
(83)
Kako bi se osigurala visoka razina zaštite ulagatelja, pored povećanja učinkovitosti poslovanja UAIF-a, cjelokupno delegiranje trebalo bi se temeljiti na objektivnim razlozima. Prilikom procjene ovih razloga, nadležna tijela trebala bi uzeti u obzir strukturu delegiranja i njezin učinak na strukturu UAIF-a te uzajamno djelovanje delegiranih aktivnosti s aktivnostima koje ostaju kod UAIF-a.
(84)
Kako bi se procijenilo da li osoba koja stvarno upravlja poslovanjem osobe kojoj su delegirani poslovi ima dovoljno dobar ugled, trebalo bi provjeriti upravljanje poslovanjem te osobe kao i to je li počinila prekršaje vezane uz financijske aktivnosti. Prilikom ocjene zahtjeva u vezi dovoljno dobrog ugleda trebale bi se uzeti u obzir sve ostale bitne informacije koje se odnose na osobne karakteristike koje bi mogle negativno utjecati na upravljanje poslovanjem te osobe, kao što su sumnje u pogledu poštenja i čestitosti.
(85)
Društva za investicije koja su dobila odobrenje za rad u skladu s Direktivom 2009/65/EZ ne smatraju se društvima koja imaju odobrenje za rad ili koja su registrirana u svrhe upravljanja imovinom i koja podliježu nadzoru jer im u skladu s navedenom direktivom nije dozvoljeno da se bave drugim aktivnostima osim upravljanja zajedničkim portfeljem. Slično tome, AIF s unutarnjim upravljanjem ne bi se smio smatrati klasificiranim kao takvo društvo, jer se on ne bi smio baviti aktivnostima koje nisu unutarnje upravljanje AIF-om.
(86)
U slučaju kada se delegiranje odnosi na upravljanje portfeljem ili upravljanje rizicima, koje je osnovna djelatnost UAIF-a i stoga od velike važnosti za zaštitu ulagatelja i sistemske rizike, pored zahtjeva iz članka 20. stavka 1. točka (c) Direktive 2011/61/EU, nadležna tijela matične države članice UAIF-a i nadzorno tijelo društva treće zemlje trebala su dogovoriti postupke suradnje koji se temelje na pisanom sporazumu. Postupak bi trebao biti dogovoren prije delegiranja. Detalji ovog sporazuma trebali bi uzeti u obzir međunarodne standarde.
(87)
Pisanim sporazumima trebalo bi se nadležnim tijelima dodijeliti pravo obavljanja izravnog nadzora, uključujući kad ona traže od nadzornog tijela društva iz treće zemlje na koje su poslovi delegirani da obavi izravan nadzor i kad od nadzornog tijela treće zemlje traže dopuštenje da sami obave nadzor ili da poprate osoblje nadzornog tijela treće zemlje, kako bi im pomagali prilikom obavljanja izravnog nadzora.
(88)
Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima bi na temelju obveza utvrđenih u Direktivu 2011/61/EU trebali uvijek postupati u najboljem interesu alternativnih investicijskih fondova ili ulagatelja u alternativne investicijske fondove kojima upravljaju. Stoga bi delegiranje trebalo biti prihvatljivo samo ako ne sprječava UAIF da postupa ili upravlja AIF-om u najboljem interesu ulagatelja.
(89)
Za održavanje visokog standarda zaštite ulagatelja kod svakog delegiranja treba uzeti u obzir moguće sukobe interesa. Na temelju nekoliko kriterija trebalo bi odrediti referentne vrijednosti za utvrđivanje situacija koje bi mogle dovesti do značajnog sukoba interesa. Ove kriterije trebalo bi tumačiti kao da nisu konačni, što znači da su i neznačajni sukobi interesa isto tako relevantni za potrebe Direktive 2011/61/EU. Tako bi obavljanje funkcija praćenja usklađenosti ili revizije trebalo smatrati da je u sukobu interesa s poslovima upravljanja portfeljem, dok bi poslove održavanja tržišta ili pokroviteljstva trebalo smatrati da su u sukobu interesa s poslovima upravljanja portfeljem ili upravljanja rizicima. Navedena obveza ne dovodi u pitanje obvezu osobe kojoj su delegirani poslovi da funkcionalno i hijerarhijski odvoji poslove upravljanja portfeljem i upravljanja rizicima u skladu s odredbama članka 15. Direktive 2011/61/EU.
(90)
Zahtjevi koji se primjenjuju na delegiranje poslova na treće osobe koje te poslove obavljaju u ime UAIF-a trebali bi se primjenjivati mutatis mutandis u slučaju kada osoba kojoj su delegirani poslovi dalje delegira bilo koji od delegiranih joj poslova te također u slučaju bilo kojeg daljnjeg delegiranja.
(91)
Kako bi se osiguralo da UAIF u svakom slučaju obavlja poslove upravljanja ulaganjima, UAIF ne bi smio delegirati svoje poslove u mjeri u kojoj se on, u suštini, više ne može smatrati upraviteljem AIF-a i u mjeri u kojoj postaje fiktivni subjekt. UAIF bi u svakom trenutku trebao imati dovoljne resurse kako bi učinkovito nadzirao delegirane poslove. UAIF mora sam obavljati poslove upravljanja ulaganjima, imati potrebno stručno znanje i resurse te imati ovlasti za donošenje odluka koje potpadaju pod odgovornost višeg rukovodstva i izvršavanje funkcija višeg rukovodstva koje mogu uključivati provedbu opće investicijske politike i investicijskih strategija.
(92)
Ocjena strukture delegiranja je složena zadaća koja se mora temeljiti na nizu kriterija kako bi nadležna tijela uobličila svoje mišljenje. Kombinacija kriterija je potrebna kako bi se uzela u obzir raznolikost struktura fondova i investicijskih strategija u cijeloj Uniji. ESMA može razraditi smjernice kako bi osigurala dosljednu ocjenu struktura delegiranja u cijeloj Uniji.
(93)
Komisija nadzire način primjene kriterija i njihov učinak na tržišta. Komisija preispituje situaciju nakon dvije godine i, ako se pokaže potrebnim, poduzima odgovarajuće mjere za daljnje utvrđivanje uvjeta na temelju kojih se smatra da je UAIF delegirao svoje poslove u mjeri da je postao fiktivni subjekt i da se više ne može smatrati upraviteljem AIF-a.
(94)
Direktivom 2011/61/EU utvrđen je široki niz zahtjeva koji se odnose na depozitara AIF-a, kako bi se osigurao visoki standard zaštite ulagatelja. Stoga bi trebalo jasno odrediti odgovarajuća konkretna prava i obveze depozitara, UAIF-a i, ovisno o slučaju, AIF-a i trećih osoba. U pisanom ugovoru trebale bi biti obuhvaćene sve pojedinosti potrebne za odgovarajuću pohranu sve imovine AIF-a od strane depozitara ili treće osobe na koje su poslovi pohrane delegirani u skladu s Direktivom 2011/61/EU te kako bi depozitar ispravno ispunjavao svoje poslove nadziranja i kontrole. Kako bi se depozitaru omogućilo da procijeni i prati rizik skrbništva, ugovor bi trebao osigurati dovoljno pojedinosti o kategorijama imovine u koje AIF može ulagati i obuhvatiti zemljopisna područja na kojima AIF namjerava ulagati. Ugovor bi također trebao sadržavati podatke o postupku za proširivanje razine djelovanja. Tako bi depozitar trebao upozoriti UAIF na svaki značajni rizik koji je utvrđen u nekom posebnom sustavu za namiru na tržištu. U vezi s raskidom ugovora, on bi trebao odražavati činjenicu da je raskid ugovora krajnje sredstvo depozitara ako nije uvjeren da je imovina dostatno zaštićena. Trebao bi spriječiti i moralni rizik po kojem bi UAIF donosio odluke o ulaganjima bez obzira na rizike skrbništva s obzirom da bi u većini slučajeva odgovornost bila na depozitaru. Radi održavanja visokog standarda zaštite, trebalo bi primjenjivati zahtjev kojim se utvrđuju pojedinosti u vezi s praćenjem trećih osoba u pogledu cijelog lanca skrbništva.
(95)
Na depozitara s poslovnim nastanom u trećoj zemlji trebali bi se primjenjivati javni bonitetni propisi i bonitetni nadzor koji provodi nadzorno tijelo nadležno za kontinuirani nadzor, poduzimanje istražnih radnji i izricanje sankcija. U slučaju kada navedeni nadzor depozitara uključuje više nadzornih tijela, jedno nadzorno tijelo trebalo bi djelovati kao kontaktna točka za potrebe Direktive 2011/61/EU i svih delegiranih i provedbenih mjera donesenih u skladu s njom.
(96)
Ocjenu prava treće zemlje u skladu s člankom 21. točkom 6. posljednjeg podstavka Direktive 2011/61/EU trebala bi izvršiti Europska komisija usporedbom kriterija za izdavanje odobrenja za rad i tekućih uvjeta poslovanja koji se primjenjuju na depozitara iz treće zemlje s odgovarajućim zahtjevima koji se primjenjuju na temelju prava Unije na kreditne institucije i, ovisno o slučaju, investicijska društva za pristup djelatnosti depozitara i izvršavanju poslova depozitara, radi provjere imaju li lokalni kriteriji isti učinak kao i oni utvrđeni na temelju prava Unije. Europska komisija može procijeniti depozitara koji podliježe bonitetnom nadzoru i koji je dobio dozvolu u trećoj zemlji u okviru lokalne kategorije koja ne odgovara ni kreditnoj instituciji ni investicijskom društvu kako bi provjerila imaju li odgovarajuće odredbe prava treće zemlje isti učinak kao i odredbe utvrđene pravom Unije na kreditne institucije i, ovisno o slučaju, na investicijska društva.
(97)
Kako bi depozitar imao jasan pregled svih priljeva i odljeva novca AIF-a na svim stupnjevima, UAIF bi trebao osigurati da depozitar primi, bez nepotrebnog odlaganja, točne informacije o svim novčanim tokovima, uključujući one o tokovima bilo koje treće osobe kod koje AIF ima otvoren novčani račun.
(98)
Radi odgovarajućeg praćenja novčanih tokova AIF-a, obveza depozitara sastoji se od provjere da su uspostavljeni postupci koji se učinkovito primjenjuju i kojima se na odgovarajući način prate novčani tokovi AIF-a te da se ti postupci periodično preispituju. Posebno, depozitar bi trebao preispitivati postupak izravnanja kako bi se uvjerio da je postupak odgovarajući za AIF i da se provodi u odgovarajućim razmacima, vodeći računa o vrsti, opsegu i složenosti AIF-a. Takav postupak trebao bi, na primjer, uspoređivati svaki pojedini novčani tok kako je iskazan u bankovnom izvodu iz računa s novčanim tokovima evidentiranim na računima AIF-a. U slučaju kada se izravnanje provodi svakodnevno, kao za većinu alternativnih investicijskih fondova otvorenog tipa, depozitar bi trebao također provoditi svoje izravnanje svakodnevno. Depozitar bi posebno trebao pratiti nepodudarnosti istaknute postupcima izravnanja i poduzete korektivne mjere kako bi obavijestio UAIF o bilo kojoj anomaliji koja nije ispravljena i proveo cjelokupno preispitivanje postupaka izravnanja. Takvo preispitivanje trebao bi se provoditi najmanje jednom godišnje. Depozitar bi također trebao pravovremeno utvrditi značajne novčane tokove, a posebno one koji bi mogli biti neusklađeni s aktivnostima AIF-a, kao što su promjene u pozicijama imovine AIF-a ili upisima i isplatama te bi periodično trebao dobivati izvješća o novčanom računu i provjeriti usklađenost svojih evidencija novčanih pozicija s evidencijom UAIF-a. Depozitar bi trebao svoje evidencije ažurirati u skladu s člankom 21. stavkom 8. točkom (b) Direktive 2011/61/EU.
(99)
Depozitar mora osigurati da su sva plaćanja koja izvrše ulagatelji ili plaćanja koja se izvrše u njihovo ime s osnove upisa dionica ili udjela AIF-a zaprimljena i proknjižena na jednom ili više novčanih računa u skladu s Direktivom 2011/61/EU. UAIF bi stoga trebao osigurati da su depozitaru dostavljene odgovarajuće informacije koje su potrebne za odgovarajuće praćenje zaprimanja plaćanja ulagatelja. UAIF treba osigurati da depozitar dobije ove informacije bez nepotrebnog odlaganja kad treća osoba zaprimi zahtjev za isplatu ili izdavanje dionica ili udjela AIF-a. Zato bi informacije depozitaru trebao poslati subjekt koji je odgovoran za upis i isplatu dionica ili udjela AIF-a prilikom zaključenja radnog dana kako bi se izbjegla bilo koja zlouporaba plaćanja ulagatelja.
(100)
Ovisno o vrsti imovine koju je potrebno držati u pohrani, imovina se ili pohranjuje na skrbništvo, kao što se to radi s financijskim instrumentima koji se mogu registrirati na računu financijskih instrumenata ili se mogu fizički isporučiti depozitaru u skladu s Direktivom 2011/61/EU ili podliježu provjeri vlasništva i vođenju evidencije. Depozitar bi trebao pohraniti na skrbništvo sve financijske instrumente AIF-a ili UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a koji se mogu registrirati ili držati na računu, izravno ili neizravno, na ime depozitara ili treće osobe kojoj su poslovi skrbništva delegirani, posebno na razini središnjeg depozitara vrijednosnih papira. Osim ovih situacija, treba pohraniti na skrbništvo financijske instrumente koji se samo izravno registriraju kod samog izdavatelja ili njegovog zastupnika na ime depozitara ili treće osobe kojoj su poslovi skrbništva delegirani. Navedeni financijski instrumenti koji su u skladu s primjenjivim nacionalnim pravom samo registriraju na ime AIF-a kod izdavatelja ili njegovog zastupnika, kao što su ulaganja fondova rizičnog kapitala i fondova poduzetničkog kapitala u neuvrštena društva, ne bi se trebali pohranjivati na skrbništvo. Svi financijski instrumenti koji se mogu fizički isporučiti depozitaru trebali bi se pohraniti na skrbništvo. Pod uvjetom da su ispunjeni uvjeti po kojima se financijski instrumenti trebaju pohraniti na skrbništvo, financijski instrumenti koji se trećoj osobi daju kao kolateral ili koje treća osoba daje u korist AIF-a također treba pohraniti na skrbništvo sam depozitar ili treća osoba kojoj su delegirani poslovi skrbništva, sve dok su u vlasništvu AIF-a ili UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a. Također, financijski instrumenti koji su u vlasništvu AIF-a ili UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a, za koje je AIF ili UAIF koji djeluje u ime AIF-a, dao svoju suglasnost kako bi ih depozitar mogao ponovno koristiti ostaju na skrbništvu sve dok se ne iskoristi pravo ponovnog korištenja.
(101)
Financijski instrumenti koji se pohranjuju na skrbništvo trebali bi u svakom trenutku podlijegati dužnoj pažnji i zaštiti. Kako bi se osiguralo da je prilikom primjene dužne pažnje rizik skrbništva na odgovarajući način procijenjen, depozitar bi posebno trebao znati koje treće osobe čine lanac skrbništva, osigurati da se u cijelom lancu skrbništva provodi obveza dužne pažnje i obveza odvajanja, osigurati odgovarajući pristup knjigama i evidencijama trećih osoba kojima su poslovi skrbništva delegirani, osigurati usklađenost s tim zahtjevima, dokumentirati sve ove dužnosti i UAIF-u omogućiti pristup tim dokumentima i izvještavati UAIF.
(102)
Kako bi se spriječilo izbjegavanje zahtjeva iz Direktive 2011/61/EU, depozitar bi trebao primjenjivati dužnosti pohrane na temeljnu imovinu financijskih struktura i, ovisno o slučaju, pravnih struktura koje izravno ili neizravno kontrolira AIF ili UAIF koji djeluje u ime AIF-a. Ova odredba u vezi uvida ne bi se smjela primjenjivati na strukture fonda fondova ili strukture glavnih i napajajućih fondova, pod uvjetom da oni imaju depozitara koji na odgovarajući način pohranjuje imovinu fondova.
(103)
Depozitar bi u svakom trenutku trebao imati sveobuhvatan pregled sve imovine koja ne predstavlja financijske instrumente koji se pohranjuju na skrbništvo. Ova imovina trebala bi podlijegati obvezi provjere vlasništva i vođenju evidencije u skladu s Direktivom 2011/61/EU. Primjeri takve imovine su fizička imovina koja se na temelju Direktive 2011/61/EU ne smatra financijskim instrumentima ili koju nije moguće fizički isporučiti depozitaru, financijski ugovori kao što su izvedenice, novčani depoziti ili ulaganja u društva u privatnom vlasništvu i udjele u ortakluku.
(104)
Kako bi se postigao dostatan stupanj izvjesnosti da je AIF ili UAIF koji djeluje u ime AIF-a uistinu vlasnik imovine, depozitar bi trebao osigurati da dobije sve informacije za koje smatra da su potrebne kako bi se uvjerio da AIF ili UAIF koji djeluje u ime AIF-a ima pravo vlasništva nad imovinom. Ova informacija mogla bi biti kopija službenog dokumenta koji potvrđuje da je AIF ili UAIF koji djeluje u ime AIF-a vlasnik imovine ili bilo koji formalni ili pouzdan dokaz koji depozitar smatra primjerenim. Ako je potrebno, depozitar bi od AIF-a ili UAIF-a ili, ovisno o slučaju, od treće osobe trebao zahtijevati dodatne dokaze.
(105)
Depozitar bi trebao voditi evidenciju o svoj imovini za koju se uvjerio da je u vlasništvu AIF-a. Može odrediti postupak zaprimanja informacija od trećih osoba, pri čemu postupci koji osiguravaju da se imovina ne može prenijeti bez prethodnog obavješćivanja o takvim transakcijama depozitara ili treće osobe kojoj su poslovi pohrane delegirani mogu biti ostvareni u slučaju AIF-a s rijetkim transakcijama i, ovisno o slučaju, transakcijama koje su predmetom pregovora prije nagodbe. Zahtjev o pristupu dokumentiranom dokazu o svakoj transakciji od treće osobe mogao bi biti prikladan za AIF-e koji češće trguju u portfelju, kao što su ulaganja u uvrštene izvedenice.
(106)
Kako bi se osiguralo da depozitar može obavljati svoje dužnosti, potrebno je pojasniti poslove iz članka 21. stavka 9. Direktive 2011/61/EU, a posebno drugi stupanj kontrole koji treba poduzeti depozitar. Takvi poslovi ne bi smjeli sprječavati depozitara da, u slučaju gdje to smatra prikladnim i u dogovoru s UAIF-om, provede ex ante provjere. Kako bi osigurao da može obavljati svoje dužnosti, depozitar bi trebao uspostaviti svoj vlastiti postupak za proširivanje razine djelovanja za rješavanje situacija u kojima su otkrivene nepravilnosti. Navedeni postupak trebao bi osigurati da se nadležna tijela obavješćuju o svim značajnim kršenjima. Odgovornosti depozitara u vezi nadziranja trećih osoba iz ove Uredbe ne dovode u pitanje odgovornosti UAIF-a u skladu s Direktivom 2011/61/EU.
(107)
Depozitar bi trebao provjeriti usklađenost između broja izdanih udjela ili dionica i sredstava zaprimljenih za upis. Nadalje, kako bi se osiguralo da su plaćanja koja izvrše ulagatelji s osnove upisa zaprimljena, depozitar bi nadalje trebao osigurati da se provede još jedno izravnanje između zahtjeva za upis i sredstava za upis. Isto izravnanje trebalo bi provesti prilikom zahtjeva za isplatom. Depozitar bi također trebao provjeriti odgovara li broj udjela ili dionica na računima AIF-a odgovara broju preostalih udjela ili dionica u registru AIF-a. U skladu s tim, depozitar bi trebao prilagoditi svoje postupke vodeći računa o učestalosti upisa i isplata.
(108)
Depozitar bi trebao poduzeti sve potrebne mjere kako bi osigurao da se primjerene politike i postupci vrednovanja imovine AIF-a učinkovito primjenjuju izvođenjem provjera uzoraka ili uspoređivanjem sukladnosti promjene izračuna neto vrijednosti imovine tijekom vremena s onom referentne vrijednosti. Prilikom uspostave svojih postupaka depozitar bi trebao jasno razumjeti metodologije vrednovanja koje UAIF ili vanjski procjenitelj koristi kod vrednovanja imovine AIF-a. Učestalost ovih provjera trebala bi biti sukladna učestalosti vrednovanja imovine AIF-a.
(109)
Depozitar bi na temelju obveze nadziranja na temelju Direktive 2011/61/EU trebao uspostaviti postupak za ex-post provjeru sukladnosti AIF-a s mjerodavnim pravom i propisima te vlastitim pravilima i osnivačkim aktima. To obuhvaća područja kao što su provjeravanje jesu li ulaganja AIF-a u skladu s njegovim investicijskim strategijama, kako je opisano u pravilima i dokumentima ponude AIF-a, te osiguravanje da AIF ne krši svoja ograničenja ulaganja, ako postoje. Depozitar bi trebao pratiti transakcije AIF-a i istražiti sve neuobičajene transakcije. Ako se krše limiti ili ograničenja određena u primjenjivom nacionalnom pravu ili propisima ili pravilima AIF-a i osnivačkim aktima, depozitar bi trebao, na primjer, dobiti od UAIF-a uputu da stornira transakciju koja je dovela do kršenja, na vlastiti trošak UAIF-a. Ova Uredba ne sprječava depozitara da prihvati ex ante pristup kad to smatra primjerenim i u dogovoru s UAIF-om.
(110)
Depozitar bi trebao osigurati da se dobit točno obračunava u skladu s Direktivom 2011/61/EU. Kako bi se to postiglo, depozitar bi trebao osigurati da je raspodjela dobiti primjerena, a u slučaju kada utvrdi pogrešku, da UAIF poduzima odgovarajuće korektivne mjere. Nakon što je depozitar osigurao navedeno, trebao bi provjeriti cjelovitost i točnost raspodjele dobiti, a posebno isplatu dividende.
(111)
Prilikom delegiranja poslova pohrane koja se odnosi na drugu imovinu u skladu s Direktivom 2011/61/EU, delegiranje će se vjerojatno, u većini slučajeva, odnositi na administrativne poslove. U slučaju kada depozitar delegira poslove vođenja evidencije, to bi stoga zahtijevalo provedbu i primjenu odgovarajućeg i dokumentiranog postupka kojim bi se osiguralo da osoba kojoj su delegirani poslovi ispunjava zahtjeve iz članka 21. stavka 11. točke (d) Direktive 2011/61/EU. Kako bi se osigurala dostatna razina zaštite imovine, potrebno je odrediti određena načela koja bi trebalo primjenjivati u vezi s delegiranjem pohrane. Za delegiranje poslova skrbništva važno je odrediti nekoliko ključnih načela koje u cijelom postupku delegiranja treba učinkovito primjenjivati. Navedena načela ne bi trebalo smatrati da sveobuhvatnima, ni u pogledu određivanja svih pojedinosti postupanja depozitara pažnjom dobrog stručnjaka niti u pogledu određivanja svih mjera koje bi depozitar trebao sam poduzeti u vezi s navedenim načelima. Obveza kontinuiranog praćenja treće osobe kojoj su delegirani poslovi pohrane trebala bi se sastojati od provjeravanja da ova treća osoba pravilno izvršava sve delegirane poslove i da ispunjava uvjete iz ugovora o delegiranju. Treća osoba trebala bi postupati pošteno, u dobroj vjeri i u najboljem interesu AIF-a i njegovih ulagatelja, u skladu s regulatornim i nadzornim zahtjevima, te postupati pažnjom dobrog stručnjaka koja se obično očekuju od vrlo razborite osobe navedene financijske profesije u usporedivim okolnostima. Depozitar bi trebao, između ostalog, preispitati elemente koji su ocijenjeni za vrijeme postupka odabira i imenovanja te ove elemente staviti u odgovarajući odnos uspoređujući ih s kretanjima na tržištu. Oblik redovitog preispitivanja trebao bi odražavati okolnosti tako da je depozitar u mogućnosti na odgovarajući način ocijeniti rizike povezane s odlukom o povjeravanju imovine trećoj osobi. Učestalost preispitivanja trebalo bi prilagoditi tako da je uvijek usklađena s tržišnim uvjetima i povezanim rizicima. Da bi depozitar učinkovito odgovarao na moguću insolventnost treće osobe, trebao bi poduzeti planiranje za nepredvidive okolnosti, uključujući nacrt alternativnih strategija i mogući odabir alternativnih pružatelja, gdje to može biti bitno. Dok se takvim mjerama može smanjiti rizik skrbništva s kojim se suočava depozitar, one ne mijenjaju obvezu vraćanja financijskih instrumenata ili plaćanja odgovarajućeg iznosa u slučaju njihovoga gubitka, što ovisi o tome jesu li su ispunjeni zahtjevi iz članka 21. stavka 12. Direktive 2011/61/EU ili nisu.
(112)
Prilikom delegiranja poslova pohrane, depozitar bi trebao osigurati da su ispunjeni zahtjevi iz članka 21. stavka 11. točke (d) podtočke iii. Direktive 2011/61/EU i da je imovina klijenata depozitara koji su AIF-i na odgovarajući način odvojena. Ova obveza morala bi posebno osigurati da se imovina AIF-a ne izgubi zbog insolventnosti treće osobe kojoj su delegirani poslovi pohrane. Kako bi se minimizirao navedeni rizik u zemljama u kojima učinci odvajanja nisu priznati u stečajnom pravu, depozitar bi trebao poduzeti daljnje mjere. Depozitar bi mogao objaviti podatke AIF-u i UAIF-u koji djeluje u ime AIF-a tako da se takvi aspekti rizika skrbništva na odgovarajući način uzmu u obzir kod odluke o ulaganju ili poduzmu takve mjere koje omogućuju da imovina pod lokalnim nadležnostima postane imovina koja je neosjetljiva na insolventnost u skladu s lokalnim pravom. Nadalje, depozitar bi mogao zabraniti privremene deficite u imovini klijenta, koristiti pričuve ili uvesti mehanizme kojima se zabranjuje korištenje dugovnog salda jednog klijenta kako bi se prebio s potražnim saldom drugog klijenta. Dok se takvim mjerama može smanjiti rizik skrbništva s kojim se suočava depozitar prilikom delegiranja svojih poslova skrbništva, one ne mijenjaju obvezu vraćanja financijskih instrumenata ili plaćanja odgovarajućeg iznosa u slučaju njihovoga gubitka, što ovisi o tome jesu li ispunjeni zahtjevi Direktive 2011/61/EU ili nisu.
(113)
Odgovornost depozitara iz članka 21. stavka 12. drugog podstavka Direktive 2011/61/EU aktivira se u slučaju gubitka financijskog instrumenta, koji je sam depozitar pohranio na skrbništvo ili treća osoba kojoj je skrbništvo delegirano, pod uvjetom da depozitar ne dokaže da je gubitak nastao kao posljedica vanjskog događaja koji je izvan razumne kontrole i čije bi posljedice bile neizbježne, unatoč svim razumnim nastojanjima da se one izbjegnu. Ovaj gubitak bi trebalo razlikovati od gubitka od ulaganja ulagatelja koji proizlazi iz smanjenja vrijednosti imovine kao posljedica investicijske odluke.
(114)
Kako bi se utvrdio kao takav, važno je da je gubitak konačan i da ne postoji mogućnost povrata financijske imovine. Stoga se situacije u kojima je financijski instrument samo privremeno nedostupan ili zamrznut ne bi smjele računati kao gubici u smislu članka 21. stavka 12. Direktive 2011/61/EU. Suprotno tome, mogu se utvrditi tri vrste situacija u kojima bi se trebalo smatrati da je gubitak konačan: u slučaju kada financijski instrument više ne postoji ili nikad nije postojao; u slučaju kada financijski instrument postoji, ali je AIF definitivno izgubio pravo vlasništva nad njim; i kad u slučaju kad ima pravo vlasništva, ali više ne može na trajnoj osnovi prenositi pravo vlasništva niti ograničavati prava vlasništva nad financijskim instrumentom.
(115)
Smatra se da financijski instrument više ne postoji kad je nestao nakon računovodstvene pogreške koja se ne može ispraviti ili ako nije nikad postojao, u slučaju kada je vlasništvo AIF-a registrirano na temelju krivotvorenih dokumenata. Situacije u kojima je gubitak financijskih instrumenata uzrokovan nepoštenim ponašanjem trebalo bi smatrati gubitkom.
(116)
Gubitak se ne može utvrditi ako je financijski instrument zamijenjen ili pretvoren u drugi financijski instrument, na primjer, u situacijama kad su dionice poništene i zamijenjene izdanjem novih dionica prilikom reorganizacije društva. Ne bi se smjelo smatrati da je AIF trajno lišen prava vlasništva nad financijskim instrumentom ako je AIF ili UAIF koji djeluje u ime AIF-a zakonito prenio vlasništvo na treću osobu. U slučaju kada postoji razlika između pravnog vlasništva i prava raspolaganja imovinom, definicija gubitka trebala bi se odnositi na gubitak prava raspolaganja.
(117)
Depozitar može izbjeći odgovornost u skladu s člankom 21. stavkom 12. Direktive 2011/61/EU samo u slučaju vanjskog događaja koji je izvan razumne kontrole i čije posljedice su neizbježne unatoč svim razumnim nastojanjima da se one izbjegnu. Depozitar bi trebao dokazati kumulativno ispunjavanje ovih uvjeta kako bi bio oslobođen od odgovornosti.
(118)
Najprije bi trebalo utvrditi je li događaj koji je doveo do gubitka vanjski. Delegiranje ne bi smjelo utjecati na odgovornost depozitara i zato bi se događaj trebao smatrati vanjskim ako ne nastane kao posljedica bilo koje radnje ili propusta depozitara ili treće osobe kojoj je delegirano skrbništvo nad financijskim instrumentima koji su pohranjeni na skrbništvo. Zatim bi trebalo ocijeniti je li događaj izvan razumne kontrole provjeravanjem da nije postojalo ništa što je razboriti depozitar mogao razumno učiniti da spriječi nastanak događaja. U ovom okviru i prirodni događaji i djelovanje javnih tijela mogu se smatrati vanjskim događajima izvan razumne kontrole. Stoga se u kontekstu insolventnosti treće osobe kojoj je delegirano skrbništvo pravo zemlje u kojoj su instrumenti pohranjeni na skrbništvo, a koje ne priznaje učinke odgovarajućeg provedenog odvajanja, smatra vanjskim događajem izvan razumne kontrole. Suprotno tome, gubitak koji prouzroči neispunjavanje zahtjeva u vezi odvajanja utvrđenih u članku 21. stavku 11. točki (d) podtočki iii. Direktive 2011/61/EU, ili gubitak imovine koji nastane zbog poremećaja djelatnosti treće osobe u vezi s njenom insolventnošću ne može se smatrati vanjskim događajem izvan razumne kontrole.
(119)
Konačno, depozitar bi trebao dokazati,da se gubitak nije mogao izbjeći unatoč svim razumnim nastojanjima da se izbjegne. U tom kontekstu, depozitar bi trebao obavijestiti UAIF i poduzeti odgovarajuće mjere ovisno o okolnostima. Na primjer, u situaciji kad depozitar smatra da je jedina odgovarajuća mjera prodaja financijskih instrumenata, o tome bi depozitar trebao pravovremeno obavijestiti UAIF, koji zatim mora dati pisane upute depozitaru da li da financijske instrumente i dalje drži ili da ih proda. Ulagateljima AIF-a trebalo bi prijaviti bez nepotrebnog odlaganja svaku uputu depozitaru o tome da nastavi držati imovinu. UAIF ili AIF bi trebali pomno razmotriti preporuku depozitara. Ovisno o okolnostima, ako je depozitar i dalje zabrinut da standardna zaštita financijskog instrumenta nije dostatna unatoč ponovljenim upozorenjima, trebao bi razmotriti daljnje moguće mjere, kao što je raskid ugovora, pod uvjetom da je AIF-u, u skladu s nacionalnim pravom, dan rok u kojem treba pronaći drugog depozitara.
(120)
Kako bi se osigurao isti standard zaštite ulagatelja, ista razmatranja trebala bi se također primjenjivati na osobu kojoj su delegirani poslovi na koju je depozitar ugovorno prenio svoju odgovornost. Osoba kojoj su delegirani poslovi bi stoga za oslobođenje od odgovornosti u skladu s člankom 21. stavkom 12. Direktive 2011/61/EU trebala dokazati da u cijelosti ispunjava kumulativno jednake uvjete.
(121)
Depozitaru je dopušteno da u određenim okolnostima bude oslobođen od odgovornosti za gubitak financijskih instrumenata koji su pohranjeni na skrbništvo kod treće osobe kojoj je skrbništvo delegirano. Kako bi se dopustilo takvo oslobođenje od odgovornosti, mora postojati objektivan razlog za ugovaranje takvog oslobođenja koji je prihvatljiv i depozitaru i AIF-u ili UAIF-u, koji djeluje u ime AIF-a. Za svako oslobođenje od odgovornosti trebalo bi utvrditi objektivan razlog, uzimajući u obzir konkretne okolnosti u kojima je skrbništvo delegirano.
(122)
Prilikom razmatranja objektivnog razloga, trebalo bi utvrditi pravilnu ravnotežu kako bi se osiguralo da se na ugovorno oslobođenje može stvarno osloniti, ako je to potrebno, i da su uspostavljene dostatne zaštitne mjere za sprječavanje zlouporabe ugovornog oslobođenja od odgovornosti od strane depozitara. Ugovorno oslobođenje od odgovornosti se ni u kakvim okolnostima ne može koristiti kako bi depozitar izbjegao ispunjavanje zahtjeva o odgovornosti iz Direktive 2011/61/EU. Depozitar bi trebao dokazati da je zbog posebnih okolnosti bio primoran delegirati skrbništvo na treću osobu. Ugovaranje oslobođenja trebalo bi uvijek biti u najboljem interesu AIF-a ili njegovih ulagatelja, a AIF ili UAIF koji djeluje u ime AIF-a, trebali bi izričito navesti da djeluju u skladu s takvim najboljim interesom. Primjeri scenarija trebali bi ukazivati na situacije u kojima se može smatrati da depozitar nema drugu mogućnost već da delegira skrbništvo na treće osobe.
(123)
Važno je da nadležna tijela dobiju odgovarajuće i dostatne informacije kako bi na odgovarajući način i dosljedno nadzirali djelatnost upravitelja alternativnim investicijskim fondovima i rizike koji su s njom povezane. Također, budući da bi djelatnost upravitelja alternativnim investicijskim fondovima mogla imati prekogranični utjecaj i utjecaj na financijska tržišta, nadležna tijela trebala bi pozorno nadzirati upravitelje alternativnim investicijskim fondovima i alternativne investicijske fondove radi poduzimanja odgovarajućih mjera kako bi se spriječilo povećanje sistemskih rizika. Veća transparentnost i usklađenost putem odredaba o izvještavanju i objavljivanju relevantnih informacija, kako je to opisano u provedbenim mjerama, trebali bi omogućiti nadležnim tijelima da otkriju rizike na financijskim tržištima i da na njih odgovore.
(124)
Bitno je da ulagatelji dobiju potrebne minimalne informacije o posebnim upraviteljima alternativnim investicijskim fondovima i alternativnim investicijskim fondovima te o njihovoj strukturi kako bi mogli donijeti pravu investicijsku odluku prilagođenu njihovim potrebama i sklonošću prema riziku. Navedene informacije trebale bi biti jasne, pouzdane, lako razumljive i jasno prezentirane, budući da je upotrebljivost informacija veća kad se one uspoređuju između različitih upravitelja alternativnim investicijskim fondovima i različitih alternativnih investicijskih fondova te između dva uzastopna razdoblja. Prije objavljivanja informacija UAIF se ne bi smio baviti aktivnostima koje bi mogle štetno utjecati na objektivno razumijevanje i praktičnu uporabu takvih informacija za ulagatelje, kao što je uljepšavanje financijskih izvještaja.
(125)
Potrebno je odrediti okvir koji predviđa minimalne standarde vezane uz zahtjeve za godišnjim izvještavanjem, uključujući ključne elemente i popis stavki koji nije konačan. Značajne promjene informacija, kako je navedeno u članku 22. stavku 2. točki (d) Direktive 2011/61/EU, trebalo bi objaviti u godišnjem izvješću u okviru financijskih izvještaja. Osim popisa osnovnih stavki koji nije konačan, mogu se uključiti dodatne stavke, skupine i zbrojeve podskupina ako je prezentiranje ovih stavki bitno za razumijevanje cjelokupnog financijskog položaja ili uspješnosti AIF-a. Stavke različite prirode ili funkcije mogle bi se zbrojiti, pod uvjetom da takve stavke pojedinačno nisu materijalno značajne. Takve stavke mogle bi se zbrojiti u kategoriju „ostalo”, kao što je „ostala imovina” ili „ostale obveze”. U slučaju kada se stavke uopće ne primjenjuju ne neki posebni AIF, nije ih potrebno prezentirati. Bez obzira na računovodstvene standarde koji se primjenjuju u skladu s Direktivom 2011/61/EU, svu imovinu trebalo bi vrednovati najmanje jednom godišnje. Bilanca ili izvješće o imovini i obvezama u skladu s Direktivom 2011/61/EU trebali bi, između ostalog, uključivati novac i novčane ekvivalente. Stoga bi novčane ekvivalente trebalo smatrati vrlo likvidnim ulaganjem u smislu izračuna izloženosti AIF-a.
(126)
U vezi sa sadržajem i oblikom izvješća o djelatnostima u poslovnoj godinu koji, u skladu s Direktivom 2011/61/EU, mora biti dio godišnjeg izvješća, izvješće mora sadržavati fer i uravnotežen prikaz poslovanja AIF-a s opisom glavnih rizika i ulaganja ili ekonomskih neizvjesnosti s kojima se suočava. Ova objava ne bi trebala dovesti do objave nejavnih informacija AIF-a, što bi bilo na štetu AIF-a i njegovih ulagatelja. Stoga, ako bi objavljivanje posebnih nejavnih informacija imalo takav učinak, trebalo bi ih objediniti do razine na kojoj bi se izbjegao štetan učinak i ne bi trebalo obuhvatiti, na primjer, uspješnost ili statističke podatke o pojedinom društvu iz portfelja ili ulaganju što bi moglo dovesti do objave nejavnih informacija AIF-a. Ove informacije trebale bi činiti dio izvješća poslovodstva, budući da se prezentiraju uz financijske izvještaje.
(127)
U vezi sa sadržajem i oblikom objavljivanja nagrađivanja, kad se informacije prezentiraju na razini UAIF-a, daljnje informacije trebale bi se pružiti objavljivanjem raspodjele ili raščlambe ukupnog nagrađivanja koje se odnosi na odgovarajući AIF. To bi se moglo postići objavljivanjem ukupnih podataka o nagrađivanju UAIF-a podijeljenih na fiksne i varijabilne dijelove, izjave da se ovi podaci odnose na cjelokupan UAIF, a ne na AIF, broja fondova koji su alternativni investicijski fondovi i fondova UCITS kojima upravlja UAIF i ukupne imovinu pod upravljanjem takvih alternativnih investicijskih fondova i UCITS-a, s pregledom politike nagrađivanja i s upućivanjem gdje je ulagateljima na zahtjev dostupna cjelovita politika nagrađivanja. Daljnje podaci mogu se pružiti objavljivanjem ukupnih varijabilnih nagrađivanja koje financira AIF plaćanjem naknada za uspješnost i naknada koje ovise o prinosu, ovisno o slučaju. Osim objave nagrađivanja, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima bi trebali pružiti i informacije koje se odnose na financijske i nefinancijske kriterije politika i praksi nagrađivanja za odgovarajuće kategorije osoblja kako bi se ulagateljima omogućilo da ocijene postojeće uspostavljene poticaje.
(128)
U slučaju kada AIF izdaje udjele, prijenose bilo koje imovine na posebne račune za odvajanje nelikvidne imovine trebalo bi obračunati u trenutku prijenosa, na temelju broja udjela, dodijeljenih prilikom prijenosa imovine, pomnoženih s cijenom po udjelu. Osnova vrednovanja trebala bi biti jasno objavljena u svim okolnostima i uključivati datum kad je vrednovanje izvršeno.
(129)
Radi upravljanja likvidnošću, upraviteljima alternativnim investicijskim fondovima bi trebalo biti dozvoljeno da zaključuje dogovore o pozajmljivanju u ime alternativnih investicijskih fondova kojim upravljaju. Ovi dogovori mogu biti kratkoročni ili trajniji. U potonjem slučaju vjerojatnije je da će takvi dogovori biti posebne mjere za potrebe upravljanja nelikvidnom imovinom.
(130)
U skladu s načelom razlikovanja i priznavanja različitih vrsta alternativnih investicijskih fondova, informacije za koje se od UAIF-a zahtijeva da ih objavi ulagateljima trebale bi varirati ovisno o vrsti AIF-a i trebale bi ovisiti o drugim čimbenicima kao što je investicijska strategija i sastav portfelja.
(131)
Direktiva 2011/61/EU zahtjeva od UAIF-a da nadležnim tijelima matične države članice redovito dostavljaju određene informacije za svaki AIF u EU kojim upravljaju i svaki AIF kojim trguju u Uniji. Stoga je važno dodatno utvrditi informacije koje treba dostaviti i učestalosti izvještavanja koja ovisi o vrijednosti imovine pod upravljanjem u portfeljima alternativnih investicijskih fondova kojima upravlja određeni UAIF. Trebalo bi osigurati formalne obrasce koje bi trebao popuniti UAIF za alternativne investicijske fondove kojima upravlja. U slučaju kada subjekt koji ima odobrenje za rad kao UAIF trguje alternativnim investicijskim fondovima kojima upravljaju drugi upravitelji alternativnim investicijskim fondovima, on ne djeluje kao upravitelj navedenih alternativnih investicijskih fondova već kao posrednik, kao bilo koje investicijsko društvo obuhvaćeno Direktivom 2004/39/EZ. Stoga ne bi trebao izvještavati o tim alternativnim investicijskim fondovima jer bi to dovelo do dvostrukog ili višestrukog izvještavanja. Ovaj zahtjev za izvještavanjem trebao bi se međutim odnositi na upravitelje alternativnim investicijskim fondovima izvan EU koji upravljaju upravitelje alternativnim investicijskim fondovima kojima se trguje u Uniji.
(132)
Prag predviđen u ovoj Uredbi pokreće samo zahtjeve za izvještavanjem koji su utvrđeni u članku 24. stavku 4. Direktive 2011/61/EU. Za AIF čiji je omjer financijske poluge izračunan u skladu s metodom preuzetih obveza manji od trostruke neto vrijednosti njegove imovine ne smatra da u znatnoj mjeri koristi financijsku polugu. Međutim, nadležna tijela mogu zatražiti dodatne informacije, prema potrebi, za učinkovito praćenje sistemskih rizika. Određivanja praga za izvještavanje također osigurava da se informacije koje se odnose na povećanje sistemskog rizika prikupljaju u cijeloj Uniji na usklađen način te se upraviteljima alternativnim investicijskim fondovima osigurava sigurnost.
(133)
Nadzorne ovlasti nadležnog tijela u skladu s člankom 25. stavkom 3. Direktive 2011/61/EU izvršavaju se u okviru novog nadzornog sustava koji je dio kontinuiranih nadzornih postupaka i ocjena sistemskog rizika upravitelja alternativnim investicijskim fondovima koji provode nadležna tijela i Europska nadzorna tijela, u pogledu stabilnosti i cjelovitosti financijskog sustava. Nadležna tijela trebala bi na odgovarajući način koristiti informacije koje dobiju i trebala bi uvesti ograničenja financijske poluge koju koriste UAIF ili druga ograničenja za upravljanje AIF-om u vezi s alternativnim investicijskim fondovima kojima upravlja u slučaju kada smatraju da je to potrebno radi osiguranja stabilnosti i cjelovitosti financijskog sustava. Ocjena sistemskog rizika vjerojatno će varirati ovisno o gospodarskom okruženju, pri čemu svaki UAIF u vezi s alternativnim investicijskim fondovima kojima upravlja ima potencijal da postane sistemski značajan. Stoga je osnovni zahtjev da nadležna tijela dobiju sve informacije koje su potrebne kako bi se na odgovarajući način ocijenile ove situacije radi sprječavanja povećanja sistemskog rizika. Nadležna tijela trebala bi zatim ocijeniti informacije i poduzeti odgovarajuće mjere.
(134)
Kako bi se upraviteljima alternativnim investicijskim fondovima u EU omogućilo da upravljaju i trguju alternativnim investicijskim fondovima izvan EU, a upraviteljima alternativnim investicijskim fondovima izvan EU da upravljaju i trguju alternativnim investicijskim fondovima u Uniji, u Direktivi 2011/61/EU zahtjeva se uspostava odgovarajućih postupaka suradnje s odgovarajućim nadzornim tijelima treće zemlje u kojoj AIF izvan EU i, ovisno o slučaju, UAIF izvan EU, ima poslovni nastan. Takvi postupci suradnje trebali bi osigurati barem učinkovitu razmjenu informacija koja omogućuje nadležnim tijelima Unije da obavljaju svoje zadaće u skladu s Direktivom 2011/61/EU.
(135)
Postupci suradnje trebali bi omogućiti nadležnim tijelima da vezano uz subjekte iz trećih zemalja obavljaju svoje nadzorne i izvršne dužnosti. Postupci suradnje stoga bi trebali odrediti jasan, konkretan okvir za pristup informacijama za obavljanje izravnog nadzora i za pomoć koju trebaju osigurati tijela treće zemlje. Postupci suradnje trebali bi osigurati da se primljene informacije mogu podijeliti s drugim dotičnim nadležnim tijelima i s ESMA-om i Europskim odborom za sistemske rizike.
(136)
Kako bi se nadležnim tijelima, upraviteljima alternativnim investicijskim fondovima i depozitarima omogućilo da se na uspješan i učinkovit način prilagode novim zahtjevima sadržanim u ovoj Uredbi, trebalo bi uskladiti datum početka primjene ove Uredbe s datumom prijenosa Direktive 2011/61/EZ,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
DEFINICIJE
Članak 1.
Definicije
Pored definicija utvrđenih u članku 2. Direktive 2011/61/EU, za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„obveza uplate kapitala” znači ugovorna obveza ulagatelja da alternativnom investicijskom fondu (AIF) na zahtjev UAIF-a osigura dogovoreni iznos ulaganja;
2.
„relevantna osoba” u vezi s UAIF-om znači jedno od slijedećeg:
(a)
rukovoditelj, partner ili istovjetna osoba, ili upravitelj UAIF-a;
(b)
zaposlenik UAIF-a ili bilo koja druga fizička osoba čije su usluge stavljene na raspolaganje ili su pod kontrolom UAIF-a i koja je uključena u pružanje usluga upravljanja zajedničkim portfeljem od strane UAIF-a;
(c)
fizička ili pravna osobu koja je izravno uključena u pružanje usluga UAIF-u na temelju postupaka delegiranja poslova na treće osobe radi pružanja usluge upravljanja zajedničkim portfeljem od strane UAIF-a;
3.
„više rukovodstvo” znači osoba ili osobe koje stvarno upravljaju poslovanjem UAIF-a u skladu s člankom 8. stavkom 1. točkom (c) Direktive 2011/61/EU i, ovisno o slučaju, izvršni član ili članovi upravljačkog tijela;
4.
„upravljačko tijelo” znači tijelo UAIF-a s ovlaštenjem za donošenje konačnih odluka, što obuhvaća nadzorne i upravljačke funkcije ili samo upravljačku funkciju, ako su ove dvije funkcije odvojene;
5.
„posebna mjera” znači mjera koja se pojavljuje kao izravna posljedica nelikvidne prirode imovine AIF-a, koja utječe na posebna prava isplate ulagatelja u vezi određene vrste udjela ili dionica AIF-a i koja je individualno izrađena mjera ili odvojena od općih prava isplate ulagatelja.
POGLAVlJE II.
OPĆE ODREDBE
ODJELJAK 1.
Izračun imovine pod upravljanjem
(članak 3. stavak 2. Direktive 2011/61/EU)
Članak 2.
Izračun ukupne vrijednosti imovine pod upravljanjem
1. Radi ispunjavanja uvjeta u vezi izuzeća predviđenih u članku 3. stavku 2. Direktive 2011/61/EU, UAIF:
(a)
utvrđuje sve alternativne investicijske fondove za koje je imenovan kao vanjski UAIF ili AIF za koji je on UAIF, u slučaju kad pravni oblik AIF-a dozvoljava unutarnje upravljanje, u skladu s člankom 5. Direktive 2011/61/EU;
(b)
utvrđuje za svaki AIF kojim upravlja portfelj imovine i određuje, u skladu s pravilima vrednovanja utvrđenima u pravu države u kojoj AIF ima poslovni nastan i, ovisno o slučaju, pravilima ili osnivačkim aktima AIF-a, odgovarajuću vrijednost imovine pod upravljanjem, uključujući svu imovinu stečenu korištenjem financijske poluge;
(c)
zbraja utvrđene vrijednosti imovine pod upravljanjem za sve alternativne investicijske fondove kojima upravlja i uspoređuje dobivenu ukupnu vrijednost imovine pod upravljanjem s odgovarajućim pragom utvrđenim u članku 3. stavku 2. Direktive 2011/61/EU.
2. Za potrebe stavka 1. subjekti za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS) za koje UAIF, u skladu s Direktivom 2009/65/EZ, djeluje kao imenovano društvo za upravljanje ne uključuju se u izračun.
Za potrebe stavka 1. alternativni investicijski fondovi kojima upravlja UAIF i za koje je UAIF delegirao poslove u skladu s člankom 20. Direktive 2011/61/EU uključuju se u izračun. Međutim, portfelji alternativnih investicijskih fondova kojim upravlja UAIF na temelju delegiranja isključuju se iz izračuna.
3. Radi izračuna ukupne vrijednosti imovine pod upravljanjem, svaka pozicija izvedenog financijskog instrumenta, uključujući bilo koji izvedeni financijski instrument ugrađen u prenosive vrijednosne papire, pretvara se u istovjetnu poziciju u temeljnoj imovini tog izvedenog financijskog instrumenta korištenjem metodologija pretvorbe određenih u članku 10. Apsolutna vrijednost te istovjetne pozicije zatim se koristi za izračun ukupne vrijednosti imovine pod upravljanjem.
4. U slučaju kada AIF ulaže u druge alternativne investicijske fondove kojima upravlja isti vanjski UAIF, navedeno ulaganje može se isključiti iz izračuna imovine pod upravljanjem UAIF-a.
5. U slučaju kada jedan investicijski dio AIF-a koji ima vanjskog ili unutarnjeg upravitelja ulaže u drugi investicijski dio navedenog AIF-a, to ulaganje može se isključiti iz izračuna imovine pod upravljanjem upravitelja alternativnim investicijskim fondovima.
6. Ukupna vrijednost imovine pod upravljanjem izračunava se u skladu sa stavcima 1. do 4., najmanje jednom godišnje korištenjem posljednjih dostupnih vrijednosti imovine. Posljednja dostupna vrijednost imovine za svaki AIF dobiva se tijekom dvanaest mjeseci prije datuma izračuna praga u skladu s prvom rečenicom ovog stavka. UAIF određuje datum izračuna praga i primjenjuje ga na dosljedan način. Svaku naknadnu promjenu odabranog datuma treba opravdati nadležnom tijelu. Prilikom odabira datuma za izračun praga, UAIF uzima u obzir vrijeme i učestalost vrednovanja imovine pod upravljanjem.
Članak 3.
Kontinuirano praćenje imovine pod upravljanjem
Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima uspostavljaju, provoda i primjenjuju postupke za kontinuirano praćenje ukupne vrijednosti imovine pod upravljanjem. Praćenje odražava ažuran pregled imovine pod upravljanjem i uključuje praćenje aktivnosti upisa i isplate ili, prema potrebi, smanjenja kapitala i raspodjele kapitala te vrijednosti uložene imovine za svaki AIF.
Kako bi se procijenila potreba za učestalijim izračunima ukupne vrijednosti imovine pod upravljanjem, uzima se u obzir blizina ukupne vrijednosti imovine pod upravljanjem pragu određenom u članku 3. stavku 2. Direktive 2011/61/EU i predviđena aktivnost upisa i isplate.
Članak 4.
Povremeno kršenje praga
1. UAIF ocjenjuje situacije u kojima ukupna vrijednost imovine pod upravljanjem prelazi odgovarajući prag kako bi odredio jesu li one privremene naravi ili ne.
2. U slučaju kada ukupna vrijednost imovine pod upravljanjem prelazi odgovarajući prag i UAIF smatra da situacija nije privremene naravi, UAIF o tome odmah obavješćuje nadležno tijelo navodeći da se smatra da situacija nije privremene naravi i traži odobrenje za rad u roku od 30 kalendarskih dana u skladu s člankom 7. Direktive 2011/61/EU.
3. U slučaju kada ukupna vrijednost imovine pod upravljanjem prelazi odgovarajući prag i UAIF smatra da je situacija privremene naravi, UAIF o tome odmah obavješćuje nadležno tijelo navodeći da se smatra da je situacija privremene naravi. Obavijest sadrži popratne informacije koje opravdavaju ocjenu UAIF-a o privremenoj naravi situacije, uključujući opis situacije i objašnjenje razloga zbog kojih se smatra privremenom.
4. Situacija se ne smatra privremenom ako postoji vjerojatnost da će se nastaviti tijekom razdoblja dužeg od tri mjeseca.
5. Tri mjeseca nakon datuma kada je ukupna vrijednost imovine pod upravljanjem prešla odgovarajući prag, UAIF ponovno izračunava ukupnu vrijednost imovine pod upravljanjem kako bi nadležnom tijelu dokazao da je situacija koja je dovela do toga da je imovina pod upravljanjem prešla prag riješena te da nije potreban zahtjev UAIF-a za odobrenjem za rad.
Članak 5.
Informacije koje je potrebno dostaviti u okviru registracije
1. U okviru zahtjeva iz članka 3. stavka 3. točke (b) Direktive 2011/61/EU, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima nadležnim tijelima dostavljaju ukupnu vrijednost imovine pod upravljanjem izračunatu u skladu s postupkom određenim u članku 2.
2. U okviru zahtjeva iz članka 3. stavka 3. točke (c) Direktive 2011/61/EU, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima za svaki AIF dostavljaju dokument ponude ili odgovarajući izvadak iz dokumenta ponude ili opći opis investicijske strategije. Odgovarajući izvadak iz dokumenta ponude i opis investicijske strategije uključuju najmanje sljedeće informacije:
(a)
glavne kategorije imovine u koje AIF može ulagati;
(b)
sve industrijske, zemljopisne ili druge tržišne sektore ili posebne vrste imovine koji su u središtu investicijske strategije;
(c)
opis politike pozajmljivanja ili korištenja financijske poluge AIF-a.
3. Informacije koje UAIF dostavlja u skladu s člankom 3. stavkom 3. točkom (d) Direktive 2011/61/EU navedene su u članku 110. stavku 1. ove Uredbe. Dostavljaju se u skladu s formalnim obrascem za izvještavanje u skladu s Prilogom IV.
4. Informacije prikupljene u skladu s člankom 3. stavkom 3. točkom (d) Direktive 2011/61/EU razmjenjuju se između nadležnih tijela u Uniji, Europskog regulatora za vrijednosne papire i tržište kapitala (ESMA) i Europskog odbora za sistemske rizike (ESRB), ako je to potrebno za ispunjavanje njihovih dužnosti.
5. Informacije koje su potrebne za potrebe registracije ažuriraju se i dostavljaju jednom godišnje. Zbog razloga koji se odnose na izvršavanje njihovih ovlasti u skladu s člankom 46. Direktive 2011/61/EU, nadležna tijela mogu zahtijevati da UAIF češće dostavlja informacije iz članka 3. Direktive 2011/61/EU.
ODJELJAK 2.
Izračun financijske poluge
(članak 4. stavak 3. Direktive 2011/61/EU)
Članak 6.
Opće odredbe o izračunu financijske poluge
1. Financijska poluga AIF-a izražava se kao omjer između izloženosti AIF-a i njegove neto vrijednosti imovine.
2. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima izračunavaju izloženost alternativnih investicijskih fondova kojima upravljaju u skladu s bruto metodom kako je određena u članku 7. i metodom preuzetih obveza kako je određena u članku 8.
S obzirom na tržišna kretanja i najkasnije do 21. srpnja 2015. Komisija preispituje metode izračuna iz prvog podstavka kako bi donijela odluku o tome jesu li navedene metode dostatne i primjerene za sve vrste alternativnih investicijskih fondova ili bi trebalo razraditi dodatnu i neobveznu metodu za izračun financijske poluge.
3. Izloženost sadržanu u svim financijskim ili pravnim strukturama koje uključuju treće osobe koje kontrolira odgovarajući AIF, treba uključiti u izračun izloženosti, u slučaju kada su navedene strukture uspostavljene posebno kako bi se izravno ili neizravno povećala izloženost na razini AIF-a. Za alternativne investicijske fondove čija se osnovna investicijska politika temelji na stjecanju kontrole nad neuvrštenim društvima ili izdavateljima, UAIF u izračun financijske poluge ne uključuje izloženost koja postoji na razini ovih neuvrštenih društava i izdavatelja, pod uvjetom da AIF ili UAIF koji djeluje u ime AIF-a ne mora snositi moguće gubitke koji premašuju njegovo ulaganje u odgovarajuće društvo ili izdavatelja.
4. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima isključuju zaključene sporazume o pozajmljivanju ako su oni privremene naravi i ako su u potpunosti pokriveni ugovornim obvezama uplate kapitala ulagatelja u AIF.
5. UAIF treba imati na odgovarajući način dokumentirane postupke za izračun izloženosti svakog AIF-a pod svojim upravljanjem u skladu s bruto metodom i metodom preuzetih obveza. Izračun se dosljedno primjenjuje.
Članak 7.
Bruto metoda za izračun izloženosti AIF-a
Izloženost AIF-a, izračunata u skladu s bruto metodom, suma je apsolutnih vrijednosti svih pozicija koje se vrednuju u skladu s člankom 19. Direktive 2011/61/EU i svim delegiranim aktima donesenim u skladu s njom.
Za izračun izloženosti AIF-a u skladu s bruto metodom, UAIF:
(a)
isključuje vrijednost svog novca i novčanih ekvivalenata koji su visoko likvidna ulaganja koja se drže u osnovnoj valuti AIF-a, koja se može lako pretvoriti u poznati iznos novca, koji podliježu neznatnom riziku promjene vrijednosti i osiguravaju prinos koji nije veći od stope tromjesečne državne obveznice visoke kvalitete;
(b)
pretvara izvedene financijske instrumente u istovjetnu poziciju u njihovoj temeljnoj imovini korištenjem metodologija pretvorbe određenih u članku 10. i metoda koje su određene u stavcima 4. do 9. i 14. Priloga I;
(c)
isključuje novčane pozajmice koje ostaju u novcu ili novčanim ekvivalentima iz točke (a) i kad su poznati iznosi koje treba platiti;
(d)
uključuje izloženost koja proizlazi iz ponovnog ulaganja novčanih pozajmica, izraženu kao veću tržišnu vrijednost između realiziranog ulaganja ili ukupnog iznosa novčane pozajmice iz stavaka 1. i 2. Priloga I.;
(e)
uključuje pozicije u okviru repo ugovora ili obratnog repo ugovora i ugovora o pozajmljivanju vrijednosnih papira drugoj ugovornoj strani ili od druge ugovorne strane ili drugih instrumenata u skladu sa stavkom 3. i stavcima 10. do 13. Priloga I.
Članak 8.
Metoda preuzetih obveza za izračun izloženosti AIF-a
1. Izloženost AIF-a koja se izračunava u skladu s metodom preuzetih obveza je suma apsolutnih vrijednosti svih pozicija koje se vrednuju u skladu s člankom 19. Direktive 2011/61/EU i njezinim odgovarajućim delegiranim aktima podložno kriterijima iz stavaka 2. do 9.
2. UAIF pri izračunu izloženosti AIF-a u skladu s metodom preuzetih obveza:
(a)
svaku poziciju u izvedenom financijskom instrumentu pretvara u istovjetnu poziciju u temeljnoj imovini tog izvedenog financijskog instrumenta korištenjem metodologija pretvorbe određenih u članku 10. i stavku 4. do 9. i 14. Priloga II;
(b)
primjenjuje postupke netiranja i zaštite od rizika;
(c)
izračunava izloženost koja je nastala od ponovnog ulaganja pozajmica kad takvo ponovno ulaganje povećava izloženost AIF-a, kako je utvrđeno u stavcima 1. i 2. Priloga I.;
(d)
u izračun uključuje ostale instrumente u skladu sa stavkom 3. i stavcima 10. do 13. Priloga I.
3. Za potrebe izračuna izloženosti AIF-a u skladu s metodom preuzetih obveza:
(a)
ugovori o netiranju uključuju kombinacije trgovanja izvedenim financijskim instrumentima ili pozicijama u vrijednosnim papirima koje se odnose na istu temeljnu imovinu, bez obzira - u slučaju izvedenih financijskih instrumenata - na datum dospijeća izvedenih financijskih instrumenata i kad su navedena trgovanja izvedenim financijskim instrumentima ili pozicijama u vrijednosnim papirima zaključena s isključivim ciljem uklanjanja rizika povezanih s pozicijama u drugim izvedenim financijskim instrumentima ili vrijednosnim papirima;
(b)
postupci zaštite od rizika uključuju kombinacije trgovanja izvedenim financijskim instrumentima ili pozicijama u vrijednosnim papirima koji se ne odnose nužno na istu temeljnu imovinu i kad su navedena trgovanja izvedenim financijskim instrumentima ili pozicijama u vrijednosnim papirima zaključena s isključivim ciljem prijeboja rizika povezanih s pozicijama u drugim izvedenim financijskim instrumentima ili vrijednosnim papirima.
4. Odstupajući od stavka 2., izvedeni financijski instrument se ne pretvara u istovjetnu poziciju u temeljnoj imovini ako ima sve sljedeće značajke:
(a)
zamjenjuje prinos financijske imovine koja se drži u portfelju AIF-a za prinos druge referentne financijske imovine;
(b)
potpuno prebija rizike zamijenjene imovine koja se drži u portfelju AIF-a tako da prinos AIF-a ne ovisi o prinosu zamijenjene imovine;
(c)
ne uključuje ni dodatne neobavezne značajke niti klauzule o financijskoj poluzi niti druge dodatne rizike u odnosu na izravno držanje referentne financijske imovine.
5. Odstupajući od stavka 2., izvedeni financijski instrument se ne pretvara u istovjetnu poziciju u temeljnoj imovini kad prilikom izračuna izloženosti u skladu s metodom preuzetih obveza ako ispunjava oba sljedeća uvjeta:
(a)
kombinirano držanje AIF-a izvedenog financijskog instrumenta koji se odnosi na financijsku imovinu i novca koji je uložen u novčani ekvivalent kako je određeno u članku 7. točki (a) jednako je držanju duge pozicije u dotičnoj financijskoj imovini;
(b)
izvedeni financijski instrument ne generira nikakvu dodatnu izloženosti i financijsku polugu ili rizik.
6. Postupci zaštite od rizika uzimaju se u obzir prilikom izračuna izloženosti AIF-a samo ako ispunjavaju sve sljedeće uvjete:
(a)
pozicije uključene u odnos zaštite od rizika nemaju za cilj ostvarivanje prinosa, a opći i posebni rizici su prebijeni;
(b)
na razini AIF-a postoji provjerljivo smanjenje tržišnog rizika;
(c)
rizici povezani s izvedenim financijskim instrumentima, opći i posebni rizici, ako postoje, su prebijeni;
(d)
postupci zaštite od rizika odnose se na iste vrste imovine;
(e)
učinkoviti su u uvjetima stresa na tržištu.
7. Podložno o stavku 6., izvedeni financijski instrumenti koji se koriste u svrhe zaštite od valutnih rizika i koji ne uzrokuju dodatnu izloženost, financijsku polugu ili druge rizike ne uključuju se u izračun.
8. UAIF netira pozicije u sljedećim slučajevima:
(a)
između izvedenih financijskih instrumenata, pod uvjetom da se odnose na istu temeljnu imovinu, čak i ako je datum dospijeća izvedenih financijskih instrumenata različit;
(b)
između izvedenih financijskih instrumenata čija je temeljna imovina prenosivi vrijednosni papir, instrument tržišta novca ili udjel subjekta za zajednička ulaganja, kako je navedeno u točkama 1. do 3. odjeljka C Priloga I. Direktivi 2004/39/EZ, i te iste odgovarajuće temeljne imovine.
9. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima koji upravljaju alternativnim investicijskim fondovima i koji, u skladu sa svojom glavnom investicijskom politikom, prvenstveno ulažu u kamatne izvedene financijske instrumente koriste posebna pravila o netiranju trajanja kako bi se uzela u obzir korelacija između elemenata dospijeća krivulje kamatnih stopa kako je određena u članku 11.
Članak 9.
Metode za povećanje izloženosti AIF-a
Prilikom izračuna izloženosti alternativni investicijski fondovi koriste metode određene u Prilogu I. za situacije navedene u njemu.
Članak 10.
Metodologija pretvorbe izvedenih financijskih instrumenata
Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima koriste metodologije pretvorbe određene u Prilogu II. za izvedene financijske instrumente koji su navedeni u njemu.
Članak 11.
Pravila o netiranju trajanja
1. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima primjenjuju pravila o netiranju trajanja prilikom izračuna izloženosti alternativnih investicijskih fondova u skladu s člankom 8. stavkom 9.
2. Pravila o netiranju trajanja ne koriste se kad bi ona dovela do lažnog predstavljanja profila rizičnosti AIF-a. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima koji koriste ova pravila o netiranju u svojoj strategiji kamatnih stopa ne uključuju druge izvore rizika, kao što je to volatilnost. Sukladno tome, u strategijama kamatne arbitraže ne primjenjuju se navedena pravila o netiranju.
3. Korištenje navedenih pravila o netiranju trajanja ne generira nikakvu neopravdanu razinu financijske poluge ulaganjem u kratkoročne pozicije. Kratkoročni kamatni izvedeni financijski instrumenti nisu glavni izvori prinosa AIF-a sa srednjoročnim trajanjem koji koristi pravila o netiranju trajanja.
4. Kamatni izvedeni financijski instrumenti pretvaraju se u svoju istovjetnu poziciju u temeljnoj imovini i netiraju u skladu s Prilogom III.
5. AIF koji koristi pravila o netiranju trajanja može i dalje koristiti okvir zaštite od rizika. Pravila o netiranju trajanja mogu se primijeniti samo na kamatne izvedene financijske instrumente koji nisu uključeni u postupke zaštite od rizika.
ODJELJAK 3.
Dodatni regulatorni kapital i osiguranje od profesionalne odgovornosti
(članak 9. stavak 7. i članak 15. Direktive 2011/61/EU)
Članak 12.
Rizici od profesionalne odgovornosti
1. Rizici od profesionalne odgovornosti koje je potrebno pokriti u skladu s člankom 9. stavkom 7. Direktive 2011/61/EU su rizici gubitka ili štete koje uzrokuje relevantna osoba nemarnim obavljanjem djelatnosti za koje UAIF ima zakonsku odgovornost.
2. Rizici od profesionalne odgovornosti kako su određeni u stavku 1. uključuju, bez ograničavanja na njih, rizike:
(a)
gubitka dokumenata koji dokazuju pravo vlasništva nad imovinom AIF-a;
(b)
lažnog predstavljanja ili obmanjujućih izjava danih AIF-u ili njegovim ulagateljima;
(c)
postupanja, pogrešaka ili propusta koji uzrokuju kršenje:
i.
pravnih i regulatornih obveza;
ii.
dužnosti postupanja pažnjom dobrog stručnjaka prema AIF-u i njegovim ulagateljima;
iii.
fiducijarnih dužnosti;
iv.
obveza povjerljivosti;
v.
pravila ili osnivačkih akata AIF-a;
vi.
uvjeta imenovanja UAIF-u od strane AIF-a;
(d)
neispunjavanja obveze uspostavljanja, provedbe i održavanja odgovarajućih postupaka za sprječavanje nepoštenih, neovlaštenih i zlonamjernih postupanja;
(e)
nepravilno provedenog vrednovanja imovine ili izračuna cijena udjela/dionica;
(f)
gubitaka koji proizlaze iz prekida poslovanja, sistemskih propusta, propusta u obradi transakcija ili upravljanju postupcima.
3. Rizici od profesionalne odgovornosti stalno su pokriveni odgovarajućim dodatnim regulatornim kapitalom utvrđenim u skladu s člankom 14. ili odgovarajućim pokrićem osiguranja od profesionalne odgovornosti, utvrđenima u skladu s člankom 15.
Članak 13.
Kvalitativni zahtjevi za rješavanje rizika od profesionalne odgovornosti
1. UAIF provodi učinkovite politike i postupke za upravljanje unutarnjim operativnim rizicima radi odgovarajućeg utvrđivanja, mjerenja, upravljanja i praćenja operativnih rizika, uključujući rizike od profesionalne odgovornosti, kojima je UAIF izložen ili bi opravdano mogao biti izložen. Poslovi upravljanja operativnim rizikom provode se neovisno u okviru politike upravljanja rizicima.
2. UAIF uspostavlja bazu povijesnih podataka o gubicima u kojoj se evidentiraju sva iskustva u vezi poslovnih propusta, gubitaka i šteta. U ovoj bazi podataka su evidentirani, bez ograničavanja na njih, svi ostvareni rizici od profesionalne odgovornosti iz članka 12. stavka 2.
3. U okviru upravljanja rizicima UAIF koristi svoje unutarnje povijesne podatke o gubicima i, prema potrebi, vanjske podatke, analizu scenarija i čimbenike koji odražavaju poslovno okruženje i sustave unutarnje kontrole.
4. Izloženosti operativnom riziku i ostvareni gubici stalno se nadziru i podliježu redovitom unutarnjem izvještavanju.
5. Politike i postupci UAIF-a za upravljanje operativnim rizikom dobro su dokumentirani. UAIF ima uspostavljene mehanizme za osiguranje usklađenosti s politikama za upravljanje operativnim rizikom i učinkovite mjere za postupanje u slučaju nepoštovanja ovih politika. UAIF ima uspostavljene postupke za poduzimanje odgovarajućih korektivnih mjera.
6. Politike i postupci za upravljanje operativnim rizikom te sustavi mjerenja podliježu redovitom preispitivanju, najmanje jednom godišnje.
7. UAIF održava dostatnu razinu financijskih sredstava s obzirom na njegov ocijenjen profil rizičnosti.
Članak 14.
Dodatni regulatorni kapital
1. Ovaj članak odnosi se na upravitelje alternativnim investicijskim fondovima koji se odluče za pokriće rizika od profesionalne odgovornosti dodatnim regulatornim kapitalom.
2. UAIF osigurava dodatni regulatorni kapital za pokriće rizika od profesionalne odgovornosti, koji iznosi najmanje 0,01 % vrijednosti portfelja AIF-a kojima upravlja.
Vrijednost portfelja AIF-a kojima upravlja suma je apsolutne vrijednosti sve imovine svih alternativnih investicijskih fondova kojima upravlja UAIF, uključujući imovinu stečenu korištenjem financijske poluge, pri čemu se izvedeni financijski instrumenti vrednuju po tržišnoj vrijednosti.
3. Zahtjev u vezi s dodatnim regulatornim kapitalom iz stavka 2. ponovno se izračunava na kraju svake poslovne godine, a iznos dodatnog regulatornog kapitala usklađuje se u skladu s tim.
UAIF uspostavlja, provodi i primjenjuje postupke za kontinuirano praćenje vrijednosti portfelja alternativnih investicijskih fondova kojima upravlja, koja se izračunava u skladu s drugim podstavkom stavka 2. U slučaju kada se prije godišnjeg ponovnog izračuna iz prvog podstavka vrijednost portfelja alternativnih investicijskih fondova kojima upravlja znatno poveća, UAIF bez nepotrebnog odlaganja ponovno izračunava zahtjev za dodatnim regulatornim kapitalom i usklađuje dodatni regulatorni kapital sukladno navedenom.
4. Nadležno tijelo matične države članice UAIF-a može odobriti UAIF-u da osigura dodatni regulatorni kapital niži od iznosa iz stavka 2., samo ako je uvjereno - na temelju povijesnih podataka o gubicima UAIF-a koji su evidentirani u razdoblju promatranja od najmanje tri godine prije ocjenjivanja - da UAIF osigurava dostatan dodatni regulatorni kapital za odgovarajuće pokriće rizika od profesionalne odgovornosti. Odobreni niži iznos dodatnog regulatornog kapitala nije manji od 0,008 % vrijednosti portfelja AIF-a kojima upravlja UAIF.
5. Nadležno tijelo matične države članice UAIF-a može od UAIF-a zatražiti da osigura dodatni regulatorni kapital viši od iznosa iz stavka 2., ako nije uvjereno da UAIF ima dostatan dodatni regulatorni kapital za odgovarajuće pokriće rizika od profesionalne odgovornosti. Nadležno tijelo navodi razloge zbog kojih smatra da je dodatni regulatorni kapital UAIF-a nedostatan.
Članak 15.
Osiguranje od profesionalne odgovornosti
1. Ovaj članak primjenjuje se na upravitelje alternativnim investicijskim fondovima koji se odluče za pokriće rizika od profesionalne odgovornosti osiguranjem od profesionalne odgovornosti.
2. UAIF zaključuje i stalno održava osiguranje od profesionalne odgovornosti koje:
(a)
ima početno trajanje od najmanje jedne godine;
(b)
ima otkazni rok za poništenje od najmanje 90 dana;
(c)
pokriva rizike od profesionalne odgovornosti, kako je utvrđeno u članku 12. stavcima 1.i 2.;
(d)
zaključeno je kod društva iz EU ili izvan EU koje ima odobrenje za rad za pružanje osiguranja od profesionalne odgovornosti u skladu s pravom Unije ili nacionalnim pravom;
(e)
pruža ga subjekt treće osobe.
Svaki ugovoreni samopridržaj u potpunosti se pokriva dodatnim regulatornim kapitalom koji se osigurava pored regulatornog kapitala u skladu s člankom 9. stavcima 1. i 3. Direktive 2011/61/EU.
3. Osigurateljno pokriće pojedinačnog odštetnog zahtjeva iznosi najmanje 0,7 % vrijednosti portfelja alternativnih investicijskih fondova kojima upravlja UAIF, izračunato kako je određeno u drugom podstavku članka 14. stavka 2.
4. Osigurateljno pokriće ukupnih odštetnih zahtjeva po godini iznosi najmanje 0,9 % vrijednosti portfelja alternativnih investicijskih fondova kojima upravlja UAIF, izračunato kako je određeno u drugom podstavku članka 14. stavka 2.
5. UAIF preispituje politiku osiguranja od profesionalne odgovornosti i njenu usklađenost sa zahtjevima utvrđenim u ovom članku najmanje jednom godišnje i u slučaju bilo kakve promjene koja utječe na usklađenost politike sa zahtjevima iz ovog članka.
POGLAVLJE III.
UVJETI POSLOVANJA UPRAVITELJA ALTERNATIVNIM INVESTICIJSKIM FONDOVIMA
ODJELJAK 1.
Opća načela
(članak 12. stavak 1. Direktive 2011/61/EU)
Članak 16.
Opće obveze nadležnih tijela
Prilikom ocjene ispunjavanja zahtjeva iz članka 12. stavka 1. Direktive 2011/61/EU od strane UAIF-a nadležna tijela koriste barem kriterije utvrđene u ovom odjeljku.
Članak 17.
Dužnost postupanja u najboljem interesu AIF-a ili ulagatelja u AIF i integriteta tržišta
1. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima primjenjuju politike i postupke za sprječavanje zlouporaba, uključujući one za koje bi se moglo opravdano očekivati da će imati negativan utjecaj na stabilnost i integritet tržišta.
2. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima osiguravaju da se alternativnim investicijskim fondovima kojima upravljaju ili ulagateljima u te alternativne investicijske fondove ne zaračunavaju neopravdani troškovi.
Članak 18.
Dužna pažnja
1. Prilikom odabira i kontinuiranog praćenja ulaganja, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima koriste visoki stupanj dužne pažnje.
2. osiguravaju da imaju odgovarajuće znanje i razumijevanje vezano uz imovinu u koju je AIF uložio.
3. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima uspostavljaju, provode i primjenjuju pisane politike i postupke o primjeni dužne pažnje i provode učinkovite mjere kojima osiguravaju da se investicijske odluke donesene u ime alternativnih investicijskih fondova izvršavaju u skladu s ciljevima, investicijskom strategijom i, prema potrebi, ograničenjima AIF-a u vezi rizika.
4. Politike i postupci o dužnoj pažnji iz stavka 3. redovito se preispituju i ažuriraju.
Članak 19.
Dužna pažnja prilikom ulaganja u imovinu ograničene likvidnosti
1. U slučaju kada upravitelji alternativnim investicijskim fondovima ulažu u imovinu ograničene likvidnosti i kad je takvom ulaganju prethodila faza pregovora, pored poštovanja zahtjeva utvrđenih u članku 18., u vezi s navedenom fazom pregovora upravitelji alternativnim investicijskim fondovima:
(a)
određuju i redovito ažuriraju poslovni plan koji je u skladu s trajanjem AIF-a i tržišnim uvjetima;
(b)
traže i odabiru moguće transakcije koje su u skladu s poslovnim planom iz točke (a);
(c)
ocjenjuju odabrane transakcije s obzirom na moguće prilike i ukupne povezane rizike, sve relevantne pravne, porezne, financijske i druge čimbenike koji utječu na vrijednost, ljudske i materijalne resurse i strategije, uključujući izlazne strategije;
(d)
obavljaju aktivnosti povezane s transakcijama s dužnom pažnjom prije pristupanja njihovom izvršenju;
(e)
prate uspješnost AIF-a u odnosu na poslovni plan iz točke (a).
2. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima najmanje pet godina zadržavaju evidenciju o aktivnostima obavljenima u skladu sa stavkom 1.
Članak 20.
Dužna pažnja prilikom odabira i imenovanja drugih ugovornih strana i glavnih brokera
1. Prilikom odabira i imenovanja drugih ugovornih strana i glavnih brokera upravitelji alternativnim investicijskim fondovima postupaju pažnjom dobrog stručnjaka prije zaključivanja sporazuma, a nakon toga kontinuirano, vodeći računa o cijelom nizu usluga i njihovoj kvaliteti.
2. Prilikom odabira glavnih brokera ili drugih ugovornih strana UAIF ili AIF za transakcije neuvrštenim (OTC) izvedenicama, kod ugovora o pozajmljivanju vrijednosnih papira drugoj ugovornoj strani ili kod obratnog repo ugovora, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima osiguravaju da glavni brokeri ili druge ugovorne stranke ispunjavaju sve sljedeće uvjete:
(a)
podliježu kontinuiranom nadzoru od strane javnog tijela;
(b)
financijski su stabilni;
(c)
imaju potrebnu organizacijsku strukturu i sredstva za obavljanje usluga koje trebaju pružiti UAIF-u ili AIF-u.
3. Prilikom ocjenjivanja financijske stabilnosti iz stavka 2. točke (b) UAIF vodi računa o tome primjenjuju li se na glavnog brokera ili drugu ugovornu stranu odgovarajući bonitetni propisi, uključujući zahtjeve o adekvatnosti kapitala, i učinkoviti nadzor.
4. Više rukovodstvo UAIF-a odobrava popis odabranih glavnih brokera. Glavni brokeri koji nisu uvršteni na popis mogu se imenovati u iznimnim slučajevima pod uvjetom da ispunjavaju zahtjeve utvrđene u stavku 2. i podliježu odobrenju višeg rukovodstva. UAIF mora moći pružiti razloge za takav izbor i dokazati da je postupao s dužnom pažnjom prilikom odabira i praćenja glavnih brokera koji nisu uvršteni na popis.
Članak 21.
Pošteno, pravedno i stručno postupanje
Kako bi se utvrdilo obavlja li UAIF svoje aktivnosti pošteno, pravedno i stručno, nadležna tijela ocjenjuju jesu li ispunjeni najmanje sljedeći uvjeti:
(a)
upravljačko tijelo UAIF-a ima odgovarajuće kolektivno znanje, vještine i iskustvo da može razumjeti aktivnosti UAIF-a, posebno glavne rizike uključene u ove aktivnosti i imovinu u koju je AIF uložio;
(b)
članovi upravljačkog tijela posvećuju dovoljno vremena pravilnom izvršenju svoje funkcije u UAIF-u;
(c)
svaki član upravljačkog tijela postupa s poštenjem, čestitošću i neovisnim mišljenjem;
(d)
UAIF namjenjuje primjerena sredstva za uvođenje i obuku članova upravljačkog tijela.
Članak 22.
Resursi
1. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima zapošljavaju dovoljno osoblja koje ima kvalifikacije, znanje i stručnost koji su potrebni za obavljanje odgovornosti koje su im dodijeljene.
2. Za potrebe stavka 1. upravitelji alternativnim investicijskim fondovima vode računa o vrsti, opsegu i složenosti poslovanja te vrsti i rasponu usluga i aktivnosti koje se poduzimaju tijekom navedenog poslovanja.
Članak 23.
Pošteno postupanje prema ulagateljima u AIF
1. UAIF osigurava da njegovi postupci odlučivanja i organizacijska struktura iz članka 57. osiguravaju pravedno postupanje prema ulagateljima.
2. Bilo koji povlašteni tretman koji je UAIF dodijelio jednom ili više ulagatelja ne smije dovesti do sveukupno znatno nepovoljnijeg položaja drugih ulagatelja.
Članak 24.
Poticaji
1. Ne smatra se da upravitelji alternativnim investicijskim fondovima postupaju pošteno, pravedno i u skladu s najboljim interesima alternativnih investicijskih fondova kojima upravljaju ili ulagatelja u ove alternativne investicijske fondove ako, u vezi s aktivnostima koje obavljaju prilikom izvršavanja poslova iz Priloga I. Direktivi 2011/61/EU, plaćaju ili im se plaća bilo kakva naknada ili provizija ili daju ili im se daje nenovčana koristi koja nije sljedeća:
(a)
naknada, provizija ili nenovčana korist plaćena ili dana AIF-u ili dana od strane AIF-a ili osobe koja djeluje u ime AIF-a;
(b)
naknada, provizija ili nenovčana korist, plaćena ili dana trećoj osobi ili dana od strane treće osobe ili osobe koja djeluje u ime treće osobe, u slučaju kada UAIF može dokazati da su ispunjeni sljedeći uvjeti:
i.
postojanje, karakteristike i iznos naknade, provizije ili koristi ili, u slučaju kada iznos nije moguće utvrditi, metoda izračuna tog iznosa, jasno je objavljena ulagateljima u AIF na način koji je sveobuhvatan, točan i razumljiv, prije pružanja odgovarajuće usluge;
ii.
plaćanje naknade ili provizije ili pružanje nenovčane koristi namijenjeni su poboljšanju kvalitete dotične usluge i ne narušavaju usklađenost s dužnošću UAIF-a da postupa u najboljem interesu AIF-a kojim upravlja ili ulagatelja u AIF;
(c)
primjerene naknade koje omogućuju ili koje su potrebne za obavljanje odgovarajuće usluge, uključujući troškove skrbništva, naknade za namiru i mjenjačke poslove, zakonodavne pristojbe ili pravne troškove, i koje po prirodi ne mogu uzrokovati sukobe s dužnostima UAIF-a da postupa pošteno, pravedno i u skladu s najboljim interesima AIF-a kojim upravlja ili ulagatelja u AIF.
2. Objavljivanje osnovnih uvjeta dogovora koje se odnose na naknadu, provizije ili nenovčanu korist u sažetom obliku smatra se zadovoljavajućim za potrebe stavka 1. točke (b) podtočke i., pod uvjetom da se UAIF obveže objaviti daljnje pojedinosti na zahtjev ulagatelja u AIF kojim upravlja, pod uvjetom da ispunjava ovu obvezu.
Članak 25.
Učinkovito korištenje resursa i postupaka - postupanje s nalozima
1. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima uspostavljaju, provode i primjenjuju postupke i mjere koji osiguravaju pravodobno, pravedno i brzo izvršavanje naloga u ime AIF-a.
2. Postupci i mjere iz stavka 1. ispunjavaju sljedeće zahtjeve:
(a)
osiguravaju da se nalozi izvršeni u ime u AIF-a bez odgode i ispravno evidentiraju i alociraju;
(b)
izvršavaju naloge AIF-a koji su inače usporedivi prema vremenu prihvaćanja naloga i bez odgode, osim ako je to zbog obilježja naloga ili prevladavajućih tržišnih uvjeta neizvedivo ili ako interesi AIF-a ili ulagatelja u AIF zahtijevaju drukčije.
3. Financijski instrumenti, iznosi novca ili druga imovina primljeni prilikom namire izvršenih naloga bez odgode i ispravno prenose se na račun odgovarajućeg AIF-a ili se evidentiraju na tom računu.
4. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima ne zloupotrebljava informacije koje se odnose na neizvršene naloge AIF-a i poduzima sve odgovarajuće mjere kako bi spriječili da relevantne osobe zlouporabe takve informacije.
Članak 26.
Obveze izvješćivanja u vezi s izvršavanjem zahtjeva za upis i isplatu
1. U slučaju kada upravitelji alternativnim investicijskim fondovima izvrše zahtjev za upis ili, prema potrebi, zahtjev za isplatu ulagatelja, oni ulagatelju na trajnom mediju bez odgode dostavljaju bitne informacije koje se odnose na izvršavanje tog zahtjeva ili prihvaćanje ponude za upis, ovisno o slučaju.
2. Stavak 1. se ne primjenjuje u slučaju kada se od treće osobe traži da dostavi ulagatelju potvrdu koja se odnosi na izvršenje zahtjeva i kad potvrda sadrži bitne informacije.
Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima osiguravaju da treća osoba ispunjava svoje obveze.
3. Bitne informacije iz stavaka 1. i 2. uključuju sljedeće informacije:
(a)
identifikaciju UAIF-a;
(b)
identifikaciju ulagatelja;
(c)
datum i vrijeme primitka zahtjeva;
(d)
datum izvršenja;
(e)
identifikaciju AIF-a;
(f)
bruto vrijednost zahtjeva, uključujući naknadu za upis ili neto iznos za isplatu nakon odbitka naknade.
4. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima dostavljaju ulagatelju na zahtjev informacije o statusu zahtjeva ili prihvaćanju ponude za upis ili oboje, ovisno o slučaju.
Članak 27.
Izvršavanje odluka o trgovanju u ime AIF-a pod upravljanjem
1. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima postupaju u najboljem interesu alternativnih investicijskih fondova ili ulagatelja u alternativne investicijske fondove kojima upravljaju prilikom izvršavanja odluka o trgovanju u ime AIF-a kojim upravljaju u okviru upravljanja njihovim portfeljem.
2. Kadgod upravitelji alternativnim investicijskim fondovima kupuju ili prodaju financijske instrumente ili drugu imovinu za koju je izvršenje po najboljim uvjetima bitno, za potrebe stavka 1., oni poduzimaju sve odgovarajuće korake za ostvarivanje najpovoljnijeg ishoda za alternativne investicijske fondove kojima upravljaju ili za ulagatelje u ove alternativne investicijske fondove, vodeći računa o cijeni, troškovima, brzini, vjerojatnosti izvršenja i namire, veličini, vrsti te svim drugim okolnostima bitnim za izvršenje naloga. Relativna važnost takvih čimbenika utvrđuje s obzirom na sljedeće uvjete:
(a)
ciljeve, investicijsku politiku i rizike koji su specifični za AIF, kako je navedeno u pravilima ili statutu AIF-a, prospektu ili dokumentima ponude AIF-a;
(b)
obilježja naloga;
(c)
obilježja financijskih instrumenata ili druge imovine koja je predmet navedenog naloga;
(d)
obilježja mjesta izvršenja na koja se navedeni nalog može usmjeriti.
3. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima uspostavljaju i provode učinkovite mjere za ispunjavanje obveza iz stavaka 1. i 2. UAIF posebno uspostavlja i provodi politiku izvršavanja u pisanom obliku kako bi se alternativnim investicijskim fondovima i njihovim ulagateljima omogućilo ostvarivanje najpovoljnijeg ishoda za naloge AIF-a, u skladu sa stavkom 2.
4. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima redovito prate učinkovitost svojih mjera i politike izvršavanja naloga radi utvrđivanja i, prema potrebi, ispravljanja mogućih nedostataka.
5. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima jednom godišnje preispituju svoju politiku izvršavanja naloga. Preispitivanje se također provodi kadgod dođe do znatne promjene koja utječe na sposobnost UAIF-a da nastavi postizati najpovoljniji ishod za alternativne investicijske fondove kojima upravlja.
6. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima trebaju moći dokazati da su izvršili naloge u ime AIF-a u skladu sa svojom politikom izvršavanja naloga.
7. Kad ne postoji mogućnost izbora različitih mjesta izvršenja, ne primjenjuju se stavci 2. do 5. Međutim, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima trebaju moći dokazati da ne postoji izbor različitih mjesta izvršenja.
Članak 28.
Davanje naloga za trgovanje u ime alternativnih investicijskih fondova na izvršenje drugim subjektima
1. Kadgod UAIF kupuje ili prodaje financijske instrumente ili drugu imovinu za koju je izvršenje po najboljim uvjetima bitno, on postupa u najboljem interesu alternativnih investicijskih fondova kojima upravlja ili ulagatelja u alternativne investicijske fondove, prilikom davanja naloga za trgovanje u ime alternativnih investicijskih fondova kojima upravlja na izvršenje drugim subjektima, u okviru upravljanja njihovim portfeljem.
2. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima poduzimaju sve odgovarajuće korake za ostvarivanje najpovoljnijeg ishoda za AIF ili za ulagatelje u AIF, vodeći računa o cijeni, troškovima, brzini, vjerojatnosti izvršenja i namire, veličini, vrsti te svim drugim okolnostima bitnim za izvršenje naloga. Relativna važnost takvih čimbenika određuje se s obzirom na uvjete utvrđene u članku 27. stavku 2.
Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima uspostavljaju, provode i primjenjuju politiku kojom im se omogućuje da ispunjavaju obveze iz prvog podstavka. Politikom se utvrđuje, za svaki razred instrumenata, subjekte kojima se nalozi mogu dati. UAIF zaključuje dogovore za izvršavanje naloga samo kad su ti dogovori u skladu s obvezama koje su utvrđene u ovom članku. UAIF stavlja na raspolaganje ulagateljima u alternativne investicijske fondove kojima upravljaju odgovarajuće informacije o politici utvrđenoj u skladu s ovim stavkom i o svim značajnim promjenama navedene politike.
3. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima redovito prate učinkovitost politike utvrđene u skladu sa stavkom 2., a posebno kvalitetu izvršenja od strane subjekata navedenih u toj politici i, prema potrebi, ispravljaju moguće nedostatke.
Osim toga, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima jednom godišnje preispituju tu politiku. Takvo preispitivanje se također provodi kadgod dođe do znatne promjene koja utječe na sposobnost UAIF-a da nastavi postizati najpovoljniji ishod za alternativne investicijske fondove kojima upravlja.
4. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima trebaju moći dokazati da su dali naloge u ime AIF-a u skladu s politikom utvrđenom u skladu sa stavkom 2.
5. Kad ne postoji mogućnost izbora različitih mjesta izvršenja, ne primjenjuju se stavci 2. do 5. Međutim, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima trebaju moći dokazati da ne postoji izbor različitih mjesta izvršenja.
Članak 29.
Pridruživanje i alokacija naloga za trgovanje
1. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima mogu izvršiti nalog AIF-a pridruživanjem nalogu drugog AIF-a, UCITS-a ili klijenta ili nalogu pripremljenim prilikom ulaganja za vlastiti račun u slučaju kada:
(a)
se može opravdano očekivati da pridruživanje naloga neće općenito djelovati na štetu bilo kojeg AIF-a, UCITS-a ili klijenta čiji nalog bi trebalo pridružiti;
(b)
uspostavljena je i provodi se politika alokacije naloga koja pruža dovoljno detaljne uvjete za pravednu alokaciju pridruženih naloga, uključujući i to kako su alokacija i postupanje s djelomičnim izvršenjem određeni količinom i cijenom naloga.
2. U slučaju kada UAIF pridružuje nalog AIF-a jednom ili više naloga drugih alternativnih investicijskih fondova, UCITS-a ili klijenata i kad je takav zbirni nalog djelomično izvršen, on alocira odnosne transakcije u skladu sa svojom politikom alokacije naloga.
3. U slučaju kada UAIF pridružuje transakcije za vlastiti račun jednom ili više naloga alternativnih investicijskih fondova, UCITS-a ili klijenata, on ne alocira odnosne transakcije na način koji je štetan za AIF, UCITS ili klijenta.
4. U slučaju kada UAIF pridružuje nalog AIF-a, UCITS-a ili drugog klijenta transakciji za vlastiti račun te je takav zbirni nalog djelomično izvršen, on alocira odnosne transakcije AIF-u, UCITS-u ili klijentima tako da imaju prednost u odnosu na transakcije za vlastiti račun.
Međutim, ako UAIF može na temelju opravdanih razloga dokazati AIF-u ili klijentu da bez pridruživanja ne bi bio u mogućnosti izvršiti nalog po tako povoljnim uvjetima ili uopće, on može razmjerno alocirati transakciju za vlastiti račun u skladu s politikom iz stavka 1. točke (b).
ODJELJAK 2.
Sukob interesa
(članak 14. Direktive 2011/61/EU)
Članak 30.
Vrste sukoba interesa
Radi utvrđivanja vrsta sukoba interesa koji se pojavljuje prilikom upravljanja AIF-om, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima posebno uzimaju u obzir nalazi li se UAIF, relevantna osoba ili osoba koja je izravno ili neizravno povezana s UAIF-om odnosom kontrole u jednoj od sljedećih situacija:
(a)
vjerojatno će ostvariti financijsku dobit ili izbjeći financijski gubitak na štetu AIF-a ili njegovih ulagatelja;
(b)
ima interes od ishoda usluga ili aktivnosti koje se pružaju AIF-u ili njegovim ulagateljima ili klijentu ili transakcije izvršene u ime AIF-a ili klijenta, koji se razlikuje od interesa AIF-a u tom ishodu;
(c)
ima financijski ili drugi motiv da pogoduje:
-
interesu UCITS-a, klijenta ili skupine klijenata ili drugog AIF-a u odnosu na interes AIF-a,
-
interesu jednog ulagatelja u odnosu na interes drugog ulagatelja ili skupine ulagatelja u isti AIF;
(d)
obavlja iste aktivnosti za AIF i za neki drugi AIF, UCITS ili klijenta, ili
(e)
prima ili će primiti od osobe koja nije AIF niti njegov ulagatelj poticaj u vezi s aktivnostima upravljanja zajedničkim portfeljem koji se obavljaju za AIF u obliku novčanih sredstava, dobara ili usluga koji nisu uobičajena provizija ili naknada za navedenu uslugu.
Članak 31.
Politika upravljanja sukobima interesa
1. UAIF uspostavlja, provodi i primjenjuje učinkovitu politiku upravljanja sukobima interesa. Navedena politika utvrđuje se u pisanom obliku te odgovara veličini i organizacijskom ustroju UAIF-a te vrsti, opsegu i složenosti njegovog poslovanja.
U slučaju kada je UAIF član grupe, politika također uzima u obzir sve okolnosti s kojima je UAIF upoznat ili bi trebao biti upoznat koje bi mogle uzrokovati sukob interesa koji proizlazi iz strukture i poslovnih aktivnosti drugih članova grupe.
2. Politika upravljanja sukobima interesa, utvrđena u skladu sa stavkom 1., uključuje sljedeće:
(a)
s obzirom na aktivnosti koje obavlja UAIF ili koje se obavljaju u njegovo ime, uključujući aktivnosti koje obavlja osoba kojoj su delegirani poslovi, osoba kojoj su dalje delegirani poslovi, vanjski procjenitelj ili druga ugovorna strana, utvrđivanje okolnosti koje predstavljaju ili mogu uzrokovati sukob interesa sa značajnim rizikom od nastanka štete za interese AIF-a ili njegovih ulagatelja;
(b)
postupke koje treba poštovati i mjere koje treba donijeti radi sprječavanja, upravljanja i praćenja takvih sukoba.
Članak 32.
Sukobi interesa u vezi s isplatom ulaganja
UAIF koji upravlja AIF-om otvorenog tipa utvrđuje, upravlja i prati sukobe interesa koji nastaju između ulagatelja koji žele isplatu svojih ulaganja i ulagatelja koji žele zadržati svoja ulaganja u AIF te sve sukobe interesa između motiva UAIF-a za ulaganje u nelikvidnu imovinu i politike isplate AIF-a u skladu s obvezama na temelju članka 14. stavka 1. Direktive 2011/61/EU.
Članak 33.
Postupci i mjere za sprječavanje i upravljanje sukobima interesa
1. Postupci i mjere uspostavljeni za sprječavanje i upravljanje sukobima interesa oblikuju se kako bi osigurali da relevantne osobe koje se bave različitim poslovnim aktivnostima koje uključuju rizik sukoba interesa obavljaju ove aktivnosti sa stupnjem neovisnosti koji odgovara veličini i aktivnostima UAIF-a i grupe kojoj pripada te značajnosti rizika od nastanka štete za interese AIF-a ili njegovih ulagatelja.
2. U slučaju kada je potrebno i primjereno da UAIF osigura zahtijevani stupanj neovisnosti, postupci koje treba poštovati i mjere koje treba donijeti u skladu s člankom 31. stavkom 2. točkom (b) uključuju sljedeće:
(a)
učinkovite postupke za sprječavanje ili kontrolu razmjene informacija između relevantnih osoba koje se bave aktivnostima upravljanja zajedničkim portfeljem ili drugim aktivnostima u skladu s člankom 6. stavcima 2. i 4. Direktive 2011/61/EU, koje uključuju rizik sukoba interesa kada razmjena informacija može naštetiti interesu jednog ili više alternativnih investicijskih fondova ili njihovih ulagatelja;
(b)
poseban nadzor relevantnih osoba čije glavne funkcije uključuju obavljanje aktivnosti upravljanja zajedničkim portfeljem u ime klijenata ili ulagatelja ili pružanje usluga klijentima ili ulagateljima, čiji interesi mogu biti u sukobu ili koji na drugi način predstavljaju različite interese koji mogu biti u sukobu, uključujući interese UAIF-a;
(c)
uklanjanje bilo koje izravne povezanosti između nagrađivanja relevantnih osoba koje se uglavnom bave jednom aktivnošću i nagrađivanja ili prihoda koje su ostvarile druge relevantne osobe koje se uglavnom bave drugom aktivnošću u slučaju kada u vezi s tim aktivnostima može nastati sukob interesa;
(d)
mjere za sprječavanje ili ograničavanje bilo koje osobe da vrši neprimjeren utjecaj na način na koji relevantna osoba obavlja aktivnosti upravljanja zajedničkim portfeljem;
(e)
mjere za sprječavanje ili kontrolu istovremenog ili naknadnog uključivanja relevantne osobe u posebne aktivnosti upravljanja zajedničkim portfeljem ili druge aktivnosti u skladu s člankom 6. stavcima 2. i 4. Direktive 2011/61/EU, u slučaju kada takvo uključivanje može narušiti pravilno upravljanje sukobima interesa.
U slučaju kada donošenje ili primjena jedne ili više navedenih mjera i postupaka ne osiguravaju traženi stupanj neovisnosti, UAIF donosi zamjenske ili dodatne mjere i postupke koji su za te svrhe potrebni i primjereni.
Članak 34.
Upravljanje sukobima interesa
U slučaju kada organizacijske ili administrativne mjere koje je poduzeo UAIF nisu dovoljne kako bi se uz prihvatljiv stupanj pouzdanosti osiguralo sprečavanje rizika od nastanka štete za AIF ili interese ulagatelja u AIF, odmah se obavješćuje više rukovodstvo ili drugo nadležno unutarnje tijelo UAIF-a kako bi donijeli potrebne odluke ili mjere kako bi se osiguralo da UAIF postupa u najboljem interesu AIF-a ili ulagatelja u navedeni AIF.
Članak 35.
Praćenje sukoba interesa
1. UAIF vodi i redovito ažurira evidenciju o vrstama aktivnosti koje je poduzeo UAIF ili koje su poduzete u njegovo ime kod kojih je došlo do sukoba interesa sa značajnim rizikom od nastanka štete za interese jednog ili više alternativnih investicijskih fondova ili njegovih ulagatelja ili koja bi, u slučaju tekućih aktivnosti, mogla nastati.
2. Više rukovodstvo prima redovito, a najmanje jednom godišnje, pisana izvješća o aktivnostima iz stavka 1.
Članak 36.
Otkrivanje sukoba interesa
1. Informacije koje je potrebno otkriti ulagateljima u skladu s člankom 14. stavcima 1. i 2. Direktive 2011/61/EU dostavljaju se ulagateljima na trajnom mediju ili putem internetske stranice.
2. U slučaju kada su informacije iz stavka 1. dostavljene putem internetske stranice i nisu osobno upućene ulagatelju, moraju biti ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
ulagatelj je obaviješten o adresi internetske stranice i mjestu na internetskoj stranici gdje se informacijama može pristupiti te je pristao na pružanje informacija tim putem;
(b)
informacije moraju biti ažurne;
(c)
informacije moraju biti neprekidno dostupne putem navedene internetske stranice tijekom vremenskog razdoblja u kojem ulagatelj opravdano može imati potrebu da ih pregleda.
Članak 37.
Strategije za ostvarivanje prava glasa
1. UAIF razvija odgovarajuće i učinkovite strategije za određivanje kada i kako se ostvaruju bilo koja prava glasa u portfelju AIF-a kojim upravlja u isključivu korist dotičnog AIF-a i njegovih ulagatelja.
2. U strategiji iz stavka 1. određuju se mjere i postupci za:
(a)
praćenje relevantnih događaja vezanih uz izdavatelja;
(b)
osiguranje da je ostvarivanje prava glasa u skladu s investicijskim ciljevima i politikom dotičnog AIF-a;
(c)
sprječavanje ili upravljanje svim sukobima interesa koji proizlaze iz ostvarivanja prava glasa.
3. Sažeti opis strategija i pojedinosti o mjerama poduzetim na temelju navedenih strategija stavljaju se na raspolaganje ulagateljima na njihov zahtjev.
ODJELJAK 3.
Upravljanje rizicima
(članak 15. Direktive 2011/61/EU)
Članak 38.
Sustavi upravljanja rizicima
Za potrebe ovog odjeljka, sustavi upravljanja rizicima podrazumijevaju sustave koji obuhvaćaju odgovarajuće elemente organizacijske strukture UAIF-a, koji imaju središnju ulogu za trajnu funkciju upravljanja rizicima, politike i postupke povezane s upravljanjem rizicima relevantnim za investicijsku strategiju svakog AIF-a te mjere, postupke i tehnike povezane s mjerenjem i upravljanjem rizicima koje koristi UAIF u vezi sa svakim AIF-om kojim upravlja.
Članak 39.
Trajna funkcija upravljanja rizicima
1. UAIF uspostavlja i održava trajnu funkciju upravljanja rizicima koja:
(a)
provodi učinkovite politike i postupke upravljanja rizicima radi kontinuiranog utvrđivanja, mjerenja, upravljanja i praćenja svih rizika relevantnih za svaku investicijsku strategiju AIF-a kojima je svaki AIF izložen ili bi mogao biti izložen;
(b)
osigurava da je profil rizičnosti AIF-a objavljen ulagateljima u skladu s točkom (c) članka 23. stavka 4. Direktive 2011/61/EU usklađen s ograničenjima rizika utvrđenima u skladu s člankom 44. ove Uredbe;
(c)
prati poštovanje ograničenja rizika određenih u skladu s člankom 44. i pravodobno obavješćuje upravljačko tijelo UAIF-a i, ako postoji, nadzornu funkciju UAIF-a u slučaju kada smatra da profil rizičnosti AIF-a nije usklađen s tim ograničenjima ili da postoji značajan rizik da profil rizičnosti ne bude usklađen s ovim ograničenjima;
(d)
upravljačkom tijelu UAIF-a i, ako postoji, nadzornoj funkciji UAIF-a dostavlja, uz učestalost koja je u skladu s vrstom, opsegom i složenošću aktivnosti AIF-a ili UAIF-a, sljedeće redovite ažurne podatke o:
i.
poštovanju ograničenja rizika određenih u skladu s člankom 44. i profila rizičnosti AIF-a kako je objavljen ulagateljima u skladu s člankom 23. stavkom 4. točkom (c) Direktive 2011/61/EU, te njihove međusobne usklađenosti;
ii.
primjerenosti i učinkovitosti postupka upravljanja rizicima, pri čemu se posebno navodi jesu li u slučaju stvarnih ili predviđenih nedostataka poduzete ili će biti poduzete odgovarajuće mjere za njihovo uklanjanje;
(e)
dostavlja redovite ažurne informacije višem rukovodstvu navodeći trenutačnu razinu rizika svakog AIF-a pod upravljanjem i sva stvarna ili predvidljiva kršenja ograničenja rizika određena u skladu s člankom 44., kako bi se osiguralo poduzimanje brzih i primjerenih mjera.
2. Funkcija upravljanja rizicima ima potrebne ovlasti i pristup svim relevantnim informacijama koje su potrebne za ispunjavanje zadataka određenih u stavku 1.
Članak 40.
Politika upravljanja rizicima
1. UAIF uspostavlja, primjenjuje i održava odgovarajuću i dokumentiranu politiku upravljanja rizicima kojom se određuju svi značajni rizici kojima su alternativni investicijski fondovi kojima upravlja izloženi ili bi mogli biti izloženi.
2. Politika upravljanja rizicima obuhvaća postupke koji su potrebni da bi UAIF za svaki AIF kojim upravlja mogao procijeniti izloženost tog AIF-a tržišnom riziku, riziku likvidnosti i riziku druge ugovorne strane, kao i izloženost AIF-a svim drugim relevantnim rizicima, uključujući operativni rizik, koji mogu biti značajni za svaki AIF kojim upravlja.
3. UAIF u politici upravljanja rizicima obuhvaća najmanje sljedeće elemente:
(a)
tehnike, alate i mjere koji mu omogućuju postupanje u skladu s člankom 45.;
(b)
tehnike, alate i mjere koji omogućuju ocjenu i praćenje rizika likvidnosti AIF-a u uobičajenim i iznimnim uvjetima likvidnosti, uključujući korištenjem redovito provedenih testiranja otpornosti na stres u skladu s člankom 48.;
(c)
podjelu odgovornosti unutar UAIF-a u vezi s upravljanjem rizicima;
(d)
ograničenja određena u skladu s člankom 44. ove Uredbe i obrazloženje o tome kako su povezana s profilom rizičnosti AIF-a koji je objavljen ulagateljima u skladu s člankom 23. stavkom 4.točkom (c) Direktive 2011/61/EU;
(e)
uvjete, sadržaj, učestalost i primatelje izvješća od strane stalne funkcije upravljanja rizicima iz članka 39.
4. Politika upravljanja rizicima uključuje opis zaštitnih mjera iz članka 43., a posebno:
(a)
prirodu mogućih sukoba interesa;
(b)
uspostavljene korektivne mjere;
(c)
razloge zbog kojih bi se od ovih mjera trebalo opravdano očekivati da će dovesti do neovisnog obavljanja funkcije upravljanja rizicima;
(d)
kako UAIF namjerava osigurati da zaštitne mjere budu dosljedno učinkovite.
5. Politika upravljanja rizicima iz stavka 1. odgovara vrsti, opsegu i složenosti UAIF-a i AIF-a kojim upravljaju.
Članak 41.
Procjena, praćenje i preispitivanje sustava upravljanja rizicima
1. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima procjenjuju, prate i periodički, najmanje jednom godišnje, preispituju:
(a)
primjerenost i učinkovitost politike upravljanja rizicima te mjera, postupaka i tehnika iz članka 45.;
(b)
razinu usklađenosti UAIF-a s politikom upravljanja rizicima te mjerama, postupcima i tehnikama iz članka 45.;
(c)
primjerenost i učinkovitost mjera poduzetih za uklanjanje mogućih nedostataka prilikom provođenja postupka upravljanja rizicima;
(d)
rezultate funkcije upravljanja rizicima;
(e)
primjerenost i učinkovitost mjera čiji je cilj osiguranje funkcionalne i hijerarhijske odvojenosti funkcije upravljanja rizicima u skladu s člankom 42.
O učestalosti periodičkog preispitivanja iz prvog podstavka odluku donosi više rukovodstvo u skladu s načelom razmjernosti i s obzirom na vrstu, opseg i složenost poslovanja UAIF-a i AIF-a kojim upravlja.
2. Osim periodičkog preispitivanja iz stavka 1., sustavi za upravljanje rizicima preispituju se u slučaju kada:
(a)
dođe do značajnih promjena u politikama i postupcima za upravljanje rizicima te mjerama, postupcima i tehnikama iz članka 45.;
(b)
unutarnji ili vanjski događaji ukazuju na to da je potrebno dodatno preispitivanje;
(c)
dođe do značajnih promjena u investicijskoj strategiji i ciljevima AIF-a kojim upravlja UAIF.
3. UAIF ažurira sustave upravljanja rizicima na temelju rezultata preispitivanja iz stavaka 1. i 2.
4. UAIF obavješćuje nadležno tijelo svoje matične države članice o svim značajnim promjenama politike upravljanja rizicima te o mjerama, postupcima i tehnikama iz članka 45.
Članak 42.
Funkcionalna i hijerarhijska odvojenost funkcije upravljanja rizicima
1. Smatra se da je funkcija upravljanja rizicima funkcionalno i hijerarhijski odvojena od poslovnih jedinica, uključujući funkciju upravljanja portfeljem, samo ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:
(a)
osobe uključene u obavljanje funkcije upravljanja rizicima nisu nadzirane od strane osoba koje su odgovorne za rezultate poslovnih jedinica UAIF-a, uključujući funkciju upravljanja portfeljem;
(b)
osobe uključene u obavljanje funkcije upravljanja rizicima nisu uključene u obavljanje aktivnosti u okviru poslovnih jedinica, uključujući funkciju upravljanja portfeljem;
(c)
osobe uključene u obavljanje funkcije upravljanja rizicima nagrađuju se u skladu s ostvarenjem ciljeva povezanih s tom funkcijom, neovisno o rezultatima poslovnih jedinica, uključujući funkciju upravljanja portfeljem;
(d)
nagrađivanje visoko pozicioniranih zaposlenika koji obavljaju poslove funkcije upravljanja rizicima izravno nadzire odbor za nagrađivanje, u slučaju kada je takav odbor uspostavljen.
2. Funkcionalna i hijerarhijska odvojenost funkcije upravljanja rizicima u skladu sa stavkom 1. osigurava se u cijeloj hijerarhijskoj strukturi UAIF-a, sve do njegovog upravljačkog tijela. Nju preispituje upravljačko tijelo i, u slučaju kad ona postoji, nadzorna funkcija UAIF-a.
3. Nadležna tijela matične države članice UAIF-a preispituju način na koji je UAIF primijenio stavke 1. i 2. na temelju kriterija utvrđenih u drugom podstavku članka 15. stavka 1. Direktive 2011/61/EU.
Članak 43.
Zaštite mjere protiv sukoba interesa
1. Zaštitne mjere protiv sukoba interesa iz članka 15. stavka 1. Direktive 2011/61/EU osiguravaju najmanje da:
(a)
se odluke koje donese funkcija upravljanja rizicima temelje na pouzdanim podacima, koji podliježu odgovarajućem stupnju kontrole od strane funkcije upravljanja rizicima;
(b)
nagrađivanje osoba koje su uključene u obavljanje funkcije upravljanja rizicima odražava ostvarivanje ciljeva povezanih s funkcijom upravljanja rizicima, neovisno o rezultatima poslovnih područja kojima se bave;
(c)
funkcija upravljanja rizicima podliježe odgovarajućem neovisnom preispitivanju kako bi se osiguralo da se odluke donose neovisno;
(d)
funkcija upravljanja rizicima zastupljena je u upravljačkom tijelu ili u nadzornoj funkciji, ako je uspostavljena, najmanje s istim ovlaštenjima koja ima funkcija upravljanja portfeljem;
(e)
sve dužnosti koje bi mogle prouzročiti sukobe interesa odvojene su na odgovarajući način.
2. U slučaju kada je to razmjerno, vodeći računa o vrsti, opsegu i složenosti UAIF-a, zaštitne mjere iz stavka 1. također osiguravaju, da:
(a)
funkcija unutarnje revizije redovito preispituje rezultate funkcije upravljanja rizicima ili, u slučaju da nije uspostavljena, vanjska stranka koju imenuje upravljačko tijelo;
(b)
u slučaju kada je uspostavljen odbor za rizik, on ima osigurana odgovarajuća sredstva i članovi odbora koji nisu neovisni nemaju neprimjeren utjecaj na obavljanje funkcije upravljanja rizicima.
3. Upravljačko tijelo UAIF-a i, u slučaju kada postoji, nadzorna funkcija uspostavljaju zaštitne mjere protiv sukoba interesa utvrđene u stavcima 1. i 2., redovito preispituju njihovu učinkovitost i pravovremeno poduzimaju korektivne mjere za rješavanje mogućih nedostataka.
Članak 44.
Ograničenja rizika
1. UAIF uspostavlja i provodi kvantitativna ili kvalitativna ograničenja rizika ili oboje za svaki AIF kojim upravlja, uzimajući u obzir sve relevantne rizike. U slučaju kada su utvrđena samo kvalitativna ograničenja, UAIF mora moći opravdati ovaj pristup nadležnom tijelu.
2. Kvantitativna i kvalitativna ograničenja rizika za svaki AIF obuhvaćaju barem sljedeće rizike:
(a)
tržišne rizike;
(b)
kreditne rizike;
(c)
rizike likvidnosti;
(d)
rizike druge ugovorne strane;
(e)
operativne rizike.
3. Prilikom određivanja ograničenja rizika, UAIF vodi računa o strategijama i imovini koja se koristi u vezi sa svakim AIF-om kojim upravlja, kao i nacionalnim pravilima koja se primjenjuju na svaki od tih alternativnih investicijskih fondova. Navedena ograničenja rizika usklađuju se s profilom rizičnosti AIF-a koji je objavljen ulagateljima u skladu s točkom (c) članka 23. stavka 4. Direktive 2011/61/EU i kako ga je odobrilo upravljačko tijelo.
Članak 45.
Mjerenje i upravljanje rizicima
1. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima donose primjerene i učinkovite mjere, postupke i tehnike kako bi:
(a)
utvrdili, mjerili, upravljali i pratili u svakom trenutku rizike kojima su alternativni investicijski fondovi pod njihovim upravljanjem izloženi ili bi mogli biti izloženi;
(b)
osigurali poštivanje ograničenja određenih u skladu s člankom 44.
2. Mjere, postupci i tehnike iz stavka 1. razmjerni su vrsti, opsegu i složenosti poslovanja UAIF-a i svakog AIF-a kojim upravlja te su u skladu s profilom rizičnosti AIF-a kako je objavljen ulagateljima u skladu s točkom (c) članka 23. stavka 4. Direktive 2011/61/EU.
3. Za potrebe stavka 1., UAIF za svaki AIF kojim upravlja poduzima sljedeće mjere:
(a)
uvodi mjere, postupke i tehnike za mjerenje rizika koji su nužni kako bi se osiguralo da su rizici preuzetih pozicija i njihov doprinos ukupnom profilu rizičnosti točno izmjereni na temelju ispravnih i pouzdanih podataka i da su mjere, postupci i tehnike upravljanja rizicima primjereno dokumentirani;
(b)
provodi periodička retroaktivna testiranja kako bi se preispitala valjanost mjera za mjerenje rizika koje uključuju predviđanja i procjene na temelju modela;
(c)
provodi periodička odgovarajuća testiranja otpornosti na stres i analize scenarija radi rješavanja rizika koji proizlaze iz mogućih promjena tržišnih uvjeta koji mogu negativno utjecati na AIF;
(d)
osigurava da je trenutačna razina rizika u skladu s ograničenjima rizika određenima u skladu s člankom 44.;
(e)
uspostavlja, provodi i održava odgovarajuće postupke koji u slučaju stvarnih ili predviđenih kršenja ograničenja rizika AIF-a rezultiraju pravodobnim korektivnim mjerama u najboljem interesu ulagatelja;
(f)
osigurava da za svaki AIF postoje odgovarajući sustavi i postupci upravljanja likvidnošću u skladu sa zahtjevima utvrđenima u članku 46.
ODJELJAK 4.
Upravljanje likvidnošću
(članak 16. Direktive 2011/61/EU)
Članak 46.
Sustav i postupci upravljanja likvidnošću
Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima moraju moći dokazati nadležnim tijelima matične države članice da je uspostavljen odgovarajući sustav upravljanja likvidnošću i učinkoviti postupci iz članka 16. stavka 1. Direktive 2011/61/EU uzimajući u obzir investicijsku strategiju, profil likvidnosti i politiku isplate svakoga AIF-a.
Članak 47.
Praćenje i upravljanje rizikom likvidnosti
1. Sustav upravljanja likvidnošću i postupci iz članka 46. osiguravaju najmanje da:
(a)
UAIF održava odgovarajuću razinu likvidnosti u AIF-u s obzirom na njegove temeljne obveze, na temelju procjene relativne likvidnosti imovine AIF-a na tržištu, vodeći računa o vremenu koje je potrebno za likvidaciju imovine i cijeni ili vrijednosti po kojoj se navedena imovina može likvidirati te o njihovoj osjetljivosti na druge tržišne rizike ili čimbenike;
(b)
UAIF prati profil likvidnosti portfelja imovine AIF-a, uzimajući u obzir granični doprinos pojedine imovine koja može imati značajan učinak na likvidnost i značajne obveze i preuzete obveze, potencijalne ili druge, koje AIF može imati u vezi s temeljnim obvezama. U tom smislu UAIF vodi računa o profilu baze ulagatelja AIF-a, uključujući vrstu ulagatelja, relativnu veličinu ulaganja i uvjete isplate koji se primjenjuju na ove ulagatelje;
(c)
U slučaju kada AIF ulaže u druge subjekte za zajednička ulaganja, UAIF prati pristup koji su zauzeli upravitelji tih drugih subjekata za zajednička ulaganja prema upravljanju likvidnošću, što uključuje i provođenje periodičkih preispitivanja za praćenje promjena u odredbama o isplati subjekata za zajednička ulaganja u koje AIF ulaže. Podložno članku 16. stavku 1. Direktive 2011/61/EU ova obveza se ne primjenjuje u slučaju kada se s drugim subjektima za zajednička ulaganja u koja ulaže AIF aktivno trguje na uređenom tržištu u smislu točke 14. članka 4. stavka 1. Direktive 2004/39/EZ ili na istovjetnom tržištu treće zemlje;
(d)
UAIF provodi i održava odgovarajuće mjere za mjerenje likvidnosti i postupke procjene kvantitativnih i kvalitativnih pozicijskih rizika i predviđenih ulaganja koja imaju značajan utjecaj na profil likvidnosti portfelja imovine AIF-a, kako bi se omogućilo odgovarajuće mjerenje učinaka na opći profil likvidnosti. Korišteni postupci osiguravaju da UAIF ima odgovarajuće znanje i razumijevanje o likvidnosti imovine u koju je AIF uložio ili namjerava ulagati, prema potrebi, uključujući volumen trgovanja i osjetljivost cijena i, ovisno o slučaju, raspon cijena pojedine imovine u uobičajenim i iznimnim uvjetima likvidnosti;
(e)
UAIF razmatra i primjenjuje alate i mjere, uključujući posebne mjere koje su potrebne za upravljanje rizikom likvidnosti svakog AIF-a pod svojim upravljanjem. UAIF utvrđuje vrste okolnosti u kojima se ovi alati i mjere mogu koristiti u uobičajenim i u iznimnim okolnostima, vodeći računa o poštenom postupanju prema svim ulagateljima u AIF u vezi sa svakim AIF-om pod upravljanjem. UAIF može koristiti takve alate i mjere samo u takvim okolnostima i ako je izvršeno odgovarajuće objavljivanje u skladu s člankom 108.
2. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima dokumentiraju svoje politike i postupke upravljanja likvidnošću iz stavka 1., preispituju ih najmanje jednom godišnje i ažuriraju ih u slučaju bilo kakvih promjena ili novih mjera.
3. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima uključuju odgovarajuće mjere za proširivanje razine djelovanja u svojim postupcima i sustavu za upravljanje likvidnošću iz stavka 1. kako bi riješili predviđene ili stvarne manjkove likvidnosti ili druge zabrinjavajuće situacije AIF-a.
4. U slučaju kada UAIF upravlja AIF-om zatvorenog tipa koji koristi financijsku polugu, točka (e) stavka 1. se ne primjenjuje.
Članak 48.
Ograničenja u upravljanju likvidnošću i testiranja otpornosti na stres
1. Prema potrebi, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima, uzimajući u obzir vrstu, opseg i složenost svakog AIF-a kojim upravljaju, provode i održavaju odgovarajuća ograničenja za likvidnost ili nelikvidnost AIF-a dosljedno svojim temeljnim obvezama i politikom isplate i u skladu sa zahtjevima utvrđenima u članku 44. koji se odnose na kvantitativna i kvalitativna ograničenja rizika.
Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima prate poštivanje navedenih ograničenja i, u slučaju kada su ograničenja prekoračena ili će vjerojatno biti prekoračena, određuju zahtijevani (ili potrebni) postupak. Prilikom određivanja primjerenog postupanja, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima razmatraju prikladnost politika i postupaka upravljanja likvidnošću, primjerenost profila likvidnosti imovine AIF-a i učinak netipičnih razina zahtjeva za isplatom.
2. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima redovito provode testiranja otpornosti na stres pod uobičajenim i iznimnim uvjetima likvidnosti, što im omogućuje da procijene rizik likvidnosti svakog AIF-a pod njihovim upravljanjem. Testiranja otpornosti na stres:
(a)
provode se na temelju pouzdanih i ažurnih informacija u kvantitativnom smislu ili, kad to nije primjereno, u kvalitativnom smislu;
(b)
prema potrebi, simuliraju manjak likvidnosti imovine u AIF-u i netipične zahtjeve za isplatama;
(c)
pokrivaju tržišne rizike i bilo koji posljedični utjecaj, uključujući pozive na uplatu nadoknade, zahtjeve u vezi kolaterala ili kreditne linije;
(d)
odražavaju osjetljivosti vrednovanja u uvjetima stresa;
(e)
provode se, uz učestalost koja je odgovarajuća s obzirom na vrstu AIF-a, vodeći računa o investicijskoj strategiji, profilu likvidnosti, vrsti ulagatelja i politici isplate AIF-a te najmanje jednom godišnje.
3. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima u vezi s rezultatima svih testiranja otpornosti na stres postupaju u najboljem interesu ulagatelja.
Članak 49.
Usklađenost investicijske strategije, profila likvidnosti i politike isplate
1. Za potrebe članka 16. stavka 2. Direktive 2011/61/EU investicijska strategija, profil likvidnosti i politika isplate svakog AIF-a kojim upravlja UAIF smatraju se usklađenima, ako ulagatelji mogu zahtijevati isplatu svojih ulaganja na način koji je u skladu s poštenim postupanjem prema svim ulagateljima u AIF i u skladu s politikom isplate i obveza AIF-a.
2. Prilikom procjene usklađenosti investicijske strategije, profila likvidnosti i politike isplate UAIF također uzima u obzir učinak koji isplate mogu imati na temeljne cijene ili na raspon cijena pojedine imovine AIF-a.
ODJELJAK 5.
Ulaganje u sekuritizacijske pozicije
(članak 17. Direktive 2011/61/EU)
Članak 50.
Definicije
Za potrebe ovog odjeljka:
(a)
„sekuritizacija” znači sekuritizacija u smislu članka 4. stavka 36. Direktive 2006/48/EZ;
(b)
„sekuritizacijska pozicija” znači sekuritizacijska pozicija u smislu članka 4. stavka 40. Direktive 2006/48/EZ;
(c)
„sponzor” znači sponzor u smislu članka 4. stavka 42. Direktive 2006/48/EZ;
(d)
„tranša” znači tranša u smislu članka 4. stavka 39. Direktive 2006/48/EZ.
Članak 51.
Zahtjevi za zadržani udjel
1. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima preuzimaju izloženost kreditnom riziku sekuritizacije u ime jednog ili više alternativnih investicijskih fondova kojima upravljaju, samo ako je inicijator, sponzor ili izvorni zajmodavac izričito objavio UAIF-u da trajno zadržava značajan neto ekonomski udjel koji u svakom slučaju iznosi najmanje 5 %.
Samo jedna od sljedećih situacija ispunjava uvjete za zadržavanje značajnog neto ekonomskog udjela u visini od najmanje 5 %:
(a)
zadržavanje najmanje 5 % nominalne vrijednosti svake tranše prodane ili prenesene ulagateljima;
(b)
u slučaju sekuritizacije revolving izloženosti, zadržavanje udjela inicijatora u visini od najmanje 5 % nominalne vrijednosti sekuritiziranih izloženosti;
(c)
zadržavanje nasumice odabranih izloženosti koje su jednake iznosu od najmanje 5 % nominalne vrijednosti sekuritiziranih izloženosti, u slučaju kada bi takve izloženosti inače bile sekuritizirane u sekuritizaciji, pod uvjetom da broj potencijalno sekuritiziranih izloženosti na početku sekuritizacije iznosi najmanje 100;
(d)
zadržavanje tranše prvoga gubitka i prema potrebi drugih tranši koje imaju jednak ili stroži profil rizičnosti od onih koje su prenesene ili prodane ulagateljima i koje ne dospijevaju prije onih koje su prenesene ili prodane ulagateljima, tako da zadržavanje iznosi najmanje 5 % nominalne vrijednosti sekuritiziranih izloženosti;
(e)
zadržavanje izloženosti prvoga gubitka u visini od najmanje 5 % od svake sekuritizirane izloženosti u sekuritizaciji.
Neto ekonomski udjel mjeri se na početku sekuritizacije i kontinuirano se održava. Neto ekonomski udjel, uključujući zadržane pozicije, udjel ili izloženosti, ne podliježe nikakvom kakvom smanjenju kreditnog rizika niti bilo kakvim kratkim pozicijama kao ni bilo kojoj drugoj zaštiti od rizika i ne prodaje se. Za izvanbilančne stavke, neto ekonomski udjel određuje se na temelju zamišljene vrijednosti.
Zahtjevi za zadržavanjem za bilo koju određenu sekuritizaciju ne podliježu višestrukim primjenama.
2. Stavak 1. se ne primjenjuje ako su sekuritizirane izloženosti potraživanja ili potencijalna potraživanja od odnosno za koja u cijelosti bezuvjetno i neopozivo jamče, institucije koje su navedene u prvom podstavku članka 122.a stavka 3. Direktive 2006/48/EZ i ne primjenjuje se na transakcije koje su navedene u drugom podstavku članka 122.a stavka 3. Direktive 2006/48/EZ.
Članak 52.
Kvalitativni zahtjevi u vezi sponzora i inicijatora
Prije nego što UAIF preuzme izloženost kreditnom riziku sekuritizacije u ime jednog ili više alternativnih investicijskih fondova, osigurava da sponzor i inicijator:
(a)
odobravaju kredite po pouzdanim i dobro utvrđenim uvjetima i jasno uspostavljenom postupku za odobravanje, izmjenu, obnavljanje i ponovno financiranje kredita za izloženosti koje će se sekuritizirati onako kako se to primjenjuje na izloženosti koje drže;
(b)
raspolažu i upravljaju učinkovitim sustavima upravljanja tekućom administracijom i praćenja njihovih portfelja koji nose kreditne rizike i izloženosti, uključujući utvrđivanje i upravljanje problematičnim kreditima te provođenje odgovarajućih ispravaka vrijednosti i rezervacija;
(c)
na odgovarajući način diversificiraju svaki kreditni portfelj na temelju ciljanog tržišta i opće kreditne strategije;
(d)
imaju pisanu politiku o kreditnom riziku koja uključuje njihove granice tolerancije rizika i politiku izdvajanja rezervacija te opisuje, kako se mjeri, prati i kontrolira taj rizik;
(e)
omogućuju lako dostupan pristup svim značajnim podacima o kreditnoj kvaliteti i uspješnosti pojedinih temeljnih izloženosti, novčanih tokova i kolaterala za pokriće sekuritizacijske izloženosti i takvih podataka koji su potrebni za provedbu sveobuhvatnih i dobro obaviještenih testiranja otpornosti na stres u vezi s novčanim tokovima i vrijednošću kolaterala za pokriće temeljnih izloženosti. Za tu namjenu, materijalno značajni podaci određuju se kao na datum sekuritizacije, a nakon toga tamo gdje to primjereno s obzirom na prirodu sekuritizacije;
(f)
omogućuju lako dostupan pristup svim drugim relevantnim podacima koji su potrebni kako bi UAIF ispunjavao zahtjeve utvrđene u članku 53.;
(g)
objavljuju razinu zadržanog neto ekonomskog udjela iz članka 51., kao i sva pitanja koja bi mogla ugroziti održavanje najmanjeg zahtijevanog neto ekonomskog udjela kako je navedeno u tom članku.
Članak 53.
Kvalitativni zahtjevi u vezi upravitelja alternativnim investicijskim fondovima koji su izloženi sekuritizacijama
1. Prije nego što postanu izloženi kreditnom riziku sekuritizacije u ime jednog ili više alternativnih investicijskih fondova i, prema potrebi nakon toga, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima moraju moći dokazati nadležnim tijelima za svaku svoju pojedinu sekuritizacijsku poziciju da opsežno i temeljito razumiju ove pozicije te da su proveli formalne politike i postupke koji odgovaraju profilu rizičnosti odgovarajućih ulaganja AIF-a u sekuritizacijske pozicije radi analize i evidentiranja:
(a)
informacije koje su inicijatori ili sponzori dostavili u skladu s člankom 51. za određivanje neto ekonomskog udjela koji oni kontinuirano održavaju u sekuritizaciji;
(b)
značajke rizika pojedine sekuritizacijske pozicije;
(c)
značajke rizika temeljnih izloženosti sekuritizacijske pozicije;
(d)
ugled i ostvareni gubici inicijatora ili sponzora u prijašnjim sekuritizacijama u odgovarajućim kategorijama temeljnih izloženosti sekuritizacijske pozicije;
(e)
izjave i objave inicijatora ili sponzora ili njihovih zastupnika ili savjetnika o dubinskoj analizi sekuritiziranih izloženosti i, prema potrebi, u vezi kvalitete kolaterala za pokriće sekuritiziranih izloženosti;
(f)
gdje je primjenjivo, metodologije i koncepti na kojima se temelji vrednovanje kolaterala za pokriće sekuritizirane izloženosti te politike koje je donio inicijator ili sponzor kako bi se osigurala neovisnost procjenitelja;
(g)
sva strukturna obilježja sekuritizacije koja mogu značajno utjecati na uspješnost sekuritizacijske pozicije institucije, kao što su prvenstvo isplate definirano ugovorom (contractual waterfall) i pokretači koji su povezani s prvenstvom isplate, kreditna poboljšanja, likvidnosna poboljšanja, pokretači u obliku tržišne vrijednosti te definicija nastanka statusa neispunjavanja obveza koje vrijede za pojedinačnu transakciju.
2. U slučaju kada je UAIF preuzeo izloženost do značajne vrijednosti kreditnog rizika sekuritizacije u ime jednog ili više alternativnih investicijskih fondova, on redovito provodi testiranja otpornosti na stres koja odgovaraju njihovim sekuritizacijskim pozicijama u skladu s točkom (b) članka 15. stavka 3. Direktive 2011/61/EU. Testiranje otpornosti na stres mora biti razmjerno vrsti, opsegu i složenosti rizika koji je svojstven sekuritizacijskim pozicijama.
Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima uspostavljaju formalne postupke praćenja u skladu s načelima utvrđenima u članku 15. Direktive 2011/61/EU koji su razmjerni profilu rizičnosti dotičnog AIF-a u vezi s kreditnim rizikom sekuritizacijske pozicije kako bi se kontinuirano i pravovremeno pratile informacije o uspješnosti temeljnih izloženosti takvih sekuritizacijskih pozicija. Takve informacije uključuju (ako je to relevantno za posebnu vrstu sekuritizacije i bez ograničavanja na vrste informacija koje su ovdje dalje opisane) vrstu izloženosti, postotak kredita dospjelih prije više od 30, 60 i 90 dana, postotak nastanka statusa neispunjavanja obveza, postotak prijevremenih otplata, kredite u ovršnom postupku, vrstu kolaterala i namjenu, distribuciju učestalosti kreditnih ocjena ili drugih mjera kreditne sposobnosti za temeljne izloženosti, sektorsku i geografsku diversifikaciju, distribuciju učestalosti omjera kredita i vrijednosti kolaterala s opsezima koji omogućuju adekvatnu analizu osjetljivosti. U slučaju kada su temeljne izloženosti same sekuritizacijske pozicije, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima raspolažu ne samo informacijama određenima u ovom podstavku o temeljnim sekuritizacijskim tranšama, npr. imena izdavatelja i kreditna kvaliteta, veći i informacijama o obilježjima i uspješnosti temeljnog skupa izloženosti navedenih sekuritizacijskih tranši.
Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima primjenjuju iste standarde analize na sudjelovanja ili pokroviteljstva sekuritizacijskih izdanja kupljenih od trećih osoba.
3. Za potrebe odgovarajućeg upravljanja rizicima i likvidnošću, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima koji preuzimaju izloženost kreditnom riziku sekuritizacije u ime jednog ili više alternativnih investicijskih fondova na odgovarajući način utvrđuju, mjere, prate, upravljaju, kontroliraju i izvješćuju o rizicima koji nastaju zbog neusklađenosti između imovine i obveza odgovarajućeg AIF-a, riziku koncentracije ili investicijskom riziku koji proizlazi iz tih instrumenata. UAIF osigurava da profil rizičnosti takvih sekuritizacijskih pozicija odgovara veličini, općoj strukturi portfelja, investicijskim strategijama i ciljevima dotičnog AIF-a, kako je to utvrđeno u pravilima ili osnivačkim aktima, prospektu i dokumentima ponude AIF-a.
4. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima osiguravaju, u skladu sa zahtjevima utvrđenima u članku 18. Direktive 2011/61/EU, da postoji odgovarajući stupanj unutarnjeg izvještavanja višeg rukovodstva tako da je više rukovodstvo u potpunosti upoznato sa svakom značajnom, preuzetom izloženosti sekuritizacijama i da se rizicima koji proizlaze iz tih izloženosti na odgovarajući način upravlja.
5. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima u izvještajima i objavama koje je potrebno dostaviti u skladu s člancima 22., 23. i 24. Direktive 2011/61/EU uključuju odgovarajuće informacije o svojim izloženostima kreditnom riziku sekuritizacije i postupke upravljanje rizicima na tom području.
Članak 54.
Korektivne mjere
1. U slučaju kada upravitelji alternativnim investicijskim fondovima nakon preuzimanja izloženosti sekuritizaciji otkriju da utvrđivanje i objava zadržanog udjela nisu ispunili zahtjeve utvrđene u ovoj Uredbi, oni poduzimaju korektivne mjere koje su u najboljem interesu ulagatelja u odgovarajući AIF.
2. U slučaju kada u određenom trenutku nakon preuzimanja izloženosti zadržani udjel postane manji od 5 % i to nije zbog prirode platnog mehanizma transakcije, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima poduzimaju korektivne mjere koje su u najboljem interesu ulagatelja u odgovarajući AIF.
Članak 55.
Klauzula o stečenim pravima
Članci 51. do 54. primjenjuju se na nove sekuritizacije izdane 1. siječnja 2011. ili nakon tog datuma. Članci 51. do 54. nakon 31. prosinca 2014. primjenjuju se na postojeće sekuritizacije, u slučaju kada se nakon tog datuma dodaju ili zamjenjuju nove temeljne izloženosti.
Članak 56.
Tumačenje
U izostanku posebnog tumačenja koje daje ESMA ili zajednički odbor Europskih nadzornih tijela, odredbe ovog odjeljka sustavno se tumače u skladu s odgovarajućim odredbama Direktive 2006/48/EZ i smjernicama za članak 122.a Direktive o kapitalnim zahtjevima od 31. prosinca 2010. (9) koju je izdao Odbor europskih nadzornih tijela za bankarstvo i njihovim kasnijim izmjenama.
ODJELJAK 6.
Organizacijski zahtjevi - opća načela
(članci 12. i 18. Direktive 2011/61/EU)
Članak 57.
Opći uvjeti
1. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima:
(a)
uspostavljaju, provode i održavaju postupke odlučivanja i organizacijsku strukturu koja na jasan i dokumentiran način određuje linije izvještavanja te dodjeljuje funkcije i odgovornosti;
(b)
osiguravaju da su njihove relevantne osobe upoznate s postupcima koje moraju poštovati za pravilno izvršavanje svojih odgovornosti;
(c)
uspostavljaju, provode i održavaju primjerene mehanizme unutarnje kontrole namijenjene za osiguranje usklađenost s odlukama i postupcima na svim razinama UAIF-a;
(d)
uspostavljaju, provode i održavaju učinkovito interno izvještavanje i dostavu informacija na svim relevantnim razinama UAIF-a kao i učinkovite protoke informacija sa svim uključenim trećim osobama;
(e)
održavaju primjerenu i urednu evidenciju svog poslovanja i unutarnje organizacije.
Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima vode računa o vrsti, opsegu i složenosti njihovog poslovanja te o vrsti i rasponu usluga i aktivnosti poduzetih tijekom tog poslovanja.
2. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima uspostavljaju, provode i održavaju sustave i postupke koji su primjereni za očuvanje sigurnosti, integriteta i povjerljivosti informacija, vodeći računa o vrsti informacija o kojima je riječ.
3. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima uspostavljaju, provode i održavaju primjerenu politiku kontinuiteta poslovanja čiji je cilj osigurati, u slučaju prekida rada sustava i postupaka, zaštitu bitnih podataka i funkcija te održavanje usluga i aktivnosti ili, kad to nije moguće, pravovremenu obnovu takvih podataka i funkcija i pravovremen nastavak njihovih usluga i aktivnosti.
4. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima uspostavljaju, provode i održavaju računovodstvene politike i postupke te pravila vrednovanja koji im omogućuju da na zahtjev nadležnog tijela pravodobno dostave nadležnom tijelu financijske izvještaje koji daju istinit i vjeran prikaz njihovog financijskog položaja i koji su u skladu sa svim važećim računovodstvenim standardima i pravilima.
5. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima provode odgovarajuće politike i postupke kako bi osigurali da su politike isplate AIF-a objavljene ulagateljima na dovoljno detaljan način prije nego ulože u AIF i u slučaju značajnih izmjena.
6. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima nadziru i redovito ocjenjuju primjerenost i učinkovitost svojih sustava, mehanizama unutarnje kontrole i postupaka utvrđenih u skladu sa stavcima 1. do 5. te donose odgovarajuće mjere za ispravljanja svih nedostataka.
Članak 58.
Elektronička obrada podataka
1. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima donose odgovarajuće i dostatne mjere za uspostavu odgovarajućih elektroničkih sustava kako bi se omogućilo pravovremeno i pravilno evidentiranje svake transakcije u portfelju ili zahtjeva za upis ili, prema potrebi, zahtjeva za isplatu.
2. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima osiguravaju visoku razinu sigurnosti tijekom elektroničke obrade podataka, kao i integritet i pouzdanost evidentiranih informacija, prema potrebi.
Članak 59.
Računovodstveni postupci
1. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima koriste računovodstvene politike i postupke kako je navedeno u članku 57. stavku 4., kako bi se osigurala zaštita ulagatelja. Računovodstvene evidencije vode se tako da se sva imovina i obveze AIF-a mogu u svakom trenutku izravno utvrditi. Ako AIF ima različite investicijske dijelove, za ove dijelove vode se odvojene evidencije.
2. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima uspostavljaju, provode i održavaju računovodstvene politike i postupke te politike i postupke vrednovanja kako bi osigurali da se neto vrijednost imovine svakog AIF-a točno izračunava na temelju važećih računovodstvenih pravila i standarda.
Članak 60.
Kontrola od strane upravljačkog tijela, višeg rukovodstva i nadzorne funkcije
1. Prilikom unutarnjeg dodjeljivanja funkcija, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima osiguravaju da su upravljačko tijelo, više rukovodstvo i, kada postoji, nadzorna funkcija odgovorni za ispunjavanje obveza UAIF-a na temelju Direktive 2011/61/EU.
2. UAIF osigurava da njegovo više rukovodstvo:
(a)
odgovorno je za provođenje opće investicijske politike za svaki AIF kojim upravlja, koja je, prema potrebi, utvrđena pravilima fonda, osnivačkim aktima društva, prospektu ili dokumentima ponude
(b)
nadzire odobravanje investicijskih strategija za svaki AIF kojim upravlja;
(c)
odgovorno je za osiguranje da su politike i postupci vrednovanja u skladu s člankom 19. Direktive 2011/61/EU utvrđeni i da se provode;
(d)
odgovorno je za osiguranje da UAIF raspolaže trajnom i učinkovitom funkcijom praćenja usklađenosti, čak i kad tu funkciju obavlja treća osoba;
(e)
osigurava i redovito potvrđuje da se opća investicijska politika, investicijske strategije i ograničenja rizika za svaki AIF kojim upravlja pravilno i učinkovito primjenjuju i poštuju, čak i kad funkciju upravljanja rizicima obavljaju treće osobe;
(f)
osigurava i redovito preispituje primjerenost unutarnjih postupaka za donošenje investicijskih odluka za svaki AIF kojim upravlja, kako bi se osiguralo da su takve odluke u skladu s odobrenim investicijskim strategijama;
(g)
odobrava i redovito preispituje politiku te mjere, postupke i tehnike za provedbu te politike, uključujući sustav ograničavanja rizika za svaki AIF kojim upravlja.
(h)
odgovorno je za uspostavu i primjenu politike nagrađivanja u skladu s Prilogom II. Direktivi 2011/61/EU.
3. UAIF također osigurava da njegovo više rukovodstvo i, prema potrebi, njegovo upravljačko tijelo ili nadzorna funkcija:
(a)
procjenjuju i redovito preispituju učinkovitost politika, mjera i postupaka, uspostavljenih radi usklađenosti s obvezama utvrđenima u Direktivi 2011/61/EZ;
(b)
poduzimaju primjerene mjere kako bi se uklonili eventualni nedostaci.
4. UAIF osigurava da njegovo više rukovodstvo učestalo prima, a najmanje jednom godišnje, pisana izvješća o pitanjima koja se odnose na usklađenost, unutarnju reviziju i upravljanje rizicima u kojima je posebno navedeno jesu li u slučaju eventualnih nedostataka poduzete odgovarajuće mjere za njihovo uklanjanje.
5. UAIF osigurava da njegovo više rukovodstvo redovito prima izvješća o provođenju investicijskih strategija i internih postupaka za donošenje investicijskih odluka iz točaka od (b) do (e) stavka 2.
6. UAIF osigurava da upravljačko tijelo ili nadzorna funkcija, ako postoji, redovito primaju pisana izvješća o pitanjima iz stavka 4.
Članak 61.
Trajna funkcija praćenja usklađenosti
1. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima uspostavljaju, provode i održavaju primjerene politike i postupke namijenjene otkrivanju eventualnog rizika neispunjavanja obveza UAIF-a na temelju Direktive 2011/61/EZ, kao i povezanih rizika te uspostavljaju primjerene mjere i postupke s ciljem smanjivanja takvih rizika i omogućavanja nadležnim tijelima da učinkovito koriste svoje ovlasti na temelju navedene Direktive.
UAIF vodi računa o vrsti, opsegu i složenosti svojeg poslovanja te o vrsti i rasponu usluga i aktivnosti poduzetih tijekom tog poslovanja.
2. UAIF uspostavlja i održava trajnu i učinkovitu funkciju praćenja usklađenosti koja neovisno djeluje i ima sljedeće odgovornosti:
(a)
praćenja i redovite procjene primjerenosti i učinkovitosti mjera, politika i postupaka uspostavljenih u skladu sa stavkom 1. te poduzetih radnji kako bi se uklonili eventualni nedostaci kod UAIF-a radi usklađenosti sa svojim obvezama;
(b)
savjetovanja relevantnih osoba odgovornih za obavljanje usluga i aktivnosti i pomoć tim osobama u usklađivanju s obvezama UAIF-a na temelju Direktive 2011/61/EZ.
3. Kako bi se omogućilo da funkcija praćenja usklađenosti iz stavka 2. pravilno i neovisno obavlja svoje obveze, UAIF osigurava ispunjenje sljedećih uvjeta:
(a)
funkcija praćenja usklađenosti ima potrebnu ovlast, resurse i stručnost te pristup svim relevantnim informacijama;
(b)
imenovana je osoba za praćenje usklađenosti koja je odgovorna za funkciju praćenja usklađenosti i učestalo podnošenje izvješća, a najmanje jednom godišnje, višem rukovodstvu u vezi s pitanjima koja se odnose na usklađenost, posebno navodeći jesu li u slučaju eventualnih nedostataka poduzete odgovarajuće mjere za njihovo uklanjanje;
(c)
osobe uključene u funkciju praćenja usklađenosti nisu uključene u obavljanje usluga ili aktivnosti koje nadziru;
(d)
metoda određivanja nagrađivanja osobe zadužene za obavljanje funkcije praćenja usklađenosti ne smije ugroziti njegovu objektivnost i ne smije biti takva da bi ju vjerojatno mogla ugroziti.
Međutim, od UAIF-a se ne zahtijeva usklađenost s točkom (c) ili točkom (d) prvog podstavka, u slučaju kada može dokazati da, s obzirom na vrstu, opseg i složenost svog poslovanja te vrstu i raspon svojih usluga i aktivnosti, taj zahtjev nije razmjeran i da je njegova funkcija praćenja usklađenosti i dalje učinkovita.
Članak 62.
Trajna funkcija unutarnje revizije
1. Kad je to primjereno i razmjerno s obzirom na vrstu, opseg i složenosti njihovog poslovanja te vrstu i raspon aktivnosti upravljanja zajedničkim portfeljem koje se poduzimaju tijekom tog poslovanja, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima uspostavljaju i održavaju funkciju unutarnje revizije koja je zasebna i neovisna od drugih funkcija i aktivnosti UAIF-a.
2. Funkcija unutarnje revizije iz stavka 1.:
(a)
uspostavlja, provodi i održava revizijski plan kako bi se ispitala i procijenila primjerenost i učinkovitost sustava, mehanizama i mjera unutarnje kontrole UAIF-a;
(b)
daje preporuke na temelju rezultata rada izvršenog u skladu s točkom (a);
(c)
potvrđuje usklađenost s preporukama navedenima u točki (b);
(d)
izvješćuje o pitanjima u vezi unutarnje revizije.
Članak 63.
Osobne transakcije
1. Za svaku relevantnu osobu koja je uključena u aktivnosti koje mogu dovesti do sukoba interesa ili koja imaju pristup povlaštenim informacijama u smislu članka 1. stavka 1. Direktive 2003/6/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o trgovanju na temelju povlaštenih informacija i manipuliranju tržištem (zlouporabi tržišta) (10) ili drugim povjerljivim informacijama u vezi s AIF-om ili transakcijama s AIF-om ili za AIF-a, UAIF uspostavlja, provodi i održava odgovarajuće mjere s ciljem sprječavanja da takve relevantne osobe:
(a)
zaključe osobnu transakciju s financijskim instrumentima ili drugom imovinom koja ispunjava jedan od sljedećih kriterija:
i.
transakcija podliježe članku 2. stavku 1. Direktive 2003/6/EZ;
ii.
transakcija uključuje zlouporabu ili nepropisno otkrivanje povjerljivih informacija;
iii.
transakcija je u sukobu ili postoji vjerojatnost da dođe u sukob s obvezom UAIF-a na temelju Direktive 2011/61/EZ;
(b)
savjetuju ili nagovaraju, osim u okviru njihovog zaposlenja ili ugovora o pružaju usluga, neke druge osobe da zaključe osobnu transakciju iz točke (a) podtočaka i. i ii. ili koja bi inače predstavljala zlouporabu informacija koje se odnose na neizvršene naloge;
(c)
otkrivaju, osim u okviru njihovog zaposlenja ili ugovora o pružanju usluga, ne dovodeći u pitanje članak 3. točku (a) Direktive 2003/6/EZ, bilo koje informacije ili mišljenja bilo kojoj drugoj osobi, ako relevantna osoba zna ili je trebala znati da će kao posljedicu tog otkrivanja druga osoba poduzeti ili je izgledno da će poduzeti neki od sljedećih koraka:
i.
zaključivanje osobne transakcije iz točke (a) podtočaka i. i ii. s financijskim instrumentima ili drugom imovinom ili koja bi inače predstavljala zlouporabu informacija koje se odnose na neizvršene naloge;
ii.
savjetovanje ili nagovaranje neke druge osobe da zaključi takvu transakciju.
2. Mjere iz stavka 1. osiguravaju posebno da:
(a)
je svaka relevantna osoba upoznata s ograničenjima u pogledu osobnih transakcija iz stavka 1. i mjerama koje je utvrdio UAIF u vezi s osobnim transakcijama i otkrivanjem u skladu sa stavkom 1.;
(b)
UAIF je odmah obaviješten o svakoj osobnoj transakciji koju zaključi relevantna osoba iz stavka 1., bilo putem obavijesti o takvoj transakciji ili drugim postupcima koji omogućuju UAIF-u da utvrdi takve transakcije;
(c)
se vodi evidencija o osobnim transakcijama o kojima je UAIF obaviješten ili koje je UAIF utvrdio, uključujući sva ovlaštenja ili zabrane u vezi s takvim transakcijama.
Za potrebe točke (b) prvog podstavka, u slučaju kada određene aktivnosti UAIF-a obavljaju treće osobe, UAIF osigurava da subjekt koji obavlja aktivnost vodi evidenciju o osobnim transakcijama koje je zaključila bilo koja relevantna osoba iz stavka 1. i na zahtjev bez odgode te informacije dostavlja UAIF-u.
3. Stavci 1. i 2. se ne primjenjuju na osobne transakcije:
(a)
izvršene na temelju usluga upravljanja portfeljem na diskrecijskoj osnovi, u slučaju kada ne postoji prethodna komunikacija u vezi s transakcijom između osobe ovlaštene za upravljanje portfeljem i relevantne osobe ili druge osobe za čiji račun je izvršena transakcija;
(b)
s UCITS-om ili alternativnim investicijskim fondovima koji podliježu nadzoru na temelju prava države članice koje za njihovu imovinu zahtijeva istovjetnu razinu razdiobe rizika, u slučaju kada relevantna osoba i bilo koja druga osoba za čiji račun se transakcija izvršava nije uključena u upravljanje tim subjektom.
4. Za potrebe stavka 1. osobna transakcija uključuje i transakcije financijskim instrumentima ili drugom imovinom koje su izvršene u ime ili za račun:
(a)
relevantne osobe;
(b)
bilo koje osobe s kojom je relevantna osoba u rodbinskoj vezi ili s kojom je usko povezana;
(c)
osobe s kojom je relevantna osoba u takvom odnosu da relevantna osoba ima izravan ili neizravan značajan interes u ishodu transakcije, a koji nije provizija ili naknada za izvršenje transakcije.
Članak 64.
Evidentiranje transakcija u portfelju
1. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima za svaku transakciju u portfelju u vezi s alternativnim investicijskim fondovima kojima upravljaju bez odlaganja izrađuje evidenciju koja sadrži dovoljno informacija da se rekonstruiraju pojedinosti naloga i izvršena transakcija ili ugovor.
2. U vezi s transakcijama u portfelju na mjestu izvršenja, evidencija iz stavka 1. sadrži sljedeće informacije:
(a)
ime ili drugi naziv AIF-a i osobe koja djeluje za račun AIF-a;
(b)
imovinu;
(c)
prema potrebi, količinu;
(d)
vrstu naloga ili transakcije;
(e)
cijenu;
(f)
za naloge, datum i točno vrijeme prijenosa naloga i ime ili drugi naziv osobe kojoj je nalog prenesen ili za transakcije, datum i točno vrijeme odluke o trgovanju i izvršenju transakcije;
(g)
prema potrebi, ime osobe koja prenosi nalog ili izvršava transakciju;
(h)
prema potrebi, razloge za opoziv naloga;
(i)
za izvršene transakcije, identifikaciju druge ugovorne strane i mjesta izvršenja.
3. U vezi s transakcijama u portfelju AIF-a izvan mjesta izvršenja, evidencija iz stavka 1. uključuje sljedeće informacije:
(a)
ime ili drugi naziv AIF-a;
(b)
pravnu i drugu dokumentaciju koja čini osnovu transakcije u portfelju, uključujući posebno ugovor po izvršenju;
(c)
cijenu.
4. Za potrebe stavaka 2. i 3. mjesto izvršenja uključuje sistematskog internalizatora iz točke 7. članka 4. stavka 1. Direktive 2004/39/EZ, uređeno tržište iz točke 14. članka 4. stavka 1. navedene Direktive, multilateralnu trgovinsku platformu iz točke 15. članka 4. stavka 1. navedene Direktive, održavatelja tržišta iz točke 8. članka 4. stavka 1. navedene Direktive ili nekog drugog pružatelja likvidnosti ili subjekta koji u trećoj zemlji izvršava funkciju sličnu funkcijama koje izvršavaju bilo koji od prethodno navedenih subjekata.
Članak 65.
Evidentiranje zahtjeva za upis i isplatu
1. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima poduzimaju sve nužne korake kako bi osigurali da se zaprimljeni zahtjevi AIF-a za upis i, prema potrebi, zahtjevi za isplatu po primitku takvog naloga evidentiraju bez nepotrebnog odlaganja.
2. Evidencija uključuje informacije o sljedećem:
(a)
odgovarajućem AIF-u;
(b)
osobi koja daje ili prenosi zahtjev;
(c)
osobi koja zaprima zahtjev;
(d)
datumu i vremenu zahtjeva;
(e)
uvjetima i načinu plaćanja;
(f)
vrsti zahtjeva;
(g)
datumu izvršenja zahtjeva;
(h)
broju upisanih ili isplaćenih udjela ili dionica ili o istovjetnim upisanim ili isplaćenim iznosima;
(i)
cijeni pri upisu ili, prema potrebi, cijeni pri isplati svakog udjela ili dionice ili, prema potrebi, iznosu preuzete obveze uplate kapitala i uplaćenog kapitala;
(j)
ukupnoj vrijednosti udjela ili dionica pri upisu ili isplati;
(k)
bruto vrijednost zahtjeva, uključujući naknade za upis, ili neto iznos bez naknada za isplatu.
Informacije iz točaka (i), (j) i (k) evidentiraju se čim postanu dostupne.
Članak 66.
Zahtjevi u vezi vođenja evidencije
1. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima osiguravaju da se sve tražene evidencije iz članaka 64. i 65. čuvaju tijekom razdoblja od najmanje pet godina.
Međutim, nadležna tijela mogu zahtijevati od upravitelj alternativnim investicijskim fondovima da osiguraju da se sva ili neka evidencija čuva tijekom duljeg razdoblja, vodeći računa o vrsti imovine ili transakcije u portfelju, u slučaju kada je to potrebno, kako bi se nadležnom tijelu omogućilo da izvrši svoje nadzorne funkcije na temelju Direktive 2011/61/EZ.
2. Nakon isteka odobrenja za rad UAIF-a, evidencija se čuva najmanje do isteka razdoblja od pet godina navedenog u stavku 1. Nadležna tijela mogu zahtijevati čuvanje evidencije tijekom duljeg razdoblja
U slučaju kada UAIF prenosi svoje obveze u vezi s AIF-om na drugi UAIF, on osigurava da su evidencije iz stavka 1. dostupne drugom UAIF-u.
3. Evidencije se čuvaju na mediju koji omogućuje čuvanje informacija tako da su one dostupne nadležnim tijelima za buduće korištenje te u obliku i tako da:
(a)
nadležna tijela mogu brzo pristupiti informacijama i rekonstruirati svaku ključnu fazu obrade svake transakcije u portfelju;
(b)
ispravci ili ostale izmjene i sadržaji evidencija prije takvih ispravaka ili izmjena mogu se lako utvrditi;
(c)
druge manipulacije ili izmjene nisu moguće.
ODJELJAK 7.
Vrednovanje
(članak 19. Direktive 2011/61/EU)
Članak 67.
Politike i postupci vrednovanja imovine AIF-a
1. Upravitelji alternativnim investicijskim fondovima za svaki AIF kojim upravljaju uspostavljaju, održavaju, provode i preispituju pisane politike i postupke koje osiguravaju pouzdan, transparentan, sveobuhvatan i odgovarajuće dokumentiran postupak vrednovanja. Politike i postupci vrednovanja obuhvaćaju sve značajne aspekte procesa vrednovanja te postupke i kontrole vrednovanja u vezi s odgovarajućim AIF-om.
Ne dovodeći u pitanje zahtjeve nacionalnog prava te pravila i osnivačke akte AIF-a, UAIF osigurava da se na alternativne investicijske fondove kojim upravlja primjenjuju fer, odgovarajuće i transparentne metodologije vrednovanja. Politikama vrednovanja se utvrđuju, a postupcima primjenjuju metodologije vrednovanja koje se koriste za svaku vrstu imovine u koju AIF može ulagati u skladu s mjerodavnim nacionalnim pravom, pravilima i osnivačkim aktima AIF-a. UAIF u određene vrste imovine ne ulaže po prvi put, osim ako nije utvrđena odgovarajuća metodologija ili metodologije vrednovanja za svaku posebnu vrstu imovine.
Politike i postupci kojima se određuju metodologije vrednovanja uključuju ulazne podatke, modele i kriterije odabira za određivanje cijena i izvore tržišnih podataka. Politikama i postupcima se osigurava da se cijene dobivaju od neovisnih izvora, kad god je to moguće i primjereno. Postupak odabira određene metodologije uključuje procjenu raspoloživih odgovarajućih metodologija, vodeći računa o njihovoj osjetljivosti na promjene varijabli i kako posebne strategije određuju relativnu vrijednost imovine u portfelju.
2. Politikama vrednovanja određuju se obveze, uloge i odgovornosti svih strana uključenih u postupak vrednovanja, uključujući više rukovodstvo UAIF-a. Postupci odražavaju organizacijsku strukturu kako je određena u politikama vrednovanja.
Politike i postupci vrednovanja obuhvaćaju najmanje sljedeće:
(a)
stručnost i neovisnost osoblja koje stvarno obavlja vrednovanje imovine;
(b)
specifične investicijske strategije AIF-a i imovinu u koju bi AIF mogao ulagati;
(c)
kontrole tijekom odabira ulaznih podataka, izvora i metodologija vrednovanja;
(d)
kanale za proširivanje razine djelovanja za rješavanje razlika u rezultatima vrednovanja imovine;
(e)
vrednovanje svih usklađenja povezanih s veličinom i likvidnosti pozicija ili s promjenama tržišnih uvjeta, prema potrebi;
(f)
odgovarajuće vrijeme za zaključivanje računovodstvenih evidencija u svrhe vrednovanja;
(g)
odgovarajuću učestalost vrednovanja imovine.
3. U slučaju kada je imenovan vanjski procjenitelj, politikama i postupcima vrednovanja određuje se postupak razmjene informacija između UAIF-a i vanjskog procjenitelja kako bi se osiguralo da su dostavljene sve potrebne informacije radi obavljanja vrednovanja.
Politikama i postupcima vrednovanja osigurava se da UAIF provodi početne i periodičke dubinske analize trećih osoba koje su imenovane za provođenje usluga vrednovanja.
4. U slučaju kada vrednovanje provodi sam UAIF, politike uključuju opis zaštitnih mjera za funkcionalno neovisno provođenje vrednovanja u skladu s točkom (b) članka 19. stavka 4. Direktive 2011/61/EU. Takve zaštite uključuju mjere za sprječavanje ili ograničavanje bilo koje osobe da ostvaruje neprimjeren utjecaj na način na koji nadležne osobe obavljaju aktivnosti vrednovanja.
Članak 68.
Uporaba modela za vrednovanje imovine
1. Ako se za vrednovanje imovine AIF-a koristi model, model i njegove glavne značajke potrebno je obrazložiti i opravdati u politikama i postupcima vrednovanja. Razlog za izbor modela, osnovni podaci, korištene pretpostavke u modelu i objašnjenje za njihovo korištenje, kao i ograničenja vrednovanja koje se temelji na modelu potrebno je na odgovarajući način dokumentirati.
2. Politikama i postupcima vrednovanja osigurava se da osoba koja ima dovoljno stručnog znanja, a koja nije sudjelovala u postupku oblikovanja modela, provede validaciju modela prije njegovog korištenja. Postupak validacije dokumentira se na odgovarajući način.
3. Model podliježe prethodnom odobrenju višeg rukovodstva UAIF-a. U slučaju kada model koristi UAIF koji sam obavlja funkciju vrednovanja, odobrenje višeg rukovodstva ne utječe na pravo nadležnog tijela da na temelju članka 19. stavka 9. Direktive 2011/61/EU zahtijeva da model potvrdi vanjski procjenitelj ili revizor.
Članak 69.
Dosljedna primjena politika i postupaka vrednovanja
1. UAIF osigurava da se politike i postupci vrednovanja te određene metodologije vrednovanja dosljedno primjenjuju.
2. Politike i postupci vrednovanja i određene metodologije primjenjuju se na svu imovinu AIF-a, vodeći računa o investicijskoj strategiji, vrsti imovine i, ako je to primjenjivo, postojanju različitih vanjskih procjenitelja.
3. U slučaju kada ažuriranje nije potrebno, politike i postupci primjenjuju se dosljedno tijekom vremena, a izvori i pravila vrednovanja tijekom vremena ostaju jednaki.
4. Postupci vrednovanja i određene metodologije vrednovanja primjenjuju se dosljedno u svim alternativnim investicijskim fondovima kojima upravlja isti UAIF, vodeći računa o investicijskim strategijama, vrsti imovine koju drži AIF, i, prema potrebi, postojanju različitih vanjskih procjenitelja.
Članak 70.
Periodičko preispitivanje politika i postupaka vrednovanja
1. Politikama vrednovanja predviđa se periodička preispitivanje politika i postupaka, uključujući metodologije vrednovanja. Preispitivanje se provodi najmanje jednom godišnje i prije nego što AIF počne koristiti novu investicijsku strategiju ili novu vrstu imovine koja nije obuhvaćena sadašnjom politikom vrednovanja.
2. Politikama i postupcima vrednovanja opisuje se kako se može izvršiti promjena u politici vrednovanja, uključujući metodologiju, i u kojim okolnostima bi to bilo primjereno. Preporuke u vezi promjena u politikama i postupcima dostavljaju se višem rukovodstvu koje preispituje i odobrava sve promjene.
3. Funkcija upravljanja rizicima iz članka 38. preispituje i, ako je to potrebno, pruža odgovarajuću potporu u vezi s politikama i postupcima koji su doneseni za vrednovanje imovine.
Članak 71.
Preispitivanje vrijednosti pojedinačne imovine
1. UAIF osigurava da se sva imovina koju drži AIF vrednuje na odgovarajući način i po njezinoj fer vrijednosti. UAIF dokumentira prema vrsti imovine način na koji se ocjenjuje primjerenost i fer vrijednosti pojedinačne imovine. UAIF mora u svakom trenutku moći dokazati da se portfelji alternativnih investicijskih fondova kojima upravlja na pravilan način vrednuju.
2. Politikama i postupcima vrednovanja određuje se postupak preispitivanja vrijednosti pojedinačne imovine, u slučaju kada postoji znatan rizik neodgovarajućeg vrednovanja, kao u sljedećim primjerima:
(a)
vrednovanje se temelji na cijenama koje su dostupne samo od pojedine druge ugovorne strane ili brokerskog izvora;
(b)
vrednovanje se temelji na cijenama nelikvidne imovine na burzi;
(c)
na vrednovanje utječu osobe povezane s UAIF-om;
(d)
na vrednovanje utječu drugi subjekti koji mogu imati financijski interes u rezultatu AIF-a;
(e)
vrednovanje se temelji na cijenama koje dostavlja druga ugovorna strana koja je inicijator instrumenta, a posebno u slučaju kada inicijator također financira poziciju AIF-a u instrumentu;
(f)
na vrednovanje utječe jedna ili više osoba unutar UAIF-a.
3. Politikama i postupcima vrednovanja opisuje se postupak preispitivanja uključujući dostatne i odgovarajuće provjere i kontrole u pogledu opravdanosti pojedinačnih vrijednosti. Opravdanost se ocjenjuje s obzirom na postojanje odgovarajućeg stupnja objektivnosti. Takve provjere i kontrole uključuju najmanje:
(a)
provjeru vrijednosti usporedbom s cijenama koje su utvrdile druge ugovorne strane i tijekom vremena;
(b)
potvrdu vrijednosti usporedbom realiziranih cijena s posljednjim knjigovodstvenim vrijednostima;
(c)
razmatranje ugleda, dosljednosti i kvalitete izvora vrednovanja;
(d)
usporedbu s vrijednostima koje ostvari treća osoba;
(e)
ispitivanje i dokumentiranje izuzetaka;
(f)
isticanje i istraživanje svih razlika koje se čine neobičnima ili odstupaju od referentne vrijednosti utvrđene za vrednovanje pojedinačne vrste imovine;
(g)
testiranje sa zastarjelim cijenama i implicitnim parametrima;
(h)
usporedbu s cijenama bilo koje povezane imovine ili njihovim zaštitama od rizika;
(i)
pregled ulaznih podataka korištenih kod određivanja cijena na temelju modela, a posebno onih prema kojima cijena modela iskazuje znatnu osjetljivost.
4. Politike i postupci vrednovanja uključuju odgovarajuće mjere proširivanja razine djelovanja za rješavanje razlika ili drugih problema prilikom vrednovanja imovine.
Članak 72.
Izračun neto vrijednosti imovine po udjelu ili dionici
1. UAIF osigurava da se za svaki AIF kojim upravlja neto vrijednost imovine po udjelu ili dionici izračunava prilikom svakog izdanja, upisa, isplate ili poništavanja udjela ili dionica, ali najmanje jednom godišnje.
2. UAIF osigurava da se postupci i metodologija izračuna neto vrijednosti imovine po udjelu ili dionici u potpunosti dokumentiraju. Postupci i metodologije izračuna i njihova primjena podliježu redovitoj provjeri UAIF-a, a dokumentacija se na odgovarajući način izmjenjuje.
3. UAIF osigurava da su uspostavljeni korektivni postupci u slučaju netočnog izračuna neto vrijednosti imovine.
4. UAIF osigurava da broj udjela ili dionica u izdanju podliježe redovitoj provjeri, a najmanje onoliko često koliko se izračunava cijena udjela ili dionice.
Članak 73.
Strukovna jamstva
1. Vanjski procjenitelji na zahtjev dostavljaju strukovna jamstva kojima dokazuju svoju osposobljenost za izvršavanje vrednovanja. Strukovna jamstva koja trebaju dostaviti vanjski procjenitelji su u pisanom obliku.
2. Strukovna jamstva sadrže dokaze o kvalifikacijama vanjskog procjenitelja i njegovoj sposobnosti za pravilno i neovisno provođenje vrednovanja, koja uključuju barem dokaze o:
(a)
dovoljnim ljudskim i tehničkim resursima;
(b)
odgovarajućim postupcima koji osiguravaju pravilno i neovisno vrednovanje;
(c)
odgovarajućem znanju i razumijevanju investicijske strategije AIF-a i imovine za čiju procjenu je vanjski procjenitelj imenovan;
(d)
dovoljno dobrom ugledu i dovoljnom iskustvu u vrednovanju.
3. U slučaju kada se na vanjskog procjenitelja primjenjuje obvezna poslovna registracija kod nadležnog tijela ili drugog subjekta države u kojoj ima poslovni nastan, strukovno jamstvo sadrži naziv toga tijela ili subjekta, uključujući odgovarajuće kontaktne podatke. Strukovno jamstvo jasno navodi zakonske i druge propise ili pravila poslovnog ponašanja kojima podliježe vanjski procjenitelj.
Članak 74.
Učestalost vrednovanja imovine koju drže alternativni investicijski fondovi otvorenog tipa
1. Vrednovanje financijskih instrumenata koje drže alternativni investicijski fondovi otvorenog tipa provodi se pri svakom izračunu neto vrijednosti imovine po udjelu ili dionici u skladu s člankom 72. stavkom 1.
2. Vrednovanje druge imovine koju drže alternativni investicijski fondovi otvorenog tipa provodi se najmanje jednom godišnje i svaki put kad postoje dokazi da posljednja utvrđena vrijednost više nije ispravna i ne odgovara stvarnoj fer vrijednosti.
ODJELJAK 8.
Delegiranje poslova UAIF-a
(članak 20. stavci 1., 2., 4. i 5. Direktive 2011/61/EU)
Članak 75.
Opća načela
Prilikom delegiranja jednog ili više poslova na treće osobe koje te poslove obavljaju u njihovo ime, upravitelji alternativnim investicijskim fondovima poštuju posebno sljedeća opća načela:
(a)
struktura delegiranja ne omogućava izbjegavanje odgovornosti ili obveze UAIF-a;
(b)
obveze UAIF-a prema AIF-u i njegovim ulagateljima nisu izmijenjene zbog delegiranja;
(c)
nisu ugroženi uvjeti koje mora ispunjavati UAIF kako bi imao odobrenje za rad i mogao obavljati aktivnosti u skladu s Direktivom 2011/61/EU;
(d)
postupak delegiranju je u obliku pisanog sporazuma zaključenog između UAIF-a i osobe kojoj su delegirani poslovi;
(e)
UAIF osigurava da osoba kojoj su delegirani poslovi obavlja delegirane poslove učinkovito i u skladu s mjerodavnim pravom i regulatornim zahtjevima i mora uspostaviti metode i postupke za kontinuirano provjeravanje usluga koje pruža osoba kojoj su delegirani poslovi. Ako se čini da osoba kojoj su delegirani poslovi ne može učinkovito obavljati poslove ili u skladu s mjerodavnim pravom i regulatornim zahtjevima, UAIF poduzima potrebne radnje;
(f)
UAIF učinkovito nadzire delegirane poslove i upravlja rizicima koji su povezani s delegiranjem. U tu svrhu UAIF u svakom trenutku ima potrebno stručno znanje i resurse za nadzor delegiranih poslova. UAIF u sporazumu utvrđuje pravo na obaviještenost, nadzor, ulazak i pristup te svoja prava na davanje naputaka i praćenje osobe kojoj su delegirani poslovi. UAIF također osigurava da osoba kojoj su delegirani poslovi pravilno nadzire izvršavanje delegiranih poslova i na odgovarajući način upravlja rizicima koji su povezani s delegiranjem;
(g)
UAIF osigurava da se kontinuitet i kvaliteta delegiranih poslova ili delegirana zadaća obavljanja tih poslova održavaju i u slučaju raskida delegiranja, bilo prijenosom delegiranih poslova ili delegiranih zadaća obavljanja tih poslova na neku drugu treću osobu ili da ih obavlja on sam;
(h)
odgovarajuća prava i obveze UAIF-a i osobe kojoj su delegirani poslovi se jasno raspoređuju i utvrđuju u sporazumu. UAIF posebno ugovorno osigurava svoje pravo na davanje naputaka i pravo na raskid, svoja prava na obaviještenost i pravo na nadzor te pristup knjigama i poslovnom prostoru. Sporazum osigurava da se daljnje delegiranje može provesti samo uz suglasnost UAIF-a;
(i)
u slučaju kada se odnosi na upravljanje portfeljem, delegiranje je u skladu s investicijskom politikom AIF-a. UAIF daje naputke osobi kojoj su delegirani poslovi na koji način se provodi investicijska politika i UAIF prati poštuje li ju osoba kojoj su delegirani poslovi na kontinuiranoj osnovi;
(j)
UAIF osigurava da mu osoba kojoj su delegirani poslovi otkriva sva kretanja koja mogu imati značajan utjecaj na sposobnost osobe kojoj su delegirani poslovi da obavlja delegirane poslove na učinkovit način i u skladu s mjerodavnim pravom i regulatornim zahtjevima;
(k)
UAIF osigurava da osoba kojoj su delegirani poslovi štiti sve povjerljive informacije u vezi s UAIF-om, AIF-om na koji se delegiranje odnosi i ulagateljima u taj AIF;
(l)
UAIF osigurava da osoba kojoj su delegirani poslovi uspostavlja, provodi i održava plan za nepredvidive okolnosti i periodičko testiranje sigurnosne opreme uzimajući u obzir vrste delegiranih poslova.
Članak 76.
Objektivni razlozi za delegiranje
1. UAIF dostavlja nadležnim tijelima detaljan opis, obrazloženje i dokaze o objektivnim razlozima za delegiranje. Prilikom ocjene temelji li se ukupna struktura delegiranja na objektivnim razlozima u smislu članka 20. stavka 1. točke (a) Direktive 2011/61/EU uzimaju se obzir sljedeći kriteriji:
(a)
optimizacija poslovnih funkcija i procesa;
(b)
ušteda troškova;
(c)
stručno znanje osobe kojoj su delegirani poslovi u području administrativnih poslova ili posebnih tržišta ili ulaganja;
(d)
pristup osobe kojoj su delegirani poslovi globalnim mogućnostima trgovanja.
2. Na zahtjev nadležnih tijela, UAIF daje daljnja obrazloženja i dostavlja dokumente koji dokazuju da se cjelokupna struktura delegiranja temelji na objektivnim razlozima.
Članak 77.
Obilježja osobe kojoj su delegirani poslovi
1. Osoba kojoj su delegirani poslovi raspolaže dovoljnim resursima i zapošljava dovoljno osoblja koje ima vještine, znanje i stručnost potrebne za pravilno obavljanje poslova koji su im delegirani i ima odgovarajuću organizacijsku strukturu za potporu obavljanja delegiranih poslova.
2. Osobe koje stvarno obavljaju aktivnosti koje im je delegirao UAIF, imaju dostatno iskustvo, potrebno teoretsko znanje i odgovarajuće praktično iskustvo u odgovarajućim poslovima. Njihova stručna osposobljenost i priroda poslova koje su obavljali u prošlosti primjereni su za obavljanje poslova.
3. Za osobe koje stvarno upravljaju poslovanjem osobe kojoj su delegirani poslovi ne smatra se da imaju dovoljno dobar ugled ako su u prošlosti ocijenjene negativno u pitanjima koja su relevantna i za ocjenjivanje dobrog ugleda i za pravilno obavljanje delegiranih poslova ili ako postoje druge relevantne informacije koje utječu na njihov dobar ugled. Takve negativne ocjene uključuju, ali nisu ograničene na kaznena djela, sudske postupke ili upravne sankcije relevantne za obavljanje delegiranih poslova. Posebna pozornost posvećuje se prekršajima koji se odnose na financijske aktivnosti koje uključuju, ali nisu ograničene na obveze u vezi sa sprječavanjem pranja novca, nečasnim djelima, prijevarama ili financijskim kriminalom, stečajem ili insolventnošću. Druge relevantne informacije uključuju, na primjer, informacije koje ukazuju na to da osoba nije pouzdana ili da nije poštena.
U slučaju kada su poslovne usluge osobe kojoj su delegirani poslovi uređene propisima unutar Unije, smatra se da su ispunjeni zahtjevi iz prvog podstavka kad mjerodavno nadzorno tijelo preispita kriterij „dobrog ugleda” u okviru postupka izdavanja odobrenja za rad, ako ne postoje dokazi o suprotnom.
Članak 78.
Delegiranje upravljanja portfeljem ili upravljanja rizicima
1. Ovaj članak se primjenjuje u slučaju delegiranja upravljanja portfeljem ili upravljanja rizicima.
2. Smatra se da sljedeći subjekti imaju odobrenje za rad ili su registrirani za upravljanje imovinom i da podliježu nadzoru u skladu s točkom (c) članka 20. stavka 1. Direktive 2011/61/EU:
(a)
društva za upravljanje, koja imaju odobrenje za rad na temelju Direktive 2009/65/EZ;
(b)
investicijska društva, koja imaju odobrenje za rad na temelju Direktive 2004/39/EZ za obavljanje aktivnosti upravljanja portfeljem;
(c)
kreditne institucije, koje imaju odobrenje za rad na temelju Direktive 2006/48/EZ za obavljanje aktivnosti upravljanja portfeljem na temelju Direktive 2004/39/EZ;
(d)
vanjski upravitelji alternativnim investicijskim fondovima, koji imaju odobrenje za rad na temelju Direktive 2011/61/EU;
(e)
subjekti iz trećih zemalja koji imaju odobrenje za rad ili su registrirani za upravljanje imovinom i koje učinkovito nadzire nadležno tijelo u tim državama.
3. U slučaju kada se delegiranje dodjeljuje društvu iz treće zemlje, moraju biti ispunjeni sljedeći uvjeti u skladu s točkom (d) članka 20. stavka 1. Direktive 2011/61/EU:
(a)
postoji pisani sporazum između nadležnih tijela matične države članice UAIF-a i nadzornih tijela društva kojemu se delegiranje dodjeljuje;
(b)
u vezi s društvom kojemu se delegiranje dodjeljuje, sporazum iz točke (a) omogućuje nadležnim tijelima da:
i.
na zahtjev dobiju odgovarajuće informacije koje su potrebne za izvršavanje njihovih nadzornih zadaća, kako je predviđeno u Direktivi 2011/61/EU;
ii.
dobiju pristup dokumentima koji su bitni za izvršavanje njihovih nadzornih dužnosti koje se održavaju u trećoj zemlji;
iii.
obavljaju izravan nadzor u prostorijama društva kojemu su poslovi delegirani. Praktični postupci izravnog nadzora detaljno se utvrđuju u pisanom sporazumu;
iv.
od nadzornog tijela u trećoj zemlji prima u najkraćem mogućem roku informacije radi istraživanja vidljivih kršenja zahtjeva iz Direktive 2011/61/EU i njezinih provedbenih mjera;
v.
surađuju u provedbi u skladu s nacionalnim i međunarodnim pravom koje se primjenjuje na nadzorna tijela treće zemlje i nadležna tijela EU-a u slučajevima kršenja zahtjeva iz Direktive 2011/61/EU i njenih provedbenih mjera i mjerodavnog nacionalnog prava.
Članak 79.
Učinkovit nadzor
Smatra se da delegiranje sprječava učinkovit nadzor UAIF-a ako:
(a)
UAIF, njegovi revizori i nadležna tijela nemaju učinkovit pristup podacima koji se odnose na delegirane poslove i poslovnim prostorijama osobe kojoj su delegirani poslovi ili nadležna tijela nisu u mogućnosti ostvarivati navedena prava na pristup;
(b)
osoba kojoj su delegirani poslovi ne surađuje s nadležnim tijelima UAIF-a u vezi s delegiranim poslovima;
(c)
UAIF na zahtjev ne stavlja na raspolaganje nadležnim tijelima sve informacije koje su potrebne kako bi im se omogućilo da nadziru usklađenost obavljanja delegiranih poslova sa zahtjevima iz Direktive 2011/61/EU i njezinim provedbenim mjerama.
Članak 80.
Sukobi interesa
1. U skladu s točkom (b) članka 20. stavka 2. Direktive 2011/61/EU kriteriji za ocjenu je li delegiranje u sukobu s interesima UAIF-a ili ulagatelja u AIF uključuju najmanje:
(a)
u slučaju kada su UAIF i osoba kojoj su delegirani poslovi članovi iste grupe ili imaju bilo koji drugi ugovorni odnos, mjera do koje osoba kojoj su delegirani poslovi kontrolira UAIF ili ima sposobnost utjecati na njezine postupke;
(b)
u slučaju kada su osoba kojoj su delegirani poslovi i ulagatelj u odgovarajući AIF članovi iste grupe ili imaju bilo koji drugi ugovorni odnos, mjera do koje taj ulagatelj kontrolira osobu kojoj su delegirani poslovi ili ima sposobnost utjecati na njezine postupke;
(c)
vjerojatnost da osoba kojoj su delegirani poslovi ostvari financijsku dobit ili izbjegne financijski gubitak, na trošak AIF-a ili ulagatelja u AIF;
(d)
vjerojatnost da osoba kojoj su delegirani poslovi ima interes u ishodu usluge ili aktivnosti koje se pružaju UAIF-u ili AIF-u;
(e)
vjerojatnost da osoba kojoj su delegirani poslovi ima financijski ili drugi poticaj kako bi pogodovala interesu nekog klijenta u odnosu na interes AIF-a ili ulagatelja u AIF;
(f)
vjerojatnost da osoba kojoj su delegirani poslovi primi ili da će primiti poticaj od osobe koja nije UAIF, u vezi s aktivnostima upravljanja zajedničkim portfeljem koje se pružaju UAIF-u i alternativnim investicijskim fondovima kojima on upravlja u obliku novčanih sredstava, dobara ili usluga koji nisu uobičajena provizija ili naknada za tu uslugu.
2. Funkcija upravljanja portfeljem ili upravljanja rizicima može se smatrati funkcionalno i hijerarhijski odvojenom od drugih poslova koji bi mogli prouzročiti sukobe interesa, samo ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
osobe uključene u poslove upravljanja portfeljem nisu uključene u obavljanje poslova koji bi mogli prouzročiti sukobe interesa, kao što su poslovi kontrole;
(b)
osobe koje su uključene u poslove upravljanja rizicima nisu uključene u obavljanje poslova koji bi mogli prouzročiti sukobe interesa, kao što su operativni poslovi;
(c)
nadzor osoba koje su uključene u poslove upravljanja rizicima ne provode osobe odgovorne za obavljanje operativnih poslova;
(d)
odvajanje je osigurano u cijeloj hijerarhijskoj strukturi osobe kojoj su delegirani poslovi sve do njegovog upravljačkog tijela, a preispituje ga upravljačko tijelo i, u slučaju da postoji, nadzorna funkcija osobe kojoj su delegirani poslovi.
3. Smatra se da se mogući sukobi interesa pravilno utvrđuju, upravljaju, prate i otkrivaju ulagateljima u AIF samo, ako:
(a)
UAIF osigurava da osoba kojoj su delegirani poslovi poduzima sve razumne korake za utvrđivanje, upravljanje i praćenje mogućih sukoba interesa koji se mogu pojaviti između njega samoga i UAIF-a, AIF-a ili ulagatelja u AIF. UAIF osigurava da osoba kojoj su delegirani poslovi ima uspostavljene postupke koji odgovaraju onima koji se zahtijevaju u skladu s člancima od 31. do 34.;
(b)
UAIF osigurava da osoba kojoj su delegirani poslovi moguće sukobe interesa, kao i postupke i mjere koje on treba donijeti za upravljanje takvim sukobima interesa, otkriva UAIF-u, koji ih u skladu s člankom 36. otkriva AIF-u i ulagateljima u AIF.
Članak 81.
Suglasnost i obavijest o daljnjem delegiranju
1. Daljnje delegiranje postaje važeće kad UAIF pokaže svoju suglasnost u pisanom obliku.
Opća suglasnost koju UAIF daje unaprijed ne smatra se suglasnošću u skladu s točkom (a) članka 20. stavka 4. Direktive 2011/61/EU.
2. U skladu s točkom (b) članka 20. stavka 4. Direktive 2011/61/EU, obavijest sadrži pojedinosti o osobi kojoj su delegirani poslovi, naziv nadležnog tijela koje je osobi kojoj su dalje delegirani poslovi izdalo odobrenje za rad ili kod kojeg je registrirana, delegirane poslove, alternativne investicijske fondove na koje utječe daljnje delegiranje, presliku pisane suglasnosti UAIF-a i planirani dan stupanja na snagu daljnjeg delegiranja.
Članak 82.
Fiktivni subjekt i UAIF za koji se više ne smatra da upravlja AIF-om
1. Smatra se da je UAIF fiktivni subjekt i više se ne smatra da je upravitelj AIF-om barem u nekoj od sljedećih situacija:
(a)
UAIF više nema potrebno stručno znanje i resurse za učinkovit nadzor delegiranih poslova i upravljanje rizicima koji su povezani s delegiranjem;
(b)
UAIF više nema ovlasti za donošenje odluka u ključnim područjima koja spadaju pod odgovornost višeg rukovodstva ili više nema ovlasti za izvršavanje funkcija višeg rukovodstva, posebno u vezi s provedbom opće investicijske politike i investicijskih strategija;
(c)
UAIF gubi ugovorna prava da istražuje, nadzire, ima pristup ili da daje naputke osobama kojoj je delegirao poslove ili ostvarivanje takvih prava postane nemoguće u praksi;
(d)
UAIF delegira obavljanje poslova upravljanja ulaganjima u mjeri u kojoj znatno premašuje poslove upravljanja ulaganjima koje obavlja sam UAIF. Prilikom ocjene opsega delegiranja, nadležna tijela ocjenjuju ukupnu strukturu delegiranja vodeći računa ne samo o imovini kojom se upravlja u okviru delegiranja, već također o sljedećim kriterijima:
i.
vrstama imovine u koju je uložio AIF ili UAIF koji djeluje u ime AIF-a i važnosti imovine kojom se upravlja na temelju delegiranja za profil rizičnosti i profil prinosa AIF-a;
ii.
važnosti imovine pod delegiranjem za ostvarivanje investicijskih ciljeva AIF-a;
iii.
zemljopisnoj i sektorskoj razdiobi ulaganja AIF-a;
iv.
profilu rizičnosti AIF-a;
v.
vrsti investicijskih strategija koje provodi AIF ili UAIF koji djeluje u ime AIF-a;
vi.
vrstama delegiranih poslova u odnosu na zadržane, i
vii.
sastavu osoba kojoj su delegirani poslovi, osoba kojoj su dalje delegirani poslovi, njihovim zemljopisnim područjima djelovanja i njihovoj korporacijskoj strukturi, uključujući i to je li delegiranje dodijeljeno subjektu koji pripada istoj korporacijskoj grupi kao i UAIF.
2. Komisija nadzire, s obzirom na tržišna kretanja, primjenu ovog članka. Komisija preispituje situaciju nakon dvije godine i, prema potrebi, poduzima odgovarajuće mjere za daljnje utvrđivanje uvjeta na temelju kojih se smatra da je UAIF delegirao svoje poslove u takvoj mjeri da je postao fiktivni subjekt i da se više ne može smatrati upraviteljem AIF-a.
3. ESMA može izdati smjernice kako bi osigurala dosljednu ocjenu struktura delegiranja u cijeloj Uniji.
POGLAVLJE IV.
DEPOZITAR
ODJELJAK 1.
Pojedinosti pisanog ugovora
(članak 21. stavak 2. Direktive 2011/61/EU)
Članak 83.
Ugovorne pojedinosti
1. Ugovor kojim se imenuje depozitar u skladu s člankom 21. stavkom 2. Direktive 2011/61/EU sastavlja se između depozitara s jedne strane te UAIF-a i, ovisno o slučaju, AIF-a s druge strane i uključuje najmanje sljedeće elemente:
(a)
opis usluga koji treba pružiti depozitar i postupaka koje treba donijeti za svaku vrstu imovine u koju AIF može ulagati i koja se zatim povjerava depozitaru;
(b)
opis načina na koji će se izvršavati poslovi pohrane i nadziranja s obzirom na vrstu imovine i zemljopisna područja na kojima AIF namjerava ulagati. U vezi sa dužnostima skrbništva ovaj opis uključuje popise država i postupke za dodavanje i, ovisno o slučaju, povlačenje država s popisa. Ovo je u skladu s informacijama predviđenim u pravilima, osnivačkim aktima i dokumentima ponude AIF-a u vezi s imovinom u koju AIF može ulagati;
(c)
izjavu da odgovornost depozitara neće biti ugrožena bilo kakvim delegiranjem njegovih poslova skrbništva, osim ako se oslobodio odgovornosti u skladu s člankom 21. stavcima 13. ili 14. Direktive 2011/61/EU;
(d)
razdoblje valjanosti i uvjete za izmjenu i raskid ugovora, uključujući situacije koje bi mogle odvesti do raskida ugovora i pojedinosti u vezi s raskidom i, prema potrebi, postupke po kojima bi depozitar trebao slati sve relevantne informacije svom slijedniku;
(e)
obveze u vezi povjerljivosti koje se primjenjuju na ugovorne stranke u skladu s mjerodavnim zakonima i propisima. Ove obveze ne smiju utjecati na sposobnost nadležnih tijela da imaju pristup odgovarajućim dokumentima i informacijama;
(f)
sredstva i postupke kojima depozitar UAIF-u ili AIF-u šalje sve relevantne informacije koje su potrebne za izvršavanje njegovih dužnosti, uključujući ostvarivanje bilo kojih prava povezanih s imovinom i kako bi se omogućilo UAIF-u i AIF-u pravovremeni i točan pregled računa AIF-a;
(g)
sredstva i postupke kojima UAIF ili AIF šalje sve relevantne informacije depozitaru ili osigurava da depozitar ima pristup svim informacija koje su mu potrebne za ispunjavanje njegovih dužnosti, uključujući postupke koji osiguravaju da će depozitar primiti informacije od drugih strana koje imenuje AIF ili UAIF;
(h)
informacije o tome da li depozitar ili treća osoba kojoj su delegirani poslovi pohrane u skladu s člankom 21. stavkom 11. Direktive 2011/61/EU može ponovno koristiti imovinu koja mu je povjerena i, ako postoje, uvjete pridružene takvom ponovnom korištenju;
(i)
postupke koje je potrebno poštovati kad se razmatra izmjena pravila, osnivačkih akata ili dokumenata ponude AIF-a kojom se detaljno utvrđuju situacije u kojima treba obavijestiti depozitara ili kad je potrebna prethodna suglasnost depozitara kako bi se nastavilo s izmjenom;
(j)
sve potrebne informacije koje se moraju razmijeniti između AIF-a, UAIF-a, treće osobe koja djeluje u ime AIF-a ili UAIF-a, s jedne strane i depozitara s druge strane, u vezi s prodajom, upisom, isplatom, izdavanjem, poništavanjem i otkupom udjela ili dionica AIF-a;
(k)
sve potrebne informacije koje se moraju razmijeniti između AIF-a, UAIF-a, treće osobe koja djeluje u ime AIF-a ili UAIF-a i depozitara u vezi s izvršavanjem nadzorne i kontrolne funkcije depozitara;
(l)
u slučaju kada ugovorne stranke predviđaju imenovanje trećih osoba za obavljanje dijela njihovih pripadajućih dužnosti, obvezu da će redovito dostavljati podatke o svim imenovanim trećim osobama i, na zahtjev, informacije o kriterijima korištenima za odabir treće osobe i mjere predviđene za praćenje aktivnosti koje obavljaju odabrane treće osobe;
(m)
informacije o zadaćama i odgovornostima ugovornih stranaka u pogledu obveza koje se odnose na sprečavanje pranja novca i financiranja terorizma;
(n)
informacije o svim novčanim računima koji su otvoreni na ime AIF-a ili na ime UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a i postupke koji osiguravaju da će depozitar biti obaviješten o svakom novom računu koji se otvori na ime AIF-ili na ime UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a;
(o)
pojedinosti u vezi s postupcima depozitara za proširivanje razine djelovanja, uključujući identifikaciju osoba koje depozitar treba kontaktirati u AIF-u i, ovisno o slučaju, UAIF-u kad pokreće takav postupak;
(p)
obvezu depozitara da obavijesti UAIF-a kad postane svjestan da odvajanje imovine nije ili više nije dovoljno da osigura zaštitu u slučaju insolventnosti treće osobe kojoj su delegirani poslovi pohrane u posebnoj nadležnosti u skladu s člankom 21. stavkom 11. Direktive 2011/61/EU;
(q)
postupke koji osiguravaju da depozitar, u vezi sa svojim dužnostima, ima mogućnost istražiti vođenje UAIF-a i, ovisno o slučaju, AIF-a i ocijeniti kvalitetu poslanih informacija, uključujući putem pristupa knjigama AIF-a i, ovisno o slučaju, UAIF-a ili putem posjeta na licu mjesta;
(r)
postupci koji osiguravaju da UAIF i, ovisno o slučaju, AIF može preispitati učinak depozitara u vezi s njegovim ugovornim obvezama.
2. Pojedinosti o sredstvima i postupcima određeni u točkama (a) do (r) opisuju se u ugovoru o imenovanju depozitara ili u bilo kojim naknadnim izmjenama ugovora.
3. Ugovor o imenovanju depozitara ili naknadna izmjena ugovora iz stavka 2. je u pisanom obliku.
4. Ugovorne stranke mogu se dogovoriti da će slati sve ili dio informacija koje međusobno razmjenjuju elektroničkim putem, pod uvjetom da je osigurano pravilno evidentiranje takvih informacija.
5. Osim ako je drukčije predviđeno nacionalnim pravom, ne postoji obveza zaključivanja posebnog pisanog sporazuma za svaki AIF; postoji mogućnost da UAIF i depozitar zaključe okvirni sporazum koji navodi alternativne investicijske fondove kojima upravlja navedeni UAIF na koji se sporazum odnosi.
6. Navodi se mjerodavno nacionalno pravo za ugovor o imenovanju depozitara i sve kasnije sporazume.
ODJELJAK 2.
Opći kriteriji za ocjenu bonitetnih propisa i nadzora koji se primjenjuju na depozitare u trećim zemljama
(članak 21. stavak 6. točka (b) Direktive 2011/61/EU)
Članak 84.
Kriteriji za ocjenu bonitetnih propisa i nadzora koji se primjenjuju na depozitara u trećoj zemlji
Za potrebe točke (b) članka 21. stavka 6. Direktive 2011/61/EU učinkovitost bonitetnih propisa i nadzora koji se primjenjuju na depozitara u trećoj zemlji, u pogledu toga proizvode li isti učinak kao propisi predviđeni na temelju prava Unije, te njihova stvarna primjena ocjenjuju se u odnosu na sljedeće kriterije:
(a)
depozitar podliježe izdavanju odobrenja za rad i kontinuiranom nadzoru nadležnog javnog tijela koje raspolaže primjerenim resursima za ispunjavanje svojih zadaća;
(b)
pravom treće zemlje utvrđuju se kriteriji za dobivanje odobrenja za rad u ulozi depozitara, koji imaju isti učinak kao kriteriji utvrđeni za početak poslovanja kreditnih institucija ili investicijskih društava u Uniji;
(c)
kapitalni zahtjevi uvedeni za depozitara u trećoj zemlji imaju isti učinak kao oni koji se primjenjuju u Uniji, ovisno od tome je li depozitar iste vrste kao kreditna institucija ili investicijsko društvo u Uniji;
(d)
uvjeti poslovanja koji se primjenjuju na depozitara u trećoj zemlji imaju isti učinak kao oni utvrđeni za kreditne institucije ili investicijska društva u Uniji, ovisno o vrsti depozitara;
(e)
zahtjevi u vezi s izvršavanjem posebnih dužnosti depozitara AIF-a osnovanog u skladu s pravom treće zemlje imaju isti učinak kao oni predviđeni u članku 21. stavcima 7. do 15. Direktive 2011/61/EU i njezinim provedbenim mjerama te mjerodavnim nacionalnim pravom;
(f)
u slučaju da depozitar krši zahtjeve i uvjete iz točaka (a) do (e), pravo treće zemlje predviđa primjenu dovoljno odvraćajućih prinudnih mjera.
ODJELJAK 3.
Poslovi depozitara, obveze dužne pažnje i obveza odvajanja
(članak 21. stavci 7. do 9. i članak 21. stavak 11. točka (c) i točka (d) podtočka iii. Direktive 2011/61/EU)
Članak 85.
Praćenje novca - opći zahtjevi
1. U slučaju kada se na ime AIF-a, na ime UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a ili na ime depozitara koji djeluje u ime AIF-a kod subjekta iz članka 21. stavka 7. Direktive 2011/61/EU vodi ili otvori novčani račun, UAIF osigurava da se depozitaru na početku izvršavanja njegovih dužnosti i kontinuirano dostavljaju sve relevantne informacije koje su mu potrebne za ispunjavanje njegovih obveza.
2. Kako bi imao pristup svim informacijama o novčanim računima AIF-a i jasan pregled svih novčanih tokova AIF-a, depozitar mora barem:
(a)
nakon imenovanja biti obaviješten o svim postojećim novčanim računima koji su otvoreni na ime AIF-a ili na ime UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a;
(b)
biti obaviješten kod otvaranja svakog novog novčanog računa od strane AIF-a ili od strane UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a;
(c)
dobiti sve informacije u vezi s novčanim računima otvorenima kod subjekta treće osobe, izravno od tih trećih osoba.
Članak 86.
Praćenje novčanih tokova AIF-a
Depozitar osigurava učinkovito i odgovarajuće praćenje novčanih tokova AIF-a, a posebno barem:
(a)
osigurava da je sav novac AIF-a knjižen na računima otvorenima kod subjekata iz točaka (a), (b) i (c) članka 18. stavka 1. Direktive 2006/73/EZ na odgovarajućim tržištima na kojima se zahtijevaju novčani računi u svrhe poslovanja AIF-a i koji podliježu bonitetnim propisima i nadzoru koji proizvode isti učinak kao pravo Unije, da se učinkovito provodi i da je u skladu s načelima utvrđenima u članku 16. Direktive 2006/73/EZ;
(b)
primjenjuje učinkovite i primjerene postupke izravnanja svih kretanja novčanih tokova i takvo izravnanje provodi dnevno ili, u slučaju rijetkih novčanih kretanja, kad dođe do takvog kretanja novčanog toka;
(c)
primjenjuje primjerene postupke kojima na kraju radnog dana utvrđuju značajni novčani tokovi, a posebno oni koji bi mogli biti neusklađeni s poslovima AIF-a;
(d)
periodički preispituje prikladnost navedenih postupaka, uključujući putem cjelokupnog preispitivanja postupaka izravnanja najmanje jednom godišnje i osiguranjem da su novčani računi otvoreni na ime AIF-a, na ime UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a ili na ime depozitara koji djeluje u ime AIF-a uključeni u postupak izravnanja;
(e)
kontinuirano prati rezultate izravnanja i mjera poduzetih zbog bilo kojih nepodudarnosti utvrđenih postupcima izravnanja i obavješćuje UAIF ako nepravilnost nije ispravljena bez nepotrebnog odlaganja i također nadležna tijela ako se situacija ne može pojasniti i, ovisno o slučaju, popraviti;
(f)
provjerava usklađenost svojih evidencija novčanih pozicija s evidencijama UAIF-a. UAIF osigurava da se sve upute i informacije u vezi s novčanim računom otvorenim kod treće osobe šalju depozitaru kako bi depozitar mogao provesti vlastiti postupak izravnanja.
Članak 87.
Dužnosti u vezi upisa
UAIF osigurava da se depozitaru dostave informacije o plaćanjima koja izvrše ulagatelji ili koja se izvrše u ime ulagatelja s osnove upisa udjela ili dionica određenog AIF-a na kraju svakog radnog dana kad UAIF, AIF ili osoba koja djeluje u njegovo ime, kao zastupnik za prijenose, primi takva plaćanja ili zahtjev od ulagatelja. UAIF osigurava da depozitar primi sve druge relevantne informacije koje su mu potrebne kako bi se osiguralo da su plaćanja zatim proknjižena na novčanim računima otvorenima na ime AIF ili na ime UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a ili na ime depozitara u skladu s odredbama članka 21. stavka 7. Direktive 2011/61/EU.
Članak 88.
Financijski instrumenti koji se pohranjuju na skrbništvo
1. Financijski instrumenti koji pripadaju AIF-u ili UAIF-u koji djeluje u ime AIF-a, a koji se ne mogu fizički isporučiti depozitaru, uključuju se u djelokrug poslova skrbništva depozitara u slučaju kada su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
oni su prenosivi vrijednosni papiri, uključujući one u koje je ugrađen izvedeni financijski instrument, kako je navedeno u posljednjem podstavku članka 51. stavka 3. Direktive 2009/65/EZ i u članku 10. Direktive Komisije 2007/16/EZ (11), instrumenti tržišta novca ili udjeli subjekata za zajedničko ulaganje;
(b)
mogu se registrirati ili držati na računu izravno ili neizravno na ime depozitara.
2. Financijski instrumenti koji se, u skladu s mjerodavnim nacionalnim pravom, samo izravno registriraju na ime AIF-a kod samog izdavatelja ili njegovog zastupnika, kao što je voditelj registra ili zastupnik za prijenose, ne pohranjuju se na skrbništvo.
3. Financijski instrumenti koji pripadaju AIF-u ili UAIF-u koji djeluje u ime AIF-a, a koji se mogu fizički isporučiti depozitaru, uvijek se uključuju u djelokrug poslova skrbništva depozitara.
Članak 89.
Dužnosti pohrane u vezi s imovinom pohranjenom na skrbništvo
1. Radi ispunjavanja obveza utvrđenih u točki (a) članka 21. stavka 8. Direktive 2011/61/EU u vezi s financijskim instrumentima koji se pohranjuju na skrbništvo, depozitar osigurava najmanje da:
(a)
su financijski instrumenti pravilno registrirani u skladu s člankom 21. stavkom 8. točkom (a) podtočkom ii. Direktive 2011/61/EU;
(b)
se evidencije i odvojeni računi vode na način koji osigurava njihovu točnost, a posebno bilježe sukladnost s financijskim instrumentima i novcem koji se drži za alternativne investicijske fondove;
(c)
se redovito provodi izravnanje između internih računa depozitara i evidencija te internih računa i evidencija bilo koje treće osobe kojoj su delegirani poslovi skrbništva u skladu s člankom 21. stavkom 11. Direktive 2011/61/EU;
(d)
se u vezi s financijskim instrumentima koji su pohranjeni na skrbništvo provodi dužna pažnja kako bi se osigurao visoki standard zaštite ulagatelja;
(e)
se ocjenjuju i prate svi relevantni rizici skrbništva u cijelom lancu skrbništva i da je UAIF obaviješten o svim utvrđenim značajnim rizicima;
(f)
su uvedeni primjereni organizacijski postupci kako bi se minimizirao rizik gubitka ili umanjenja financijskih instrumenata ili prava u vezi s navedenim financijskim instrumentima kao posljedica prijevare, lošeg obavljanja usluge administriranja, neodgovarajućeg vođenja registara ili nemara;
(g)
se potvrdi pravo vlasništva AIF-a ili pravo vlasništva UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a u vezi predmetne imovine.
2. U slučaju kada je depozitar delegirao svoje poslove skrbništva trećoj osobi u skladu s člankom 21. stavkom 11. Direktive 2011/61/EU, on i dalje podliježe zahtjevu iz točaka (b) do (e) stavka 1. ovog članka. On također osigurava da treća osoba ispunjava zahtjeve iz točaka (b) do (g) stavka 1. ovog članka i obveza odvajanja utvrđenih u članku 99.
3. Dužnosti pohrane depozitara iz stavaka 1. i 2. primjenjuju se na temelju uvida na temeljnu imovinu koju drže financijske i, ovisno o slučaju, pravne strukture koje izravno ili neizravno kontrolira AIF ili UAIF koji djeluje u ime AIF-a
Zahtjev iz prvog podstavka se ne primjenjuje na strukture fonda fondova ili na strukture glavnih i napajajućih fondova u slučaju kada temeljni fondovi imaju depozitara koji pohranjuje na skrbništvo imovinu ovih fondova.
Članak 90.
Dužnosti pohrane u vezi s provjerom vlasništva i vođenjem evidencije
1. UAIF osigurava da se depozitaru na početku izvršavanja njegovih dužnosti i kontinuirano dostavljaju sve relevantne informacije koje su mu potrebne za ispunjavanje njegovih obveza u skladu s točkom (b) članka 21. stavka 8. Direktive 2011/61/EU te osigurava da depozitar dobije sve relevantne informacije od trećih osoba.
2. Radi ispunjavanja obveza iz točke (b) članka 21. stavka 8. Direktive 2011/61/EU, depozitar najmanje:
(a)
ima pristup bez nepotrebnog odlaganja svim relevantnim informacijama koje su mu potrebne za izvršavanje dužnosti provjere vlasništva i vođenja evidencija, uključujući relevantne informacije koje depozitaru dostavljaju treće osobe;
(b)
raspolaže s dovoljnim i pouzdanim informacijama koje mu omogućuju da se uvjeri u vlasnička prava AIF-a ili vlasnička prava UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a, u vezi predmetne imovine;
(c)
vodi evidenciju ove imovine za koju se uvjerio da je u vlasništvu AIF-a ili UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a. Radi ispunjavanja ove obveze depozitar:
i.
unosi u svoju evidenciju u ime AIF-a imovinu, uključujući odgovarajuće nominalne iznose, za koju se uvjerio da je u vlasništvu AIF-a ili UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a;
ii.
može u svakom trenutku dostaviti opsežan i ažuran popis imovine AIF-a, uključujući odgovarajuće nominalne iznose.
Za potrebe točke (c) podtočke ii. stavka 2. depozitar osigurava da su uspostavljeni postupci tako da se registrirana imovina ne može dodijeliti, prenijeti, zamijeniti ili isporučiti bez da je o takvim transakcijama obaviješten depozitar ili osoba kojoj je delegirao poslove, a depozitar ima pristup, bez nepotrebnog odlaganja, pisanim dokazima o svakoj transakciji i poziciji od strane dotične treće osobe. UAIF osigurava da dotična treća osoba depozitaru, bez nepotrebnog odlaganja, dostavi potvrde ili druge pisane dokaze prilikom svake prodaje ili stjecanja imovine ili svakog događaja vezanog uz izdavatelja koji rezultira izdavanjem financijskih instrumenata, a najmanje jednom godišnje.
3. U svakom slučaju, depozitar osigurava da UAIF ima i provodi odgovarajuće postupke kako bi potvrdio da je imovina koju je stekao AIF kojim upravlja primjereno registrirana na ime AIF-a ili na ime UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a te provjerava sukladnost pozicija u evidencijama upravitelja alternativnim investicijskim fondovima i imovine za koju se depozitar uvjerio da je u vlasništvu AIF-a ili UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a. UAIF osigurava da su depozitaru poslane sve upute i relevantne informacije u vezi s imovinom AIF-a, tako da depozitar može provesti vlastitu provjeru ili postupak izravnanja.
4. Depozitar uspostavlja i provodi postupak za proširivanje razine djelovanja u situacijama kad otkrije nepravilnost, što uključuje obavješćivanje UAIF-a i nadležnih tijela ako se situacija ne može pojasniti i, ovisno o slučaju, ispraviti.
5. Dužnost pohrane depozitara iz stavaka 1. do 4. primjenjuje se na temelju uvida na temeljnu imovinu koju drže financijske i, ovisno o slučaju, pravne strukture, koje je osnovao AIF ili UAIF koji djeluje u ime AIF-a u svrhu ulaganja u temeljnu imovinu, a koje izravno ili neizravno kontrolira AIF ili UAIF koji djeluje u ime AIF-a.
Zahtjev iz prvog podstavka se ne primjenjuje na strukture fonda fondova ili na strukture glavnih i napajajućih fondova u slučaju kada temeljni fondovi imaju depozitara koji obavlja poslove potvrde vlasništva i vođenja evidencija.
Članak 91.
Obveze izvještavanja za glavne brokere
1. U slučaju kada je imenovan glavni broker, UAIF osigurava da je od datuma imenovanja na snazi sporazum na temelju kojeg se od glavnog brokera zahtijeva da depozitaru stavi na raspolaganje posebnu izjavu na trajnom mediju koja sadrži sljedeće informacije:
(a)
vrijednosti stavki navedenih u stavku 3. na kraju svakog radnog dana;
(b)
pojedinosti o svim ostalim pitanjima koja su potrebna kako bi se osiguralo da depozitar AIF-a raspolaže ažurnim i točnim informacijama o vrijednosti imovine, čija je pohrana delegirana u skladu s člankom 21. stavkom 11. Direktive 2011/61/EU.
2. Izjava iz stavka 1. stavlja se na raspolaganje depozitaru AIF-a najkasnije do kraja sljedećeg radnog dana na koji se odnosi.
3. Stavke iz točke (a) stavka 1. uključuju:
(a)
ukupnu vrijednost imovine koju drži glavni broker za AIF u slučaju kada su poslovi pohrane delegirani u skladu s člankom 21. stavkom 11. Direktive 2011/61/EU. Vrijednosti svakog od sljedećih elemenata:
i.
novčanih zajmova danih AIF-u i stečenih kamata;
ii.
vrijednosnih papira koje mora vratiti AIF na temelju otvorenih kratkih pozicija sklopljenih u ime AIF-a;
iii.
tekućih iznosa za namiru koje mora platiti AIF na temelju budućnosnica;
iv.
novčanih sredstava od kratke prodaje koje drži glavni broker u vezi s kratkim pozicijama sklopljenim u ime AIF-a;
v.
novčanih iznosa nadoknade koje drži glavni broker u vezi s otvorenim budućnosnicama zaključenima u ime AIF-a. Ovo je dodatna obveza pored obveze iz članaka 87. i 88.;
vi.
izloženosti pri zatvaranju pozicija koje su vrednovane po trenutačnoj tržišnoj vrijednosti za svaku transakciju izvršenu na neformalnom tržištu vrijednosnih papira koja ja zaključena u ime AIF-a;
vii.
ukupan iznos osiguranih obveza AIF-a u odnosu na glavnog brokera, i
viii.
sve ostale imovine u vezi AIF-a;
(b)
vrijednost druge imovine iz točke (b) članka 21. stavka 8. Direktive 2011/61/EU koju glavni broker drži kao kolateral u vezi s osiguranim transakcijama zaključenima na temelju sporazuma o pružanju usluga glavnog brokera;
(c)
vrijednost imovine za koju je glavni broker ostvario pravo korištenja u vezi s imovinom AIF-a;
(d)
popis svih institucija kod kojih glavni broker drži ili bi mogao držati novac AIF-a na računu otvorenom na ime AIF-a ili na ime UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a, u skladu s člankom 21. stavkom 7. Direktive 2011/61/EU.
Članak 92.
Dužnosti nadziranja - opći zahtjevi
1. Prilikom imenovanja, depozitar ocjenjuje rizike povezane s vrstom, opsegom i složenošću strategije AIF-a i organizacije UAIF-a kako bi odredio postupke nadziranja koji su primjereni za AIF i imovinu u koju ulaže i koji se zatim provode i primjenjuju. Takvi postupci se redovito ažuriraju.
2. U izvršavanju svojih nadzornih dužnosti u skladu s člankom 21. stavkom 9. Direktive 2011/61/EU, depozitar provodi ex post kontrole i provjere procesa i postupaka koji su pod odgovornošću UAIF-a, AIF-a ili imenovane treće osobe. Depozitar u svim okolnostima osigurava da postoji odgovarajući postupak provjere i izravnanja koji se provodi i primjenjuje i često preispituje. UAIF osigurava da su sve upute koje se odnose na imovinu i poslove AIF-a poslane depozitaru tako da depozitar može izvršiti svoj vlastiti postupak provjere i izravnanja.
3. Depozitar uspostavlja jasan i sveobuhvatan postupak za proširivanje razine djelovanja za rješavanje situacija u kojima su tijekom nadzornih dužnosti otkrivene moguće nepravilnosti, a pojedinosti o navedenom postupku stavljaju se na zahtjev na raspolaganje nadležnim tijelima UAIF-a.
4. UAIF osigurava da se depozitaru na početku izvršavanja njegovih dužnosti i kontinuirano dostavljaju sve relevantne informacije koje su mu potrebne za ispunjavanje njegovih obveza u skladu s člankom 21. stavkom 9. Direktive 2011/61/EU, uključujući informacije koje treće osobe dostavljaju depozitaru. UAIF posebno osigurava da depozitar može imati pristup knjigama i obavljati posjete na licu mjesta u prostorijama UAIF-a i onima bilo kojeg pružatelja usluga kojega imenuje AIF ili UAIF, kao što su pružatelji usluga administriranja ili vanjski procjenitelji, i, ovisno o slučaju, preispitivati izvješća i izjave priznatih vanjskih potvrđivanja od strane kvalificiranih neovisnih revizora ili drugih stručnjaka kako bi osigurao primjerenost i relevantnost uspostavljenih postupaka.
Članak 93.
Dužnosti u vezi upisa i isplata
Za osiguranje sukladnosti s točkom (a) članka 21. stavka 9. Direktive 2011/61/EU depozitar ispunjava sljedeće zahtjeve:
1.
Depozitar osigurava da su AIF, UAIF ili imenovani subjekt uspostavili, da provode i primjenjuju odgovarajući i dosljedan postupak za:
i.
izravnanje zahtjeva za upis sa sredstvima za upis i broja izdanih udjela ili dionica sa sredstvima od upisa koje je primio AIF;
ii.
izravnanja zahtjeva za isplatu s isplaćenim sredstvima i broja poništenih udjela ili dionica sa sredstvima koje je isplatio AIF;
iii.
redovito provjeravanje da je postupak izravnanja primjeren.
U smislu točaka i., ii. i iii. depozitar posebno redovito provjerava sukladnost između ukupnog broja udjela ili dionica na računima AIF-a i ukupnog broja preostalih udjela ili dionica u registru AIF-a.
2.
Depozitar osigurava i redovito provjerava da su postupci u vezi prodajom, izdavanjem, otkupom, isplatom i poništavanjem dionica ili udjela AIF-a, u skladu s mjerodavnim nacionalnim pravom i s pravilima ili osnivačkim aktima AIF-a te provjerava da se ovi postupci učinkovito provode.
3.
Učestalost provjera depozitara u skladu je s učestalošću upisa i isplata.
Članak 94.
Dužnosti u vezi s vrednovanjem dionica/udjela
1. Radi osiguranja usklađenosti s točkom (b) članka 21. stavka 9. Direktive 2011/61/EU depozitar:
(a)
kontinuirano provjerava da su uspostavljeni i da se primjenjuju primjereni i dosljedni postupci vrednovanja imovine AIF-a u skladu s člankom 19. Direktive 2011/61/EU i njezinim provedbenim mjerama i pravilima ili osnivačkim aktima AIF-a; i
(b)
osigurava, da se politike i postupci vrednovanja učinkovito provode i periodički preispituju.
2. Postupci depozitara provode se uz učestalost koja je u skladu s učestalošću predviđenom u politici vrednovanja AIF-a, kako je utvrđeno u članku 19. Direktive 2011/61/EU i njezinim provedbenim mjerama.
3. U slučaju kada depozitar smatra da izračun vrijednosti dionica ili udjela AIF-a nije izvršen u skladu s mjerodavnim pravom ili pravilima AIF-a ili člankom 19. Direktive 2011/61/EU o tome obavješćuje UAIF i, ovisno o slučaju, AIF i osigurava poduzimanje pravovremenih korektivnih mjera koje su u najboljem interesu ulagatelja u AIF.
4. U slučaju kada je imenovan vanjski procjenitelj, depozitar provjerava je li imenovanje vanjskog procjenitelja u skladu s člankom 19. Direktive 2011/61/EU i njezinim provedbenim mjerama.
Članak 95.
Dužnosti u vezi s izvršavanjem uputa UAIF-a
Radi usklađivanja s točkom (c) članka 21. stavka 9. Direktive 2011/61/EU depozitar barem:
(a)
uspostavlja i provodi odgovarajuće postupke kako bi potvrdio da AIF i UAIF poštuju mjerodavne zakone i propise te pravila i osnivačke akte AIF-a. Depozitar posebno prati usklađenost AIF-a s investicijskim ograničenjima i ograničenjima u vezi financijske poluge koja su određena u dokumentima ponude AIF-a. Navedeni postupci su razmjerni vrsti, opsegu i složenosti AIF-a;
(b)
uspostavlja i provodi postupak za proširivanje razine djelovanja u slučaju kada je AIF prekršio jedno od ograničenja iz točke (a).
Članak 96.
Dužnosti u vezi s pravovremenom namirom transakcija
1. Radi usklađivanja s točkom (d) članka 21. stavka 9. Direktive 2011/61/EU, depozitar uspostavlja postupak za otkrivanje svih situacija u kojima naknada povezana s poslovanjem koje uključuje imovinu AIF-a ili UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a nije doznačena AIF-u u uobičajenim vremenskim rokovima, obavješćuje UAIF i, ako situacija nije ispravljena, zahtijeva od druge ugovorne strane vraćanje financijskih instrumenata, kad je to moguće.
2. U slučaju kada se transakcije ne odvijaju na uređenom tržištu, uobičajeni vremenski rokovi ocjenjuju se obzirom na uvjete transakcija (ugovori o neuvrštenim (OTC) izvedenicama ili ulaganja u nekretnine ili društva u privatnom vlasništvu).
Članak 97.
Dužnosti povezane s raspodjelom dobiti AIF-a
1. Radi usklađivanja s točkom (e) članka 21. stavka 9. Direktive 2011/61/EU depozitar:
(a)
osigurava da se izračun neto dobiti, nakon što ju je UAIF objavio, primjenjuje u skladu s pravilima i osnivačkim aktima AIF-a, i mjerodavnim nacionalnim pravom;
(b)
osigurava da su poduzete odgovarajuće mjere u slučaju kada su revizori AIF-a izrazili mišljenje s ogradom u vezi s godišnjim financijskim izvještajima. AIF ili UAIF koji djeluje u ime AIF-a depozitaru dostavlja sve informacije u vezi s iskazanim mišljenjem s ogradom u vezi s financijskim izvještajima; i
(c)
provjerava potpunost i točnost isplata dividende, nakon što ju UAIF prijavi, i, prema potrebi, naknade koja ovisi o prinosu fonda.
2. U slučaju kada depozitar smatra da izračun dobiti nije izvršen u skladu s mjerodavnim pravom ili pravilima i osnivačkim aktima AIF-a, on o tome obavješćuje UAIF i, ovisno o slučaju, AIF te osigurava da su poduzete pravovremene korektivne mjere koje su u najboljem interesu ulagatelja u AIF.
Članak 98.
Dužna pažnja
1. Radi ispunjavanja obveza utvrđenih u točki (c) članka 21. stavka 11. Direktive 2011/61/EU, depozitar provodi i primjenjuje odgovarajuće dokumentiran postupak dužne pažnje za odabir i kontinuirano praćenje osobe kojoj su delegirani poslovi. Navedeni postupak se preispituje redovito, najmanje jednom godišnje, i na zahtjev stavlja na raspolaganje nadležnim tijelima.
2. Prilikom odabira i imenovanja treće osobe kojoj su delegirani poslovi pohrane u skladu s člankom 21. stavkom 11. Direktive 2011/61/EU, depozitar postupa pažnjom dobrog stručnjaka kako bi osigurao da povjeravanje financijskih instrumenata toj trećoj osobi osigurava odgovarajući standard zaštite. Depozitar barem:
(a)
ocjenjuje regulatorni i pravni okvir, uključujući rizik države, rizik skrbništva i izvršivosti ugovora treće osobe. Ova ocjena posebno omogućuje depozitaru da utvrdi moguće posljedice insolventnosti treće osobe na imovinu i prava AIF-a. Ako depozitar postane svjestan da odvajanje imovine nije dovoljno da se osigura zaštita od insolventnosti zbog prava države u kojoj se nalazi treća osoba, o tome odmah obavješćuje UAIF;
(b)
ocjenjuje jesu li praksa, postupci i unutarnje kontrole treće osobe primjereni da se osigura da se financijski instrumenti AIF-a ili UAIF-a koji djeluje u ime AIF-a primjenjuje visok standard skrbi i zaštite;
(c)
ocjenjuje jesu li financijska snaga i ugled treće osobe u skladu s delegiranim poslovima. Ova ocjena temelji se na informacijama koje dostavlja potencijalna treća osoba i na drugim podacima i informacijama, ako su dostupni;
(d)
osigurava da treća osoba ima operativne i tehnološke mogućnosti za izvršavanje delegiranih poslova skrbništva uz zadovoljavajući stupanj zaštite i sigurnosti.
3. Depozitar postupa pažnjom dobrog stručnjaka prilikom periodičkog preispitivanja i kontinuiranog praćenja kako bi osigurao da treća osoba i dalje ispunjava kriterije predviđene u stavku 1. ovog članka i uvjete određene u točki (d) članka 21. stavka 11. Direktive 2011/61/EU. S tim ciljem depozitar barem:
(a)
prati učinkovitost treće osobe i njezino poštovanje standarda depozitara;
(b)
osigurava da treća osoba primjenjuje visoki standard pažnje dobrog stručnjaka, prilikom izvršavanja svojih poslova skrbništva i posebno da učinkovito razdvaja financijske instrumente u skladu sa zahtjevima iz članka 99.;
(c)
ispituje rizik skrbništva povezan s odlukom da se imovina povjeri trećoj osobi i bez nepotrebnog odlaganja obavješćuje AIF ili UAIF o svim promjenama ovih rizika. Navedena ocjena temelji se na informacijama koje dostavlja treća osoba i na drugim podacima i informacijama, ako su dostupni. Za vrijeme tržišnih previranja ili kad je utvrđen rizik, učestalost i opseg pregleda se povećavaju. Ako depozitar postane svjestan da odvajanje imovine više nije dovoljno da osigura zaštitu od insolventnosti zbog prava države u kojoj se nalazi treća osoba, on o tome odmah obavješćuje UAIF.
4. U slučaju kada treća osoba dalje delegira bilo koje poslove koji su joj delegirani, uvjeti i kriteriji određeni u stavcima 1., 2. i 3. primjenjuju se mutatis mutandis.
5. Depozitar prati sukladnost s člankom 21. stavkom 4. Direktive 2011/61/EU.
6. Depozitar razrađuje planove za nepredvidive okolnosti za svako tržište na kojemu za izvršavanje poslova pohrane imenuje treću osobu u skladu s člankom 21. stavkom 11. Direktive 2011/61/EU. Takav plan za nepredvidive okolnosti uključuje identifikaciju alternativnog pružatelja, ako on postoji.
7. U slučaju kada osoba kojoj su delegirani poslovi više ne ispunjava zahtjeve, depozitar poduzima mjere, uključujući i raskid ugovora, koje su u najboljem interesu AIF-a i njegovih ulagatelja.
Članak 99.
Obveza odvajanja
1. U slučaju kada su poslovi pohrane u cijelosti ili djelomično delegirani trećoj osobi, depozitar osigurava da treća osoba kojoj se delegirani poslovi pohrane u skladu s člankom 21. stavkom 11. Direktive 2011/61/EU postupa u skladu s obvezom utvrđenom u točki iii. članka 21. stavka 11. točke (d) Direktive 2011/61/EU tako da provjerava da treća osoba:
(a)
vodi evidencije i račune koji su potrebni kako bi se u svakom trenutku i bez odlaganja razlikovala imovina klijenata depozitara koji su AIF-i od njezine vlastite imovine, imovine njezinih drugih klijenata, imovine koju depozitar drži za svoj vlastiti račun i imovine koju drži za klijente depozitara koji nisu AIF-i;
(b)
održava svoje evidencije i račune na način koji osigurava njihovu točnost, a posebno one koje se odnose na imovinu pohranjenu za klijente depozitara;
(c)
redovito provodi izravnanje između svojih internih računa i evidencija te internih računa i evidencija treće osobe kojoj su delegirani poslovi pohrane u skladu s trećim podstavkom članka 21. stavka 11. Direktive 2011/61/EU;
(d)
uvodi odgovarajući organizacijski ustroj kako bi se rizik gubitka ili umanjenja financijskih instrumenata ili prava u vezi s navedenim financijskim instrumentima kao posljedica zlouporabe financijskih instrumenata, prijevara, lošeg obavljanja usluge administriranja, neodgovarajućeg vođenja evidencija ili nemara sveo na najmanju moguću mjeru;
(e)
u slučaju kada je treća osoba subjekt iz točaka (a), (b) i (c) članka 18. stavka 1. Direktive 2006/73/EZ, koji podliježe učinkovitim bonitetnim propisima i nadzoru koji imaju isti učinak kao pravo Unije i učinkovito se primjenjuju, depozitar poduzima potrebne korake kako bi osigurao da se novac AIF-a drži na računu ili računima u skladu s člankom 21. stavkom 7. Direktive 2011/61/EU.
2. U slučaju kada je depozitar svoje poslove skrbništva delegirao trećoj osobi, u skladu s člankom 21. stavkom 11. Direktive 2011/61/EU, praćenje ispunjava li treća osoba obveze odvajanja osigurava da su financijski instrumenti koji pripadaju njegovim klijentima zaštićeni od bilo kakve insolventnosti navedene treće osobe. Ako u skladu s mjerodavnim pravom, uključujući posebno pravo koje se odnosi na vlasništvo ili insolventnost, zahtjevi utvrđeni u stavku 1. nisu dovoljni da se postigne navedeni cilj, depozitar ocjenjuje kakve dodatne mjere treba poduzeti kako bi se minimizirao rizik gubitka i održao odgovarajući standard zaštite.
3. Stavci 1. i 2. primjenjuju se mutatis mutandis u slučaju kada je treća osoba kojoj su delegirani poslovi pohrane u skladu s člankom 21. stavkom 11. Direktive 2011/61/EU, odlučila delegirati svoje poslove pohrane u cijelosti ili djelomično nekoj drugoj trećoj osobi u skladu s trećim podstavkom članka 21. stavka 11. Direktive 2011/61/EU.
ODJELJAK 4.
Gubitak financijskih instrumenata, oslobođenje od odgovornosti i objektivni razlozi
(članak 21. stavci 12. i 13. Direktive 2011/61/EU)
Članak 100.
Gubitak financijskog instrumenta koji je pohranjen na skrbništvo
1. Smatra se da je došlo do gubitka financijskog instrumenta koji je pohranjen na skrbništvo u smislu članka 21. stavka 12. Direktive 2011/61/EU kad su u vezi s financijskim instrumentom koji je pohranjen na skrbništvo kod depozitara ili treće osobe kojoj je delegirano skrbništvo nad financijskim instrumentima koji su pohranjeni na skrbništvo ispunjeni bilo koji od sljedećih uvjeta:
(a)
pokazalo se da iskazano pravo vlasništva AIF-a nije valjano jer je ono prestalo postojati ili nije nikad ni postojalo;
(b)
AIF-u je definitivno oduzeto pravo vlasništva nad financijskim instrumentom;
(c)
AIF definitivno nije u mogućnosti izravno ili neizravno raspolagati financijskim instrumentom.
2. UAIF utvrđuje da je došlo do gubitka financijskog instrumenta nakon dokumentiranog postupka koji je stavljen na raspolaganje nadležnim tijelima. Kad je gubitak utvrđen, o njemu se odmah obavješćuju ulagatelji na trajnom mediju.
3. Financijski instrument koji je pohranjen na skrbništvo ne smatra se izgubljenim u smislu članka 21. stavka 12. Direktive 2011/61/EU u slučaju kada je AIF-u definitivno oduzeto pravo vlasništva u vezi s određenim instrumentom, ali je ovaj instrument zamijenjen ili pretvoren u drugi financijski instrument ili instrumente.
4. U slučaju insolventnosti treće osobe kojoj je delegirano skrbništvo nad financijskim instrumentima pohranjenima na skrbništvo, UAIF utvrđuje da je došlo do gubitka financijskog instrumenta koji je pohranjen na skrbništvo čim je sa sigurnošću ispunjen jedan od uvjeta iz stavka 1.
Mora postojati sigurnost da je ispunjen jedan od uvjeta određenih u stavku 1. najkasnije do završetka postupka insolventnosti. UAIF i depozitar pažljivo prate postupke insolventnosti, kako bi odredili jesu li svi ili neki od financijskih instrumenata koji su povjereni trećoj osobi kojoj je delegirano skrbništvo nad financijskim instrumentima uistinu izgubljeni.
5. Gubitak financijskog instrumenta koji je pohranjen na skrbništvo utvrđuje se bez obzira na to jesu li uvjeti navedeni u stavku 1. posljedica prijevara, nemara ili drugog namjernog ili nenamjernog ponašanja.
Članak 101.
Oslobođenje od odgovornosti iz članka 21. stavka 12. Direktive 2011/61/EU
1. Odgovornost depozitara na temelju drugog podstavka članka 21. stavka 12. Direktive 2011/61/EU neće se aktivirati pod uvjetom da depozitar može dokazati da su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:
(a)
događaj koji je doveo do gubitka nije posljedica nikakvog postupanja ili propusta depozitara ili treće osobe kojoj je delegirano skrbništvo nad financijskim instrumentima koji su pohranjeni na skrbništvo u skladu s točkom (a) članka 21. stavka 8. Direktive 2011/61/EU;
(b)
depozitar nije mogao opravdano spriječiti nastup događaja koji je doveo do gubitka, unatoč donošenju svih mjera opreza koje su obveza pažljivog depozitara u skladu s uobičajenom praksom u sektoru;
(c)
unatoč strogim i sveobuhvatnim postupcima dužne pažnje, depozitar nije mogao spriječiti gubitak.
Može se smatrati da je ovaj uvjet ispunjen ako je depozitar osigurao da su depozitar i treća osoba kojoj je delegirano skrbništvo nad financijskim instrumentima koji su pohranjeni na skrbništvo u skladu s točkom (a) članka 21. stavka (8) Direktive 2011/61/EU poduzeli sve sljedeće mjere:
i.
uspostava, provođenje, primjena i održavanje struktura i postupaka te osiguranje stručnog znanja koji su primjereni i razmjerni vrsti i složenosti imovine AIF-a kako bi se pravovremeno utvrdili i kontinuirano pratili vanjski događaji koji mogu dovesti do gubitka financijskog instrumenta koji je pohranjen na skrbništvo;
ii.
kontinuirano ocjenjivanje predstavlja li bilo koji od utvrđenih događaja iz točke i. značajan rizik gubitka financijskog instrumenta koji je pohranjen na skrbništvo;
iii.
obavješćivanje UAIF-a o značajnim utvrđenim rizicima i donošenje odgovarajućih mjera, ako postoje, za sprječavanje ili smanjenje gubitka financijskih instrumenata koji su pohranjeni na skrbništvo, u slučaju kada su utvrđeni stvarni ili potencijalni vanjski događaji za koje se vjeruje da predstavljaju značajan rizik gubitka financijskog instrumenta koji je pohranjen na skrbništvo.
2. Zahtjevi iz točaka (a) i (b) stavka 1. mogu se smatrati ispunjenima u sljedećim okolnostima:
(a)
prirodne pojave koje su izvan ljudske kontrole ili utjecaja;
(b)
donošenje zakona, odluke, uredbe, rješenja ili naloga bilo koje države ili državnog tijela, uključujući sud, koji utječe na financijske instrumente koji su pohranjeni na skrbništvo;
(c)
rat, pobune ili drugi veći neredi.
3. Zahtjevi iz točaka (a) i (b) stavka 1. ne smatraju se ispunjenima u slučajevima kao što je to računovodstvena pogreška, poslovni propust, prijevara, neispunjavanje zahtjeva o odvajanju na razini depozitara ili treće osobe kojoj je delegirano skrbništvo nad financijskim instrumentima koji su pohranjeni na skrbništvo u skladu s točkom (a) članka 21. stavka 8. Direktive 2011/61/EU.
4. Ovaj članak se primjenjuje mutatis mutandis na osobu kojoj su delegirani poslovi, ako je depozitar ugovorno prenio svoju odgovornost u skladu s člankom 21. stavcima 13. i 14. Direktive 2011/61/EU.
Članak 102.
Objektivni razlozi zbog kojih depozitar ugovara oslobođenje od odgovornosti
1. Objektivni razlozi za ugovaranje oslobođenja od odgovornosti u skladu s člankom 21. stavkom 13. Direktive 2011/61/EU su:
(a)
ograničeni na precizne i konkretne okolnosti koje karakteriziraju određenu djelatnost;
(b)
u skladu s politikama i odlukama depozitara.
2. Objektivni razlozi utvrđuju se svaki put kad se depozitar namjerava osloboditi od odgovornosti.
3. Smatra se da depozitar ima objektivne razloge za ugovaranje oslobođenja od odgovornosti u skladu s člankom 21. stavkom 13. Direktive 2011/61/EU, u slučaju kada depozitar može dokazati da nije imao druge mogućnosti osim da svoje poslove skrbništva delegira trećoj osobi. Ovo je posebno slučaj kad:
(a)
pravo treće zemlje zahtijeva da se određeni financijski instrumenti pohrane na skrbništvo kod lokalnih subjekata i postoje lokalni subjekti koji ispunjavaju kriterije za delegiranje utvrđene u članku 21. stavku 11. Direktive 2011/61/EU, ili
(b)
UAIF inzistira na vođenju ulaganja u posebnoj nadležnosti unatoč upozorenjima depozitara o povećanom riziku koje ovo postupanje predstavlja.
POGLAVLJE V.
ZAHTJEVI U VEZI TRANSPARENTNOSTI, FINANCIJSKA POLUGA, PRAVILA KOJA SE ODNOSE NA TREĆE ZEMLJE I RAZMJENA INFORMACIJA O MOGUĆIM POSLJEDICAMA DJELATNOSTI UAIF-a
ODJELJAK 1.
Godišnje izvješće, objavljivanje ulagateljima i izvještavanje nadležnih tijela
(članak 22. stavak 2. točke od (a) do (e), članak 23. stavka 4. i članak 24. stavak 1. Direktive 2011/61/EU)
Članak 103.
Opća načela za godišnje izvješće
Sve informacije u godišnjem izvješću, uključujući informacije iz ovog odjeljka, prezentiraju se na način koji osigurava materijalno značajne, pouzdane, usporedive i jasne informacije. Godišnje izvješće sadrži informacije koje ulagatelji trebaju u vezi s posebnim strukturama AIF-a.
Članak 104.
Sadržaj i oblik bilance ili izvješća o imovini i obvezama te računa dobiti i gubitka
1. Bilanca ili izvješće o imovini i obvezama sadrži najmanje sljedeće elemente i temeljne stavke u skladu s točkom (a) članka 22. stavka 2. Direktive 2011/61/EU:
(a)
„imovina” obuhvaća sredstva koja kontrolira AIF kao rezultat prošlih događaja od kojih se očekuje da će AIF-u pritjecati buduća ekonomska korist. Imovina se dalje klasificira prema sljedećim stavkama:
i.
„ulaganja”, uključujući, ali ne ograničena na dužničke i vlasničke vrijednosne papire, nekretnine te izvedene financijske instrumente;
ii.
„novac i novčani ekvivalenti”, uključujući, ali ne ograničeni na novac u blagajni, depozite po viđenju i propisana kratkoročna likvidna ulaganja;
iii.
„potraživanja”, uključujući, ali ne ograničena na potraživanja od dividendi i kamata, prodana ulaganja, potraživanja od brokera i plaćene troškove budućeg razdoblja, uključujući, ali ne ograničeni na plaćene troškove budućeg razdoblja u vezi s AIF-om;
(b)
„obveze”, koje obuhvaćaju sadašnje obveze AIF-a koje proizlaze iz prošlih događaja, za čiju se namiru očekuje da će dovesti do odljeva sredstava iz AIF-a koji predstavljaju ekonomsku korist. Obveze se dalje klasificiraju prema sljedećim stavkama:
i.
„obveze plaćanja”, uključujući, ali ne ograničene na iznose koji se plaćaju u vezi s kupnjom ulaganja ili isplatom udjela ili dionica u AIF-u i iznose koji se duguju brokerima i „odgođeno plaćanje troškova”, uključujući, ali ne ograničeno na obveze za naknade za upravljanje, naknade za savjetodavne usluge, naknade za uspješnost, kamate i druge izdatke koji nastanu u okviru poslovanja AIF-a;
ii.
„zajmovi”, uključujući, ali ne ograničeni na iznose koji se plaćaju bankama i drugim ugovornim stranama;
iii.
„druge obveze”, uključujući, ali ne ograničene na iznose koje potražuju druge ugovorne strane za kolateral s osnove prinosa od pozajmljenih vrijednosnih papira, prihode budućeg razdoblja i dividendu i plative raspodjele;
(c)
„neto imovina”, koja predstavlja preostali udio u imovini AIF-a nakon odbitka svih njegovih obveza.
2. Račun dobiti i gubitka sadrži najmanje sljedeće elemente i temeljne stavke:
(a)
„prihodi”, koji predstavljaju sva povećanja ekonomskih koristi u obračunskom razdoblju u obliku priljeva ili povećanja imovine ili smanjenja obveza što dovodi do povećanja neto imovine, različito od onog koje se odnosi na uplate ulagatelja. Prihod se dalje razvrstava prema sljedećim stavkama:
i.
„prihodi od ulaganja”, koji se dalje mogu klasificirati kako slijedi:
-
„prihodi od dividende”, koji se odnose na dividende od ulaganja u vlasničke financijske instrumente na koje AIF ima pravo,
-
„prihodi od kamata”, koji se odnose na kamate na ulaganja u dužničke financijske instrumente i kamate na novac na koje AIF ima pravo,
-
„prihodi od najma”, koji se odnose na prihode od ulaganja u nekretnine na koje AIF ima pravo;
ii.
„realizirani dobici od ulaganja”, koji predstavljaju dobitke od prodaje ulaganja;
iii.
„nerealizirani dobici od ulaganja”, koji predstavljaju dobitke od vrednovanja ulaganja; i
iv.
„drugi prihodi”, uključujući, ali ne ograničeni na prihod od naknada za pozajmljene vrijednosne papire i od raznih drugih izvora;
(b)
„rashodi”, koji predstavljaju sva smanjenja ekonomskih koristi u obračunskom razdoblju u obliku odljeva ili smanjenja imovine ili nastanka obveza koje dovode do smanjenja neto imovine, različitog od onog koje se odnosi na raspodjele ulagateljima. Rashodi se dalje klasificiraju prema sljedećim stavkama:
-
„naknade za usluge investicijskog savjetovanja ili naknade za upravljanje”, koje predstavljaju ugovorne naknade koje se duguju savjetniku ili UAIF-u,
-
„drugi rashodi”, uključujući, ali ne ograničeni na administrativne pristojbe, profesionalne honorare, naknade za skrbničke usluge i kamate. Ako su pojedine stavke po prirodi značajne, trebale bi se odvojeno objavljivati,
-
„realizirani gubici od ulaganja”, koji predstavljaju gubitke od prodaje ulaganja,
-
„nerealizirani gubici od ulaganja”, koji predstavljaju gubitke od vrednovanja ulaganja;
(c)
„neto prihodi ili rashodi”, koji predstavljaju višak prihoda nad rashodima ili rashoda nad prihodima, ovisi što je primjenjivo.
3. Struktura, nomenklatura i terminologija stavki u skladu su s računovodstvenim standardima koji se primjenjuju na pravila koja AIF donosi i ispunjavaju zahtjeve mjerodavnog zakonodavstva gdje AIF ima poslovni nastan. Takve stavke mogu se izmijeniti ili proširiti kako bi se osigurala sukladnost s navedenim.
4. Dodatne stavke, skupine i zbrojevi podskupina prezentiraju se kad je njihovo prezentiranje značajno za razumijevanje financijskog položaja AIF-a u bilanci ili izvješću o imovini i obvezama ili financijske uspješnosti AIF-a u sadržaju i obliku računa dobiti i gubitka. Gdje je to relevantno, dodatne informacije se prezentiraju u bilješkama uz financijske izvještaje. Svrha bilješki je da osiguraju narativne opise ili raščlanjivanje stavki prezentiranih u glavnim izvještajima te informacije o stavkama koje ne ispunjavaju uvjete za priznavanje u tim izvještajima.
5. Svaki značajan razred sličnih stavki prikazuje se odvojeno. Ako su značajne, pojedine stavke se objavljuju. Značajnost se ocjenjuje skladu sa zahtjevima prihvaćenog računovodstvenog okvira.
6. Prezentiranje i klasificiranje stavki u bilanci ili u izvješću o imovini i obvezama zadržava se od jednog izvještajnog ili računovodstvenog razdoblja na sljedeće, osim ako je očito da bi drugo prezentiranje ili klasifikacija bili prikladniji, na primjer kad promjena investicijske strategije dovede do drugačijih trgovinskih modela ili ako računovodstveni standard zahtijeva promjenu prezentiranja.
7. U vezi sa sadržajem i oblikom računa dobiti i gubitka koji su određeni u Prilogu IV., sve stavke prihoda i rashoda priznaju se u određenom razdoblju u računu dobiti i gubitka, osim ako računovodstveni standard koji je prihvatio AIF ne zahtijeva drukčije.
Članak 105.
Izvješće o djelatnostima u poslovnoj godini
1. Izvješće o djelatnostima u poslovnoj godini uključuje najmanje:
(a)
pregled investicijskih aktivnosti tijekom godine ili razdoblja i pregled portfelja AIF-a na kraju godine ili na kraju razdoblja;
(b)
pregled uspješnosti AIF-a tijekom godine ili razdoblja;
(c)
značajne promjene, kako su niže određene, koje se odnose na informacije navedene u članku 23. Direktive 2011/61/EU, a koje još nisu prezentirane u financijskim izvještajima.
2. Izvješće uključuje fer i uravnotežen prikaz poslovanja i uspješnosti AIF-a, a također sadrži i opis glavnih rizika te investicijskih ili ekonomskih neizvjesnosti s kojima bi se AIF mogao suočiti.
3. U mjeri u kojoj je to potrebno za razumijevanje investicijskih aktivnosti AIF-a ili njegove uspješnosti, analiza uključuje financijske i nefinancijske ključne pokazatelje uspješnosti koji su relevantni za taj AIF. Informacije prikazane u izvješću u skladu su s nacionalnim pravilima u državi u kojoj AIF ima poslovni nastan.
4. Informacije u izvješću o djelatnostima u poslovnoj godini predstavljaju dio izvješća rukovoditelja ili upravitelja portfeljem, u mjeri u kojoj se to uobičajeno predstavlja zajedno s financijskim izvještajima AIF-a.
Članak 106.
Značajne promjene
1. Sve promjene informacija smatraju se značajnima u smislu točke (d) članka 22. stavka 2. Direktive 2011/61/EU, ako postoji znatna vjerojatnost da bi razuman ulagatelj, upoznavši se s takvim informacijama, ponovno razmotrio svoje ulaganje u AIF, i zbog toga jer bi takve informacije mogle utjecati na njegovu sposobnost da ostvaruje svoja prava u vezi sa svojim ulaganjem ili ako bi to na drugi način štetilo interesima jednog ili više ulagatelja u AIF.
2. Radi usuglašavanja s točkom (d) članka 22. stavka 2. Direktive 2011/61/EU, upravitelji alternativnih investicijskih fondova ocjenjuju promjene informacija iz članka 23. Direktive 2011/61/EU tijekom poslovne godine u skladu sa stavkom 1. ovog članka.
3. Informacije se objavljuju u skladu sa zahtjevima računovodstvenih standarda i računovodstvenih pravila koje je prihvatio AIF, zajedno s opisom svih mogućih ili predviđenih učinaka na AIF i, ovisno o slučaju, na ulagatelje u AIF. Dodatne objave se vrše kad ispunjavanje posebnih zahtjeva računovodstvenih standarda i računovodstvenih pravila može biti nedovoljno da bi omogućilo ulagateljima da razumiju učinke promjene.
4. U slučaju kada informacije koje treba objaviti u skladu sa stavkom 1. nisu obuhvaćene računovodstvenim standardima koji se primjenjuju na AIF ili njegovim računovodstvenim pravilima, dostavlja se opis značajnih promjena zajedno sa svim potencijalnim ili predviđenim učincima na AIF i, ovisno o slučaju, na ulagatelje u AIF.
Članak 107.
Objavljivanje nagrađivanja
1. U slučaju kada se pružaju informacije koje se zahtijevaju u točki (e) članka 22. stavka 2. Direktive 2011/61/EU, navodi se odnosi li se ukupno nagrađivanje na bilo koju od sljedećih situacija:
(a)
ukupno nagrađivanje cjelokupnog osoblja UAIF-a, navodeći broj korisnika;
(b)
ukupno nagrađivanje osoblja UAIF-a koji su u cijelosti ili djelomično uključeni u aktivnosti AIF-a, navodeći broj korisnika;
(c)
udio ukupnog nagrađivanja osoblja UAIF-a koji se može pripisati AIF-u, navodeći broj korisnika.
2. Prema potrebi, ukupno nagrađivanje u poslovnoj godini također navodi naknadu koja ovisi o prinosu koju plaća AIF.
3. U slučaju kada se informacije objavljuju na razini UAIF-a, pruža se raspodjela ili raščlamba za svaki AIF, u mjeri u kojoj ove informacije postoje ili su dostupne. U okviru ove objave uključuje se opis kako bi se raspodjela ili raščlamba trebale uključiti.
4. Upravitelji alternativnih investicijskih fondova pružaju opće informacije o financijskim i nefinancijskim kriterijima politika i praksi nagrađivanja za odgovarajuće kategorije osoblja kako bi se ulagateljima omogućilo da ocijene uspostavljene poticaje. U skladu s načelima određenima u Prilogu II. Direktivi 2011/61/EU, upravitelji alternativnih investicijskih fondova objavljuju barem informacije koje su potrebne da se osigura razumijevanje profila rizičnosti AIF-a i mjere koje oni donose za sprječavanje ili upravljanje sukobima interesa.
Članak 108.
Periodičko objavljivanje ulagateljima
1. Informacije iz članka 23. stavka 4. Direktive 2011/61/EU predstavljaju se na jasan i razumljiv način.
2. Prilikom objavljivanja postotka imovine AIF-a koja podliježe posebnim mjerama koje proizlaze iz njezine nelikvidne prirode u skladu s člankom 23. stavkom 4. točkom (a) Direktive 2011/61/EU, UAIF:
(a)
daje pregled svih posebnih mjera koje su uspostavljene, uključujući i to da li se one odnose na posebne račune za odvajanje nelikvidne imovine, privremena ograničenja isplata ili druge slične mjere, metodologiju vrednovanja primijenjenu na imovinu koja podliježe takvim mjerama te kako se naknade za upravljanje i naknade za uspješnost primjenjuju na ovu imovinu;
(b)
objavljuje ove informacije u okviru periodičkog izvješćivanja ulagatelja u AIF, kako se zahtijeva pravilima ili osnivačkim aktima AIF-a ili istodobno s prospektom i dokumentom ponude i - kao minimum - u vrijeme kad se stavlja na raspolaganje godišnje izvješće u skladu s člankom 22. stavkom 1. Direktive 2011/61/EU.
Postotak imovine AIF-a koja podliježe posebnim mjerama, kako je utvrđeno u članku 1. stavku 5., izračunava se kao neto vrijednost one imovine koja podliježe posebnim mjerama podijeljena s neto vrijednošću imovine dotičnog AIF-a.
3. Za svaku novu mjeru za upravljanje likvidnošću AIF-a u skladu s točkom (b) članka 23. stavka 4. Direktive 2011/61/EU upravitelji alternativnih investicijskih fondova:
(a)
za svaki AIF kojim upravljaju, a koji nije AIF zatvorenog tipa koji ne koristi financijsku polugu, obavješćuju ulagatelje kad god uvedu promjene u sustave i postupke upravljanja likvidnošću iz članka 16. stavka 1. Direktive 2011/61/EU koje su značajne u skladu s člankom 106. stavkom 1.;
(b)
odmah obavješćuju ulagatelje kad aktiviraju privremena ograničenja isplata, ili račune za odvajanje nelikvidne imovine ili slične posebne mjere ili kad odluče obustaviti isplate;
(c)
daju pregled promjena u mjerama koje se odnose na likvidnost, bez obzira na to jesu li to posebne mjere ili ne. Prema potrebi, uključuju se uvjeti po kojima je dopuštena isplata i okolnosti koje određuju kada se primjenjuje diskrecija pri upravljanju. Uključuju se također sva ograničenja u vezi glasovanja i druga izvršiva ograničenja, trajanje mogućeg razdoblja zabrane raspolaganja instrumentima i bilo koja odredba koja se odnosi na „pravo prvenstva” (first in line) ili „razmjernu raspodjelu” (pro-rating) u vezi s privremenim ograničenjem isplata ili obustavama.
4. Objavljivanje profila rizičnosti AIF-a u skladu s točkom (c) članka 23. stavka 4. Direktive 2011/61/EU opisuje:
(a)
mjere za ocjenu osjetljivosti portfelja AIF-a na najznačajnije rizike kojima je AIF izložen ili bi mogao biti izložen;
(b)
ako su ograničenja rizika koja je odredio UAIF prekoračena ili bi ona vjerojatno mogla biti prekoračena, okolnosti i poduzete korektivne mjere.
Informacije se objavljuju u okviru periodičkog izvješćivanja ulagatelja u AIF, kako se zahtijeva pravilima ili osnivačkim aktima AIF-a ili istodobno s prospektom i dokumentom ponude i - kao minimum - u vrijeme kad se stavlja na raspolaganje godišnje izvješće u skladu s člankom 22. stavkom 1. Direktive 2011/61/EU.
5. Sustavi za upravljanje rizicima koje koristi UAIF u skladu s točkom (c) članka 23. stavka 4. Direktive 2011/61/EU opisuju glavne značajke sustava za upravljanje rizicima koje UAIF koristi za upravljanje rizicima kojima je svaki AIF kojim upravlja izložen ili bi mogao biti izložen. U slučaju promjene, objavljivanje uključuje informacije koje se odnose na promjenu i njezin predviđeni učinak na AIF i njegove ulagatelje.
Informacije se objavljuju u okviru periodičkog izvještavanja ulagatelja u AIF, kako se zahtijeva pravilima ili osnivačkim aktima AIF-a ili istodobno s prospektom i dokumentom ponude i - kao minimum - u vrijeme kad se stavlja na raspolaganje godišnje izvješće u skladu s člankom 22. stavkom 1. Direktive 2011/61/EU.
Članak 109.
Redovito objavljivanje ulagateljima
1. Informacije iz članka 23. stavka 5. Direktive 2011/61/EU prezentiraju se na jasan i razumljiv način.
2. Informacije o promjenama maksimalne razine financijske poluge koja je izračunata u skladu s bruto metodom i metodom preuzetih obveza i bilo kojem pravu ponovnog korištenja kolaterala ili bilo kojem jamstvu u okviru sporazuma o financijskoj poluzi pružaju se bez nepotrebnog odlaganja i uključuju:
(a)
izvornu i revidiranu maksimalnu razinu financijske poluge koja je izračunata u skladu s člancima 7. i 8., pri čemu se razina financijske poluge izračunava kao relevantna izloženost podijeljena s neto vrijednošću imovine AIF-a;
(b)
prirodu prava odobrenih za ponovno korištenje kolaterala;
(c)
prirodu odobrenih jamstava; i
(d)
pojedinosti o promjenama bilo kojeg pružatelja usluga u vezi s jednom od gornjih stavki.
3. Informacije o ukupnom iznosu financijske poluge izračunatom u skladu s bruto metodom i metodom preuzetih obveza koje koristi AIF objavljuju se u okviru periodičkog izvještavanja ulagatelja AIF-a, kako se zahtijeva pravilima ili osnivačkim aktima AIF-a ili istodobno s prospektom i dokumentom ponude i barem u vrijeme kad se godišnje izvješće stavlja na raspolaganje u skladu s člankom 22. stavkom 1. Direktive 2011/61/EU.
Članak 110.
Izvještavanje nadležnih tijela
1. Radi ispunjavanja zahtjeva iz drugog podstavka članka 24. stavka 1. i točke (d) članka 3. stavka 3. Direktive 2011/61/EU, prilikom izvještavanja nadležnih tijela UAIF dostavlja sljedeće informacije:
(a)
glavne instrumente kojima trguje, uključujući raščlambu financijskih instrumenata i druge imovine te investicijske strategije AIF-a i ključna zemljopisna i sektorska područja njegovih ulaganja;
(b)
tržišta čiji je član ili na kojima aktivno trguje;
(c)
diversifikaciju portfelja AIF-a, uključujući, ali ne ograničeno na njegove glavne izloženosti i najvažnije koncentracije.
Informacije se dostavljaju čim prije, a najkasnije jedan mjesec nakon završetka razdoblja iz stavka 3. U slučaju kada je AIF fond fondova, UAIF može produžiti ovo razdoblje za 15 dana.
2. Upravitelji alternativnih investicijskih fondova za svaki AIF u EU kojim upravljaju i za svaki alternativni investicijski fond kojim trguju u Uniji dostavljaju nadležnim tijelima njihove matične države članice sljedeće informacije u skladu s člankom 24. stavkom 2. Direktive 2011/61/EU:
(a)
postotak imovine AIF-a koja podliježe posebnim mjerama, kako je utvrđeno u članku 1. stavku 5. ove Uredbe, koje proizlaze iz njezine nelikvidne prirode, kako je utvrđeno u točki (a) članka 23. stavka 4. Direktive 2011/61/EU;
(b)
svaku novu mjeru za upravljanje likvidnošću AIF-a;
(c)
sustave upravljanja rizicima koje koristi UAIF za upravljanje tržišnim rizikom, rizikom likvidnosti, rizikom druge ugovorne strane i drugim rizicima, uključujući operativne rizike;
(d)
sadašnji profil rizičnosti AIF-a, uključujući:
i.
tržišni profil rizičnosti ulaganja AIF-a, uključujući očekivani prinos i volatilnost AIF-a u uobičajenim tržišnim uvjetima;
ii.
profil likvidnosti ulaganja AIF-a, uključujući profil likvidnosti imovine AIF-a, profil uvjeta isplate i uvjeta financiranja koje druge ugovorne strane dostavljaju AIF-u;
(e)
informacije o glavnim kategorijama imovine u koje je AIF uložio, uključujući odgovarajuću tržišnu vrijednost kratkih i dugih pozicija, promet i uspješnost tijekom izvještajnog razdoblja; i
(f)
rezultate periodičkih testiranja otpornosti na stres, u uobičajenim i iznimnim okolnostima, provedenima u skladu s točkom (b) članka 15. stavka 3. i drugim podstavkom članka 16. stavka 1. Direktive 2011/61/EU.
3. Informacije iz stavaka 1. i 2. izvješćuju se kako slijedi:
(a)
upravitelji alternativnih investicijskih fondova koji upravljaju portfeljima alternativnih investicijskih fondova čija imovina pod upravljanjem izračunata u skladu s člankom 2. ukupno prelazi prag od 100 milijuna eura ili 500 milijuna eura utvrđen u točki (a) odnosno točki (b) članka 3. stavka 2. Direktive 2011/61/EU, ali ne prelazi 1 milijardu eura, izvješćuju na polugodišnjoj osnovi za svaki alternativni investicijski fond u EU kojim upravljaju i za svaki alternativni investicijski fond kojim trguju u Uniji;
(b)
upravitelji alternativnih investicijskih fondova koji upravljaju portfeljima alternativnih investicijskih fondova čija imovina pod upravljanjem izračunata u skladu s člankom 2. zajedno prelazi 1 milijardu eura izvješćuju na tromjesečnoj osnovi za svaki alternativni investicijski fond u EU kojim upravljaju i za svaki alternativni investicijski fond kojim trguju u Uniji;
(c)
upravitelji alternativnih investicijskih fondova koji podliježu zahtjevima iz točke (a) ovog stavka izvješćuju na tromjesečnoj osnovi za svaki AIF čija imovina pod upravljanjem, uključujući svu imovinu stečenu korištenjem financijske poluge, ukupno prelazi 500 milijuna eura;
(d)
upravitelji alternativnih investicijskih fondova izvješćuju godišnje za svaki AIF koji ne koristi financijsku polugu, a koji je pod njihovim upravljanjem i koji u skladu s osnovnom investicijskom politikom ulaže u neuvrštena društva i izdavatelje radi stjecanja kontrole.
4. Odstupajući od stavka 3. nadležno tijelo matične države članice UAIF-a može smatrati primjerenim i potrebnim za izvršavanje njegove funkcije zahtijevati da se o svim ili o dijelu informacija češće izvješćuje.
5. Upravitelji alternativnih investicijskih fondova koji upravljaju s jednim ili više alternativnih investicijskih fondova za koje su ocijenili da znatno koriste financijsku polugu u skladu s člankom 111. ove Uredbe dostavljaju informacije koje se zahtijevaju u skladu s člankom 24. stavkom 4. Direktive 2011/61/EU istodobno kad i one koje se zahtijevaju u skladu sa stavkom 2. ovog članka.
6. Upravitelji alternativnih investicijskih fondova dostavljaju informacije navedene u stavcima 1., 2. i 5. u skladu s formalnim obrascem za izvještavanje određenim u Prilogu IV.
7. U skladu s točkom (a) članka 42. stavka 1. Direktive 2011/61/EU, za upravitelje alternativnih investicijskih fondova izvan EU svako upućivanje na nadležna tijela matične države članice znači nadležno tijelo referentne države članice.
Članak 111.
Znatno korištenje financijske poluge
1. Za potrebe članka 24. stavka 4. Direktive 2011/61/EU smatra se da se financijska poluga znatno koristi, u slučaju kada izloženost AIF-a izračunata u skladu s metodom preuzetih obveza na temelju članka 8. ove Uredbe premašuje trostruku neto vrijednost njegove imovine.
2. U slučaju kada su ispunjeni zahtjevi iz stavka 1. ovog članka, upravitelji alternativnih investicijskih fondova dostavljaju informacije u skladu s člankom 24. stavkom 4. Direktive 2011/61/EU nadležnim tijelima svoje matične države članice, u skladu s načelima,utvrđenima u članku 110. stavku 3. ove Uredbe.
ODJELJAK 2.
Upravitelji alternativnih investicijskih fondova koji upravljaju alternativnim investicijskim fondovima koji koriste financijsku polugu
(članak 25. stavak 3. Direktive 2011/61/EU)
Članak 112.
Ograničenja u vezi s upravljanjem AIF-ima
1. Načela utvrđena u ovom članku primjenjuju se kako bi se utvrdile okolnosti u kojima nadležna tijela koriste svoje ovlasti kako bi za upravitelje alternativnih investicijskih fondova uvela ograničenja financijske poluge ili druga ograničenja.
2. Prilikom ocjene informacija zaprimljenih u skladu s člankom 7. stavkom 3., člankom 15. stavkom 4., člankom 24. stavkom 4. ili člankom 24. stavkom 5. Direktive 2011/61/EU, nadležno tijelo vodi računa do koje mjere korištenje financijske poluge od strane UAIF-a ili njegova interakcija s grupom upravitelja alternativnih investicijskih fondova ili s drugim financijskim institucijama može doprinijeti povećanju sistemskog rizika u financijskom sustavu ili rizika poremećaja na tržištu.
3. Prilikom svog ocjenjivanja, nadležna tijela vode računa barem o sljedećim aspektima:
(a)
okolnosti u kojima izloženost AIF-a ili nekoliko upravitelja alternativnih investicijskih fondova, uključujući izloženosti koje proizlaze iz financiranja ili investicijskih pozicija koje je sklopio UAIF za svoj račun ili u ime alternativnih investicijskih fondova, za financijsku instituciju mogu predstavljati važan izvor tržišnog rizika, rizika likvidnosti ili rizika druge ugovorne strane;
(b)
okolnosti u kojima aktivnosti UAIF-a ili njegova interakcija s, na primjer, grupom upravitelja alternativnih investicijskih fondova ili drugim financijskim institucijama, a posebno u vezi s vrstama imovine u koje ulaže AIF i tehnikama koje koristi UAIF pri korištenju financijske poluge, doprinose ili bi mogle doprinijeti trendu padanja cijena financijskih instrumenata ili druge imovine, na način koji ugrožava održivost takvih financijskih instrumenata ili druge imovine;
(c)
kriteriji kao što su vrsta AIF-a, investicijska strategija UAIF-a u vezi s odgovarajućim alternativnim investicijskim fondovima, tržišni uvjeti u kojima posluju UAIF i AIF te svi mogući prociklički učinci koji bi mogli proizaći iz uvođenja limita od strane nadležnih tijela ili drugih ograničenja u pogledu korištenja financijske poluge dotičnog UAIF-a;
(d)
kriteriji, poput veličine AIF-a ili nekoliko upravitelja alternativnih investicijskih fondova i svi povezani učinci u određenom tržišnom sektoru, koncentracije rizika na određenim tržištima u koje ulaže AIF ili više alternativnih investicijskih fondova, bilo koji rizici širenja na druga tržišta s tržišta na kojemu su rizici utvrđeni, pitanja likvidnosti na posebnim tržištima u određenom trenutku, opseg neusklađenosti imovine/obveza u posebnoj investicijskoj strategiji UAIF-a ili nepravilna kretanja cijena imovine u koju bi AIF mogao ulagati.
ODJELJAK 3.
Posebna pravila u vezi s trećim zemljama
(članak 34. stavak 1., članak 35. stavak 2., članak 36. stavak 1., članak 37. stavak 7. točka (d), članak 40. stavak 2. točka (a) i članak 42. stavak 1. Direktive 2011/61/EU)
Članak 113.
Opći zahtjevi
1. Postupci suradnje obuhvaćaju sve moguće situacije i sudionike predviđene u poglavlju VII. Direktivi 2011/61/EU vodeći računa o lokaciji UAIF-a, lokaciji AIF-a i djelatnosti UAIF-a.
2. Postupci suradnje uspostavljaju se u pisanom obliku.
3. Postupci suradnje uspostavljaju poseban okvir za savjetovanje, suradnju i razmjenu informacija s ciljem nadzora i izvršenja između nadležnih tijela EU-a i nadzornih tijela trećih zemalja.
4. Postupci suradnje uključuju posebnu klauzulu kojom se predviđa prijenos informacija koje zaprimi nadležno tijelo Unije od nadzornog tijela treće zemlje prema drugim nadležnim tijelima Unije, ESMA-i ili ESRB-u, kako se zahtijeva u skladu s Direktivom 2011/61/EU.
Članak 114.
Mehanizmi, instrumenti i procedure
1. Postupci suradnje uspostavljaju mehanizme, instrumente i procedure koji su potrebni kako bi se nadležnim tijelima Unije omogućio pristup svim informacijama potrebnima za izvršavanje njihovih dužnosti u skladu s Direktivom 2011/61/EU.
2. Postupci suradnje uspostavljaju mehanizme, instrumente i procedure koji su potrebni kako bi se omogućilo obavljanje izravnog nadzora gdje je on potreban za izvršavanje dužnosti nadležnog tijela Unije u skladu s Direktivom 2011/61/EU. Izravni nadzor neposredno obavlja nadležno tijelo Unije ili nadležno tijelo treće zemlje uz pomoć nadležnog tijela Unije.
3. Postupci suradnje uspostavljaju mehanizme, instrumente i procedure koji su potrebni kako bi nadležno tijelo treće zemlje moglo pomoći nadležnim tijelima Unije kad je to potrebno za izvršavanje zakonodavstva Unije i nacionalnog provedbenog zakonodavstva u slučaju kršenja od strane bilo kojeg subjekta s poslovnim nastanom u trećoj zemlji, u skladu s nacionalnim i međunarodnim pravom koje se primjenjuje na navedeno tijelo.
Članak 115.
Zaštita podataka
Postupci suradnje osiguravaju da se prijenos podataka trećim zemljama i analiza podataka odvijaju samo u skladu s člankom 52. Direktive 2011/61/EU.
ODJELJAK 4.
Razmjena informacija u vezi s mogućim sistemskim posljedicama djelatnosti UAIF-a
(članak 53. stavak 1. Direktive 2011/61/EU)
Članak 116.
Razmjena informacija u vezi s mogućim sistemskim posljedicama djelatnosti UAIF-a
Za potrebe članka 53. Direktive 2011/61/EU, nadležna tijela država članica odgovorna za izdavanje odobrenja za rad ili nadzor upravitelja alternativnih investicijskih fondova u skladu s navedenom Direktivom s nadležnim tijelima drugih država članica, ESMA-om i ESRB-om razmjenjuju najmanje:
(a)
informacije primljene u skladu s člankom 110. kad god takve informacije mogu biti značajne za praćenje i odgovaranje na moguće implikacije djelatnosti pojedinih upravitelja alternativnih investicijskih fondova ili više upravitelja alternativnih investicijskih fondova zajedno za stabilnost financijskih institucija značajnih za sustav i uredno funkcioniranje tržišta na kojima su upravitelja alternativnih investicijskih fondova aktivni;
(b)
informacije primljene od tijela trećih zemalja, kad god je to potrebno za praćenje sistemskih rizika;
(c)
analizu informacija iz točaka (a) i (b) te ocjenu svake situacije u kojoj se smatra da djelatnost jednog ili više nadziranih upravitelja alternativnih investicijskih fondova ili jednog ili više alternativnih investicijskih fondova pod njihovim upravljanjem doprinose povećanju sistemskog rizika u financijskom sustavu, riziku poremećaja na tržištu ili riziku za dugoročan gospodarski rast;
(d)
mjere koje su poduzete kad djelatnost jednog ili više nadziranih upravitelja alternativnih investicijskih fondova ili jednog ili više alternativnih investicijskih fondova pod njihovim upravljanjem predstavlja sistemski rizik ili ugrožava uredno funkcioniranje tržišta na kojima su aktivni.
POGLAVLJE VI.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 117.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 22. srpnja 2013.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 19. prosinca 2012.