KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 488/2014
af 12. maj 2014
om ændring af forordning (EF) nr. 1881/2006 for så vidt angår grænseværdierne for cadmium i fødevarer
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 315/93 af 8. februar 1993 om fællesskabsprocedurer for forurenende stoffer i levnedsmidler (1), særlig artikel 2, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I Kommissionens forordning (EF) nr. 1881/2006 (2) fastsættes grænseværdier for cadmium i en række fødevarer.
(2)
Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets (EFSA) Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden (ekspertpanelet) vedtog den 30. januar 2009 en udtalelse om cadmium i fødevarer (3). I udtalelsen fastsatte EFSA et tolerabelt ugentligt indtag (TWI) på 2,5 μg/kg kropsvægt for cadmium. I sin udtalelse om tolerabelt ugentligt indtag for cadmium (4) tog EFSA højde for den risikovurdering, som Det Fælles FAO-WHO-ekspertudvalg for Fødevaretilsætningsstoffer udførte for nylig (5), og bekræftede TWI på 2,5 μg/kg kropsvægt.
(3)
I den videnskabelige udtalelse om cadmium i fødevarer konkluderede ekspertpanelet, at den gennemsnitlige eksponering for cadmium gennem kosten i europæiske lande er tæt på eller en anelse over TWI på 2,5 μg/kg kropsvægt. Visse undergrupper af befolkningen kan have et TWI, der er ca. dobbelt så højt. Ekspertpanelet konkluderede endvidere, at selv om det er usandsynligt, at enkeltpersoners nyrefunktion påvirkes negativt ved dette niveau, bør befolkningens eksponering for cadmium mindskes.
(4)
I henhold til ekspertpanelets videnskabelige udtalelse om cadmium i fødevarer er de fødevaregrupper, der tegner sig for størstedelen af den daglige eksponering for cadmium gennem kosten, primært på grund af det høje forbrug, korn og kornprodukter, grøntsager, nødder og bælgfrugter, stivelsesholdige rødder eller kartofler og kød og kødprodukter. De højeste cadmiumkoncentrationer blev registreret i fødevarerne tang, fisk og skaldyr, chokolade og fødevarer til særlig diætkost samt i svampe, oliefrø og spiselige slagtebiprodukter.
(5)
En indgående vurdering af eksponeringen, der blev foretaget af EFSA i den videnskabelige rapport om eksponering for cadmium gennem kosten hos den europæiske befolkning (6) ved brug af den nye Comprehensive Food Consumption Database, der indeholder ajourførte oplysninger om fødevareforbrug for de forskellige medlemsstater, og for forskellige aldersgrupper i befolkningen, indeholder mere detaljerede oplysninger om de særlige fødevarer, der bidrager til eksponering, sorteret efter aldersgruppe. Hvad angår voksne er stivelsesholdige rødder og rodknolde, korn og kornbaserede produkter samt grøntsager og grøntsagsprodukter væsentlige kilder til eksponering. Hvad angår børn og unge er stivelsesholdige rødder og rodknolde, korn og kornbaserede produkter samt sukker og konfekture de største kilder til eksponering, mens det for spædbørn og småbørn er stivelsesholdige rødder og rodknolde, korn og kornbaserede produkter, grøntsager og produkter baseret på grøntsager, mælk og mejeriprodukter samt fødevarer til spædbørn og småbørn. Den indgående vurdering af eksponeringen viser, at den samlede eksponering ikke kun skyldes nogle få fødevarer, men skyldes den sammenlagte eksponering fra flere forskellige fødevaregrupper.
(6)
Der er fastsat grænseværdier for cadmium i en lang række fødevarer, herunder korn, grøntsager, kød, fisk, skaldyr, slagtebiprodukter og kosttilskud. For nogle fødevarer, der er væsentlige kilder til visse befolkningsgruppers eksponering (chokolade og kakaoprodukter, fødevarer til spædbørn og småbørn), er der endnu ikke fastsat grænseværdier. Det er derfor nødvendigt at fastsætte grænseværdier for cadmium for disse fødevarer.
(7)
Grænseværdier for forurenende stoffer fastsættes efter ALARA-princippet (»så lavt som med rimelighed kan nås«) både for varer, der allerede har grænseværdier for cadmium (f.eks. grøntsager, kød, fisk, skaldyr, slagtebiprodukter og kosttilskud), og for varer, der har nyfastsatte grænseværdier (f.eks. kakao og chokoladevarer), ud fra data om forekomst og EU-borgernes fødevareforbrugsmønstre.
(8)
Chokolade og kakaopulver, der sælges til den endelige forbruger, kan indeholde høje koncentrationer af cadmium og er en væsentlig kilde til menneskers eksponering. De indtages ofte af børn, f.eks. blot i form af chokolade eller som sukret kakaopulver, der anvendes i kakaodrikke. Ved fastsættelsen af grænseværdier for cadmium bør data om forekomst for forskellige typer chokolade og for kakaopulver, der sælges til den endelige forbruger, tages i betragtning. Da cadmiumindholdet i kakaoprodukter er forbundet med kakaoindholdet, bør der fastsættes forskellige grænseværdier for cadmium for produkter med forskelligt kakaoindhold. Hensigten er at sikre, at chokolader med et større kakaoindhold også kan overholde grænseværdierne.
(9)
I nogle områder i kakaoproducerende lande kan koncentrationen af cadmium i jorden være naturligt høj. Derfor bør data om forekomst for kakao- og chokoladeprodukter fra lande med høje koncentrationer af cadmium i jorden tages i betragtning ved fastlæggelsen af grænseværdierne for cadmium.
(10)
Modermælkserstatninger og tilskudsblandinger bidrager væsentligt til spædbørns og småbørns eksponering for cadmium. Modermælkserstatninger og tilskudsblandinger, der er fremstillet på basis af sojaproteinisolater alene eller blandet med komælksproteiner, kan indeholde højere koncentrationer af cadmium end mælkebaserede produkter, da sojabønner naturligt optager cadmium fra jorden. Sojabaserede modermælkserstatninger er et vigtigt alternativ til spædbørn, der lider af laktoseintolerans, og der skal derfor sikres tilstrækkelig markedsforsyning. Der bør derfor fastsættes en højere grænseværdi for sojabaserede produkter.
(11)
Forarbejdede fødevarer, der er baseret på korn, og anden babymad til spædbørn og småbørn er en væsentlig kilde til spædbørns og småbørns eksponering for cadmium. Der bør derfor fastlægges en særlig grænseværdi for cadmium for forarbejdede fødevarer, der er baseret på korn, og anden babymad.
(12)
En meget sårbar forbrugergruppes eksponering kan mindskes ved at fastsætte en grænseværdi for visse kategorier af fødevarer til særlig ernæring (f.eks. fødevarer til særlige medicinske formål til spædbørn). Der foreligger dog ikke data, der underbygger en sådan grænseværdi, og der bør derfor indsamles data med henblik på at muliggøre fastsættelse af en bestemt grænseværdi på et senere tidspunkt.
(13)
For visse specifikke grøntsager (havrerod, pastinakker, selleri, peberrod) er det vanskeligt at overholde de gældende grænseværdier, og medlemsstaternes data om forekomst viser, at de naturlige baggrundsværdier er højere og sammenlignelige med de tilsvarende værdier for knoldselleri. Eftersom forbruget af disse varer er lavt, og virkningerne for menneskers eksponering er ubetydelige, bør grænseværdierne for cadmium i pastinakker, havrerod, knoldselleri og peberrod hæves til det samme niveau som for knoldselleri.
(14)
Visse fiskearter er i øjeblikket undtaget fra standardgrænseværdien for fisk på 0,05 mg/kg. For fiskearterne rygstribet pelamide (Sarda sarda), tobåndet havrude (Diplodus vulgaris), ål (Anguilla anguilla), tyklæbet multe (Chelon labrosus), hestemakrel (Trachurus spp.), luvar (Luvarus imperialis), sardinlignende arter (Sardinops spp.) og Senegal-tunge (Dicologoglossa cuneata) viser nye data om forekomst, at undtagelsen ikke længere nødvendig, og at standardgrænseværdien kan overholdes ved at følge god fiskeripraksis. Det er derfor ikke længere nødvendigt at have særlige grænseværdier for disse fiskearter.
(15)
For fregatmakrel (Auxis spp.), ansjos (Engraulis spp.) og sværdfisk (Xiphias gladius) viser nye data om forekomst, at en lavere grænseværdi kan overholdes ved at følge god fiskeripraksis. Grænseværdierne for disse fiskearter bør derfor tilpasses.
(16)
For sardiner (Sardina pilchardus) og kutlingarten Sicyopterus lagocephalus viser data om forekomst, at det er vanskeligt at overholde de eksisterende grænseværdier, da de naturlige baggrundsværdier kan være højere. Forbruget af begge fiskearter er lavt, og har kun ubetydelige virkninger for menneskers eksponering. Det er derfor hensigtsmæssigt at fastsætte højere grænseværdier for disse to fiskearter for at sikre markedsforsyningen.
(17)
Forordning (EF) nr. 1881/2006 bør derfor ændres.
(18)
Medlemsstaterne og fødevarevirksomhedslederne bør indrømmes tid til at tilpasse sig de nye grænseværdier for kakaoprodukter og fødevarer til spædbørn og småbørn, der fastsættes ved denne forordning. Datoen for anvendelse af grænseværdierne for cadmium for disse fødevarer bør derfor udsættes.
(19)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
1. Grænseværdierne for cadmium i punkt 3.2.19 og 3.2.20 i bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006, som ændret ved denne forordning, anvendes fra den 1. januar 2015. Fødevarer, der ikke overholder disse grænseværdier, og som lovligt er bragt på markedet før den 1. januar 2015, kan fortsat markedsføres efter den dato, indtil datoen for mindste holdbarhed eller sidste anvendelse er overskredet.
2. Grænseværdierne for cadmium i punkt 3.2.7 i bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006, som ændret ved denne forordning, anvendes fra den 1. januar 2019. Fødevarer, der ikke overholder disse grænseværdier, og som lovligt er bragt på markedet før den 1. januar 2019, kan fortsat markedsføres efter den dato, indtil datoen for mindste holdbarhed eller sidste anvendelse er overskredet.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. maj 2014.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 488/2014
оd 12. svibnja 2014.
o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1881/2006 u pogledu najvećih dopuštenih količina kadmija u hrani
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EEZ) br. 315/93 od 8. veljače 1993. o utvrđivanju postupaka Zajednice za kontrolu kontaminanata u hrani (1), a posebno njezin članak 2. stavak 3.,
budući da:
(1)
Uredbom Komisije (EZ) br. 1881/2006 (2) utvrđuju se najveće dopuštene količine kadmija u različitim vrstama hrane.
(2)
Znanstveni odbor za kontaminante u prehrambenom lancu (Odbor CONTAM) Europske agencije za sigurnost hrane (EFSA) donio je 30. siječnja 2009. mišljenje o kadmiju u hrani (3). U tom je mišljenju EFSA utvrdila prihvatljivi tjedni unos (TWI) od 2,5 μg/kg tjelesne težine za kadmij. U svojoj „Izjavi o prihvatljivom tjednom unosu kadmija” (4) EFSA je uzela u obzir nedavnu procjenu rizika koju je izvršio Zajednički stručni odbor FAO/WHO za prehrambene aditive (JECFA) (5) i potvrdila TWI od 2,5 μg/kg tjelesne težine.
(3)
U znanstvenom mišljenju o kadmiju u hrani Odbor CONTAM zaključio je da je prosječna izloženost kadmiju u prehrani u europskim zemljama približna ili malo viša od prihvatljivog tjednog unosa od 2,5 μg/kg tjelesne težine. Pojedine podskupine stanovništva mogu premašiti TWI za oko dva puta. Odbor CONTAM nadalje je zaključio da je, unatoč tome što su negativni učinci na rad bubrega pri takvoj izloženosti pojedinaca malo vjerojatni, potrebno smanjiti izloženost kadmiju na razini stanovništva.
(4)
U skladu sa znanstvenim mišljenjem Odbora CONTAM o kadmiju u hrani skupine hrane koje najviše pridonose izloženosti kadmiju hranom, prvenstveno zbog velike potrošnje, jesu žitarice i proizvodi od žitarica, povrće, orasi i zrna mahunarki, škrobni korijeni ili krumpir i meso i mesni proizvodi. Najveće koncentracije kadmija pronađene su u prehrambenim proizvodima morskim algama, ribi i ribljim proizvodima, čokoladi i hrani za posebne prehrambene uporabe te u gljivama, lanenom sjemenju i jestivim iznutricama.
(5)
Detaljnije informacije o određenim prehrambenim proizvodima koji pridonose izloženosti za svaku dobnu skupinu na raspolaganju su u detaljnijoj procjeni izloženosti u znanstvenom izvješću EFSA-e „Prehrambena izloženost kadmiju među europskim stanovništvom” (6) za koju je upotrijebljena nova sveobuhvatna baza podataka o potrošnji hrane koja sadržava ažurirane informacije o brojevima povezanima s potrošnjom hrane u različitim državama članicama i za različite dobne skupine stanovništva. Za odrasle osobe izloženosti najviše pridonose škrobni korijeni i gomolji, zrnje i proizvodi na bazi zrnja i povrće i proizvodi od povrća. Za djecu i adolescente izloženosti najviše pridonose škrobni korijeni i gomolji, zrnje i proizvodi na bazi zrnja te šećer i slatkiši, dok za dojenčad i malu djecu najviše pridonose škrobni korijeni i gomolji, zrnje i proizvodi na bazi zrnja, povrće i proizvodi na bazi povrća, mlijeko i mliječni proizvodi te hrana za dojenčad i malu djecu. Detaljnija procjena izloženosti pokazuje da je cjelokupna izloženost rezultat ne samo nekoliko skupina hrane koje najviše pridonose izloženosti, već zbroj brojnih različitih skupina hrane koje pridonose izloženosti.
(6)
Najveće dopuštene količine za kadmij utvrđene su u širokom rasponu hrane, uključujući žitarice, povrće, meso, ribu, riblje proizvode, iznutrice i dodatke prehrani. Za neku hranu koja značajno pridonosi izloženosti za određene skupine stanovništva (čokolada i kakao proizvodi, hrana za dojenčad i malu djecu) najveće dopuštene količine još nisu utvrđene. Stoga je potrebno utvrditi najveće dopuštene količine kadmija za tu hranu.
(7)
Najveće dopuštene količine za kontaminante utvrđene su u skladu s načelom ALARA (najniža razina koja je razumno ostvariva) za proizvode za koje najveće dopuštene količine kadmija trenutačno već postoje (npr. povrće, meso, riba, riblji proizvodi, iznutrice i dodaci prehrani) i za proizvode za koje su najveće dopuštene količine novoutvrđene (npr. kakao i čokoladni proizvodi) uporabom podataka o pojavi u uzorcima potrošnje hrane građana Europske unije.
(8)
Čokolada i kakao u prahu koji se prodaju krajnjem potrošaču mogu sadržavati visoke količine kadmija i važan su izvor ljudske izloženosti. Često ih konzumiraju djeca, npr. čokoladu u izvornom obliku ili kao zaslađeni kakao prah koji se koristi u kakao napitcima. Pri utvrđivanju najvećih dopuštenih količina kadmija potrebno je razmotriti podatke o pojavi za različite vrste čokolade i za kakao prahove koji se prodaju krajnjem potrošaču. S obzirom na to da su količine kadmija u kakao proizvodima povezane s udjelom kakaa u njima, primjereno je utvrditi različite najveće dopuštene količine kadmija za proizvode koji sadržavaju različite postotke kakaa. Time bi se trebalo osigurati da se najveće dopuštene količine mogu uskladiti i s čokoladama s većim postotkom kakaa.
(9)
U nekim područjima zemalja koje proizvode kakao količine kadmija u tlu mogu biti prirodno visoke. Stoga pri utvrđivanju najvećih dopuštenih količina kadmija treba uzeti u obzir podatke o pojavi za kakao i čokoladne proizvode koje dostavljaju zemlje s visokim količinama kadmija u tlu.
(10)
Početna i prijelazna hrana za dojenčad znatno pridonose izloženosti kadmiju kod dojenčadi i male djece. Početna i prijelazna hrana za dojenčad proizvedena od izolata bjelančevina soje ili u mješavini s bjelančevinama kravljeg mlijeka može sadržavati veće količine kadmija od proizvoda na bazi mlijeka jer sojina zrna obično uzimaju kadmij iz tla. Početna hrana na bazi soje važna je alternativa za dojenčad koja je netolerantna na laktozu te je na tržištu potrebno osigurati dostatnu opskrbu tom hranom. Stoga je potrebno utvrditi više najveće dopuštene količine za proizvode na bazi soje.
(11)
Prerađena hrana na bazi žitarica i druga hrana za dojenčad i malu djecu važan su izvor izloženosti kadmiju za dojenčad i malu djecu. Stoga je potrebno utvrditi posebnu najveću dopuštenu količinu kadmija za prerađenu hranu na bazi žitarica i drugu dječju hranu.
(12)
Smanjena izloženost vrlo ranjive skupine potrošača mogla bi se postići utvrđivanjem najveće dopuštene količine za određene kategorije hrane za posebne prehrambene uporabe (npr. hrana za posebne medicinske svrhe za dojenčad). Međutim u nedostatku podataka koji bi potkrijepili tu najveću dopuštenu količinu, podatke o pojavi treba prikupiti s ciljem mogućeg utvrđivanja specifične najveće dopuštene količine u budućnosti.
(13)
Za određeno specifično povrće (turovac, pastrnjak, celer, hren) sukladnost s trenutačnim najvećim dopuštenim količinama teško je postići i podaci o pojavi koje su dostavile države članice pokazuju da su prirodne pozadinske količine veće i usporedive s onima celera korjenaša. S obzirom na to da je potrošnja tih proizvoda niska, a učinci na ljudsku izloženost su neznatni, primjereno je povisiti najveće dopuštene količine kadmija za pastrnjak, turovac, celer i hren na one za celer korjenaš.
(14)
Neke riblje vrste trenutačno su izuzete od standardnih najvećih dopuštenih količina za ribu od 0,05 mg/kg. Za vrste riba palamida (Sarda sarda), fratar (Diplodus vulgaris), jegulja (Anguilla anguilla), sivi cipol (Mugil labrosus labrosus), šarun (Trachurus species), pjevčine pučinke (Luvarus imperialis), srdele roda Sardinops (Sardinops species) i klinasti list (Dicologoglossa cuneata) novi podaci o pojavi pokazuju da izuzeće više nije potrebno i da se standardna najveća dopuštena količina može uskladiti primjenom dobre prakse ribarstva. Stoga za te riblje vrste više nisu potrebne posebne najveće dopuštene količine.
(15)
Za tunu (Auxis species), inćuna (Engraulis species) i sabljarku (Xiphias gladius) novi podaci o pojavi pokazuju da se niža najveća dopuštena razina može uskladiti primjenom dobre prakse ribarstva. Stoga je potrebno prilagoditi najveće dopuštene količine za te riblje vrste.
(16)
Za sardine (Sardina pilchardus) i Sicyopterus lagocephalus podaci o pojavi pokazuju da je sukladnost s postojećim najvećim dopuštenim količinama teško ostvariva jer prirodne pozadinske količine mogu biti veće. Za obje riblje vrste potrošnja je niska i ima neznatne učinke na ljudsku izloženost. Stoga je primjereno utvrditi više najveće dopuštene količine za te dvije riblje vrste kako bi se osigurala opskrba tržišta.
(17)
Uredbu (EZ) br. 1881/2006 potrebno je stoga na odgovarajući način izmijeniti.
(18)
Državama članicama i subjektima u poslovanju hranom potrebno je ostaviti vremena da se prilagode novim najvećim dopuštenim količinama utvrđenima ovom Uredbom za proizvode od kakaa i hranu za dojenčad i malu djecu. Stoga je potrebno odgoditi primjenu najvećih dopuštenih količina kadmija za te proizvode.
(19)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za prehrambeni lanac i zdravlje životinja,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Prilog Uredbi (EZ) br. 1881/2006 mijenja se u skladu s Prilogom ovoj Uredbi.
Članak 2.
1. Najveće dopuštene količine kadmija utvrđene u točkama 3.2.19. i 3.2.20. Priloga Uredbi (EZ) br. 1881/2006 kako je izmijenjena ovom Uredbom primjenjuju se od 1. siječnja 2015. Hrana koja nije u skladu s tim najvećim dopuštenim količinama, a koja je zakonito stavljena na tržište prije 1. siječnja 2015. može se i dalje stavljati na tržište nakon tog datuma do najkraćeg roka trajanja ili roka uporabe.
2. Najveće dopuštene količine kadmija utvrđene u točki 3.2.7. Priloga Uredbi (EZ) br. 1881/2006 kako je izmijenjena ovom Uredbom primjenjuju se od 1. siječnja 2019. Hrana koja nije u skladu s tim najvećim dopuštenim količinama, a koja je zakonito stavljena na tržište prije 1. siječnja 2019. može se i dalje stavljati na tržište nakon tog datuma do najkraćeg roka trajanja ili roka uporabe.
Članak 3.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 12. svibnja 2014.