EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2014/62/EU
af 15. maj 2014
om strafferetlig beskyttelse af euroen og andre valutaer mod falskmøntneri og om erstatning af Rådets rammeafgørelse 2000/383/RIA
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 83, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Euroen er som fælles mønt for medlemsstaterne i euroområdet blevet en vigtig faktor i Unionens økonomi og unionsborgernes hverdag. Forfalskning af euroen har imidlertid siden dens indførelse i 2002 medført finansielle tab på mindst 500 mio. EUR, idet det er en valuta, som organiserede kriminelle grupper, der er aktive inden for falskmøntneri, konstant har som mål. Det er i hele Unionens interesse at bekæmpe og retsforfølge enhver aktivitet, der vil kunne skabe tvivl om eurosedlers og -mønters ægthed på grund af forfalskning.
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
Genstand
I dette direktiv fastsættes minimumsregler om afgrænsningen af strafbare handlinger og om sanktioner herfor i forbindelse med falskmøntneri vedrørende euroen og andre valutaer. Med direktivet indføres der desuden fælles bestemmelser med henblik på at styrke bekæmpelsen af disse strafbare handlinger og forbedre efterforskningen heraf og sikre bedre samarbejde mod falskmøntneri.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
a)
»penge«: sedler og mønter, der er lovligt i omløb, herunder eurosedler og -mønter, der er lovligt i omløb i henhold til forordning (EF) nr. 974/98
b)
»juridisk person«: enhver enhed, der har status som juridisk person i henhold til gældende ret, dog ikke stater eller offentlige organer i forbindelse med udøvelsen af offentligretlige beføjelser eller offentligretlige internationale organisationer.
Artikel 3
Strafbare handlinger
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at følgende former for adfærd udgør strafbare handlinger, når de er begået forsætligt:
a)
fremstilling eller forandring af penge i bedragerisk hensigt, uanset hvilke midler der anvendes
b)
udgivelse af falske penge i bedragerisk hensigt
c)
indførsel, udførsel, transport, modtagelse eller anskaffelse af falske penge med henblik på udgivelse og med viden om, at de er falske
d)
fremstilling, modtagelse, anskaffelse eller besiddelse i bedragerisk hensigt af:
i)
redskaber, genstande, IT-programmer og data og alle andre midler, som ifølge deres natur er bestemt til fremstilling af falske penge eller forandring af penge, eller
ii)
sikkerhedselementer såsom hologrammer, vandmærker eller andre komponenter i penge, som skal beskytte mod forfalskning.
2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den i stk. 1, litra a), b) og c), omhandlede adfærd også er strafbar med hensyn til sedler eller mønter, som fremstilles eller er blevet fremstillet ved brug af lovlige faciliteter eller materialer i strid med de rettigheder eller betingelser, på grundlag af hvilke de kompetente myndigheder kan udstede sedler eller mønter.
3. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den i stk. 1 og 2 omhandlede adfærd også kan straffes i forbindelse med sedler og mønter, der endnu ikke er udstedt, men som er bestemt til at blive sat i omløb som lovligt betalingsmiddel.
Artikel 4
Anstiftelse, medvirken og tilskyndelse samt forsøg
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at anstiftelse af, medvirken og tilskyndelse til de i artikel 3 omhandlede strafbare handlinger udgør en strafbar handling.
2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at forsøg på at begå de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra a), b) eller c), artikel 3, stk. 2, eller artikel 3, stk. 3, i forbindelse med den i artikel 3, stk. 1, litra a), b) og c), omhandlede adfærd er strafbart.
Artikel 5
Sanktioner over for fysiske personer
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den adfærd, der er omhandlet i artikel 3 og 4, kan straffes med strafferetlige sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til adfærden og har afskrækkende virkning.
2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra d), de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2, og de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 3, i forbindelse med den i artikel 3, stk. 1, litra d), omhandlede adfærd kan straffes med en maksimal sanktion, der giver mulighed for frihedsstraf.
3. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra a), og artikel 3, stk. 3, i forbindelse med den i artikel 3, stk. 1, litra a,) omhandlede adfærd kan straffes med en maksimumstraf på mindst otte års fængsel.
4. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra b) og c), og artikel 3, stk. 3, i forbindelse med den i artikel 3, stk. 1, litra b, og c), omhandlede adfærd kan straffes med en maksimumstraf på mindst fem års fængsel.
5. For så vidt angår den strafbare handling, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra b), kan medlemsstaterne fastsætte andre strafferetlige sanktioner, der er effektive, står i rimeligt forhold til den strafbare handling og har afskrækkende virkning, end den, der er omhandlet i stk. 4 i nærværende artikel, herunder bøder og frihedsstraf, hvis de falske penge blev modtaget uden kendskab til, at de var falske, men videregivet med dette kendskab.
Artikel 6
Juridiske personers ansvar
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at juridiske personer kan drages til ansvar for de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger, som for at skaffe dem vinding begås af en person, der handler enten på egen hånd eller som medlem af et organ under den juridiske person, og som har en ledende stilling inden for den juridiske person, idet den pågældende har
a)
bemyndigelse til at repræsentere den juridiske person
b)
beføjelse til at træffe beslutninger på den juridiske persons vegne, eller
c)
beføjelse til at udøve kontrol inden for den juridiske person.
2. Medlemsstaterne sikrer, at en juridisk person kan drages til ansvar, når manglende tilsyn eller kontrol fra en af de i stk. 1 i denne artikel omhandlede personers side har gjort det muligt for en person, der er underlagt den juridiske persons beføjelser, at begå de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger for at skaffe den juridiske person vinding.
3. Juridiske personers ansvar i henhold til stk. 1 og 2 i denne artikel udelukker ikke strafferetlig forfølgning af fysiske personer, der begår, anstifter eller medvirker til de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger.
Artikel 7
Sanktioner over for juridiske personer
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at juridiske personer, der drages til ansvar i henhold til artikel 6, kan pålægges sanktioner, der er effektive, står i et rimeligt forhold til den strafbare handling og virker afskrækkende, hvilket skal omfatte strafferetlige eller andre bøder og kan omfatte andre sanktioner såsom:
a)
udelukkelse fra offentlige ydelser eller tilskud
b)
midlertidigt eller varigt forbud mod at udøve erhvervsvirksomhed
c)
anbringelse under retsligt tilsyn
d)
tvangsopløsning efter retskendelse
e)
midlertidig eller varig lukning af forretningssteder, der er blevet brugt til at begå den strafbare handling.
Artikel 8
Straffemyndighed
1. Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger for at fastslå sin straffemyndighed med hensyn til de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger, når
a)
den strafbare handling helt eller delvis er begået på dens område, eller
b)
gerningsmanden er statsborger i medlemsstaten.
2. Hver medlemsstat, der har euroen som valuta, træffer de nødvendige foranstaltninger for at fastlægge sin straffemyndighed med hensyn til de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger, der er begået uden for dens område, i det mindste, når de vedrører euroen, og når
a)
gerningsmanden befinder sig på medlemsstatens område og ikke er blevet udleveret, eller
b)
der på medlemsstatens område er blevet opsporet falske eurosedler eller -mønter, som vedrører den pågældende strafbare handling.
Med henblik på retsforfølgning af de strafbare handlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra a), og artikel 3, stk. 2 og 3, når de vedrører artikel 3, stk. 1, litra a), samt anstiftelse af, medvirken og tilskyndelse til samt forsøg på at begå sådanne strafbare handlinger træffer hver medlemsstat de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at dens straffemyndighed ikke er betinget af, at handlingerne er strafbare på det sted, hvor de blev begået.
Artikel 9
Efterforskningsmidler
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at personer, enheder og tjenester, som er ansvarlige for efterforskning eller retsforfølgning af de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger, råder over effektive efterforskningsmidler såsom dem, der anvendes i forbindelse med organiseret kriminalitet eller anden alvorlig kriminalitet.
Artikel 10
Pligt til at videresende falske sedler og mønter med henblik på analyse og opsporing
Medlemsstaterne sikrer, at der under en straffesag uden ophold gives tilladelse til, at det nationale analysecenter og det nationale møntanalysecenter kan undersøge eurosedler og -mønter, som mistænkes for at være falske, med henblik på at analysere, identificere og opspore andre forfalskninger. De kompetente myndigheder videresender de nødvendige prøver hurtigst muligt og senest, når der er truffet en endelig afgørelse vedrørende straffesagen.
Artikel 11
Statistikker
Medlemsstaterne sender mindst hvert andet år Kommissionen data om antallet af de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger samt antallet af personer, der er blevet retsforfulgt og dømt for de i artikel 3 og 4 omhandlede strafbare handlinger.
Artikel 12
Kommissionens rapportering samt evaluering
Kommissionen forelægger senest den 23. maj 2019 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelsen af dette direktiv. I rapporten skal det vurderes, i hvilket omfang medlemsstaterne har truffet de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv. Rapporten ledsages om nødvendigt af et lovgivningsmæssigt forslag.
Artikel 13
Erstatning af rammeafgørelse 2000/383/RIA
Rammeafgørelse 2000/383/RIA erstattes herved, i henseende til de medlemsstater, der er bundet af dette direktiv, idet dette dog ikke berører medlemsstaternes forpligtelser for så vidt angår frister for gennemførelse af rammeafgørelse 2000/383/RIA i national ret.
For de medlemsstater, der er bundet af dette direktiv, gælder henvisninger til rammeafgørelse 2000/383/RIA som henvisninger til nærværende direktiv.
Artikel 14
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 23. maj 2016. De underretter straks Kommissionen herom.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale love og administrative bestemmelser, som de vedtager på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 15
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 16
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. maj 2014.
DIREKTIVA 2014/62/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 15. svibnja 2014.
o kaznenopravnoj zaštiti eura i drugih valuta od krivotvorenja, kojom se zamjenjuje Okvirnu odluku Vijeća 2000/383/PUP
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 83. stavak 1.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Kao jedinstvena valuta koju dijele države članice euro područja, euro je postao važan čimbenik u gospodarstvu Europske unije i svakodnevnom životu njezinih građana. Međutim, od njegova uvođenja 2002. on je kao valuta bio stalna meta skupina organiziranog kriminala koje se bave krivotvorenjem novca pri čemu je krivotvorenjem eura prouzročena financijska šteta od najmanje 500 milijuna eura. U interesu je Unije kao cjeline da se suprotstavlja svakoj aktivnosti krivotvorenja kojom se može ugroziti autentičnost eura te da progoni takve aktivnosti.
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Sadržaj
Ovom Direktivom utvrđuju se minimalna pravila o definiranju kaznenih djela i sankcija u području krivotvorenja eura i drugih valuta. Njome se također uvode zajedničke odredbe za jačanje borbe protiv tih kaznenih djela i poboljšavanje istrage o njima te osiguravanje bolje suradnje u borbi protiv krivotvorenja.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Direktive primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„novac” znači novčanice i kovanice čiji je optjecaj zakonski odobren, uključujući novčanice i kovanice eura čiji je optjecaj zakonski odobren na temelju Uredbe (EZ) br. 974/98;
(b)
„pravna osoba” znači svaki subjekt koji prema mjerodavnom pravu ima pravnu osobnost, uz iznimku država ili javnih tijela pri izvršavanju javnih ovlasti te javnih međunarodnih organizacija.
Članak 3.
Kaznena djela
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da sljedeće radnje, ako su počinjene s namjerom, budu kažnjive kao kazneno djelo:
(a)
svaka prijevarna izrada ili izmjena novca, bez obzira na primijenjena sredstva;
(b)
prijevarno puštanje u optjecaj krivotvorenog novca;
(c)
uvoz, izvoz, prijevoz, primanje ili pribavljanje krivotvorenog novca s ciljem njegova puštanja u optjecaj uz znanje o tome da se radi o krivotvorini;
(d)
neovlaštena izrada, primanje, pribavljanje ili posjedovanje
i.
uređaja, predmeta, računalnih programa i podataka te svih drugih sredstava posebno prilagođenih krivotvorenju ili izmjeni novca; ili
ii.
sigurnosnih obilježja kao što su hologrami, vodeni žigovi ili drugi sastavni dijelovi novca koji služe za zaštitu od krivotvorenja.
2. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da su radnje iz stavka 1. točaka (a), (b) i (c) kažnjive također u pogledu novčanica ili kovanica koje se proizvode ili koje su se proizvodile korištenjem zakonitih postrojenja ili materijala uz kršenje prava u skladu s kojima ili uvjeta pod kojima nadležna tijela smiju izdavati novčanice ili kovanice.
3. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da su radnje iz stavaka 1. i 2. kažnjive u pogledu novčanica i kovanica koje još nisu izdane, ali su određene za stavljanje u optjecaj kao zakonsko sredstvo plaćanja.
Članak 4.
Poticanje, sudioništvo i pokušaj
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da su poticanje ili sudioništvo u kaznenom djelu iz članka 3. kažnjivi kao kaznena djela.
2. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da je pokušaj počinjenja kaznenog djela iz članka 3. stavka 1. točaka (a), (b) ili (c), članka 3. stavka 2. ili članka 3. stavka 3. u vezi s radnjama iz članka 3. stavka 1. točaka (a), (b) i (c) kažnjiv kao kazneno djelo.
Članak 5.
Sankcije za fizičke osobe
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da radnja iz članaka 3. i 4. bude kažnjiva djelotvornim, razmjernim i odvraćajućim kaznenim sankcijama.
2. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da kaznena djela iz članka 3. stavka 1. točke (d), kaznena djela iz članka 3. stavka 2. i kaznena djela iz članka 3. stavka 3. u vezi s radnjama iz članka 3. stavka 1. točke (d) budu kažnjiva najtežom sankcijom koja uključuje i mogućnost zatvorske kazne.
3. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da kaznena djela iz članka 3. stavka 1. točke (a) i članka 3. stavka 3. u vezi s radnjama iz članka 3. stavka 1. točke (a) budu kažnjiva kaznom zatvora u najduljem trajanju od najmanje osam godina.
4. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da kaznena djela iz članka 3. stavka 1. točaka (b) i (c) i članka 3. stavka 3. u vezi s radnjama iz članka 3. stavka 1. točaka (b) i (c) budu kažnjiva kaznom zatvora u najduljem trajanju od najmanje pet godina.
5. U vezi s kaznenim djelima iz članka 3. stavka 1. točke (b) države članice mogu predvidjeti djelotvorne, razmjerne i odvraćajuće kaznene sankcije osim onih iz stavka 4. ovog članka, uključujući novčane kazne i kazne zatvora, ako je krivotvoreni novac primljen bez znanja da se radi o krivotvorenom novcu, ali je dalje širen uz znanje o tome da je krivotvoren.
Članak 6.
Odgovornost pravnih osoba
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da pravne osobe mogu biti odgovorne za kaznena djela iz članaka 3. i 4. koja u njihovu korist počini bilo koja osoba samostalno ili kao dio tijela te pravne osobe i čiji se rukovodeći položaj u toj pravnoj osobi zasniva na
(a)
ovlasti za zastupanje pravne osobe;
(b)
ovlasti za donošenje odluka u ime pravne osobe; ili
(c)
ovlasti za provođenje kontrole unutar te pravne osobe.
2. Države članice osiguravaju da pravna osoba može biti odgovorna kada je izostanak nadzora ili kontrole od strane osobe iz stavka 1. ovog članka omogućio da njoj podređena osoba u korist te pravne osobe počini kazneno djelo iz članaka 3. i 4.
3. Odgovornost pravne osobe iz stavaka 1. i 2. ovog članka ne isključuje kazneni progon fizičkih osoba koje su uključene kao počinitelji, poticatelji ili sudionici u počinjenju kaznenih djela iz članaka 3. i 4.
Članak 7.
Sankcije za pravne osobe
Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da se protiv pravne osobe odgovorne na temelju članka 6. mogu izreći djelotvorne, razmjerne i odvraćajuće sankcije, koje uključuju kaznene ili nekaznene novčane kazne, a mogu uključivati i druge sankcije kao što su
(a)
ukidanje prava na javne naknade ili pomoć;
(b)
privremena ili stalna zabrana obavljanja trgovačke djelatnosti;
(c)
stavljanje pod sudski nadzor;
(d)
sudski nalog za likvidaciju;
(e)
privremeno ili trajno zatvaranje ustanova koje su korištene za počinjenje kaznenog djela.
Članak 8.
Jurisdikcija
1. Svaka država članica poduzima potrebne mjere kako bi uspostavila svoju jurisdikciju nad kaznenim djelima iz članaka 3. i 4., kada
(a)
je djelo potpuno ili djelomično počinjeno na njezinu državnom području; ili
(b)
je počinitelj njezin državljanin.
2. Svaka država članica čija je valuta euro poduzima potrebne mjere kako bi uspostavila svoju jurisdikciju za kaznena djela iz članaka 3. i 4. počinjena izvan njezina državnog područja, barem kad se ona odnose na euro i kada
(a)
se počinitelj nalazi na državnom području te države članice i nije izručen; ili
(b)
su na državnom području te države članice otkrivene krivotvorene novčanice ili kovanice eura povezane s tim kaznenim djelom.
U svrhu kaznenog progona kaznenih djela iz članka 3. stavka 1. točke (a), članka 3. stavaka 2. i 3., kada se ona odnose na članak 3. stavak 1. točku (a), kao i u slučaju poticanja, pomaganja i pokušaja počinjenja tih kaznenih djela, svaka država članica poduzima potrebne mjere kako bi osigurala da njezina jurisdikcija ne bude podložna uvjetu da ta ponašanja moraju, na mjestu na kojem su počinjena, predstavljati kazneno djelo.
Članak 9.
Istražni alati
Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da djelotvorni istražni alati, kao što su oni kojima se koristi u slučajevima organiziranog kriminala ili drugim slučajevima teškog kriminala, budu dostupni osobama, jedinicama ili službama koje su odgovorne za istraživanje ili kazneni progon kaznenih djela iz članaka 3. i 4.
Članak 10.
Obveza slanja krivotvorenih novčanica i kovanica eura na analizu i otkrivanje krivotvorina
Države članice osiguravaju da se tijekom kaznenih postupaka bez odgode dopusti provjera novčanica i kovanica eura za koje se sumnja da su krivotvorene, a koju provode nacionalni centar za analizu i nacionalni centar za analizu kovanica radi analize, utvrđivanja i otkrivanja daljnjih krivotvorina. Nadležna tijela bez odgode,a najkasnije čim je donesena konačna odluka o kaznenim postupcima, šalju neophodne uzorke.
Članak 11.
Statistika
Države članice najmanje svake dvije godine šalju Komisiji podatke o broju kaznenih djela koja su utvrđena u člancima 3. i 4. te o broju osoba protiv kojih je poduzet kazneni progon i koje su osuđene za kaznena djela koja su utvrđena u člancima 3. i 4.
Članak 12.
Izvješćivanje od strane Komisije i preispitivanje
Komisija podnosi izvješće o primjeni ove Direktive Europskom parlamentu i Vijeću do 23. svibnja 2019. U izvješću se procjenjuje u kojoj su mjeri države članice poduzele potrebne mjere za usklađivanje s ovom Direktivom. Izvješće je, ako je to potrebno, popraćeno zakonodavnim prijedlogom.
Članak 13.
Zamjena Okvirne odluke 2000/383/PUP
Okvirna odluka 2000/383/PUP zamjenjuje se u odnosu na države članice koje su ovom Direktivom obvezane, ne dovodeći u pitanje obveze tih država članica u vezi s rokom za prenošenje Okvirne odluke 2000/383/PUP u nacionalno pravo.
Za države članice koje su obvezane ovom Direktivom, upućivanja na Okvirnu odluku 2000/383/PUP tumače se kao upućivanja na ovu Direktivu.
Članak 14.
Prenošenje
1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 23. svibnja 2016. One odmah o tome obavješćuju Komisiju.
Kad države članice donose ove mjere, te mjere sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se prilikom njihove službene objave na nju upućuje. Načine tog upućivanja određuju države članice.
2. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih mjera nacionalnog prava koje donose u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 15.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 16.
Primatelji
Ova je Direktiva upućena državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Bruxellesu 15. svibnja 2014.