RÅDETS FORORDNING (EURATOM) Nr. 237/2014
af 13. december 2013
om oprettelse af et instrument for samarbejde om sikkerhed på det nukleare område
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 203,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Instrumentet for samarbejde om sikkerhed på det nukleare område, der blev etableret med Rådets forordning (Euratom) nr. 300/2007 (2), er et af de instrumenter, der giver direkte støtte til Den Europæiske Unions og Det Europæiske Atomenergifællesskabs eksterne politikker.
(2)
Unionen er en af de største donorer af økonomisk, finansiel, teknisk, humanitær og makroøkonomisk bistand til tredjelande. Denne forordning indgår i de rammer, der er udformet for planlægning af samarbejde og levering af bistand, som tager sigte på at støtte fremme af et højt niveau for nuklear sikkerhed, strålingsbeskyttelse og gennemførelse af en effektiv sikkerhedskontrol med nukleart materiale i tredjelande.
(3)
Tjernobylulykken i 1986 satte fokus på den nukleare sikkerheds globale betydning. Fukushima Daiichi-ulykken i 2011 bekræftede behovet for at fortsætte bestræbelserne på at forbedre den nukleare sikkerhed til de højeste standarder. For at skabe de sikkerhedsbetingelser, der er nødvendige for at fjerne farerne for befolkningernes liv og sundhed, bør Fællesskabet kunne støtte nuklear sikkerhed i tredjelande.
(4)
Ved at handle inden for rammerne af fælles politikker og strategier sammen med medlemsstaterne har kun Unionen den kritiske masse til at løfte globale udfordringer og er også bedst i stand til at koordinere samarbejdet med tredjelande.
(5)
Ved Kommissionens afgørelse 1999/819/Euratom (3) tiltrådte Fællesskabet konventionen fra 1994 om nuklear sikkerhed. Ved Kommissionens afgørelse 2005/510/Euratom (4) tiltrådte Fællesskabet også den fælles konvention om sikker håndtering af brugt brændsel og radioaktivt affald.
(6)
Med henblik på at bevare og fremme den løbende forbedring af den nukleare sikkerhed og forskrifterne herom vedtog Rådet direktiv 2009/71/Euratom (5) og direktiv 2011/70/Euratom (6). Disse direktiver og de høje standarder for nuklear sikkerhed og radioaktivt affald og håndtering af brugt brændsel, som er gennemført i Fællesskabet, er eksempler, der kan bruges til at tilskynde tredjelande til at vedtage lignende høje standarder.
(7)
Fremme af samarbejde om forskrifter og andre former for samarbejde med nye vækstøkonomier og fremme af Unionens tilgange, regler, standarder og praksis er Europa 2020-strategiens udenrigspolitiske mål.
(8)
Fællesskabets medlemsstater har undertegnet ikkespredningstraktaten og tillægsprotokollen.
(9)
Fællesskabet arbejder allerede i overensstemmelse med kapitel 10 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab (i det følgende benævnt »Euratomtraktaten«) tæt sammen med Det Internationale Atomenergiagentur (IAEA), både om nuklear sikkerhedskontrol til fremme af målene i afsnit II, kapitel 7, i Euratomtraktaten og om nuklear sikkerhed.
(10)
Der findes en række internationale organisationer og programmer, som forfølger mål, der ligner målene i denne forordning, f.eks. IAEA, Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling/Kerneenergiagenturet (OECD/NEA), Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD) og miljøpartnerskab inden for rammerne af den nordlige dimension (NDEP).
(11)
Der er et særligt behov for, at Fællesskabet fortsætter sine bestræbelser til støtte for anvendelsen af en effektiv sikkerhedskontrol med nukleart materiale i tredjelande med udgangspunkt i sine egne sikkerhedskontrolaktiviteter i Unionen.
(12)
I forbindelse med anvendelsen af denne forordning bør Kommissionen høre Gruppen af Europæiske Nukleare Tilsynsmyndigheder (Ensreg) inden udarbejdelsen og vedtagelsen af strategidokumentet og flerårige vejledende programmer. Handlingsprogrammerne bør baseres på en eventuel høring af medlemsstaternes nationale tilsynsmyndigheder og på en dialog med partnerlandene.
(13)
Foranstaltninger til støtte for denne forordnings mål bør også støttes gennem udnyttelse af yderligere synergier med direkte og indirekte aktioner under Euratomrammeprogrammerne om nuklear forskning og uddannelse.
(14)
Det er en forudsætning, at ansvaret for anlæggets sikkerhed påhviler operatøren og den stat, der har jurisdiktion over anlægget.
(15)
Mens der er et stigende behov for finansiering til Unionens eksterne bistand, begrænser Unionens økonomiske og budgetmæssige situation de ressourcer, der er tilgængelige til denne bistand. Kommissionen bør derfor søge at opnå den mest effektive udnyttelse af de tilgængelige ressourcer, især gennem anvendelse af finansielle instrumenter med løftestangseffekt. En sådan løftestangseffekt øges ved at give mulighed for at bruge og genbruge de midler, der investeres og genereres af de finansielle instrumenter.
(16)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser.
(17)
Gennemførelsesbeføjelserne i forbindelse med programmering og finansiering af de foranstaltninger, der støttes i henhold til denne forordning, bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (7), der bør finde anvendelse i denne forordning, selv om den ikke henviser til artikel 106a i Euratomtraktaten. Under hensyntagen til disse gennemførelsesretsakters karakter, især deres karakter af politiske retningslinjer eller deres finansielle virkninger, bør undersøgelsesproceduren i nævnte forordning i princippet bruges til vedtagelsen heraf, undtagen for tekniske gennemførelsesforanstaltninger af mindre økonomisk betydning. Kommissionen bør straks vedtage gennemførelsesretsakter, når der i behørigt begrundede tilfælde i tilknytning til et kernekraft- eller strålingsuheld, herunder eksponering ved uheld, er behov for en hurtig reaktion fra Fællesskabets side for at afbøde konsekvenserne af dette uheld, eller når det i hastetilfælde er tvingende nødvendigt at gøre det.
(18)
De regler og procedurer, der er fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 236/2014 (8), bør om nødvendigt finde anvendelse ved gennemførelsen af denne forordning.
(19)
Unionen og Fællesskabet har stadig en fælles institutionel ramme. Det er derfor af afgørende betydning at sikre sammenhængen mellem begges foranstaltninger udadtil. Tjenesten for EU's Optræden Udadtil bør, når det er hensigtsmæssigt, inddrages i programmeringen af dette instrument i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2010/427/EU (9).
(20)
Unionen bør søge at opnå den mest effektive udnyttelse af de tilgængelige ressourcer for at optimere virkningen af sin optræden udadtil. Dette bør opnås gennem sammenhæng og komplementaritet mellem instrumenterne for dens optræden udadtil samt gennem etablering af synergier mellem nærværende instrument, andre instrumenter for Unionens optræden udadtil og andre EU-politikker. Dette bør medføre en yderligere gensidig styrkelse af de programmer, der er udformet i henhold til disse instrumenter.
(21)
Denne forordning træder i stedet for forordning (Euratom) nr. 300/2007, der udløber den 31. december 2013 -
VEDTAGET DENNE FOFORDNING -
AFSNIT I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Generelt mål
Unionen finansierer foranstaltninger til at fremme et højt nukleart sikkerhedsniveau, strålingsbeskyttelse og gennemførelse af effektiv sikkerhedskontrol med nukleart materiale i tredjelande i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning og bilaget.
Artikel 2
Specifikke mål
Samarbejdet i henhold til denne forordning skal opfylde følgende specifikke mål:
1.
fremme af en effektiv sikkerhedskultur på det nukleare område og gennemførelse af de højeste standarder for nuklear sikkerhed og strålingsbeskyttelse og fortsat forbedring af den nukleare sikkerhed
2.
ansvarlig og sikker forvaltning af brugt brændsel og radioaktivt affald (dvs. transport, forbehandling, behandling, forarbejdning, oplagring og bortskaffelse), nedlukning af tidligere nukleare anlæg samt oprydning
3.
etablering af rammer og metoder for anvendelse af effektiv sikkerhedskontrol for nukleart materiale i tredjelande.
Artikel 3
Specifikke foranstaltninger
1. Målene i artikel 2, stk. 1, skal navnlig opfyldes via følgende foranstaltninger:
a)
støtte til tilsynsmyndigheder, organisationer, der yder teknisk bistand og
b)
styrkelse af regelsættet, navnlig vedrørende revision og vurdering, udstedelse af tilladelser og tilsyn med atomkraftværker og andre nukleare anlæg
c)
fremme af effektive regelsæt, procedurer og systemer for at sikre passende beskyttelse mod ioniserende stråling fra radioaktivt materiale, navnlig fra højaktive strålekilder, og sikker bortskaffelse heraf
d)
etablering af effektive ordninger vedrørende forebyggelse af uheld med strålingsmæssige følger, herunder eksponering ved uheld, og mindskelse af eventuelle følger heraf, f.eks. miljøovervågning i tilfælde af radioaktive udslip, udformning og gennemførelse af afbødnings- og oprydningsaktiviteter og samarbejde med nationale og internationale organisationer i tilfælde af eksponering ved uheld, beredskabsplaner, katastrofeberedskab og indsats, civilbeskyttelse og rehabiliteringsforanstaltninger
e)
støtte til at garantere sikkerheden på nukleare anlæg vedrørende praktiske beskyttelsesforanstaltninger med henblik på at mindske de eksisterende strålingsrisici for arbejdstagernes og befolkningens sundhed.
2. Målet i artikel 2, stk. 2, skal navnlig opfyldes gennem følgende foranstaltninger:
a)
støtte til tilsynsmyndigheder, organisationer, der yder teknisk bistand, og styrkelse af regelsættet, navnlig vedrørende ansvarlig og sikker forvaltning af brugt brændsel og radioaktivt affald
b)
udvikling og gennemførelse af specifikke strategier og rammer for ansvarlig og sikker forvaltning af brugt nukleart brændsel og radioaktivt affald
c)
udvikling og gennemførelse af strategier og rammer for nedlukning af eksisterende anlæg, for oprydning af tidligere nukleare anlæg og affaldslagre i tilknytning til uranbrydning og for bjærgning og håndtering af sunkne radioaktive genstande og materialer i havet.
3. Målet i artikel 2, stk. 3 vil blive begrænset til de tekniske aspekter med henblik på at sikre, at malme, udgangsmaterialer og specielle fissile materialer ikke anvendes til andre formål end de af brugerne angivne, og det skal navnlig opfyldes via følgende foranstaltninger:
a)
etablering af de nødvendige regelsæt, metoder, teknologi og tilgange til gennemførelse af nuklear sikkerhedskontrol, herunder hensigtsmæssig opgørelse og kontrol med fissile materialer på stats- og operatørniveau
b)
støtte til infrastruktur og uddannelse af personale.
4. De foranstaltninger, som er nævnt i stk. 1 og 2, kan omfatte tiltag til fremme af internationalt samarbejde, herunder gennemførelse og overvågning af internationale konventioner og traktater. De skal også omfatte et betydeligt element af vidensoverførsel, f.eks. informationsudveksling, kapacitetsopbygning og uddannelse i nuklear sikkerhed og forskning, for at styrke de opnåede resultaters bæredygtighed. De skal gennemføres via samarbejde med de kompetente myndigheder i Unionens medlemsstater og/eller med tredjelandes myndigheder, nukleare tilsynsmyndigheder og deres tekniske støtteorganisationer og/eller relevante internationale organisationer, navnlig IAEA. I specifikke og behørigt begrundede tilfælde skal foranstaltningerne vedrørende stk. 1, litra b) og c), gennemføres via samarbejde med operatører og/eller kompetente organisationer fra medlemsstaterne og tredjelandes operatører af nukleare anlæg som defineret i artikel 3, stk. 1, i direktiv 2009/71/Euratom og anlæg.
Artikel 4
Overholdelse, sammenhæng og komplementaritet
1. Fremskridt med henblik på at nå de i artikel 2 omhandlede specifikke mål vurderes hver især gennem følgende resultatindikatorer:
a)
antal og betydning af spørgsmål, der er identificeret under gennemførelsen af samarbejdet
b)
status for udviklingen af strategierne for brugt brændsel, nukleart affald og nedlukning, de respektive lovgivnings- og forskriftsmæssige rammer og gennemførelse af projekter
c)
antal og betydning af spørgsmål, der er identificeret i relevante rapporter om nuklear sikkerhedskontrol.
Forud for projektgennemførelsen og under hensyntagen til hver aktions særlige forhold vil de specifikke indikatorer for overvågning, evaluering og revision af resultater blive defineret, jf. artikel 7, stk. 2.
2. Kommissionen sikrer, at de vedtagne foranstaltninger er i overensstemmelse med Unionens overordnede strategiske politikramme for det pågældende partnerland og især med målene for dette partnerlands politikker og programmer for udviklingssamarbejde og økonomisk samarbejde.
3. Det finansielle, økonomiske og tekniske samarbejde i henhold til denne forordning skal supplere Unionens samarbejde inden for rammerne af andre instrumenter.
AFSNIT II
PROGRAMMERING OG VEJLEDENDE TILDELING AF MIDLER
Artikel 5
Strategidokument
1. Fællesskabets samarbejde i henhold til denne forordning gennemføres på grundlag af et generelt flerårigt strategidokument for instrumentet.
2. Dette strategidokument udgør det generelle grundlag for samarbejdet og udarbejdes for en periode på op til syv år. Det indeholder Fællesskabets strategi for samarbejde i henhold til denne forordning under hensyntagen til de pågældende landes behov, Fællesskabets prioriteter, den internationale situation og de respektive tredjelandes aktiviteter. Strategidokumentet angiver også merværdien ved samarbejdet og hvordan man undgår overlapninger med andre programmer og initiativer, navnlig programmer og initiativer fra internationale organisationer med tilsvarende mål og hoveddonorer.
3. Strategidokumentet tager sigte på at skabe en sammenhængende ramme for samarbejdet mellem Fællesskabet og de berørte tredjelande eller regioner i overensstemmelse med Fællesskabets overordnede formål og anvendelsesområde, mål, principper og politik.
4. Ved udarbejdelsen af strategidokumentet anvendes principperne om støtteeffektivitet, dvs. nationalt ejerskab, partnerskab, koordination, harmonisering, tilpasning til modtagerlandet eller de regionale systemer, gensidig ansvarlighed og resultatorientering.
5. Kommissionen godkender strategidokumentet i overensstemmelse med undersøgelsesproceduren i artikel 11, stk. 2. Kommissionen reviderer og opdaterer om nødvendigt strategidokumentet midtvejs eller, når det er nødvendigt, i henhold til samme procedure.
Artikel 6
Flerårige vejledende programmer
1. Flerårige vejledende programmer skal udarbejdes på grundlag af strategidokumentet, jf. artikel 5. Flerårige vejledende programmer dækker en periode på 2 til 4 år.
2. Flerårige vejledende programmer skal fastlægge de prioriterede områder, der er udvalgt med henblik på finansiering, specifikke mål, forventede resultater, resultatindikatorer samt de vejledende finansielle tildelinger, både samlet og for hvert prioriteret område, og med en rimelig reserve af ikketildelte midler, der i relevante tilfælde kan angives som et beløbsinterval eller et minimum. Flerårige vejledende programmer udstikker retningslinjer for at undgå overlapninger.
3. Flerårige vejledende programmer skal udarbejdes på basis af en anmodning fra og en dialog med partnerlandet/-landene eller partnerregionen/-regionerne med inddragelse af interessenterne for at sikre, at landet eller regionen får tilstrækkeligt ejerskab til processen, og for at fremme støtten til nationale udviklingsstrategier. Med henblik på komplementaritet og for at undgå overlapninger tager de flerårige vejledende programmer hensyn til eksisterende og planlagt internationalt samarbejde, navnlig med internationale organisationer, som forfølger tilsvarende mål, og hoveddonorer på de i artikel 2 omhandlede områder. De flerårige vejledende programmer skal også angive merværdien ved samarbejdet.
4. Kommissionen vedtager det flerårige vejledende program i overensstemmelse med undersøgelsesproceduren, jf. artikel 11, stk. 2. Kommissionen skal i overensstemmelse med samme procedure revidere og eventuelt opdatere disse vejledende programmer under hensyntagen til en eventuel revision af det i artikel 5 omhandlede strategidokument.
AFSNIT III
GENNEMFØRELSE
Artikel 7
De årlige handlingsprogrammer
1. De årlige handlingsprogrammer (i det følgende benævnt »handlingsprogrammer«) udarbejdes på grundlag af strategidokumentet og de flerårige vejledende programmer, jf. artikel 5 og 6. Handlingsprogrammerne fastlægges for hvert tredjeland eller for hver region i et tredjeland og angiver de nærmere detaljer vedrørende gennemførelsen af det samarbejde, som er fastlagt i henhold til denne forordning.
I særlige tilfælde, hvor et handlingsprogram endnu ikke er blevet vedtaget, kan Kommissionen undtagelsesvis vedtage individuelle foranstaltninger på grundlag af de vejledende programmeringsdokumenter efter de samme regler og procedurer som for handlingsprogrammer.
I tilfælde af uforudsete og behørigt dokumenterede behov, omstændigheder eller forpligtelser kan Kommissionen vedtage særlige foranstaltninger, der ikke er omhandlet i de flerårige programmeringsdokumenter.
2. I handlingsprogrammerne fastlægges mål, indsatsområder, påtænkte foranstaltninger og projekter, forventede resultater, forvaltningsprocedurer og det samlede planlagte finansieringsbeløb. Der gives en kortfattet beskrivelse af de operationer, der skal finansieres, en angivelse af de beløb, der er tildelt den enkelte operation, en vejledende tidsplan for gennemførelsen og specifikke indikatorer for overvågning, evaluering og revision af resultater alt efter behov. De skal, hvis det er hensigtsmæssigt, omfatte eventuelle erfaringer fra tidligere samarbejde.
3. Kommissionen vedtager handlingsprogrammerne og individuelle og særlige foranstaltninger efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 11, stk. 2. Kommissionen kan revidere og forlænge handlingsprogrammerne og foranstaltningerne efter samme procedure.
4. Uanset stk. 3 er undersøgelsesproceduren i artikel 11, stk. 2, ikke påkrævet for:
i)
individuelle foranstaltninger, for hvilke Unionens finansielle bistand ikke overstiger 5 mio. EUR
ii)
særlige foranstaltninger, for hvilke Unionens finansielle bistand ikke overstiger 5 mio. EUR
iii)
tekniske ændringer af handlingsprogrammer og individuelle og særlige foranstaltninger.
Tekniske ændringer er ændringer såsom
-
forlængelse af gennemførelsesperioden
-
omfordeling af midler mellem tiltag, der er omfattet af de årlige handlingsprogrammer og individuelle og særlige foranstaltninger og projekter med højst 20 % af det oprindelige budget men ikke over 5 mio. EUR eller
-
forøgelse eller mindskelse af budgettet for de årlige handlingsprogrammer eller individuelle eller særlige foranstaltninger med højst 20 % af det oprindelige budget men ikke over 5 mio. EUR,
forudsat at disse ændringer ikke i væsentligt omfang påvirker målene for de oprindelige foranstaltninger og handlingsprogrammer.
Foranstaltninger, der vedtages i henhold til dette stykke, meddeles Europa-Parlamentet, Rådet og det i artikel 11, stk. 1, omhandlede udvalg senest én måned efter vedtagelsen.
5. Når det i behørigt begrundede hastetilfælde i tilknytning til behovet for en hurtig reaktion fra Fællesskabets side er tvingende nødvendigt at afbøde konsekvenserne af kernekraft- eller strålingsuheld, vedtager eller ændrer Kommissionen handlingsprogrammerne eller foranstaltningerne ved hjælp af gennemførelsesretsakter, der straks træder i kraft i overensstemmelse med den i artikel 11, stk. 3, omhandlede procedure.
6. Kommissionen kan også beslutte at tilslutte sig ethvert initiativ iværksat af de internationale organisationer og hoveddonorer, som forfølger tilsvarende mål, i den udstrækning det er i overensstemmelse med det generelle mål i artikel 1. Den tilhørende finansieringsafgørelse træffes efter fremgangsmåden i stk. 2 og 3.
Artikel 8
Sammenhæng og komplementaritet
Programmeringer eller revisioner af programmer, der finder sted efter offentliggørelsen af midtvejsrapporten, jf. artikel 17 i forordning (EU) nr. 236 /2014, skal tage hensyn til resultaterne og konklusionerne heri.
Artikel 9
Gennemførelse
Forordningen gennemføres i overensstemmelse med artikel 1, stk. 3, artikel 1, stk. 4, artikel 3, 4, 5, 7, 8, 9, 12 og 17 i forordning (EU) nr. 236/2014, medmindre andet er fastsat i denne forordning.
Artikel 10
Rapport
Kommissionen undersøger, hvilke fremskridt der er sket med gennemførelsen af de i henhold til denne forordning trufne foranstaltninger, og forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en årsrapport om gennemførelsen af det samarbejde, der er omhandlet i denne forordning. Rapporten skal indeholde oplysninger for det foregående år om de finansierede foranstaltninger, overvågnings- og evalueringsresultaterne og gennemførelsen af budgetforpligtelser og betalinger efter land, region og samarbejdstype.
AFSNIT IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 11
Udvalg
1. Kommissionen bistås af Udvalget for Samarbejde på det Nukleare Område. Dette udvalg er et udvalg som defineret i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til nærværende stykke, finder artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendelse.
3. Når der henvises til nærværende stykke, finder artikel 8 i forordning (EU) nr. 182/2011 sammenholdt med artikel 5 anvendelse.
Artikel 12
Tjenesten for EU's Optræden Udadtil
Denne forordning anvendes i overensstemmelse med artikel 9 i Rådets afgørelse 2010/427/EU.
Artikel 13
Det finansielle referencegrundlag
1. Det finansielle referencegrundlag for gennemførelsen af denne forordning er for perioden 2014-2020 på 225 321 000 EUR.
2. De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for den flerårige finansielle ramme.
Artikel 14
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den finder anvendelse fra 1. januar 2014 indtil den 31. december 2020.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. december 2013.
UREDBA VIJEĆA (EURATOM) br. 237/2014
od 13. prosinca 2013.
o Instrumentu suradnje u području nuklearne sigurnosti
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj zajednici za atomsku energiju te osobito njegov članak 203.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
budući da:
(1)
Ovaj Instrument za suradnju u području nuklearne sigurnosti, uspostavljen Uredbom Vijeća (Euratom) br. 300/2007 (2) jedan je od instrumenata kojima se pruža izravna potpora vanjskim politikama Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju.
(2)
Unija je glavni pružatelj gospodarske, financijske, tehničke, humanitarne i makroekonomske pomoći trećim zemljama. Ova Uredba predstavlja dio okvira izrađenog s ciljem planiranja suradnje i pružanja pomoći u svrhu potpore promicanju visoke razine nuklearne sigurnosti, zaštite od zračenja i primjene učinkovitih i djelotvornih zaštitnih mjera za nuklearni materijal u trećim zemljama.
(3)
Nesreća u Černobilu 1986. godine naglasila je globalnu važnost nuklearne sigurnosti. Nesreća u Fukushimi Daiichiju 2011. godine potvrdila je potrebu za kontinuiranim naporima za podizanje nuklearne sigurnosti i postizanje najviših standarda. Kako bi se stvorili uvjeti sigurnosti neophodni za isključivanje opasnosti za ljudske živote i zdravlje, Zajednica bi trebala biti u mogućnosti pružiti potporu nuklearnoj sigurnosti u trećim zemljama.
(4)
Djelovanjem unutar zajedničkih politika i strategija država članica, sama Unija posjeduje kritičnu masu za odgovor na globalne izazove te je u najboljem položaju za koordinaciju suradnje s trećim zemljama.
(5)
Odlukom Komisije 1999/819/Euratom (3) Zajednica je pristupila Konvenciji o nuklearnoj sigurnosti iz 1994. Odlukom Komisije 2005/510/Euratom (4) Zajednica se također priključila Zajedničkoj povelji o sigurnosti upravljanja istrošenim gorivom te sigurnosti upravljanja radioaktivnim otpadom.
(6)
Kako bi se održalo i promicalo stalno poboljšanje nuklearne sigurnosti te njezina regulacija, Vijeće je usvojilo Direktivu 2009/71/Euratom (5) i Direktivu 2011/70/Euratom (6). Te su Direktive, kao i visoki standardi nuklearne sigurnosti i zbrinjavanja radioaktivnog otpada i istrošenog goriva koji se primjenjuju u Zajednici, primjer koji treba koristiti kako bi se treće zemlje potaklo na donošenje sličnih visokih standarda.
(7)
Promicanje regulativne suradnje i drugih oblika suradnje s rastućim gospodarstvima te promicanje pristupa, pravila, standarda i praksi Unije ciljevi su vanjske politike strategije Europe 2020.
(8)
Države članice Zajednice potpisnice su Ugovora o neširenju nuklearnog oružja te dodatnog protokola.
(9)
U skladu s poglavljem 10. Ugovora o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju („Ugovor o Euratomu”), Zajednica već usko surađuje s Međunarodnom agencijom za atomsku energiju (IAEA) kako u odnosu na nuklearne zaštitne mjere (u promicanju ciljeva poglavlja 7. glave druge Ugovora o Euratomu) tako i u odnosu na nuklearnu sigurnost.
(10)
Postoji više međunarodnih organizacija i programa kao što su IAEA, Organizacija za e suradnju i razvoj/Agensija za nuklearnu energiju (OECD/NEA), Europska banka za obnovu i razvoj EBOR i Okolišno partnerstvo v okviru Sjeverne dimenzije (NDEP), čiji su ciljevi slični ciljevima ove Uredbe.
(11)
Osobito je potrebno da Zajednica nastavi ulagati napore u svrhu primjene učinkovitih zaštitnih mjera za nuklearni materijal u trećim zemljama, oslanjajući se na vlastite zaštitne mjere unutar Unije.
(12)
Prilikom primjene ove Uredbe, Komisija bi se trebala savjetovati sa Skupinom europskih regulatora za nuklearnu sigurnost (ENSREG-om) prije rasprave i donošenja strateškog dokumenta i višegodišnjih indikativnih programa. Gdje je bitno, programi djelovanja trebali bi se temeljiti na savjetovanjima s nacionalnim regulativnim tijelima država članica te na dijalogu s partnerskim zemljama.
(13)
Mjere koje podržavaju ciljeve ove Uredbe također bi trebalo podupirati korištenjem daljnjih sinergija s izravnim i neizravnim aktivnostima programa iz okvira Euratoma u području nuklearnog istraživanja i izobrazbe.
(14)
Podrazumijeva se da su za sigurnost postrojenja odgovorni uprava i država u čijoj se nadležnosti postrojenje nalazi.
(15)
Premda su potrebe financiranja vanjske pomoći Unije povećane, gospodarska i proračunska situacija Unije ograničava resurse dostupne za takvu pomoć. Stoga Komisija bi trebala tražiti najučinkovitiji način korištenja dostupnih resursa, osobito kroz korištenje financijskih instrumenata s učinkom poluge. Navedeni se učinak poluge povećava tako što omogućava višestruko korištenje sredstava uloženih i pribavljenih pomoću tih financijskih instrumenata.
(16)
Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu ove Uredbe, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji.
(17)
Provedbene ovlasti koje se odnose na programiranje i financiranje aktivnosti koje se podupiru u sklopu ove Uredbe trebale bi se izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 (7), koje se trebaju primjenjivati za potrebe ove Uredbe, neovisno o činjenici da se u njoj ne upućuje na članak 106.a Ugovora o Euratomu. Uzimajući u obzir prirodu tih provedbenih akata, osobito njihovu prirodu usmjerenosti na politike ili njihove financijske implikacije, u načelu bi za njihovo donošenje treba, u pravilu, koristiti postupak ispitivanja predviđen u toj Uredbi, osim za tehničke provedbene mjere male financijske vrijednosti. Komisija bi trebala donijeti odmah primjenjive provedbene akte ako, u valjano utemeljenim slučajevima povezanima s nuklearnom ili radiološkom nezgodom, uključujući nehotično izlaganje, za slučaj potrebe brzog odgovora Zajednice s ciljem ublažavanja njezinih posljedica ili ako to zahtijevaju krajnje hitni razlozi.
(18)
Prema potrebi, pri provedbi ove Uredbe trebalo bi primijeniti pravila i postupke utvrđene Uredbom (EU) br. 236/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (8).
(19)
Europska unija i Europska zajednica za atomsku energiju i dalje koriste jedinstveni institucionalni okvir. Stoga je neophodno osigurati dosljednost njihovog vanjskog djelovanja. Europsku službu za vanjsko djelovanje treba, prema potrebi, uključiti u programiranje ovoga instrumenta u skladu s člankom 9. Odluke Vijeća 2010/427/EU (9).
(20)
Unija bi trebala tražiti najučinkovitiji način korištenja dostupnih resursa kako bi poboljšala učinak svojeg vanjskog djelovanja. To bi se trebalo postići kroz dosljednost i komplementarnost instrumenata za vanjsko djelovanje te stvaranjem sinergija između ovog instrumenta, drugih instrumenata vanjskog djelovanja i drugih politika Unije. To bi trebalo također značiti uzajamno jačanje programa izrađenih na temelju ovih instrumenata.
(21)
Ova Uredba zamjenjuje Uredbu (Euratom) br. 300/2007, koja istječe 31. prosinca 2013.,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
GLAVA I.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Opći cilj
Unija financira mjere za pružanje potpore promicanju visoke razine nuklearne sigurnosti, zaštite od zračenja i primjene učinkovitih i djelotvornih zaštitnih mjera za nuklearni materijal u trećim zemljama u skladu s odredbama ove Uredbe i njezinih Priloga.
Članak 2.
Posebni ciljevi
Suradnja u okviru ove Uredbe teži ispunjenju sljedećih posebnih ciljeva:
1.
promicanje učinkovite osviještenosti o nuklearnoj sigurnosti i provedbi najviših standarda nuklearne sigurnosti i zaštite od zračenja te stalnom poboljšanju nuklearne sigurnosti;
2.
odgovorno i sigurno zbrinjavanje istrošenog goriva i radioaktivnog otpada (tj. prijevozom, pripremom obrade, obradom, preradom, skladištenjem i odlaganjem), zatvaranje i čišćenje bivših nuklearnih lokaliteta i postrojenja;
3.
uspostava okvira i metodologija za primjenu učinkovitih i djelotvornih zaštitnih mjera za nuklearni materijal u trećim zemljama.
Članak 3.
Konkretne mjere
1. Cilj iz članka 2. točke 1. nastoji se postići pomoću sljedećih mjera:
(a)
potporom regulativnih tijela, organizacija za tehničku potporu i
(b)
jačanjem regulativnog okvira, osobito u pogledu postupka pregleda i procjene, izdavanja dozvola te nadgledanja aktivnosti nuklearnih elektrana i drugih nuklearnih postrojenja;
(c)
promicanjem učinkovitih regulativnih okvira, postupaka i sustava kako bi se osigurala odgovarajuća zaštita od ionizirajućeg zračenja radioaktivnih materijala, osobito iz radioaktivnih izvora visoke aktivnosti, te njihovo sigurno odlaganje;
(d)
uspostavom učinkovitih aranžmana za sprečavanje nezgoda s radiološkim posljedicama (uključujući nehotično izlaganje) kao i ublažavanjem takvih posljedica ako do njih dođe (na primjer, praćenjem okoliša u slučaju ispuštanja radioaktivnog materijala, izradom i provedbom aktivnosti ublažavanja i čišćenja te suradnjom s nacionalnim i međunarodnim organizacijama u slučaju nehotičnog izlaganja) te za planiranje hitnih situacija, pripravnost i odgovor, civilnu zaštitu te mjere sanacije;
(e)
potporom za osiguranje sigurnosti nuklearnih postrojenja i lokaliteta u odnosu na praktične zaštitne mjere donesene s ciljem smanjenja postojećih rizika od zračenja za zdravlje djelatnika i stanovništva.
2. Ciljevi iz članka 2. točke 2. nastoji se postići osobito pomoću sljedećih mjera:
(a)
potpore regulativnim tijelima, organizacijama za tehničku potporu te snaženjem regulativnog okvira, osobito u pogledu odgovornog i sigurnog zbrinjavanja istrošenog nuklearnog goriva i radioaktivnog otpada;
(b)
razvojem i provedbom konkretnih strategija i okvira za odgovorno i sigurno zbrinjavanje istrošenog nuklearnog goriva i radioaktivnog otpada;
(c)
razvojem i provedbom strategija i okvira za zatvaranje postojećih postrojenja, čišćenje bivših lokaliteta nuklearnih elektrana te preostalih lokaliteta vezanih uz rudarsko iskopavanje urana te za sanaciju i upravljanje radioaktivnim predmetima i materijalima potopljenih u moru;
3. Cilj iz članka 2. točke 3. ograničava se na tehničke aspekte kako bi se osiguralo da rudače, izvorni materijal i posebni fisibilni materijal ne odstupaju od njihove namjeravane upotrebe kako su izjavili korisnici. To se nastoji postići osobito sljedećim mjerama:
(a)
uspostavom potrebnog regulatornog okvira, metodologija, tehnologije i pristupa za provedbu nuklearnih zaštitnih mjera, uključujući i za pravilnu evidenciju i kontrolu fisibilnih materijala na razini države i razini operatera;
(b)
podrškom infrastrukturi i osposobljavanju osoblja.
4. Mjere iz stavaka 1. i 2. mogu uključivati aktivnosti usmjerene na promicanje međunarodne suradnje, uključujući provedbu i praćenje međunarodnih konvencija i ugovora. Navedene mjere također uključuju značajan element prijenosa znanja, kao što je: razmjena informacija, razvoj kapaciteta te izobrazba u području nuklearne sigurnosti i istraživanja, kako bi se osnažila održivost postignutih rezultata. One se provode kroz suradnju s nadležnim vlastima država članica Unije i/ili vlastima trećih zemalja, regulativnim tijelima za nuklearnu energiju te s njihovim organizacijama tehničke potpore i/ili relevantnim međunarodnim organizacijama, osobito IAEA-om. U posebnim i valjano utemeljenim slučajevima, mjere u vezi sa stavkom 1. točkama (b) i (c) provode se kroz suradnju s operaterima i/ili nadležnim organizacijama iz država članica Unije i operaterima nuklearnih postrojenja trećih zemalja, kako je utvrđeno u članku 3. stavku 1. Direktive Vijeća 2009/71/Euratom, i nuklearnim lokalitetima.
Članak 4.
Sukladnost, dosljednost i komplementarnost
1. Napredak prema ostvarenju konkretnih ciljeva iz članka 2. procjenjuje se na temelju sljedećih pokazatelja uspjeha:
(a)
broja i važnosti utvrđenih pitanja tijekom provedbe suradnje;
(b)
statusa razvoja strategija za istrošeno gorivo, nuklearni otpad i zatvaranje, zakonodavnog i regulativnog okvira te provedbe projekata;
(c)
broja i važnosti pitanja utvrđenih u relevantnim izvješćima o nuklearnim zaštitnim mjerama.
Prije provedbe projekata i uzimajući u obzir osobitosti svake aktivnosti, utvrđuju se posebni pokazatelji za praćenje, ocjenu i pregled rezultata kako je navedeno u članku 7. stavku 2.
2. Komisija je dužna osigurati da donesene mjere budu u skladu s općim okvirom strateške politike Unije za dotičnu zemlju partnericu te osobito s ciljevima politika i programa te zemlje partnerice u pogledu razvoja i gospodarske suradnje.
3. Financijska, gospodarska i tehnička suradnja predviđena ovom Uredbom komplementarna je sa suradnjom koju Unija predviđa u okviru drugih instrumenata.
GLAVA II.
PROGRAMIRANJE I INDIKATIVNA DODJELA SREDSTAVA
Članak 5.
Strateški dokument
1. Suradnja Zajednice u okviru ove Uredbe provodi se na temelju općeg višegodišnjeg strateškog dokumenta za instrument nuklearne sigurnosti.
2. Strateški dokument predstavlja opći temelj suradnje te se utvrđuje na razdoblje od najviše sedam godina. Strateškim dokumentom određuje strategiju Zajednice za suradnju u okviru ove Uredbe, uzimajući u obzir potrebe država na koje se primjenjuje, prioritete Zajednice, međunarodnu situaciju te aktivnosti navedenih trećih zemalja. U strateškom dokumentu također se mora navesti dodana vrijednost suradnje i način izbjegavanja dupliciranja s drugim programima i inicijativama, osobito programima i inicijativama međunarodnih organizacija sa sličnim ciljevima, i velikim donatorima.
3. Cilj je strateškog dokumenta pružanje dosljednog okvira za suradnju između Zajednice i relevantnih trećih zemalja ili regija, u skladu s općom svrhom i područjem primjene, ciljevima, načelima i politikom Zajednice.
4. Priprema strateškog dokumenta podliježe načelima djelotvornosti pomoći: nacionalnom vlasništvu, partnerstvu, koordinaciji, harmonizaciji, prilagodbi zemlji primateljici ili regionalnim sustavima, uzajamnoj odgovornosti te načelu usmjerenosti prema rezultatima.
5. Komisija odobrava strateški dokument u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 11. stavka 2. Komisija je dužna pregledati te, prema potrebi, ažurirati strateški dokument sredinom razdoblja ili kad god je to potrebno, slijedeći isti postupak.
Članak 6.
Višegodišnji indikativni programi
1. Višegodišnji indikativni programi izrađuju se na temelju strateškog dokumenta iz članka 5. Višegodišnji indikativni programi obuhvaćaju razdoblje od 2 do 4 godine.
2. Višegodišnji indikativni programi utvrđuju odabrana prioritetna područja financiranja, konkretne ciljeve, očekivane rezultate, pokazatelje rezultata te indikativnu raspodjelu financijskih sredstava, ukupno i po prioritetnom području te uključujući prihvatljivu rezervu neraspodijeljenih sredstava.Prema potrebi, to se može prikazati u obliku raspona ili minimuma. Višegodišnji indikativni programi moraju navesti smjernice kako bi se izbjegla dupliciranja.
3. Višegodišnji indikativni programi moraju se temeljiti na zahtjevu i na dijalogu sa zemljama ili regijom/ama partnericama koji uključuje dionike kako bi se osiguralo da dotična zemlja ili regija u dostatnoj mjeri preuzme nadležnost nad postupkom te kako bi se potakla potpora nacionalnim razvojnim strategijama. Radi postizanja komplementarnosti i kako bi se izbjeglo dupliciranje, višegodišnji indikativni programi moraju uzeti u obzir tekuću i planiranu međunarodnu suradnju, osobito s međunarodnim organizacijama sa sličnim ciljevima i velikim donatorima iz područja navedenih u članku 2.. Višegodišnji indikativni programi moraju navesti i dodanu vrijednost suradnje.
4. Komisija donosi višegodišnje indikativne programe u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 11.. stavka 2. Primjenjujući isti postupak, Komisija je dužna pregledati te, ako je potrebno, ažurirati te indikativne programe, uzimajući u obzir sve preglede strateškog dokumenta iz članka 5.
GLAVA III.
PROVEDBA
Članak 7.
Godišnji programi aktivnosti
1. Godišnji programi djelovanja (dalje u tekstu: „programi djelovanja”) izrađuju se na temelju strateškog dokumenta i višegodišnjih indikativnih programa iz članaka 5. odnosno 6. Programi djelovanja utvrđuju se za svaku treću zemlju ili regiju te se u njima navode pojedinosti u vezi s provedbom suradnje koja je predviđena ovom Uredbom.
U iznimnim slučajevima, osobito ako program djelovanja još nije donesen, Komisija može, na temelju indikativnih programskih dokumenata, donijeti pojedinačne mjere na temelju istih pravila i postupaka koji vrijede za programe djelovanja.
U slučaju nepredviđenih i valjano utemeljenih potreba, okolnosti ili obveza, Komisija može donijeti posebne mjere koje nisu predviđene u indikativnim programskim dokumentima.
2. U programima djelovanja navode se zacrtani ciljevi, područja intervencije, predviđene mjere i projekti, očekivani rezultati, postupci upravljanja te ukupan iznos planiranog financiranja. Programi aktivnosti sadrže sažeti opis operacija koje treba financirati, naznaku iznosa dodijeljenog svakoj operaciji, indikativni raspored provedbe i posebne pokazatelje za praćenje, ocjenu i pregled rezultata, prema potrebi. Uključuju, ako je potrebno, rezultate svih iskustava iz prethodne suradnje.
3. Komisija donosi programe djelovanja, pojedinačne mjere i posebne mjere u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 11. stavka 2. Komisija može revidirati i proširiti programe djelovanja i mjere primjenjujući isti postupak.
4. Odstupajući od stavka 3., postupak ispitivanja iz članka 11. stavka 2. ne zahtijeva se za:
i.
pojedinačne mjere za koje financijska pomoć Unije ne prelazi 5 milijuna EUR;
ii.
posebne mjere za koje financijska pomoć Unije ne prelazi 5 milijuna EUR;
iii.
tehničke izmjene programa djelovanja, pojedinačnih mjera i posebnih mjera.
Za potrebe ovog stavka, „tehničke izmjene” znači izmjene poput
-
produljenja razdoblja provedbe,
-
preraspodjele sredstava […] između aktivnosti koje se nalaze u godišnjim programima djelovanja, pojedinačnim i posebnim mjerama i projektima za najviše 20 % početnog proračuna, ali bez premašivanja 5 milijuna EUR ili
-
povećanja ili smanjenja proračuna godišnjih programa djelovanja, pojedinačnih ili posebnih mjera za najviše 20 % početnog proračuna te bez premašivanja 5 milijuna EUR,
pod uvjetom da te izmjene ne utječu značajno na ciljeve početnih mjera i programa djelovanja.
Mjere donesene na temelju ovog stavka priopćuju se Europskom parlamentu, Vijeću i odboru iz članka 11. stavka 1. u roku od mjesec dana od njihovog donošenja.
5. U slučaju valjano utemeljenih, krajnje hitnih razloga koji se odnose na potrebu za brzim odgovorom Zajednice kako bi se ublažile posljedice nuklearne ili radiološke nezgode, Komisija donosi ili unosi izmjene u programe djelovanja ili mjere putem provedbenih akata koji su izravno primjenjivi u skladu s postupkom iz članka 11. stavka 3.
6. Komisija može također odlučiti o pridruživanju svim inicijativama koje pokreću međunarodne organizacije i veliki donatori sa sličnim ciljevima pod uvjetom da su takve inicijative u skladu s općim ciljem iz članka 1. Odgovarajuća odluka o financiranju donosi se u skladu s postupkom iz stavaka 2. i 3. ovog članka.
Članak 8.
Dosljednost i komplementarnost
Pri bilo kakvom programiranju ili pregledu programa nakon objave izvješća na sredini razdoblja iz članka 17.Uredbe (EU) br. 236/2014 uzimaju se u obzir rezultati, nalazi i zaključci iz tog izvješća.
Članak 9.
Provedba
Ova Uredba provodi se u skladu s člankom 1. stavkom 3., člankom 1. stavkom 4., člancima 3., 4., 5., 7., 8., 9., 12. i 17. Uredbe br. 236/2014, osim ako je u ovoj Uredbi određeno drukčije.
Članak 10.
Izvješće
Komisija ispituje napredak u provedbi poduzetih mjera, u skladu s ovom Uredbom, te Europskom parlamentu i Vijeću podnosi godišnje izvješće o provedbi suradnje. Izvješće mora sadržavati podatke iz prethodne godine koji se odnose na financirane mjere, podatke o rezultatima praćenja i ocjenama te o izvršenju proračunskih obveza i plaćanja, po zemlji, regiji i vrsti suradnje.
GLAVA IV.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 11.
Odbor
1. Komisiji pomaže Odbor za suradnju u području nuklearne sigurnosti. Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 82/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak, primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
3. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 8. Uredbe (EU) br. 182/2011 zajedno s njezinim člankom 5.
Članak 12.
Europska služba za vanjsko djelovanje
Primjena ove Uredbe mora biti u skladu s Odlukom 2010/427 EU.
Članak 13.
Referentni financijski iznos
1. Referentni financijski iznos za provedbu ove Uredbe za razdoblje od 2014. do 2020. iznosi 225 321 000 EUR.
2. Godišnja odobrena proračunska sredstva odobravaju Europski parlament i Vijeće u okviru višegodišnjeg financijskog okvira.
Članak 14.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu trećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Bruxellesu 13. prosinca 2013.