EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1219/2012
af 12. december 2012
om indførelse af overgangsordninger for bilaterale investeringsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Efter Lissabontraktatens ikrafttræden er direkte udenlandske investeringer optaget på listen over områder, der hører ind under den fælles handelspolitik. I overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, litra e), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (»TEUF«) har Unionen enekompetence med hensyn til den fælles handelspolitik. Det er således kun Unionen, der kan lovgive og vedtage juridisk bindende retsakter på dette område. Medlemsstaterne har kun beføjelse hertil efter bemyndigelse fra Unionen, jf. artikel 2, stk. 1, i TEUF.
(2)
Dertil kommer, at der i tredje del, afsnit IV, kapitel 4, i TEUF fastlægges fælles regler for kapitalbevægelser mellem medlemsstaterne og tredjelande, herunder kapitalbevægelser, der omfatter investeringer. Disse regler kan blive berørt af internationale aftaler om udenlandske investeringer, som er indgået af medlemsstaterne.
(3)
Denne forordning berører ikke kompetencefordelingen mellem Unionen og dens medlemsstater i overensstemmelse med TEUF.
(4)
På tidspunktet for Lissabontraktatens ikrafttræden fandtes der et betydeligt antal bilaterale investeringsaftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande. TEUF indeholder ikke nogen udtrykkelig overgangsordning for sådanne aftaler, som nu falder ind under Unionens enekompetence. Desuden kan nogle af disse aftaler indeholde bestemmelser, der berører de fælles regler om kapitalbevægelser i tredje del, afsnit IV, kapitel 4, i TEUF.
(5)
Selv om bilaterale investeringsaftaler forbliver bindende for medlemsstaterne i henhold til folkeretten og gradvis vil blive erstattet af EU-aftaler om samme genstand, kræver betingelserne for deres fortsatte eksistens og deres relation til Unionens investeringspolitik en hensigtsmæssig forvaltning. Denne relation vil udvikle sig yderligere, efterhånden som Unionen udøver sin kompetence.
(6)
Bilaterale investeringsaftaler, der præciserer og garanterer investeringsbetingelserne, bør af hensyn til EU-investorer og deres investeringer i tredjelande og til medlemsstater, der er værtslande for udenlandske investorer og investeringer, opretholdes og gradvis erstattes af EU-investeringsaftaler med høje standarder for investeringsbeskyttelse.
(7)
Denne forordning bør behandle medlemsstaternes bilaterale investeringsaftalers status i henhold til EU-retten, når de er undertegnet inden den 1. december 2009. Disse aftaler kan opretholdes eller træde i kraft i overensstemmelse med denne forordning.
(8)
Denne forordning bør også fastsætte de betingelser, hvorunder medlemsstaterne har beføjelse til at indgå og/eller opretholde bilaterale investeringsaftaler undertegnet i perioden mellem den 1. december 2009 og den 9. januar 2013.
(9)
Endvidere bør denne forordning fastsætte de betingelser, hvorunder medlemsstaterne har beføjelse til at ændre eller indgå bilaterale investeringsaftaler med tredjelande efter den 9. januar 2013.
(10)
Opretholder medlemsstaterne bilaterale investeringsaftaler med tredjelande i henhold til denne forordning, eller er der givet tilladelse til at indlede forhandlinger om eller indgå sådanne aftaler, bør dette ikke forhindre forhandlingen eller indgåelsen af EU-investeringsaftaler.
(11)
Medlemsstaterne er forpligtet til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at fjerne eventuelle uoverensstemmelser i forhold til EU-retten, som findes i bilaterale investeringsaftaler, der er indgået mellem medlemsstaterne og tredjelande. Gennemførelsen af denne forordning berører ikke anvendelsen af artikel 258 i TEUF med hensyn til medlemsstaternes manglende overholdelse af forpligtelser i henhold til EU-retten.
(12)
Den tilladelse til at ændre eller indgå bilaterale investeringsaftaler, som er fastsat i denne forordning, bør bl.a. give medlemsstaterne mulighed for at behandle eventuelle uoverensstemmelser mellem deres bilaterale investeringsaftaler og EU-retten, ud over de uoverensstemmelser, der skyldes kompetencefordelingen mellem Unionen og dens medlemsstater, og som behandles i denne forordning.
(13)
Kommissionen bør forelægge en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af denne forordning. Rapporten bør bl.a. gennemgå behovet for den fortsatte anvendelse af kapitel III i denne forordning. Hvis det i rapporten anbefales ikke at fortsætte anvendelsen af bestemmelserne i kapitel III, eller hvis det foreslås at ændre disse bestemmelser, kan den, hvis det er hensigtsmæssigt, ledsages af et lovgivningsmæssigt forslag.
(14)
Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen bør sikre, at enhver oplysning, der er angivet som værende fortrolig, behandles i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (2).
(15)
Investeringsaftaler mellem medlemsstaterne bør ikke være omfattet af denne forordning.
(16)
Det er nødvendigt at fastsætte visse ordninger for at sikre, at de bilaterale investeringsaftaler, der opretholdes i henhold til denne forordning, forbliver operationelle, herunder for så vidt angår tvistbilæggelse, og samtidig respekterer Unionens enekompetence.
(17)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (3).
(18)
Specifikt bør disse beføjelser tillægges Kommissionen, eftersom procedurerne i artikel 9, 11 og 12 giver medlemsstaterne beføjelse til at handle på områder, der er omfattet af Unionens enekompetence, og afgørelser herom skal træffes på EU-niveau.
(19)
Rådgivningsproceduren bør anvendes i forbindelse med vedtagelsen af tilladelser i henhold til artikel 9, 11 og 12, eftersom disse tilladelser gives på grundlag af klart definerede kriterier, der er fastsat i denne forordning -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ANVENDELSESOMRÅDE
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Med forbehold af den ved TEUF fastsatte kompetencefordeling behandler denne forordning medlemsstaternes bilaterale investeringsaftalers status i henhold til EU-retten og fastsætter betingelserne og procedurerne for medlemsstaternes tilladelse til at ændre eller indgå bilaterale investeringsaftaler.
2. I denne forordning forstås ved »bilateral investeringsaftale« en hvilken som helst aftale med et tredjeland, der indeholder bestemmelser om investeringsbeskyttelse. Denne forordning dækker kun de bestemmelser i bilaterale investeringsaftaler, der vedrører investeringsbeskyttelse.
KAPITEL II
OPRETHOLDELSE AF EKSISTERENDE BILATERALE INVESTERINGSAFTALER
Artikel 2
Meddelelse til Kommissionen
Medlemsstaterne underretter senest den 8. februar 2013 eller senest 30 dage efter datoen for deres tiltrædelse af Unionen, Kommissionen om alle bilaterale investeringsaftaler med tredjelande undertegnet inden den 1. december 2009 eller inden datoen for deres tiltrædelse, afhængigt af hvilken af disse datoer der er den seneste, som de enten ønsker at opretholde eller lade træde i kraft i henhold til dette kapitel. Meddelelsen skal indeholde en kopi af de pågældende bilaterale investeringsaftaler. Medlemsstaterne giver også Kommissionen meddelelse om enhver efterfølgende ændring i disse aftalers status.
Artikel 3
Opretholdelse
Med forbehold af medlemsstaternes andre forpligtelser i henhold til EU-retten kan bilaterale investeringsaftaler, der er meddelt i henhold til artikel 2, opretholdes eller træde i kraft i overensstemmelse med TEUF og denne forordning, indtil en bilateral investeringsaftale mellem Unionen og det samme tredjeland træder i kraft.
Artikel 4
Offentliggørelse
1. Hver 12. måned offentliggør Kommissionen i Den Europæiske Unions Tidende en liste over de bilaterale investeringsaftaler, der er meddelt i henhold til artikel 2, artikel 11, stk. 6, eller artikel 12, stk. 6.
2. Den første offentliggørelse af listen over bilaterale investeringsaftaler, jf. denne artikels stk. 1, finder sted senest tre måneder efter fristen for meddelelser afgivet i henhold til artikel 2.
Artikel 5
Vurdering
Kommissionen kan med henblik på den gradvise erstatning af de bilaterale investeringsaftaler, der er meddelt i henhold til artikel 2, vurdere disse aftaler ved at evaluere, om en eller flere af bestemmelserne deri udgør en alvorlig hindring for Unionens forhandling eller indgåelse af bilaterale investeringsaftaler med tredjelande.
Artikel 6
Samarbejdspligt
1. Medlemsstaterne træffer med henblik på den gradvise erstatning af de bilaterale investeringsaftaler, der er meddelt i henhold til artikel 2, passende foranstaltninger for at sikre, at bestemmelserne i disse aftaler ikke udgør en alvorlig hindring for Unionens forhandling eller indgåelse af bilaterale investeringsaftaler med tredjelande.
2. Fastslår Kommissionen med henblik på den gradvise erstatning af de bilaterale investeringsaftaler, der er meddelt i henhold til artikel 2, at en eller flere af bestemmelserne i en sådan aftale udgør en alvorlig hindring for Unionens forhandling eller indgåelse af bilaterale investeringsaftaler med tredjelande, skal Kommissionen og den pågældende medlemsstat hurtigt indlede konsultationer og samarbejde med henblik på at fastlægge passende forholdsregler til løsning af problemet. Disse konsultationer må ikke vare længere end 90 dage.
3. Kommissionen kan med forbehold af stk.1 inden for en periode på 60 dage efter afslutningen af konsultationerne angive, hvilke passende foranstaltninger den pågældende medlemsstat skal træffe for at fjerne hindringerne, jf. stk. 2.
KAPITEL III
TILLADELSE TIL AT ÆNDRE ELLER INDGÅ BILATERALE INVESTERINGSAFTALER
Artikel 7
Tilladelse til at ændre eller indgå en bilateral investeringsaftale
En medlemsstat har på de betingelser, der er fastsat i artikel 8-11, tilladelse til at indlede forhandlinger med et tredjeland for at ændre en eksisterende eller indgå en ny bilateral investeringsaftale.
Artikel 8
Meddelelse til Kommissionen
1. Har en medlemsstat til hensigt at indlede forhandlinger med et tredjeland for at ændre eller indgå en bilateral investeringsaftale, meddeler den Kommissionen dette skriftligt.
2. Den i stk. 1 omhandlede meddelelse skal omfatte relevant dokumentation og en angivelse af de bestemmelser, som vil blive behandlet under forhandlingerne eller vil blive genforhandlet, formålene med forhandlingerne og enhver anden relevant oplysning.
3. Den i stk. 1 omhandlede meddelelse fremsendes mindst fem måneder inden det fastlagte tidspunkt for indledningen af formelle forhandlinger.
4. Er oplysningerne fremsendt af medlemsstaten ikke tilstrækkelige til, at der kan gives tilladelse til at indlede formelle forhandlinger, jf. artikel 9, kan Kommissionen anmode om yderligere oplysninger.
5. Kommissionen stiller den i denne artikels stk. 1 omhandlede meddelelse samt, efter anmodning, den ledsagende dokumentation til rådighed for de andre medlemsstater under overholdelse af kravene om fortrolighed, der er fastlagt i artikel 14.
Artikel 9
Tilladelse til at indlede formelle forhandlinger
1. Kommissionen giver medlemsstaten tilladelse til at indlede formelle forhandlinger med et tredjeland for at ændre eller indgå en bilateral investeringsaftale, medmindre den konkluderer, at indledningen af sådanne forhandlinger vil:
a)
være i strid med EU-retten ud over de uoverensstemmelser, der skyldes kompetencefordelingen mellem Unionen og dens medlemsstater
b)
være overflødig, fordi Kommissionen har indgivet eller har besluttet at forelægge en henstilling om at indlede forhandlinger med det pågældende tredjeland i henhold til artikel 218, stk. 3, i TEUF
c)
være i uoverensstemmelse med principperne og målsætningerne for Unionens optræden udadtil som udarbejdet i overensstemmelse med de almindelige bestemmelser i afsnit V, kapitel 1, i traktaten om Den Europæiske Union, eller
d)
udgøre en alvorlig hindring for Unionens forhandling eller indgåelse af bilaterale investeringsaftaler med tredjelande.
2. Som en del af den tilladelse, der er omhandlet i stk. 1, kan Kommissionen kræve, at medlemsstaten enten medtager i eller udelukker fra en sådan forhandling og eventuel bilateral investeringsaftale enhver bestemmelse, såfremt dette er nødvendigt for at sikre overensstemmelse med Unionens investeringspolitik eller forenelighed med EU-retten.
3. Tilladelsen i henhold til denne artikels stk. 1 gives efter rådgivningsproceduren i artikel 16, stk. 2. Kommissionen træffer afgørelse inden for en frist på 90 arbejdsdage efter modtagelsen af den i artikel 8 omhandlede meddelelse. Hvis der er brug for yderligere oplysninger, inden der træffes afgørelse, løber perioden på 90 dage fra datoen for modtagelsen af de yderligere oplysninger.
4. Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og Rådet om afgørelser, der træffes i henhold til stk. 3.
5. I de tilfælde, hvor Kommissionen ikke giver en tilladelse i henhold til stk. 1, informerer Kommissionen den pågældende medlemsstat og giver den en begrundelse herfor.
Artikel 10
Kommissionens deltagelse i forhandlingerne
Kommissionen holdes underrettet om fremskridtene og resultaterne på de forskellige stadier af forhandlingerne om at ændre eller indgå en bilateral investeringsaftale og kan anmode om at deltage i forhandlingerne om investeringer mellem medlemsstaten og tredjelandet.
Artikel 11
Tilladelse til at undertegne og indgå en bilateral investeringsaftale
1. Inden undertegnelsen af en bilateral investeringsaftale meddeler den pågældende medlemsstat Kommissionen forhandlingsresultaterne og fremsender aftaleteksten til Kommissionen.
2. Denne artikel finder også anvendelse på bilaterale investeringsaftaler, der blev forhandlet inden den 9. januar 2013, men som ikke er underlagt meddelelsespligten i henhold til artikel 2 eller 12.
3. Kommissionen vurderer efter modtagelsen af meddelelsen, hvorvidt den forhandlede bilaterale investeringsaftale er i modstrid med kravene i artikel 9, stk. 1 og 2.
4. Finder Kommissionen, at forhandlingerne har ført til en bilateral investeringsaftale, som opfylder kravene i artikel 9, stk. 1 og 2, giver den medlemsstaten tilladelse til at undertegne og indgå en sådan aftale. Artikel 3, 5 og 6 finder anvendelse på sådanne aftaler på samme måde, som hvis de var blevet meddelt i henhold til artikel 2.
5. Afgørelser i henhold til denne artikels stk. 4 træffes efter rådgivningsproceduren i artikel 16, stk. 2. Kommissionen træffer afgørelse inden for en frist på 90 arbejdsdage efter modtagelsen af den meddelelse, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 1 og 2. Hvis der er brug for yderligere oplysninger, inden der træffes afgørelse, løber perioden på 90 dage fra datoen for modtagelsen af de yderligere oplysninger.
6. Giver Kommissionen en tilladelse i henhold til stk. 4, underretter den pågældende medlemsstat Kommissionen om indgåelsen og ikrafttræden af den bilaterale investeringsaftale og om enhver efterfølgende ændring i aftalens status.
7. Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og Rådet om afgørelser, der træffes i henhold til stk. 4.
8. I de tilfælde, hvor Kommissionen ikke giver tilladelsen i henhold til stk. 4, informerer Kommissionen den pågældende medlemsstat herom og giver den en begrundelse herfor.
KAPITEL IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 12
Aftaler undertegnet af medlemsstaterne mellem den 1. december 2009 og den 9. januar 2013
1. Har en medlemsstat mellem den 1. december 2009 og den 9. januar 2013 undertegnet en bilateral investeringsaftale, giver den pågældende medlemsstat Kommissionen meddelelse om en sådan aftale, som den ønsker at opretholde eller lade træde i kraft, senest 8. februar 2013. Meddelelsen skal indeholde en kopi af en sådan aftale.
2. Kommissionen vurderer efter modtagelsen af meddelelsen, hvorvidt den i henhold til denne artikels stk. 1 meddelte bilaterale investeringsaftale er i modstrid med kravene i artikel 9, stk. 1 og 2.
3. Finder Kommissionen, at en i henhold til denne artikels stk. 1 meddelt bilateral investeringsaftale opfylder kravene i artikel 9, stk. 1 og 2, giver den tilladelse til opretholdelse eller ikrafttræden af en sådan aftale i henhold til EU-retten.
4. Kommissionen træffer afgørelsen i denne artikels stk. 3 inden for en frist på 180 arbejdsdage efter modtagelsen af den i denne artikels stk. 1 omhandlede meddelelse. Hvis der er brug for yderligere oplysninger, inden der træffes afgørelse, løber perioden på 180 dage fra datoen for modtagelsen af de yderligere oplysninger. Afgørelser i henhold til denne artikels stk. 3 træffes efter rådgivningsproceduren i artikel 16, stk. 2.
5. Medmindre en bilateral investeringsaftale er blevet tilladt i henhold til stk. 3, tager medlemsstaten ikke yderligere skridt i retning af indgåelse af aftalen, og den trækker de trufne foranstaltninger tilbage eller omgør dem.
6. Giver Kommissionen en tilladelse i henhold til denne artikels stk. 3, underretter den pågældende medlemsstat Kommissionen om den bilaterale investeringsaftales ikrafttræden og om enhver efterfølgende ændring i en sådan aftales status. Artikel 3, 5 og 6 finder anvendelse på en sådan aftale på samme måde, som hvis aftalen var blevet meddelt i henhold til artikel 2.
7. Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og Rådet om de afgørelser, der træffes i henhold til stk. 3.
8. I de tilfælde, hvor Kommissionen ikke giver en tilladelse i henhold til stk. 3, informerer Kommissionen den pågældende medlemsstat og giver den en begrundelse herfor.
Artikel 13
Medlemsstaternes adfærd med hensyn til en bilateral investeringsaftale med et tredjeland
Falder en bilateral investeringsaftale inden for denne forordnings anvendelsesområde, skal den pågældende medlemsstat:
a)
hurtigst muligt underrette Kommissionen om alle de møder, der vil finde sted i henhold til aftalens bestemmelser. Kommissionen får tilsendt dagsordenen og alle relevante oplysninger, som gør det muligt at forstå de emner, der skal drøftes på sådanne møder. Kommissionen kan i den forbindelse anmode den pågældende medlemsstat om yderligere oplysninger. Kan et emne, der skal drøftes, påvirke gennemførelsen af Unionens politikker vedrørende investering, herunder især den fælles handelspolitik, kan Kommissionen kræve, at den pågældende medlemsstat indtager en bestemt holdning
b)
hurtigst muligt underrette Kommissionen om enhver bemærkning fremsat over for medlemsstaten om, at en given foranstaltning er i strid med aftalen. Medlemsstaten underretter også omgående Kommissionen om enhver anmodning om tvistbilæggelse fremsat inden for rammerne af den bilaterale investeringsaftale, så snart medlemsstaten bliver opmærksom på anmodningen. Medlemsstaten og Kommissionen samarbejder fuldt ud og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre et effektivt forsvar, hvilket i givet fald kan indebære, at Kommissionen deltager i proceduren
c)
søge at nå til enighed med Kommissionen inden aktiveringen af eventuelle relevante mekanismer til tvistbilæggelse med et tredjeland, der er indeholdt i den bilaterale investeringsaftale, og på Kommissionens anmodning aktivere sådanne mekanismer. Disse mekanismer omfatter konsultationer med den anden part i en bilateral investeringsaftale og tvistbilæggelse, hvis der er fastsat bestemmelser herom i aftalen. Medlemsstaten og Kommissionen samarbejder fuldt ud med hensyn til at udføre procedurerne i forbindelse med de relevante mekanismer, som, hvor det er hensigtsmæssigt, kan omfatte Kommissionens deltagelse i proceduren.
Artikel 14
Fortrolighed
Ved meddelelsen til Kommissionen om forhandlinger og resultaterne heraf, jf. artikel 8 og 11, kan medlemsstaterne angive, hvorvidt nogle af de deri indeholdte oplysninger skal betragtes som fortrolige, og hvorvidt de kan videregives til de andre medlemsstater.
Artikel 15
Gennemgang
1. Kommissionen forelægger senest den 10. januar 2020 en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af denne forordning.
2. Rapporten skal indeholde en oversigt over de tilladelser, der er søgt om, og som er bevilget i henhold til kapitel III, samt en gennemgang af behovet for fortsat anvendelse af nævnte kapitel.
3. Anbefales det i rapporten, at anvendelsen af kapitel III ikke fortsættes, eller at bestemmelserne heri ændres, ledsages rapporten af et passende lovgivningsmæssigt forslag.
Artikel 16
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af Udvalget for Investeringsaftaler. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 17
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 12. december 2012.
32012R1219
L 351/40
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
UREDBA (EU) br. 1219/2012 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 12. prosinca 2012.
o uspostavi prijelaznih aranžmana za bilateralne sporazume o ulaganjima između država članica i trećih zemalja
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon dostave nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (1),
budući da:
(1)
Nakon stupanja na snagu Ugovora iz Lisabona, izravna strana ulaganja uključena su na popis pitanja obuhvaćenih zajedničkom trgovinskom politikom. U skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom (e) Ugovora o funkcioniranju Europske Unije („UFEU”), Europska unija ima isključivu nadležnost nad zajedničkom trgovinskom politikom. U skladu s tim, jedino Unija može izdavati i donositi pravno obvezujuće akte u navedenom području. Države članice to mogu činiti same jedino ako ih je za to ovlastila Unija u skladu s člankom 2. stavkom 1. UFEU-a.
(2)
Osim toga, poglavlje 4. glave IV. trećeg dijela UFEU-u utvrđuje zajednička pravila o kretanju kapitala između država članica i trećih zemalja, uključujući i kretanja kapitala u vezi s ulaganjima. Na ta pravila mogu utjecati međunarodni sporazumi o stranim ulaganjima koje su sklopile države članice.
(3)
Ova Uredba ne dovodi u pitanje raspodjelu nadležnosti između Unije i njezinih država članica u skladu s UFEU-om.
(4)
U trenutku stupanja na snagu Ugovora iz Lisabona, države članice održavale su značajan broj bilateralnih sporazuma o ulaganjima s trećim zemljama. UFEU ne sadrži nikakve izričite prijelazne odredbe za takve sporazume koji su sada došli pod isključivu nadležnost Unije. Nadalje, neki od tih sporazuma uključuju odredbe koje utječu na zajednička pravila o kretanju kapitala utvrđena u poglavlju 4. glave IV. trećeg dijela UFEU-a.
(5)
Iako bilateralni sporazumi o ulaganjima ostaju obvezujući za države članice prema međunarodnom javnom pravu, a postupno će ih zamijeniti sporazumi Unije u vezi s istim predmetom, uvjeti za njihovu daljnju valjanost i njihova veza s politikom ulaganja Unije zahtijevaju odgovarajuće upravljanje. Taj će se odnos dalje razvijati kako Unija bude izvršavala svoju nadležnost.
(6)
U interesu ulagača iz Unije i njihovih ulaganja u treće zemlje te država članica koje su ugostiteljice stranim ulagačima i ulaganjima, bilateralne sporazume o ulaganjima koji određuju i jamče uvjete ulaganja trebalo bi održati na snazi i postupno zamijeniti sporazumima Unije o ulaganjima, osiguravajući visoke standarde zaštite ulaganja.
(7)
Ova bi se Uredba trebala baviti statusom koji na temelju prava Unije imaju bilateralni sporazumi o ulaganjima država članica potpisani prije 1. prosinca 2009. Ti se sporazumi održavaju na snazi, ili stupaju na snagu, u skladu s ovom Uredbom.
(8)
Ova Uredba također bi trebala utvrditi uvjete pod kojima su države članice ovlaštene sklapati i/ili održavati na snazi bilateralne sporazume o ulaganjima potpisane između 1. prosinca 2009. i 9. siječnja 2013.
(9)
Nadalje, ova bi Uredba trebala utvrditi uvjete pod kojima su države članice ovlaštene izmijeniti ili sklopiti bilateralne sporazume o ulaganjima s trećim zemljama nakon 9. siječnja 2013.
(10)
Ako države članice održavaju na snazi bilateralne sporazume o ulaganjima s trećim zemljama u skladu s ovom Uredbom, ili ako su izdana odobrenja da se otvore pregovori ili sklope takvi sporazumi, to ne bi trebalo spriječiti pregovore ili sklapanje sporazuma o ulaganjima Unije.
(11)
Od država članica zahtijeva se da poduzmu nužne mjere kako bi uklonile eventualne neusklađenosti s pravom Unije iz bilateralnih sporazuma o ulaganjima koje su sklopile s trećim zemljama. Provedba ove Uredbe ne dovodi u pitanje primjenu članka 258. UFEU-a u vezi sa slučajevima kad države članice ne poštuju svoje obaveze u skladu s pravom Unije.
(12)
Odobrenje za izmjenu i sklapanje bilateralnih sporazuma o ulaganjima predviđeno ovom Uredbom posebno bi trebalo omogućiti državama članicama da riješe sve neusklađenosti između svojih bilateralnih sporazuma o ulaganjima i prava Unije, osim neusklađenosti koje proizlaze iz raspodjele nadležnosti između Unije i njezinih država članica, kojima se bavi ova Uredba.
(13)
Komisija bi Europskom parlamentu i Vijeću trebala podnijeti izvješće o primjeni ove Uredbe. To bi izvješće, među ostalim, trebalo preispitati potrebu za nastavkom primjene poglavlja III. Ako se u izvješću predlaže prestanak primjene odredbi iz poglavlja III. ili njihova izmjena, uz izvješće ako je primjereno, može biti priložen zakonodavni prijedlog.
(14)
Europski parlament, Vijeće i Komisija trebali bi osigurati da se sa svim podacima koji su označeni kao povjerljivi postupa u skladu s Uredbom (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (2).
(15)
Sporazumi o ulaganjima između država članica ne bi trebali biti obuhvaćeni ovom Uredbom.
(16)
Potrebno je predvidjeti određene aranžmane kako bi se osiguralo da bilateralni sporazumi o ulaganjima, koji se održavaju na snazi u skladu s ovom Uredbom, i dalje budu operativni, uključujući i u vezi s rješavanjem sporova, a da istodobno poštuju isključivu nadležnost Unije.
(17)
Kako bi se osigurali jednaki uvjeti za provedbu ove Uredbe, provedbene ovlasti trebale bi se prenijeti na Komisiju. Te bi ovlasti trebalo izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (3).
(18)
Točnije, te bi ovlasti trebalo prenijeti na Komisiju s obzirom na to da postupci određeni u člancima 9., 11. i 12. ovlašćuju države članice da djeluju u područjima isključive nadležnosti Unije, i odluke o tome moraju biti donesene na razini Unije.
(19)
Savjetodavni postupak trebao bi se koristiti za usvajanje odobrenja u skladu s člancima 9., 11. i 12., s obzirom na to da se ta odobrenja izdaju na temelju jasno određenih kriterija utvrđenih ovom Uredbom,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
PODRUČJE PRIMJENE
Članak 1.
Predmet i područje primjene
1. Ne dovodeći u pitanje raspodjelu nadležnosti utvrđenih UFEU-om, ova Uredba bavi se statusom koji imaju bilateralni sporazumi o ulaganjima država članica na temelju prava Unije, i njome se utvrđuju zahtjevi, uvjeti i postupci prema kojima su države članice ovlaštene izmijeniti ili sklopiti bilateralne sporazume o ulaganjima.
2. Za potrebe ove Uredbe, pojam „bilateralni sporazum o ulaganjima” znači bilo koji sporazum s trećom zemljom koji sadrži odredbe o zaštiti ulaganja. Ova Uredba obuhvaća samo one odredbe bilateralnih sporazuma o ulaganjima koje se odnose na zaštitu ulaganja.
POGLAVLJE II.
ODRŽAVANJE NA SNAZI POSTOJEĆIH BILATERALNIH SPORAZUMA O ULAGANJIMA
Članak 2.
Obavješćivanje Komisije
Države članice obavješćuju Komisiju do 8. veljače 2013. ili u roku od 30 dana od datuma njihovog pristupanja Uniji o svim bilateralnim sporazumima o ulaganjima s trećim zemljama potpisanima prije 1. prosinca 2009. ili prije datuma njihovog pristupanja, ovisno o tome što je kasnije, koje žele održati na snazi ili kojima žele dopustiti stupanje na snagu na temelju ovog poglavlja. Obavijest uključuje primjerak tih bilateralnih sporazuma o ulaganjima. Države članice također obavješćuju Komisiju o svim naknadnim promjenama u statusu tih sporazuma.
Članak 3.
Održavanje na snazi
Ne dovodeći u pitanje druge obveze država članica na temelju prava Unije, bilateralni sporazumi o ulaganjima o kojima je u skladu s člankom 2. ove Uredbe objavljena obavijest mogu biti održani na snazi, ili stupiti na snagu, u skladu s UFEU-om i ovom Uredbom, dok na snagu ne stupi bilateralni sporazum o ulaganjima između Unije i te iste treće zemlje.
Članak 4.
Objava
1. Svakih 12 mjeseci Komisija u Službenom listu Europske unije objavljuje popis bilateralnih sporazuma o ulaganjima o kojima je izdana obavijest u skladu s člankom 2., člankom 11. stavkom 6. ili člankom 12. stavkom 6.
2. Popis bilateralnih sporazuma o ulaganjima naveden u stavku 1. ovog članka objavljuje se najkasnije tri mjeseca nakon roka za obavijesti koje se objavljuju u skladu s člankom 2.
Članak 5.
Ocjena
Komisija može ocijeniti bilateralne sporazume o ulaganjima o kojima je izdana obavijest u skladu s člankom 2. tako da procijeni predstavlja li jedna ili više odredbi iz sporazuma ozbiljnu prepreku pregovorima ili sklapanju bilateralnih sporazuma o ulaganjima Unije s trećim zemljama, i to s ciljem da se postupno zamijene bilateralni sporazumi o ulaganjima o kojima je izdana obavijest u skladu s člankom 2.
Članak 6.
Obveza suradnje
1. Države članice poduzimaju sve odgovarajuće mjere kako bi osigurale da odredbe bilateralnih sporazuma o ulaganjima o kojima je izdana obavijest u skladu s člankom 2. ne predstavljaju ozbiljnu prepreku pregovorima ili sklapanju bilateralnih sporazuma o ulaganjima Unije s trećim zemljama, i to s ciljem da se postupno zamijene bilateralni sporazumi o ulaganjima o kojima je izdana obavijest u skladu s člankom 2.
2. Utvrdi li Komisija da jedna ili više odredbi nekog bilateralnog sporazuma o ulaganjima o kojem je izdana obavijest u skladu s člankom 2. predstavlja ozbiljnu prepreku pregovorima ili sklapanju bilateralnih sporazuma o ulaganjima Unije s trećim zemljama, Komisija i odnosna država članica brzo započinju savjetovanje i surađuju kako bi utvrdili odgovarajuće aktivnosti za rješavanje problema. To savjetovanje ne traje više od 90 dana.
3. Ne dovodeći u pitanje stavak 1., Komisija može, u roku od 60 dana nakon završetka savjetovanja, navesti odgovarajuće mjere koje odnosna država članica treba poduzeti kako bi uklonila prepreke navedene u stavku 2.
POGLAVLJE III.
ODOBRENJE ZA IZMJENU I SKLAPANJE BILATERALNIH SPORAZUMA O ULAGANJIMA
Članak 7.
Odobrenje za izmjenu i sklapanje sporazuma o bilateralnim ulaganjima
Pridržavajući se uvjeta utvrđenih u člancima od 8. do 11., država članica ima odobrenje započeti pregovore s trećom zemljom kako bi izmijenila postojeći ili sklopila novi bilateralni sporazum o ulaganjima.
Članak 8.
Obavješćivanje Komisije
1. Ako država članica namjerava započeti pregovore s trećom zemljom kako bi izmijenila ili sklopila bilateralni sporazum o ulaganjima, ta država članica pisanim putem o toj namjeri obavješćuje Komisiju.
2. Obavijest iz stavka 1. uključuje relevantne dokumente i navedene odredbe koje treba razmotriti u pregovorima ili o njima ponovno pregovarati, ciljeve pregovora i sve druge značajne podatke.
3. Obavijest iz stavka 1. šalje se najmanje pet mjeseci prije početka službenih pregovora.
4. U slučaju kad podaci koje pošalje država članica nisu dostatni za potrebe odobravanja početka službenih pregovora u skladu s člankom 9., Komisija može zatražiti dodatne podatke.
5. Komisija izdaje obavijest navedenu u stavku 1. ovog članka i, na zahtjev, prateće dokumente dostupne drugim državama koje podliježu zahtjevima povjerljivosti utvrđenima u članku 14.
Članak 9.
Odobrenje za početak službenih pregovora
1. Komisija daje državama članicama odobrenje za početak službenih pregovora s trećom zemljom kako bi se izmijenio ili sklopio bilateralni sporazum o ulaganjima, osim ako zaključi da bi započinjanje takvih pregovora:
(a)
bilo u suprotnosti s pravom Unije povrh neusklađenosti koje proizlaze iz dodjeljivanja nadležnosti između Unije i njezinih država članica;
(b)
bilo suvišno, jer je Komisija predložila ili odlučila predložiti započinjanje pregovora s odnosnom trećom zemlji u skladu s člankom 218. stavkom 3. UFEU-a;
(c)
bilo u suprotnosti s načelima i ciljevima za vanjsko djelovanje Unije kako je razjašnjeno u skladu s općim odredbama utvrđenima u poglavlju 1. glave V. Ugovora o Europskoj uniji; ili
(d)
predstavlja ozbiljnu prepreku pregovorima ili sklapanju bilateralnih sporazuma o ulaganjima Unije s trećom zemljom.
2. Kao dio odobrenja navedenog u stavku 1., Komisija od države članice može zahtijevati da uključi ili ukloni iz takvih pregovora i budućeg bilateralnog sporazuma o ulaganjima sve stavke potrebne za osiguranje usklađenosti s politikom ulaganja Unije ili sukladnosti s pravom Unije.
3. Odobrenje iz stavka 1. ovog članka izdaje se u skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 16. stavka 2.Komisija donosi odluku unutar 90 dana od primitka obavijesti navedene u članku 8.Ako su za donošenje odluke potrebni dodatni podaci, razdoblje od 90 dana teče od datuma primitka dodatnih podataka.
4. Komisija obavješćuje Europski parlament i Vijeće o odlukama donesenim u skladu sa stavkom 3.
5. U slučaju kad Komisija ne izda odobrenje u skladu sa stavkom 1., o tome obavješćuje odnosnu državu članicu i navodi razloge za to.
Članak 10.
Sudjelovanje Komisije u pregovorima
Komisija mora biti obaviještena o napretku i rezultatima pregovora oko izmjene ili sklapanja bilateralnog sporazuma o ulaganjima kroz njihove različite faze, i može zahtijevati da sudjeluje u pregovorima vezanima za ulaganja između države članice i treće zemlje.
Članak 11.
Odobrenje za potpisivanje i sklapanje sporazuma o bilateralnim ulaganjima
1. Prije nego što potpiše bilateralni sporazum o ulaganjima, odnosna država članica obavješćuje Komisiju o ishodu pregovora i podnosi Komisiji tekst takvog sporazuma.
2. Ovaj članak primjenjuje se i na bilateralne sporazume o ulaganjima koji su dogovoreni prije 9. siječnja 2013., ali ne podliježu obavezi o obavješćivanju na temelju članka 2. ili članka 12.
3. Nakon obavijesti, Komisija procjenjuje je li bilateralni sporazum o ulaganjima koji je bio predmet pregovora u suprotnosti sa zahtjevima članka 9. stavaka 1. i 2.
4. Ako Komisija utvrdi da su pregovori rezultirali bilateralnim sporazumom o ulaganjima koji ispunjava zahtjeve članka 9. stavaka 1. i 2., odobrava državi članici da potpiše i sklopi takav sporazum. Članci 3., 5. i 6. primjenjuju se na takve sporazume, kao da je o njima poslana obavijest na temelju članka 2.
5. Odobrenje iz stavka 4. ovog članka izdaje se u skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 16. stavka 2. Komisija donosi odluku unutar 90 dana od primitka obavijesti navedenih u stavcima 1. i 2. ovog Članka. Ako su za donošenje odluke potrebni dodatni podaci, razdoblje od 90 dana teče od datuma primitka dodatnih podataka.
6. Ako Komisija izda odobrenje u skladu sa stavkom 4., odnosna država članica obavješćuje Komisiju o sklapanju i stupanju na snagu bilateralnog sporazuma o ulaganjima, i o svim naknadnim promjenama u statusu tog sporazuma.
7. Komisija obavješćuje Europski parlament i Vijeće o odlukama donesenim u skladu sa stavkom 4.
8. U slučaju kad Komisija ne izda odobrenje u skladu sa stavkom 4., o tome obavješćuje odnosnu državu članicu i navodi razloge za to.
POGLAVLJE IV.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 12.
Sporazumi koje su države članice potpisale između 1. prosinca 2009. i 9. siječnja 2013.
1. Ako je država članica potpisala bilateralni sporazum o ulaganjima između 1. prosinca 2009. i 9. siječnja 2013., ta država članica obavješćuje Komisiju o takvom sporazumu koji želi održati na snazi ili dopustiti da stupi na snagu do 8. veljače 2013. Obavijest uključuje primjerak tog sporazuma.
2. Nakon obavijesti, Komisija procjenjuje je li bilateralni sporazum o ulaganjima iz obavijesti izdane na temelju stavka 1. ovog članka u suprotnosti sa zahtjevima članka 9. stavaka 1. i 2.
3. Ako Komisija utvrdi da bilateralni sporazum o ulaganjima o kojem je izdana obavijest u skladu sa stavkom 1. ovog članka ispunjava uvjete članka 9. stavaka 1. i 2., ona odobrava održavanje na snazi ili stupanje na snagu takvog sporazuma u skladu s pravom Unije.
4. Komisija donosi odluku navedenu u stavku 3. ovog članka unutar 180 dana od primitka obavijesti navedene u stavku 1. ovog Članka. Ako su za donošenje odluke potrebni dodatni podaci, razdoblje od 180 dana teče od datuma primitka dodatnih podataka. Odobrenje iz stavka 3. ovog članka izdaje se u skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 16. stavka 2.
5. Ako bilateralni sporazum o ulaganjima nije odobren na temelju stavka 3., država članica ne poduzima daljnje korake prema sklapanju takvog sporazuma, i povlači ili poništava korake koje je već poduzela.
6. Ako Komisija izda odobrenje u skladu sa stavkom 3., odnosna država članica obavješćuje Komisiju o sklapanju i stupanju na snagu bilateralnog sporazuma o ulaganjima, i o svim naknadnim promjenama u statusu tog sporazuma. Članci 3., 5. i 6. primjenjuju se na takve sporazume kao da je o njima poslana obavijest na temelju članka 2.
7. Komisija obavješćuje Europski parlament i Vijeće o odlukama donesenima u skladu sa stavkom 3.
8. U slučaju kad Komisija ne izda odobrenje u skladu sa stavkom 3., o tome obavješćuje odnosnu državu članicu i navodi razloge za to.
Članak 13.
Ponašanje država članica u vezi s bilateralnim sporazumom o ulaganjima s trećom zemljom
Ako bilateralni sporazum o ulaganjima spada u područje primjene ove Uredbe, odnosna država članica:
(a)
obavješćuje Komisiju bez nepotrebnog odlaganja o svim sastancima koji će se održati na temelju odredbi sporazuma. Komisiji se dostavlja dnevni red i svi odgovarajući podaci kako bi razumjela teme o kojima će se raspravljati na tim sastancima. Komisija može od odnosne države članice zahtijevati dodatne podatke. U slučaju kad pitanje o kojem će se raspravljati može utjecati na provedbu politike Unije u vezi s nekim ulaganjem, posebno uključujući zajedničku trgovinsku politiku, Komisija može od odnosne države članice zahtijevati da zauzme određen stav;
(b)
obavješćuje Komisiju bez nepotrebnog odlaganja o svim prigovorima koje je primila, a u kojima se tvrdi da određena mjera nije u skladu sa sporazumom. Država članica Komisiju također obavješćuje o svim zahtjevima za rješavanje spora podnesenima pod pokroviteljstvom bilateralnog sporazuma o ulaganjima čim država članica postane svjesna takvog zahtjeva. Država članica i Komisija u potpunosti surađuju i poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale učinkovitu obranu, a to može uključivati, gdje je primjereno, i sudjelovanje Komisije u postupku;
(c)
traži slaganje Komisije prije pokretanja bilo kojeg mehanizma rješavanja sporova protiv treće zemlje uključene u bilateralni sporazum o ulaganjima i, na zahtjev Komisije, pokreće takve mehanizme. Ti mehanizmi uključuju savjetovanje s drugom strankom bilateralnog sporazuma o ulaganjima i rješavanje sporova gdje je to predviđeno sporazumom. Država članica i Komisija u potpunosti surađuju u provođenju postupaka u okviru relevantnih mehanizama, koji mogu uključivati, gdje je primjereno, sudjelovanje Komisije u relevantnim postupcima.
Članak 14.
Povjerljivost podataka
U obavijesti Komisiji o pregovorima i njihovim ishodima u skladu s člancima 8. i 11., države članice mogu navesti smatraju li se dostavljeni podaci povjerljivima i smiju li se dijeliti s ostalim državama članicama.
Članak 15.
Revizija
1. Komisija Europskom parlamentu i Vijeću predstavlja izvješće o primjeni ove Uredbe do 10. siječnja 2020.
2. Izvješće uključuje pregled odobrenja za koje je podnesen zahtjev i koja su odobrena na temelju poglavlja III., kao i reviziju potrebe za nastavkom primjene tog poglavlja.
3. U slučajevima u kojima je u izvješću predloženo da se obustavi primjena poglavlja III. ili da se odredbe tog poglavlja izmijene, uz to se izvješće prilaže odgovarajući zakonodavni prijedlog.
Članak 16.
Odborski postupak
1. Komisiji pomaže Odbor za sporazume o ulaganjima. Taj odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 4. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 17.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 12. prosinca 2012.