EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1382/2013
af 17. december 2013
om oprettelse af et program for retlige anliggender for perioden 2014 til 2020
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 81, stk. 1 og 2, artikel 82, stk. 1, og artikel 84,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) giver hjemmel til at udvikle et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, hvor personer kan færdes frit. Unionen kan i den forbindelse vedtage foranstaltninger med henblik på at udvikle det retslige samarbejde i civil- og strafferetlige spørgsmål og fremme og støtte medlemsstaternes tiltag på det kriminalitetsforebyggende område. I den videre udvikling af et europæisk område med retfærdighed bør der sikres respekt for grundlæggende rettigheder og for fælles principper, såsom principperne om ikkeforskelsbehandling, ligestilling mellem mænd og kvinder, effektiv adgang til domstolene for alle, retsstatsprincippet samt et velfungerende uafhængigt retssystem.
(2)
I Stockholmprogrammet (4) bekræftede Det Europæiske Råd på ny, at der lægges stor vægt på udviklingen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, og fremhævede som en politisk prioritet, at der opnås et Europa for ret og retfærdighed. Finansiering blev udpeget som et af de vigtige redskaber, som kan sikre en vellykket gennemførelse af Stockholmprogrammets politiske prioriteter. De ambitiøse mål fastsat i traktaterne og i Stockholmprogrammet bør bl.a. nås ved oprettelse af et fleksibelt og effektivt program for retlige anliggender (”programmet”) for perioden 2014 til 2020, der bør gøre planlægning og gennemførelse lettere. De generelle og specifikke formål med programmet bør fortolkes i overensstemmelse med de relevante strategiske retningslinjer, Det Europæiske Råd har fastlagt.
(3)
Kommissionens meddelelse af 3. marts 2010 om Europa 2020-strategien fastlægger en strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst. Der bør lægges særlig vægt på at udvikle et velfungerende område med retfærdighed, hvor de problemer, der kan opstå i forbindelse med retssager på tværs af grænserne og adgang til klage og domstolsprøvelse i grænseoverskridende anliggender, er udryddet, for at støtte de specifikke mål og flagskibsinitiativerne i Europa 2020-strategien og lette de mekanismer, der har til formål at fremme væksten.
(4)
I denne forordning forstås ved "dommere og andet personale" i retsvæsenet som dommere, anklagere og retsbetjente samt andre aktører med tilknytning til retsvæsenet, som f.eks. advokater, notarer, fogeder, tilsynsværger, forligsmænd og retstolke.
(5)
Juridisk uddannelse er afgørende for at opbygge gensidig tillid, og den forbedrer samarbejdet mellem de retslige myndigheder og retsvæsenets aktører i de forskellige medlemsstater. Uddannelse af dommere og anklagere bør ses som et vigtigt element i forbindelse med fremme af en ægte europæiske retskultur på baggrund af Kommissionens meddelelse af 13. september 2011 med titlen "Opbygning af tillid til retsvæsenet overalt i EU. Et nyt aspekt af uddannelsen af retsvæsenets aktører i EU", Rådets resolution om uddannelse af dommere, anklagere og andet personale i retsvæsenet i Den Europæiske Union (5), Rådets konklusioner af 27.-28. oktober 2011 om uddannelse af retsvæsenets aktører i EU og Europa-Parlamentets beslutning af 14. marts 2012 om uddannelse af retsvæsenets aktører.
(6)
Uddannelse af dommere og anklagere kan omfatte forskellige aktører, såsom de retlige, retslige og administrative myndigheder i medlemsstaterne, akademiske institutter, nationale organer med ansvar for juridisk uddannelse, uddannelsesorganisationer eller netværk på EU-plan eller netværk af retskoordinatorer for EU-ret. Organer og enheder, der forfølger et mål af generel europæisk interesse inden for uddannelse af retsvæsenets aktører som f.eks. Det Europæiske Netværk for Uddannelse af Dommere og Anklagere (EJTN), Det Europæiske Retsakademi (ERA), Det Europæiske Netværk af Domstolsadministrationer (ENCJ), Sammenslutningen af Statsråd og Forvaltningsdomstole i Den Europæiske Union (ACA-Europa), Netværket af Præsidenterne for Den Europæiske Unions Øverste Domstole (RPCSJUE) og Det Europæiske Institut for Offentlig Administration (EIPA) bør fortsat spille en rolle ved at fremme uddannelsesprogrammer med en ægte europæisk dimension for dommere og anklagere og andet personale i retsvæsenet og kan derfor tildeles tilstrækkelig finansiel støtte i overensstemmelse med de procedurer og kriterier, der er fastsat i de årlige arbejdsprogrammer, der vedtages af Kommissionen i henhold til denne forordning.
(7)
Unionen bør fremme uddannelsesaktiviteter vedrørende gennemførelse af EU-retten ved at betragte de honorarer, der udbetales af medlemsstaternes myndigheder til deltagende dommere og andet personale i retsvæsenet, som tilskudsberettigede omkostninger eller samfinansiering i form af naturalydelser i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (6) ("finansforordningen")
(8)
Adgang til klage bør især omfatte adgang til domstolene, til alternative metoder til tvistbilæggelse og til indehavere af offentlige embeder, der ved lov pålægges at give parterne uafhængig og upartisk juridisk rådgivning.
(9)
I december 2012 vedtog Rådet EU's narkotikastrategi (2013-20) (7), der lægger op til en afbalanceret tilgang, der bygger på en samtidig reduktion af udbuddet af og efterspørgslen efter narkotika, idet Rådet anerkendte, at disse to faktorer er gensidigt forstærkende elementer i politikken vedrørende ulovlig narkotika. Denne strategi fastholder som et af sine centrale mål at bidrage til en målelig nedbringelse af efterspørgslen efter narkotika, af narkoafhængighed og af narkotikarelaterede sundhedsmæssige og sociale risici og skader. Mens programmet til forebyggelse af narkotikamisbrug og information af offentligheden, der blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1150/2007/EF (8), havde hjemmel i et retsgrundlag om folkesundhed og dækkede disse aspekter, er programmet fastsat på et andet retsgrundlag og bør tilsigte yderligere udvikling af et europæisk område med retfærdighed baseret på gensidig anerkendelse og gensidig tillid, navnlig ved at fremme det retslige samarbejde. For at imødekomme behovet for forenkling og i overensstemmelse med hvert programs retsgrundlag kan Sundhed for Vækst-programmet således støtte foranstaltninger til at supplere medlemsstaternes tiltag for at nå målet med at reducere narkotikarelaterede helbredsskader, herunder gennem oplysning og forebyggelse.
(10)
Et andet vigtigt element i EU's narkotikastrategi (2013-2020) er en reduktion af udbuddet af narkotika. Mens instrumentet for finansiel støtte til politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring som en del af Fonden for Intern Sikkerhed bør støtte tiltag, der sigter mod forebyggelse og bekæmpelse af narkotikahandel og andre former for kriminalitet, navnlig foranstaltninger, der er målrettet mod produktion, fremstilling, ekstraktion, salg, transport, import og eksport af ulovlig narkotika, herunder besiddelse og køb med henblik på at deltage i narkotikahandel, bør programmet dække de aspekter af narkotikapolitikken, som ikke er dækket af instrumentet for finansiel støtte til politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring som en del af Fonden for Intern Sikkerhed eller af Sundhed for Vækst-programmet, og som er tæt forbundet med dets generelle mål.
(11)
Under alle omstændigheder bør den fortsatte finansiering af de prioriteter under 2007-2013-programperioden, som er blevet fastholdt som mål under EU's nye narkotikastrategi (2013-20) sikres, og derfor bør der være midler til rådighed fra Sundhed for Vækst-programmet, instrumentet for finansiel støtte til politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring som en del af Fonden for Intern Sikkerhed og programmet i overensstemmelse med deres respektive prioriteter og retsgrundlag, idet overlapning i finansieringen skal undgås.
(12)
I overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU), artikel 24 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (”charteret”) og De Forenede Nationers konvention af 1989 om barnets rettigheder bør programmet støtte beskyttelsen af børns rettigheder, herunder retten til en retfærdig rettergang, til at forstå retshandlingerne, til respekt for privat- og familielivets fred og retten til integritet og værdighed. Programmet bør navnlig sigte mod at øge beskyttelsen af børn i retssystemerne og øge børns adgang til klage og domstolsprøvelse, og det bør fremme barnets rettigheder i gennemførelsen af alle dets aktiviteter.
(13)
I overensstemmelse med artikel 8 og 10 i TEUF bør programmet støtte, at hensynet til ligestilling mellem kvinder og mænd og målsætningerne om ikkeforskelsbehandling integreres i alle programmets aktiviteter. Der bør regelmæssigt foretages en kontrol og evaluering for at vurdere, hvordan ligestilling mellem kønnene og spørgsmål vedrørende ikkeforskelsbehandling behandles i programmets aktiviteter.
(14)
Erfaring med tiltag på EU-plan har vist, at hvis programmets mål skal opfyldes i praksis, kræver det en kombination af flere instrumenter, bl.a. retsakter, politiske initiativer og finansiering. Finansiering er et vigtigt redskab, som supplerer lovgivningsmæssige foranstaltninger.
(15)
Rådet understregede i sine konklusioner af 22. og 23. september 2011 om forbedring af effektiviteten af kommende EU-finansieringsprogrammer, der støtter retsligt samarbejde, at EU's finansieringsprogrammer spiller en betydningsfuld rolle for en effektiv gennemførelse af gældende EU-ret, og det gentog nødvendigheden af en mere gennemsigtig, smidig, sammenhængende og strømlinet adgang til disse programmer.
(16)
I Kommissionens meddelelse af 29. juni 2011 med titlen ”Et budget for Europa 2020” understreges behovet for rationalisering og forenkling af EU-finansieringen. Navnlig i lyset af den nuværende økonomiske krise er det af største betydning, at Unionens midler struktureres og forvaltes med yderste omhu. Der kan opnås en fornuftig forenkling og en effektiv forvaltning af finansieringen ved at nedbringe antallet af programmer og sørge for en rationalisering, forenkling og indbyrdes tilnærmelse af finansieringsregler og -procedurer.
(17)
For at imødekomme behovet for forenkling, effektiv forvaltning og nemmere adgang til finansiering bør programmet fortsætte og udvikle aktiviteter, der tidligere blev udført på grundlag af tre programmer oprettet ved Rådets afgørelse 2007/126/RIA (9), Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1149/2007/EF (10), og afgørelse nr. 1150/2007/EF. Midtvejsevalueringerne af disse programmer omfatter henstillinger, der sigter mod at forbedre gennemførelsen af disse programmer. Ved gennemførelsen af programmet er det nødvendigt at tage højde for resultaterne af disse midtvejsevalueringer og resultaterne af de respektive efterfølgende evalueringer.
(18)
Kommissionens meddelelse af 19. oktober 2010 med titlen ”Gennemgang af EU's budget” og Kommissionens meddelelse af 29. juni 2011 med titlen ”Et budget for Europa 2020” understreger vigtigheden af at koncentrere finansieringen omkring tiltag med en klar EU-merværdi, dvs. hvor Unionens involvering kan give en merværdi i forhold til medlemsstaternes indsats alene. De aktioner, der er omfattet af denne forordning, bør bidrage til at skabe et europæisk område med retfærdighed ved at fremme princippet om gensidig anerkendelse, skabe gensidig tillid mellem medlemsstaterne, øge samarbejdet, herunder netværkssamarbejdet, over landegrænserne og opnå en rigtig, ensartet og konsekvent anvendelse af gældende EU-ret. Finansieringen af aktiviteter bør også bidrage til, at alle berørte parter får en reel og bedre indsigt i EU-retten og Unionens politik, og bør sikre, at der opnås et solidt analytisk grundlag til støtte for og udvikling af EU-ret og -politikker og derved bidrage til håndhævelse og korrekt gennemførelse heraf. Unionens involvering giver mulighed for, at disse aktioner kan udføres konsekvent overalt i Unionen, og sikrer stordriftsfordele. Unionen har endvidere bedre forudsætninger end medlemsstaterne for at tackle situationer over landegrænserne og for at skabe et europæisk forum for gensidig læring.
(19)
Når Kommissionen vælger aktioner, der skal finansieres under programmet, bør den vurdere forslagene i forhold til på forhånd udvalgte kriterier. Disse kriterier bør omfatte en vurdering af de foreslåede aktioners EU-merværdi. Nationale projekter og mindre projekter kan også vise sig at have EU-merværdi.
(20)
Organer og enheder, som har adgang til programmet, bør omfatte nationale, regionale og lokale myndigheder.
(21)
Denne forordning fastlægger en finansieringsramme for hele programmets varighed, som skal udgøre det primære referencebeløb, jf. punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (11) for Europa-Parlamentet og Rådet under den årlige budgetprocedure.
(22)
For at sikre, at programmet er tilstrækkelig fleksibelt til i hele dets varighed at reagere på skiftende behov og hertil svarende politiske prioriteter bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF for så vidt angår ændringer af procentsatserne i bilaget til denne forordning for hvert specifikt mål, der ville overstige disse procentsatser med mere end 5 procentpoint. Med henblik på at vurdere behovet for en sådan delegeret retsakt bør disse procentsatser beregnes på grundlag af finansieringsrammen for hele programmets varighed, og ikke på grundlag de årlige bevillinger. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(23)
Denne forordning bør gennemføres i fuld overensstemmelse med finansforordningen. Navnlig med hensyn til støtteberettigelsesbetingelserne for momsudgifter, som betales af tilskudsmodtagerne, bør støtteberettigelse for momsudgifter ikke afhænge af tilskudsmodtagernes retlige status i forbindelse med aktiviteter, som kan gennemføres af private og offentlige organer og enheder i henhold til de samme juridiske betingelser. I betragtning af den særlige karakter af målene og aktiviteterne, som er omfattet af denne forordning, bør det i indkaldelser af forslag tydeliggøres, at for aktiviteter, der kan udføres af både offentlige og private organer og enheder, er ikkefradagsberettiget moms, som er betalt af offentlige organer og enheder, støtteberettiget, hvis den betales i forbindelse med gennemførelse af aktiviteter, som f.eks. uddannelse eller bevidsthedsgørelse, der ikke kan anses som udøvelse af offentlig myndighed. Denne forordning bør også gøre brug af de forenklingsredskaber, der er indført med finansforordningen. Kriterierne for udpegning af de aktioner, der skal støttes, bør sigte mod, at de tilgængelige finansielle midler tildeles aktioner, som har den største virkning i forhold til det pågældende politiske mål.
(24)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser med henblik på vedtagelsen af de årlige arbejdsprogrammer. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (12).
(25)
De årlige arbejdsprogrammer vedtaget af Kommissionen i henhold til denne forordning bør sikre passende fordeling af midler mellem tilskud og offentlige indkøbsaftaler. Programmet bør først og fremmest bevilge midler til tilskud, men bør også opretholde tilstrækkelige midler til finansiering af indkøb. De årlige arbejdsprogrammer bør fastsætte den minimumsprocentdel af de årlige udgifter, der skal anvendes til tilskud, og procentsatsen bør være mindst 65 %. For at lette interessenternes projektplanlægning og samfinansiering bør Kommissionen fastsætte en klar tidsplan for indkaldelse af forslag, udvælgelse af projekter og afgørelser om tildeling.
(26)
Med henblik på at sikre en effektiv tildeling af midler fra Unionens almindelige budget bør der tilstræbes sammenhæng, komplementaritet og synergivirkninger mellem finansieringsprogrammer på politikområder med tæt tilknytning til hinanden, især mellem programmet og programmet for rettigheder, ligestilling og unionsborgerskab oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1381/2013 (13), instrumentet for finansiel støtte til politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring som en del af Fonden for Intern Sikkerhed, Sundhed for Vækst-programmet, Erasmus+-programmet oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1288/2013 (14), Horisont 2020-rammeprogrammet oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1291/2013 (15) og instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA II).
(27)
EU's finansielle interesser bør beskyttes ved hjælp af forholdsmæssige foranstaltninger under hele udgiftscyklussen, herunder ved forebyggelse, opdagelse og efterforskning af uregelmæssigheder, inddrivelse af midler, der er gået tabt, udbetalt uretmæssigt eller anvendt forkert, og efter omstændighederne med pålægning af administrative og finansielle sanktioner i overensstemmelse med finansforordningen.
(28)
Til gennemførelse af princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning bør denne forordning indeholde egnede instrumenter til at vurdere dens nytteværdi. Den bør således indeholde generelle og specifikke mål. For at måle, om de specifikke mål nås, bør der opstilles en række konkrete og kvantificerbare indikatorer, som bør gælde under hele programmets varighed. Kommissionen bør årligt forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en kontrolrapport, der bl.a. bør baseres på indikatorerne i denne forordning, og som bør indeholde oplysninger om anvendelsen af de til rådighed stående midler.
(29)
Programmet bør gennemføres effektivt i overensstemmelse med forsvarlig økonomisk forvaltning, idet potentielle ansøgere også får mulighed for at deltage i programmet. For at støtte en effektiv adgang til programmet bør Kommissionen gøre sit bedste for at forenkle og harmonisere ansøgningsprocedurer og -dokumenter, administrative formaliteter og krav til den økonomiske forvaltning, fjerne administrative byrder og opfordre virksomheder i de medlemsstater, der er underrepræsenteret i programmet, til at indsende ansøgninger om tilskud. Kommissionen bør på et særligt websted offentliggøre oplysninger om programmet, dets mål, de forskellige indkaldelser af forslag og tidsplanerne herfor. Grundlæggende dokumenter og retningslinjer vedrørende indkaldelser af forslag bør være til rådighed på alle EU-institutionernes officielle sprog.
(30)
I overensstemmelse med artikel 180, stk. 1, litra l), i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 (16) ("gennemførelsesbestemmelserne") bør tilskudsaftalerne fastlægge bestemmelser om synligheden af Unionens finansielle støtte, undtagen i behørigt begrundede tilfælde, hvor en sådan synlighed ikke er mulig eller hensigtsmæssig.
(31)
Kommissionen bør i overensstemmelse med artikel 35, stk. 2 og 3, i finansforordningen og artikel 21 i gennemførelsesbestemmelserne hertil på en hensigtsmæssig måde og rettidigt give adgang til oplysninger om modtagere og om den præcise art af og formålet med de foranstaltninger, der finansieres over Unionens almindelige budget. Disse oplysninger bør stilles til rådighed under behørig iagttagelse af kravene om fortrolighed og sikkerhed, især beskyttelse af personoplysninger.
(32)
Målet for denne forordning, nemlig at bidrage til den videre udvikling af et europæisk område med retfærdighed baseret på gensidig anerkendelse og gensidig tillid, navnlig ved at fremme det retslige samarbejde i civil- og strafferetlige spørgsmål, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af dens omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(33)
I medfør af artikel 3 i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, har Irland meddelt, at det ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af denne forordning.
(34)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, og med forbehold af artikel 4 i samme protokol, deltager Det Forenede Kongerige ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(35)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark.
(36)
For at sikre kontinuiteten af støtte til aktiviteter, der tidligere blev udført på grundlag af afgørelse 2007/126/RIA, afgørelse nr. 1149/2007/EF og afgørelse nr. 1150/2007/EF, bør denne forordning træde i kraft dagen efter offentliggørelsen -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Programmets oprettelse og varighed
1. Ved denne forordning oprettes et program for retlige anliggender ("programmet").
2. Programmet omfatter perioden fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020.
Artikel 2
EU-merværdi
1. Programmet finansierer aktioner med EU-merværdi, som bidrager til den videre udvikling af et europæisk område med retfærdighed. Med henblik herpå sikrer Kommissionen, at de aktioner, der udvælges til finansiering, har til formål at skabe resultater med en EU-merværdi.
2. EU-merværdien af aktioner, herunder mindre og nationale aktioner, vurderes i lyset af kriterier såsom deres bidrag til en konsekvent og sammenhængende gennemførelse af EU-retten, og et bredt offentligt kendskab til de rettigheder, der følger heraf, deres mulighed for at skabe gensidig tillid blandt medlemsstaterne og forbedre det grænseoverskridende samarbejde, deres tværnationale virkninger, deres bidrag til udarbejdelsen og formidlingen af bedste praksis eller deres mulighed for at skabe praktiske værktøjer og løsninger, der imødegår grænseoverskridende udfordringer eller udfordringer for hele EU.
Artikel 3
Generelt mål
Det generelle mål med programmet er at bidrage til at videreudvikle et europæisk område med retfærdighed baseret på gensidig anerkendelse og gensidig tillid, navnlig ved at fremme det retslige samarbejde i civil- og strafferetlige spørgsmål.
Artikel 4
Specifikke mål
1. Med henblik på at nå det generelle mål i artikel 3 har programmet følgende specifikke mål:
a)
at fremme og støtte det civil- og strafferetlige samarbejde
b)
at støtte og fremme uddannelse af dommere og anklagere, herunder uddannelse i juridisk terminologi, med henblik på at fremme en fælles retlig og retslig kultur
c)
at lette en effektiv adgang til retsvæsenet for alle, herunder at fremme og støtte rettigheder for personer, der er ofre for kriminalitet, idet retten til forsvar respekteres
d)
at støtte initiativer inden for narkotikapolitikken hvad angår det retslige samarbejde og forebyggelse af kriminalitet, som er tæt forbundet med det generelle mål i programmet, for så vidt de ikke er dækket af instrumentet for finansiel støtte til politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring som en del af Fonden for Intern Sikkerhed eller af Sundhed for Vækst-programmet.
2. De specifikke mål for programmet forfølges navnlig gennem:
a)
forbedring af den offentlige bevidsthed om og kendskabet til EU-ret og EU-politik
b)
forbedring af kendskabet til EU-retten, herunder materielle og processuelle regler, til instrumenter til retsligt samarbejde og til Den Europæiske Unions Domstols relevante retspraksis såvel som til sammenlignende ret, med henblik på at sikre et effektivt retsligt samarbejde i civil- og strafferetlige anliggender
c)
støtte til en effektiv, samlet og ensartet gennemførelse og anvendelse af EU-instrumenter i medlemsstaterne samt overvågning og evaluering heraf
d)
fremme af grænseoverskridende samarbejde, forbedring af den gensidige viden om og forståelse af medlemsstaternes civil- og strafferet samt lov- og retssystemer og fremme af den gensidige tillid
e)
forbedring af kendskabet til og forståelsen af mulige hindringer, der kan have betydning for et velfungerende europæisk område med retfærdighed
f)
forbedring af retssystemernes effektivitet og indbyrdes samarbejde ved hjælp af informations- og kommunikationsteknologi, herunder systemers og applikationers grænseoverskridende interoperabilitet.
Artikel 5
Mainstreaming
Programmet søger ved implementeringen af alle dets aktioner at fremme ligestilling mellem mænd og kvinder og at fremme barnets rettigheder, herunder ved børnevenlig retspleje. Det overholder endvidere forbuddet mod forskelsbehandling af de grunde, der er opført på listen i artikel 21 i chartret i overensstemmelse med og inden for de grænser, der er fastsat i artikel 51 i chartret.
Artikel 6
Aktionstyper
1. Programmet finansierer bl.a. følgende aktionstyper:
a)
analyseaktiviteter, såsom indsamling af data og statistikker, udvikling af fælles metoder og, når det skønnes hensigtsmæssigt, af indikatorer eller benchmarks, undersøgelser, forskning, analyser og rundspørger; evalueringer, udarbejdelse og offentliggørelse af vejledninger, rapporter og uddannelsesmateriale, gruppediskussioner, seminarer, ekspertmøder og konferencer
b)
uddannelsesaktiviteter, såsom personaleudveksling, workshopper, seminarer, uddannelsesarrangementer for undervisere, herunder sprogundervisning i juridisk terminologi, og udviklingen af online-uddannelsesværktøjer eller andre uddannelsesmoduler for dommere og andet personale i retsvæsenet
c)
aktiviteter vedrørende gensidig læring, samarbejde, bevidstgørelse og formidling, såsom fastlæggelse af, hvad der er god praksis, og udvekslinger herom, innovative tilgange og erfaringer; tilrettelæggelse af peer review og gensidig læring, tilrettelæggelse af konferencer, seminarer, informationskampagner, herunder institutionel information om Unionens politiske prioriteter for så vidt de har tilknytning til programmets mål, indsamling og offentliggørelse af materiale med henblik på at formidle oplysninger om programmet og dets resultater, udvikling, drift og vedligeholdelse af ikt-systemer og -redskaber, herunder videreudvikling af e-justiceportalen som et redskab til at forbedre borgernes adgang til klage og domstolsprøvelse
d)
støtte til centrale aktører, hvis aktiviteter bidrager til gennemførelsen af programmets mål, såsom støtte til medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelse af EU-retten og EU-politik, støtte til centrale europæiske aktører og netværk på europæisk plan, herunder inden for uddannelse af dommere og anklagere, og støtte til netværksaktiviteter på europæisk plan mellem specialiserede organer og enheder samt nationale, regionale og lokale myndigheder og ikkestatslige organisationer.
2. Det Europæiske Netværk for Uddannelse af Dommere og Anklagere modtager et driftstilskud til samfinansiering af omkostninger i forbindelse med det løbende arbejdsprogram.
Artikel 7
Deltagelse
1. Der er adgang til programmet for alle organer og enheder, som lovligt er etableret i
a)
medlemsstaterne
b)
de EFTA-lande, der er parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, jf. betingelserne i nævnte aftale
c)
kandidatlande, potentielle kandidater og lande, der tiltræder Unionen, i overensstemmelse med de generelle principper og de almindelige vilkår og bestemmelser for disse landes deltagelse i EU-programmer, der er fastsat i de respektive rammeaftaler og associeringsrådsafgørelser, eller lignende aftaler.
2. Profitorienterede organer og enheder har kun adgang til programmet sammen med nonprofitorganisationer eller offentlige organisationer.
3. Organer og enheder, som lovligt er etableret i andre tredjelande end dem, der deltager i programmet i overensstemmelse med stk. 1, litra b) og c), navnlig lande, som er omfattet af den europæiske naboskabspolitik, kan blive tilknyttet programmets aktioner for egen regning, såfremt det tjener aktionernes formål.
4. Kommissionen kan samarbejde med internationale organisationer i overensstemmelse med det relevante årlige arbejdsprogram. Adgang til programmet er åben for internationale organisationer, der er aktive på områder, der er omfattet af programmet, i overensstemmelse med finansforordningen og det relevante årlige arbejdsprogram.
Artikel 8
Budget
1. Finansieringsrammen for gennemførelsen af programmet udgør for perioden 2014-2020 377 604 000 EUR.
2. Finansielle tilskud fra programmet kan også anvendes til dækning af udgifter til forberedende aktiviteter og overvågnings-, kontrol-, revisions- og evalueringsaktiviteter, som er nødvendige i forbindelse med forvaltningen af programmet og vurderingen af, om dets mål er nået. Finansielle tilskud kan dække udgifter, der er forbundet med nødvendige undersøgelser, ekspertmøder, informations- og kommunikationstiltag, herunder institutionel kommunikation om Unionens politiske prioriteter, for så vidt, at de har tilknytning til denne forordnings generelle mål, samt udgifter, der er forbundet med informationsteknologi-netværk, navnlig informationsbehandling og -udveksling og andre udgifter til teknisk og administrativ bistand, der er nødvendig i forbindelse med Kommissionens forvaltning af programmet.
3. De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for grænserne af den flerårige finansielle ramme fastsat i Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (17).
4. Inden for programmets finansieringsramme tildeles beløbene for hvert specifikt mål i overensstemmelse med de i bilaget fastsatte procentsatser.
5. Kommissionen fraviger ikke de i finansieringsrammen tildelte procentsatser, jf. bilaget, med mere end 5 procentpoint for hvert specifikt mål. Skulle det vise sig nødvendigt at overskride denne grænse, tillægges Kommissionen i overensstemmelse med artikel 9 beføjelse til at vedtage delegerede retsakter om ændring af hver af procentsatserne i bilaget med mere end 5 procentpoint og op til 10 procentpoint.
Artikel 9
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 8, stk. 5, tillægges Kommissionen i hele programmets løbetid.
3. Den i artikel 8, stk. 5, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 8, stk. 5, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 10
Gennemførelsesforanstaltninger
1. Kommissionen gennemfører programmet i overensstemmelse med finansforordningen.
2. Til gennemførelse af programmet vedtager Kommissionen årlige arbejdsprogrammer i form af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 11, stk. 2.
3. Hvert af de årlige arbejdsprogrammer gennemfører programmets mål ved at fastlægge følgende:
a)
de aktioner, der skal gennemføres i overensstemmelse med de generelle og specifikke mål, der er fastsat i artikel 3 og artikel 4, stk. 1, herunder den vejledende tildeling af finansielle ressourcer
b)
de vigtigste støtteberettigelses-, udvælgelses- og tildelingskriterier, som skal anvendes ved udvælgelsen af de forslag, der modtager finansielle bidrag, i overensstemmelse med artikel 84 i finansforordningen og artikel 94 i gennemførelsesbestemmelserne hertil
c)
de minimumsprocentdele af de årlige udgifter, der skal anvendes til tilskud.
4. Der sikres en passende og retfærdig fordeling af finansiel støtte mellem forskellige områder, der er omfattet af denne forordning. Når Kommissionen træffer afgørelse om tildelingen af midler til disse områder i de årlige arbejdsprogrammer, skal den tage hensyn til behovet for at opretholde tilstrækkelige finansieringsniveauer til både civilret, strafferet og uddannelse af dommere og anklagere og initiativer på narkotikapolitikområdet inden for programmets anvendelsesområde.
5. Indkaldelser af forslag offentliggøres årligt.
6. For at fremme uddannelse af dommere og anklagere tages de omkostninger, der afholdes af medlemsstaternes myndigheder i forbindelse med dommeres og andet af retsvæsenets personales deltagelse i disse aktiviteter, i betragtning i overensstemmelse med finansforordningen ved tilvejebringelse af den tilsvarende finansiering.
Artikel 11
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 12
Komplementaritet
1. Kommissionen sikrer i samarbejde med medlemsstaterne overordnet sammenhæng og komplementaritet og synergivirkninger med andre EU-instrumenter, herunder bl.a. programmet for rettigheder, ligebehandling og unionsborgerskab, instrumentet for finansiel støtte til politisamarbejde, forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet samt krisestyring som en del af Fonden for Intern Sikkerhed, Sundhed for Vækst-programmet, Erasmus+-programmet, Horisont 2020-rammeprogrammet og instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA II).
2. Kommissionen sikrer også overordnet sammenhæng, komplementaritet og synergivirkninger med arbejdet i de EU-organer, EU-kontorer og EU-agenturer, der arbejder på områder, der er omfattet af programmets mål, som f.eks. Eurojust oprettet ved Rådets afgørelse 2002/187/RIA (18) og Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EMCDDA) oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1920/2006 (19).
3. Programmet kan dele ressourcer med andre EU-instrumenter, navnlig programmet for rettigheder, ligebehandling og unionsborgerskab, til gennemførelse af aktioner, der opfylder begge programmers mål. En aktion, der har fået tildelt midler fra programmet, kan også tildeles midler fra programmet for rettigheder, ligebehandling og unionsborgerskab, såfremt midlerne ikke dækker de samme udgiftsposter.
Artikel 13
Beskyttelse af Unionens finansielle interesser
1. Kommissionen træffer egnede foranstaltninger til at sikre, at Unionens finansielle interesser beskyttes, når der gennemføres aktioner, der finansieres i henhold til programmet; beskyttelsen skal sikres ved foranstaltninger til forebyggelse af svig, korruption og andre ulovlige aktiviteter, ved effektiv kontrol og, hvis der konstateres uregelmæssigheder, ved inddrivelse af de uretmæssigt udbetalte beløb samt efter omstændighederne ved administrative og finansielle sanktioner, der skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsens grovhed og have afskrækkende virkning.
2. Kommissionen eller dens befuldmægtigede og Revisionsretten har beføjelse til både gennem bilagskontrol og kontrol på stedet at kontrollere alle tilskudsmodtagere, kontrahenter og underkontrahenter, som har modtaget EU-midler i henhold til programmet.
3. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) kan efter bestemmelserne og procedurerne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 (20) og i Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 (21) foretage undersøgelser, herunder kontrol og inspektion på stedet, for at klarlægge, om der er begået svig, korruption eller andre ulovlige aktiviteter, der berører Unionens finansielle interesser, i forbindelse med en aftale om tilskud, en afgørelse om ydelse af tilskud eller en kontrakt, der finansieres under programmet.
4. Med forbehold af stk. 1, 2 og 3 skal samarbejdsaftaler med tredjelande og med internationale organisationer, aftaler om tilskud, afgørelser om ydelse af tilskud og kontrakter som følge af gennemførelsen af programmet skal indeholde bestemmelser, der udtrykkeligt giver Kommissionen, Revisionsretten og OLAF beføjelse til at foretage kontrol og undersøgelser omhandlet i disse stykker i overensstemmelse med deres respektive beføjelser.
Artikel 14
Kontrol og evaluering
1. Kommissionen kontrollerer årligt programmet for at følge op på gennemførelsen af de aktioner, der udføres inden for rammerne af det, og på, om de specifikke mål i artikel 4 er nået. Kontrollen skal også gøre det muligt at vurdere, hvordan ligestilling af kønnene og spørgsmål vedrørende ikkeforskelsbehandling er blevet behandlet i programmets aktioner.
2. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet:
a)
en årlig kontrolrapport baseret på indikatorerne i artikel 15, stk.2, og om anvendelsen af de til rådighed stående midler
b)
en midtvejsrapport senest den 30. juni 2018
c)
en efterfølgende evalueringsrapport senest den 31. december 2021.
3. Midtvejsevalueringen skal indeholde en vurdering af, om programmets mål er nået, og af ressourceudnyttelsens effektivitet og programmets EU-merværdi med henblik på at afgøre, om finansieringen på områder, der er dækket af programmet, bør videreføres, ændres eller indstilles efter 2020. I rapporten tages der også stilling til, om der er grundlag for at forenkle programmet, og til dets interne og eksterne sammenhæng og til, om alle målene og aktionerne stadig er relevante. Der tages hensyn til resultaterne af de efterfølgende evalueringer af de tidligere programmer for 2007-2013 oprettet ved de i artikel 16 nævnte afgørelser.
4. Den efterfølgende evalueringsrapport indeholder en vurdering af programmets indvirkning på lang sigt og holdbarheden af programmets virkninger med henblik på at indgå i en afgørelse om et senere program.
5. Evalueringerne skal også vurdere, hvordan ligestilling af kønnene og spørgsmål vedrørende ikkeforskelsbehandling er blevet behandlet i programmets aktioner.
Artikel 15
Indikatorer
1. I overensstemmelse med artikel 14 danner indikatorerne i nærværende artikels stk. 2 grundlag for kontrol og evaluering af, i hvilket omfang hvert af programmets specifikke mål i artikel 4 er nået gennem de aktioner, der er omhandlet i artikel 6. De måles op mod foruddefinerede basisscenarier, der afspejler situationen, inden gennemførelsen. Indikatorerne opdeles bl.a. efter køn, alder og handicap, hvis det er relevant.
2. Indikatorerne nævnt i stk. 1 omfatter bl.a. følgende:
a)
antal og procentdel af personer i en målgruppe, som de bevidstgørelsesaktiviteter, der finansieres af programmet, er nået ud til
b)
antal og procentdel af dommere, anklagere og andet personale i retsvæsenet i målgruppen, der har deltaget i uddannelsesaktiviteter, personaleudveksling, studieture, workshopper og seminarer, der er blevet finansieret af programmet
c)
forbedring af kendskabet til EU-ret og -politikker i de grupper, der deltager i aktioner, der finansieres af programmet, sammenlignet med hele målgruppen
d)
antal sager, aktiviteter med grænseoverskridende samarbejde og resultater heraf, herunder ved brug af it-redskaber og -procedurer iværksat på EU-niveau
e)
deltagernes vurdering af de aktiviteter, de deltog i, og til deres (forventede) holdbarhed
f)
den geografiske dækning af de aktiviteter, der finansieres af programmet.
3. Ud over indikatorerne i stk. 2 indeholder midtvejsrapporten og den efterfølgende evalueringsrapport om programmet bl.a. en vurdering af:
a)
programmets konstaterede virkning på adgangen til klage og domstolsprøvelse baseret på kvalitative og kvantitative data, der er indsamlet på EU-plan
b)
antallet og kvaliteten af instrumenter og redskaber, der er udviklet gennem aktioner, der finansieres af programmet
c)
programmets EU-merværdi, herunder evaluering af programmets aktiviteter i lyset af lignende initiativer, der er blevet udarbejdet på nationalt eller europæisk plan uden støtte fra EU-midler, og deres (forventede) resultater, og fordele og/eller ulemper ved EU-finansiering sammenlignet med national finansiering af den pågældende type aktivitet
d)
finansieringsniveau i forhold til de opnåede virkninger (effektivitet)
e)
mulige administrative, organisatoriske og/eller strukturelle hindringer for en mere effektiv gennemførelse af programmet (plads til forenkling).
Artikel 16
Overgangsforanstaltninger
På aktioner, der indledes på grundlag af afgørelse 2007/126/RIA, afgørelse nr. 1149/2007/EF, eller afgørelse nr. 1150/2007/EF, finder bestemmelserne i disse afgørelser fortsat anvendelse, indtil aktionerne er tilendebragt. For så vidt angår disse aktioner betragtes henvisninger til udvalgene i artikel 9 i afgørelse 2007/126/RIA, artikel 10 og 11 i afgørelse nr. 1149/2007/EF og i artikel 11 i afgørelse nr. 1150/2007/EF som henvisninger til udvalget i artikel 10, stk. 1, i nærværende forordning.
Artikel 17
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. december 2013.
UREDBA (EU) br. 1382/2013 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 17. prosinca 2013.
o uspostavi programa Pravosuđe za razdoblje 2014.-2020.
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 81. stavke 1. i 2., članak 82. stavak 1. i članak 84.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Ugovorom o funkcioniranju Europske unije (UFEU) predviđa se stvaranje područja slobode, sigurnosti i pravde u kojem je osobama dozvoljeno slobodno kretanje. U tu svrhu Unija može donijeti mjere za razvoj pravosudne suradnje u građanskim i kaznenim stvarima te za promicanje i potporu djelovanja država članica u području sprečavanja kriminala. U daljnjem razvoju europskog područja pravde trebalo bi osigurati poštovanje temeljnih prava i zajedničkih načela, poput nediskriminacije, ravnopravnosti spolova, učinkovitog pristupa pravosuđu za sve, vladavine prava i neovisnog pravosudnog sustava koji dobro funkcionira.
(2)
U Stockholmskom programu (4) Europsko vijeće ponovo je potvrdilo prioritet razvoja područja slobode, sigurnosti i pravde te je kao svoj politički prioritet navelo postizanje Europe prava i pravde. Financiranje je bilo utvrđeno kao jedno od važnih sredstava za uspješnu provedbu političkih prioriteta Stockholmskog programa. Ambiciozne ciljeve postavljene Ugovorima i Stockholmskim programom trebalo bi, među ostalim, postići uspostavom, za razdoblje 2014.-2020., fleksibilnog i učinkovitog programa Pravosuđe („Program”) koji bi trebao olakšati planiranje i provedbu. Opći i posebni ciljevi Programa trebali bi se tumačiti u skladu s relevantnim strateškim smjernicama koje je definiralo Europsko vijeće.
(3)
Komunikacijom Komisije od 3. ožujka 2010. o strategiji Europa 2020. određuje se strategija za pametan, održiv i uključiv rast. Područje pravde koje dobro funkcionira i u kojem su uklonjene prepreke za prekogranične sudske postupke i pristup pravosuđu u prekograničnim slučajevima trebalo bi se razvijati kao ključni element za podršku posebnim ciljevima i vodećim inicijativama strategije Europa 2020. i olakšavanje mehanizama namijenjenih promicanju rasta.
(4)
Za potrebe ove Uredbe, pojam „sudsko i pravosudno osoblje” trebalo bi se tumačiti tako da uključuje suce, tužitelje i sudske službenike, kao i druge pravne stručnjake povezane sa sudstvom, poput odvjetnika, javnih bilježnika, sudskih izvršitelja, probacijskih službenika, miritelja i sudskih tumača.
(5)
Pravosudno osposobljavanje nalazi se u središtu izgradnje međusobnog povjerenja i poboljšava suradnju između pravosudnih tijela i stručnjaka u raznim državama članicama. Pravosudno osposobljavanje trebalo bi se smatrati osnovnim elementom u promicanju istinske europske pravosudne kulture u kontekstu Komunikacije Komisije od 13. rujna 2011. pod nazivom „Izgradnja povjerenja u pravosuđe diljem EU-a. Nova dimenzija europskog pravosudnog osposobljavanja”, Rezolucije Vijeća o osposobljavanju sudaca, tužitelja i pravosudnog osoblja u Europskoj uniji (5), zaključaka Vijeća od 27. i 28. listopada 2011. o europskom pravosudnom osposobljavanju i Rezolucije Europskog parlamenta od 14. ožujka 2012. o pravosudnom osposobljavanju.
(6)
Pravosudno osposobljavanje može uključivati različite čimbenike, kao što su pravna, pravosudna i upravna tijela država članica, akademske institucije, nacionalna tijela odgovorna za pravosudno osposobljavanje, organizacije ili mreže za osposobljavanje na europskoj razini ili mreže sudskih koordinatora prava Unije. Tijela i subjekti koji ostvaruju opći europski interes u području osposobljavanja u pravosuđu, poput Europske mreže za pravosudno osposobljavanje (EJTN), Akademije za europsko pravo (ERA), Europske mreže sudbenih vijeća (ENCJ), Udruženja državnih savjeta i najviših upravnih sudova Europske unije (ACA-Europe), Mreže predsjednika vrhovnih sudova Europske unije (RPCSJUE) i Europskog instituta za javnu upravu (EIPA), trebali bi nastaviti igrati ulogu u promicanju programa osposobljavanja za sudsko i pravosudno osoblje s istinskom europskom dimenzijom te bi im se stoga trebala dodijeliti odgovarajuća financijska potpora u skladu s postupcima i kriterijima navedenima u godišnjim programima rada koje donosi Komisija u skladu s ovom Uredbom.
(7)
Unija bi trebala olakšati aktivnosti osposobljavanja o provedbi prava Unije time što bi plaće sudskog i pravosudnog osoblja koje sudjeluje i koje isplaćuju tijela država članica smatrala prihvatljivim troškovima ili sufinanciranjem u naravi, u skladu s Uredbom (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (6) („Financijska uredba”).
(8)
Pristup pravosuđu trebao bi osobito uključivati pristup sudovima, alternativnim načinima rješavanja sporova te nositeljima javnih dužnosti koji su prema zakonu obvezni strankama osigurati neovisan i nepristran pravni savjet.
(9)
U prosincu 2012. Vijeće je podržalo strategiju EU-a o drogama (2013.-2020.) (7) čiji je cilj zauzeti uravnoteženi pristup koji se temelji na istovremenom smanjenju potražnje za drogama i njihove ponude, potvrđujući pritom da su smanjenje potražnje za drogama i smanjenje njihove ponude elementi koji se međusobno dopunjuju u politici nedopuštenih droga. Jedan od glavnih ciljeva te strategije ostaje doprinijeti mjerljivu smanjenju potražnje za drogama, ovisnosti o drogama te zdravstvenih i socijalnih rizika i štete povezanih s drogama. Dok se program za sprečavanje zlouporabe droga i informiranje, uspostavljen Odlukom br. 1150/2007/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (8), temeljio na pravnoj osnovi javnog zdravlja i odnosio na te aspekte; Program se temelji na drugoj pravnoj osnovi i cilj bi mu trebao biti daljnji razvoj europskog područja pravde koje se temelji na uzajamnom priznavanju i povjerenju, posebice promicanjem pravosudne suradnje. Stoga, odgovarajući na potrebu za pojednostavljenjem i u skladu s pravnom osnovom svakog programa, program Zdravlje za rast može poduprijeti mjere kojima se dopunjuje djelovanje država članica u ostvarivanju cilja smanjenja štete za zdravlje povezane s drogama, uključujući informiranje i sprečavanje.
(10)
Drugi važan element strategije EU-a o drogama (2013.-2020.) jest smanjenje ponude droga. Dok bi Instrument za financijsku potporu policijskoj suradnji, sprečavanju i suzbijanju kriminala te upravljanju krizama, u okviru Fonda za unutarnju sigurnost, trebao podupirati djelovanja čiji je cilj sprečavanje trgovine drogama i drugih vrsta kriminala i borba protiv njih, a osobito mjere protiv proizvodnje, izrade, ekstrakcije, prodaje, prijevoza, uvoza i izvoza nedopuštenih droga, uključujući posjedovanje i prodaju s ciljem sudjelovanja u aktivnostima trgovine drogama, Program bi trebao obuhvatiti one aspekte politike u vezi s drogama koji nisu obuhvaćeni Instrumentom za financijsku potporu policijskoj suradnji, sprečavanju i suzbijanju kriminala te upravljanju krizama, u okviru Fonda za unutarnju sigurnost, ili programom Zdravlje za rast, a koji su blisko povezani s njegovim općim ciljem.
(11)
U svakom slučaju, trebalo bi osigurati nastavak financiranja prioriteta u okviru programskog razdoblja od 2007. do 2013. koji ostaju ciljevi nove strategije EU-a o drogama (2013.-2020.) te bi stoga trebala biti dostupna sredstva iz programa Zdravlje za rast, Instrumenta za financijsku potporu policijskoj suradnji, sprečavanju i suzbijanju kriminala te upravljanju krizama, u okviru Fonda za unutarnju sigurnost, i Programa, u skladu s njihovim prioritetima i pravnim osnovama, uz istovremeno izbjegavanje dvostrukog financiranja.
(12)
U skladu s člankom 3. stavkom 3. Ugovora o Europskoj uniji (UEU), člankom 24. Povelje Europske unije o temeljnim pravima („Povelja”) i Konvencijom Ujedinjenih naroda o pravima djeteta iz 1989., Program bi trebao podupirati zaštitu prava djeteta, uključujući pravo na zakonit postupak, pravo na razumijevanje postupka, pravo na poštovanje privatnog i obiteljskog života te pravo na integritet i dostojanstvo. Cilj Programa trebao bi biti, osobito, povećanje zaštite djeteta u okviru pravosudnih sustava i pristupa djece pravosuđu te bi trebao uključiti promicanje prava djeteta u provedbu svih svojih djelovanja.
(13)
U skladu s člancima 8. i 10. UFEU-a, Program bi u svim svojim aktivnostima trebao podupirati uključivanje ciljeva u području ravnopravnosti između žena i muškaraca te nediskriminacije. Praćenje i evaluacija trebali bi se provoditi redovito kako bi se ocijenio način na koji se aktivnosti Programa bave pitanjima ravnopravnosti spolova i nediskriminacije.
(14)
Iskustvo djelovanja na razini Unije pokazalo je da ostvarivanje ciljeva Programa u praksi zahtijeva kombinaciju instrumenata, uključujući pravne akte, inicijative politike i financiranje. Financiranje je važno sredstvo koje nadopunjuje zakonodavne mjere.
(15)
U svojim zaključcima od 22. i 23. rujna 2011. o poboljšanju učinkovitosti budućih financijskih programa Unije koji podupiru pravosudnu suradnju, Vijeće je istaknulo važnu ulogu koju imaju programi financiranja Unije u učinkovitoj provedbi pravne stečevine Unije te je ponovno naglasilo potrebu za transparentnijim, fleksibilnijim, dosljednijim i jednostavnijim pristupom tim programima.
(16)
U Komunikaciji Komisije od 29. lipnja 2011. pod nazivom „Proračun za strategiju Europa 2020.” ističe se potreba za racionalizacijom i pojednostavljenjem financiranja Unije. Osobito s obzirom na sadašnju gospodarsku krizu, od presudne je važnosti da sredstva Unije budu što bolje strukturirana i da se njima što pažljivije upravlja. Smisleno pojednostavljenje financiranja i učinkovito upravljanje financiranjem može se ostvariti smanjenjem broja programa i racionalizacijom, pojednostavljenjem i usklađenjem pravila i postupaka financiranja.
(17)
Odgovarajući na potrebu za pojednostavljenjem financiranja, učinkovitim upravljanjem financiranjem i lakšim pristupom financiranju, Program bi trebao nastaviti i razvijati aktivnosti koje su se prethodno provodile na temelju triju programa uspostavljenih Odlukom Vijeća 2007/126/PUP (9), Odlukom br. 1149/2007/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (10) i Odlukom br. 1150/2007/EZ. Srednjoročne evaluacije tih programa uključuju preporuke čiji je cilj poboljšati provedbu tih programa. Rezultati tih srednjoročnih evaluacija, kao i rezultati ex-post evaluacija trebaju se uzeti u obzir u provedbi Programa.
(18)
U Komunikaciji Komisije od 19. listopada 2010. pod nazivom „Revizija proračuna EU-a” i Komunikaciji Komisije od 29. lipnja 2011. pod nazivom „Proračun za strategiju Europa 2020.” ističe se važnost fokusiranja financiranja na aktivnosti s jasnom europskom dodanom vrijednosti, to jest gdje intervencija Unije može donijeti dodanu vrijednost u usporedbi s djelovanjem samih država članica. Djelovanja koja obuhvaća ova Uredba trebala bi doprinijeti stvaranju europskog područja pravde promicanjem načela uzajamnog priznavanja, razvojem uzajamnog povjerenja između država članica, poboljšanjem prekogranične suradnje i umrežavanja te ostvarivanjem točne, usklađene i dosljedne primjene prava Unije. Aktivnosti financiranja također bi trebale doprinijeti tome da svi uključeni učinkovitije i bolje upoznaju pravo i politike Unije te pružati dobru analitičku bazu za potporu i razvoj prava i politika Unije, time doprinoseći njihovoj provedbi i ispravnoj primjeni. Intervencija Unije omogućuje dosljedno ostvarivanje tih aktivnosti diljem Unije te donosi ekonomije razmjera. Pored toga, Unija je u boljem položaju od država članica za rješavanje prekograničnih pitanja i osiguravanje europske platforme za uzajamno učenje.
(19)
Prilikom odabira djelovanja za financiranje u okviru Programa, Komisija bi trebala ocijeniti prijedloge na temelju prethodno utvrđenih kriterija. Ti bi kriteriji trebali uključivati ocjenjivanje europske dodane vrijednosti predloženih djelovanja. Nacionalni projekti i projekti manjeg opsega također mogu imati europsku dodanu vrijednost.
(20)
Tijela i subjekti koji imaju pristup Programu trebali bi uključivati nacionalna, regionalna i lokalna tijela vlasti.
(21)
Ovom se Uredbom utvrđuje financijska omotnica za čitavo trajanje Programa koja predstavlja primarni referentni iznos, u smislu točke 17. Međuinstitucionalnog sporazuma od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju (11), za Europski parlament i Vijeće tijekom godišnjeg proračunskog postupka.
(22)
Kako bi se osigurala dovoljna fleksibilnost Programa u odgovaranju na potrebe koje se mijenjaju i odgovarajuće prioritete politike za cijelo vrijeme njegova trajanja, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. UFEU-a u vezi s izmjenom postotaka navedenih u Prilogu ovoj Uredbi za svaki posebni cilj koja bi premašivala te postotke za više od 5 postotnih bodova. U svrhu ocjene potrebe za takvim delegiranim aktom, ti bi se postoci trebali izračunavati na temelju financijske omotnice za čitavo trajanje Programa, a ne na temelju godišnjih odobrenih sredstava. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(23)
Ova bi se Uredba trebala provoditi u punoj usklađenosti s Financijskom uredbom. Osobito u odnosu na uvjete prihvatljivosti poreza na dodanu vrijednost (PDV) koji plaćaju korisnici bespovratnih sredstava, prihvatljivost PDV-a ne bi smjela ovisiti o pravnom statusu korisnika za aktivnosti koje mogu obavljati privatna i javna tijela i subjekti pod istim pravnim uvjetima. Uzimajući u obzir posebnu prirodu ciljeva i aktivnosti obuhvaćenih ovom Uredbom, u pozivima na dostavu prijedloga trebalo bi se razjasniti da će, za aktivnosti koje mogu obavljati i javna i privatna tijela i subjekti, neodbitni PDV koji je nastao za javna tijela i subjekte biti prihvatljiv, u mjeri u kojoj je plaćen za provedbu aktivnosti, kao što su osposobljavanje ili podizanje svijesti, koje se ne mogu smatrati izvršavanjem javne vlasti. Ovom bi se Uredbom također trebala iskoristiti sredstva za pojednostavljenje uvedena Financijskom uredbom. Nadalje, cilj kriterija za određivanje djelovanja koja treba podupirati trebao bi biti dodjela raspoloživih financijskih sredstava djelovanjima koja stvaraju najjači učinak u odnosu na cilj politike kojem se teži.
(24)
Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu ove Uredbe, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji u odnosu na donošenje godišnjih programa rada. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (12).
(25)
Godišnji programi rada koje Komisija donese u skladu s ovom Uredbom trebali bi osigurati prikladnu raspodjelu sredstava između bespovratnih sredstava i ugovora o javnoj nabavi. Sredstva iz Programa trebala bi se izdvojiti ponajprije za bespovratna sredstva, uz istovremeno održavanje dostatne razine financiranja za nabavu. Najmanji postotak godišnjih izdataka koji se dodjeljuje za bespovratna sredstva trebao bi biti uspostavljen u godišnjim programima rada i ne bi smio biti manji od 65 %. Kako bi se olakšalo planiranje projekata i sufinanciranje koje provode zainteresirane strane, Komisija bi trebala uspostaviti jasan vremenski raspored za pozive na dostavu prijedloga, odabir projekata i odluke o dodjeli.
(26)
Kako bi se osigurala učinkovita dodjela sredstava iz općeg proračuna Unije, trebalo bi tražiti dosljednost, komplementarnost i sinergije između programa financiranja kojima se podupiru međusobno usko povezana područja politike, posebno između Programa i programa o pravima, jednakosti i građanstvu uspostavljenog Uredbom (EU) br. 1381/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (13), Instrumenta za financijsku potporu policijskoj suradnji, sprečavanju i suzbijanju kriminala te upravljanju krizama, u okviru Fonda za unutarnju sigurnost, programa Zdravlje za rast, programa Erasmus+ uspostavljenog Uredbom (EU) br. 1288/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (14), Okvirnog programa Obzor 2020. uspostavljenog Uredbom (EU) br. 1291/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (15) i Instrumenta pretpristupne pomoći (IPA II).
(27)
Financijske interese Unije trebalo bi zaštititi proporcionalnim mjerama tijekom cjelokupnog ciklusa izdataka, uključujući sprečavanje, otkrivanje i ispitivanje nepravilnosti, povrat izgubljenih, pogrešno isplaćenih ili nepravilno iskorištenih sredstava te, prema potrebi, određivanje administrativnih i financijskih sankcija, u skladu s Financijskom uredbom.
(25)
S ciljem provedbe načela dobrog financijskog upravljanja, ova Uredba trebala bi osigurati odgovarajuća sredstva za ocjenu svoje učinkovitosti. U tu svrhu trebala bi definirati opće i posebne ciljeve. Kako bi se izmjerilo postizanje tih posebnih ciljeva, trebalo bi uspostaviti skup konkretnih i mjerljivih pokazatelja koji bi trebali biti važeći tijekom čitavog trajanja Programa. Komisija bi jednom godišnje Europskom parlamentu i Vijeću trebala podnositi izvješće o praćenju, koje bi se trebalo temeljiti, među ostalim, na pokazateljima određenima u ovoj Uredbi te koje bi trebalo pružiti informacije o korištenju raspoloživih sredstava.
(29)
Program bi se trebao djelotvorno provoditi, u skladu s dobrim financijskim upravljanjem, te istovremeno omogućavati potencijalnim podnositeljima zahtjeva da djelotvorno pristupe Programu. Kako bi podržala djelotvoran pristup Programu, Komisija bi trebala nastojati što više pojednostaviti i uskladiti postupke podnošenja zahtjeva i dokumente, administrativne formalnosti i zahtjeve u vezi s financijskim upravljanjem, ukloniti administrativna opterećenja i poticati zahtjeve za dodjelu bespovratnih sredstava subjekata koji se nalaze u državama članicama koje su nedovoljno zastupljene u Programu. Komisija bi na posebnoj internetskoj stranici trebala objavljivati informacije o Programu, njegovim ciljevima, razne pozive na dostavu prijedloga i njihov vremenski raspored. Temeljni dokumenti i smjernice u vezi s pozivima na dostavu prijedloga trebali bi biti dostupni na svim službenim jezicima institucija Unije.
(30)
U skladu s člankom 180. stavkom 1. točkom (l) Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 1268/2012 (16) („pravila za primjenu”), u sporazumima o dodjeli bespovratnih sredstava trebalo bi utvrditi odredbe o vidljivosti financijske potpore Unije, osim u opravdanim slučajevima kada javno iskazivanje nije moguće ili primjereno.
(31)
U skladu s člankom 35. stavcima 2. i 3. Financijske uredbe i člankom 21. pravila za primjenu, Komisija bi trebala staviti na raspolaganje, na odgovarajući način i pravodobno, podatke o primateljima te naravi i svrsi mjera koje se financiraju iz općeg proračuna Unije. Ti bi se podaci trebali staviti na raspolaganje uz poštovanje zahtjeva povjerljivosti i sigurnosti, a posebno zaštite osobnih podataka.
(32)
S obzirom na to da cilj ove Uredbe, to jest doprinos daljnjem razvoju europskog područja pravde koje se temelji na uzajamnom priznavanju i uzajamnom povjerenju, posebno promicanjem pravosudne suradnje u građanskim i kaznenim stvarima, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se zbog svojeg opsega i učinaka on na bolji način može ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. UEU-a. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.
(33)
U skladu s člankom 3. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde, priloženog UEU-u i UFEU-u, Irska je obavijestila da želi sudjelovati u donošenju i primjeni ove Uredbe.
(34)
U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde, priloženog UEU-u i UFEU-u, i ne dovodeći u pitanje članak 4. tog protokola, Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje u donošenju ove Uredbe te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.
(35)
U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog UEU-u i UFEU-u, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Uredbe te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.
(36)
Kako bi se osigurao kontinuitet financiranja aktivnosti koje su se prethodno provodile na temelju Odluke 2007/126/PUP, Odluke br. 1149/2007/EZ i Odluke br. 1150/2007/EZ, ova bi Uredba trebala stupiti na snagu sljedećeg dana od dana objave,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Uspostava i trajanje Programa
1. Ovom Uredbom uspostavlja se program Pravosuđe („Program”).
2. Program obuhvaća razdoblje od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020.
Članak 2.
Europska dodana vrijednost
1. Programom se financiraju djelovanja s europskom dodanom vrijednošću koja doprinose daljnjem razvoju europskog područja pravde. U tom smislu, Komisija osigurava da djelovanja odabrana za financiranje imaju za cilj ostvarivanje rezultata s europskom dodanom vrijednošću.
2. Europska dodana vrijednost djelovanja, uključujući vrijednost djelovanja manjeg opsega i nacionalnih djelovanja, ocjenjuje se s obzirom na kriterije poput njihova doprinosa dosljednoj i koherentnoj provedbi prava Unije, kao i osviještenosti šire javnosti o pravima koja iz nje proizlaze, njihova potencijala u smislu razvoja uzajamnog povjerenja među državama članicama i poboljšavanja prekogranične suradnje, njihova transnacionalnog učinka, njihova doprinosa razrađivanju i širenju najbolje prakse ili njihova potencijala u smislu stvaranja praktičnih alata i rješenja za postupanje u odnosu na prekogranične izazove ili izazove širom Unije.
Članak 3.
Opći cilj
Opći cilj Programa jest doprinijeti daljnjem razvoju europskog područja pravde koje se temelji na uzajamnom priznavanju i uzajamnom povjerenju, posebice promicanjem pravosudne suradnje u građanskim i kaznenim stvarima.
Članak 4.
Posebni ciljevi
1. Kako bi ostvario opći cilj naveden u članku 3., Program ima sljedeće posebne ciljeve:
(a)
olakšavanje i podupiranje pravosudne suradnje u građanskim i kaznenim stvarima;
(b)
podupiranje i promicanje pravosudnog osposobljavanja, uključujući jezično osposobljavanje u području pravne terminologije, radi promicanja zajedničke pravne i pravosudne kulture;
(c)
olakšavanje djelotvornog pristupa pravosuđu za sve, uključujući promicanje i podupiranje prava žrtava kriminala, uz poštovanje prava na obranu;
(d)
podupiranje inicijativa u području politike u vezi s drogama u pogledu aspekata pravosudne suradnje i sprečavanja kriminala koji su blisko povezani s općim ciljem Programa, u mjeri u kojoj nisu obuhvaćeni Instrumentom za financijsku potporu policijskoj suradnji, sprečavanju i suzbijanju kriminala te upravljanju krizama, u okviru Fonda za unutarnju sigurnost, ili programom Zdravlje za rast;
2. Posebni ciljevi Programa osobito se ostvaruju putem:
(a)
jačanja osviještenosti i poznavanja prava i politika Unije;
(b)
s ciljem osiguravanja djelotvorne pravosudne suradnje u građanskim i kaznenim stvarima, povećavanja poznavanja prava Unije, uključujući materijalno i postupovno pravo, instrumenata pravosudne suradnje i relevantne sudske prakse Suda Europske unije te komparativnog prava;
(c)
podupiranja djelotvorne, sveobuhvatne i dosljedne provedbe i primjene instrumenata Unije u državama članicama te njihova praćenja i evaluacije;
(d)
promicanja prekogranične suradnje, poboljšavanja uzajamnog poznavanja i razumijevanja građanskog i kaznenog prava te pravnih i pravosudnih sustava država članica te jačanja uzajamnog povjerenja;
(e)
poboljšanja poznavanja i razumijevanja mogućih prepreka neometanom funkcioniranju europskog područja pravde;
(f)
poboljšanja učinkovitosti pravosudnih sustava i njihove suradnje putem informacijske i komunikacijske tehnologije, uključujući prekograničnu interoperabilnost sustava i aplikacija.
Članak 5.
Uključivanje
U provedbi svih svojih djelovanja Program nastoji promicati ravnopravnost između žena i muškaraca te promicati prava djeteta, između ostalog putem pravosuđa prilagođenog djeci. Također je usklađen sa zabranom diskriminacije na bilo kojoj osnovi navedenoj u članku 21. Povelje, u skladu s ograničenjima utvrđenima u članku 51. Povelje i u njihovu okviru.
Članak 6.
Vrste djelovanja
1. Program financira, između ostalog, sljedeće vrste djelovanja:
(a)
analitičke aktivnosti, poput prikupljanja podataka i statistike; razvoja zajedničkih metodologija i, prema potrebi, pokazatelja ili mjerila vrijednosti; studija, istraživanja, analiza i anketa; evaluacija; izrade i objave vodiča, izvješća i obrazovnog materijala; radionica, seminara, stručnih skupova i konferencija;
(b)
aktivnosti osposobljavanja, poput razmjene osoblja, radionica, seminara, tečajeva obuke instruktora, uključujući jezično osposobljavanje u području pravne terminologije, i razvoj internetskih alata za osposobljavanje ili drugih modula osposobljavanja za članove sudskog i pravosudnog osoblja;
(c)
uzajamno učenje, suradnju, aktivnosti podizanja svijesti i širenja kao što su prepoznavanje i razmjena dobre prakse, inovativnih pristupa i iskustava; organiziranje stručnih pregleda te uzajamnog učenja; organiziranje konferencija, seminara, informativnih kampanja, uključujući institucionalno priopćivanje političkih prioriteta Unije u mjeri u kojoj se oni odnose na ciljeve Programa; prikupljanje i objavu materijala radi širenja informacija o Programu i njegovih rezultata; razvoj, funkcioniranje i održavanje sustava i alata korištenjem informacijske i komunikacijske tehnologije, uključujući daljnji razvoj europskog portala e-pravosuđa kao alata za poboljšanje pristupa građana pravosuđu;
(d)
potporu glavnim čimbenicima čije aktivnosti doprinose provedbi ciljeva Programa, kao što je potpora državama članicama u provedbi prava i politika Unije, potporu ključnim europskim čimbenicima i mrežama na europskoj razini, uključujući u području pravosudnog osposobljavanja; i potporu aktivnostima umrežavanja na europskoj razini među specijaliziranim tijelima i subjektima, kao i među nacionalnim, regionalnim i lokalnim tijelima te nevladinim organizacijama.
2. Europska mreža za pravosudno osposobljavanje prima operativna bespovratna sredstva za sufinanciranje izdataka povezanih s njezinim stalnim programom rada.
Članak 7.
Sudjelovanje
1. Pristup Programu otvoren je svim tijelima i subjektima sa zakonitim poslovnim nastanom u:
(a)
državama članicama;
(b)
zemljama Europskog udruženja za slobodnu trgovinu (EFTA) koje su stranke Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru, u skladu s tim sporazumom;
(c)
zemljama kandidatkinjama, potencijalnim kandidatima i zemljama koje pristupaju Uniji, u skladu s općim načelima i općim uvjetima utvrđenima za sudjelovanje tih zemalja u programima Unije koji su uspostavljeni u odgovarajućim okvirnim sporazumima te odlukama Vijeća za pridruživanje, ili sličnim sporazumima.
2. Profitna tijela i subjekti imaju pristup Programu samo zajedno s neprofitnim ili javnim organizacijama.
3. Tijela i subjekti sa zakonitim poslovnim nastanom u trećim zemljama, osim onih koji sudjeluju u Programu u skladu sa stavkom 1. točkama (b) i (c), posebno u zemljama gdje se primjenjuje Europska politika susjedstva, mogu biti povezani s djelovanjima Programa na vlastiti trošak, ako to služi svrsi tih djelovanja.
4. Komisija može surađivati s međunarodnim organizacijama pod uvjetima utvrđenima u relevantnom godišnjem programu rada. Pristup Programu omogućen je međunarodnim organizacijama koje su aktivne u područjima obuhvaćenima Programom u skladu s Financijskom uredbom i relevantnim godišnjim programom rada.
Članak 8.
Proračun
1. Financijska omotnica za provedbu Programa za razdoblje 2014.-2020. iznosi 377 604 000 EUR.
2. Raspodjela financijskih sredstava Programa također može obuhvaćati izdatke koji se odnose na aktivnosti pripreme, praćenja, kontrole, revizije i evaluacije, potrebne za upravljanje Programom i ocjenjivanje ostvarivanja njegovih ciljeva. Raspodjela financijskih sredstava može obuhvaćati izdatke koji se odnose na potrebne studije, sastanke stručnjaka, informacijske i komunikacijske aktivnosti, uključujući institucionalno priopćivanje političkih prioriteta Unije u mjeri u kojoj su povezani s općim ciljevima ove Uredbe, kao i izdatke povezane s mrežama informacijske tehnologije koje su usredotočene na obradu i razmjenu informacija te drugu tehničku i administrativnu pomoć koja je potrebna u vezi s upravljanjem Programom od strane Komisije.
3. Europski parlament i Vijeće odobravaju raspoloživa godišnja odobrena sredstva u okviru granica predviđenih u višegodišnjem financijskom okviru uspostavljenom Uredbom Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 (17).
4. U okviru financijske omotnice za Program, iznosi se raspoređuju za svaki posebni cilj u skladu s postocima navedenima u Prilogu.
5. Komisija ne odstupa od dodijeljenih postotaka financijske omotnice, kako je navedeno u Prilogu, za više od 5 postotnih bodova za svaki posebni cilj. Ako se pokaže da je potrebno premašiti to ograničenje, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 9. za izmjenu svake brojke iz Priloga za više od 5 te najviše 10 postotnih bodova.
Članak 9.
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 8. stavka 5. dodjeljuje se Komisiji za razdoblje trajanja Programa.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 8. stavka 5. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 8. stavka 5. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 10.
Provedbene mjere
1. Komisija provodi Program u skladu s Financijskom uredbom.
2. Kako bi provela Program, Komisija donosi godišnje programe rada u obliku provedbenih akata. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 11. stavka 2.
3. Svakim godišnjim programom rada provode se ciljevi Programa određujući sljedeće:
(a)
djelovanja koja će se poduzeti, u skladu s općim i posebnim ciljevima utvrđenima u članku 3. i članku 4. stavku 1., uključujući okvirnu raspodjelu financijskih sredstava;
(b)
osnovne kriterije prihvatljivosti, odabira i dodjele koji će se koristiti za odabir prijedlogâ koji će primiti financijske doprinose, u skladu s člankom 84. Financijske uredbe i člankom 94. njezinih pravila za primjenu;
(c)
najmanji postotak godišnjih izdataka koji će se izdvojiti za bespovratna sredstva.
4. Osigurava se odgovarajuća i pravedna raspodjela financijske potpore između raznih područja obuhvaćenih ovom Uredbom. Prilikom odlučivanja o raspodjeli sredstava među tim područjima u godišnjim programima rada, Komisija uzima u obzir potrebu za održavanjem dovoljne razine financiranja za građansko i kazneno pravosuđe, kao i za pravosudno osposobljavanje te inicijative u području politike u vezi s drogama unutar područja obuhvaćenog Programom.
5. Pozivi na dostavu prijedloga objavljuju se na godišnjoj osnovi.
6. Kako bi se olakšale aktivnosti pravosudnog osposobljavanja, troškovi povezani sa sudjelovanjem sudskog i pravosudnog osoblja u tim aktivnostima i koji nastanu tijelima država članica uzimaju se u obzir u skladu s Financijskom uredbom prilikom osiguravanja odgovarajućeg financiranja.
Članak 11.
Postupak odbora
1. Komisiji pomaže odbor. Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Pri upućivanju na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 12.
Komplementarnost
1. Komisija, u suradnji s državama članicama, osigurava sveukupnu dosljednost, komplementarnost i sinergije s drugim instrumentima Unije uključujući, između ostalog, s programom o pravima, jednakosti i građanstvu, Instrumentom za financijsku potporu policijskoj suradnji, sprečavanju i suzbijanju kriminala te upravljanju krizama, u okviru Fonda za unutarnju sigurnost, programom Zdravlje za rast, programom Erasmus+, Okvirnim programom Obzor 2020. i Instrumentom pretpristupne pomoći (IPA II).
2. Komisija također osigurava sveukupnu dosljednost, komplementarnost i sinergije s radom tijela, ureda i agencija Unije koji djeluju u područjima obuhvaćenima ciljevima Programa, kao što su Eurojust, uspostavljen Odlukom Vijeća 2002/187/PUP (18), i Europski centar za praćenje droga i ovisnosti o drogama (EMCDDA), uspostavljen Uredbom (EZ) br. 1920/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (19).
3. Program može dijeliti resurse s drugim instrumentima Unije, posebno s programom o pravima, jednakosti i građanstvu, za potrebe provedbe onih djelovanja kroz koje se ispunjavaju ciljevi obaju programa. Djelovanje za koje su dodijeljena sredstva iz Programa može potaknuti i dodjelu sredstava iz programa o pravima, jednakosti i građanstvu, pod uvjetom da financiranje ne obuhvaća iste troškovne stavke.
Članak 13.
Zaštita financijskih interesa Unije
1. Komisija poduzima prikladne mjere kojima jamči da su, dok se provode djelovanja koja se financiraju u okviru Programa, financijski interesi Unije zaštićeni primjenom preventivnih mjera protiv prijevare, korupcije i bilo kojih drugih nezakonitih aktivnosti putem učinkovitih provjera i, ako se otkriju nepravilnosti, vraćanjem pogrešno plaćenih iznosa te, prema potrebi, učinkovitim, proporcionalnim i odvraćajućim administrativnim i financijskim sankcijama.
2. Komisija ili njezini predstavnici te Revizorski sud ovlašteni su za provedbu revizije, i na temelju dokumenata i na terenu, svih korisnika bespovratnih sredstava, ugovaratelja i podugovaratelja koji su primili sredstva Unije u okviru Programa.
3. Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) može provoditi istrage, uključujući provjere i inspekcije na terenu, u skladu s odredbama i postupcima utvrđenima u Uredbi (EU, Euratom) br. 883/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (20) i Uredbi Vijeća (Euratom, EZ) br. 2185/96 (21) s ciljem utvrđivanja je li došlo do prijevare, korupcije ili bilo koje druge nezakonite aktivnosti koja utječe na financijske interese Unije u vezi sa sporazumom o dodjeli bespovratnih sredstava ili odlukom o dodjeli bespovratnih sredstava ili ugovorom koji je financiran u okviru Programa.
4. Ne dovodeći u pitanje stavke 1., 2. i 3., sporazumi o suradnji s trećim zemljama i s međunarodnim organizacijama, sporazumi o dodjeli bespovratnih sredstava, odluke o dodjeli bespovratnih sredstava i ugovori koji su rezultat provedbe ovog Programa, sadrže odredbe kojima se izričito ovlašćuju Komisija, Revizorski sud i OLAF za provedbu revizija i istraga iz tih stavaka, u skladu s njihovim nadležnostima.
Članak 14.
Praćenje i evaluacija
1. Komisija na godišnjoj osnovi prati Program kako bi pratila provedbu djelovanja koja se izvršavaju u njegovu okviru te ostvarivanje posebnih ciljeva navedenih u članku 4. To praćenje također osigurava sredstvo za ocjenu načina bavljenja pitanjima ravnopravnosti spolova i nediskriminacije u djelovanjima Programa.
2. Komisija Europskom parlamentu i Vijeću podnosi:
(a)
godišnje izvješće o praćenju, koje se temelji na pokazateljima navedenima u članku 15. stavku 2., i uporabi dostupnih sredstava;
(b)
privremeno evaluacijsko izvješće najkasnije 30. lipnja 2018.;
(c)
ex-post evaluacijsko izvješće najkasnije 31. prosinca 2021.
3. U privremenom evaluacijskom izvješću ocjenjuje se ostvarivanje ciljeva Programa, učinkovitost iskorištavanja resursa i europska dodana vrijednost Programa u svrhu određivanja treba li financiranje u područjima koja su obuhvaćena Programom produljiti, izmijeniti ili suspendirati nakon 2020. Također ispituje mogućnosti za eventualno pojednostavljenje Programa, njegovu unutarnju i vanjsku sukladnost te jesu li svi ciljevi i djelovanja i dalje relevantni. U njemu se uzimaju u obzir rezultati ex-post evaluacija prethodnih programa za razdoblje od 2007. do 2013. uspostavljenih odlukama iz članka 16.
4. U ex-post evaluacijskom izvješću ocjenjuje se dugoročni utjecaj Programa i održivost njegovih učinaka s ciljem utjecanja na odluku o sljedećem programu.
5. Tim se evaluacijama ocjenjuje i način bavljenja pitanjima ravnopravnosti spolova i nediskriminacije u djelovanjima Programa.
Članak 15.
Pokazatelji
1. U skladu s člankom 14. pokazatelji navedeni u stavku 2. ovog članka služe kao osnova za praćenje i evaluaciju opsega u kojem je ispunjen svaki od posebnih ciljeva Programa navedenih u članku 4. putem djelovanja predviđenih u članku 6. Oni se mjere u odnosu na unaprijed definirana polazišta koja odražavaju situaciju prije provedbe. Prema potrebi, pokazatelji se raščlanjuju, među ostalim, prema spolu, dobi i invaliditetu.
2. Pokazatelji iz stavka 1. uključuju, između ostalog, sljedeće:
(a)
broj i postotak osoba u ciljnoj skupini do kojih su dospjele aktivnosti podizanja svijesti financirane u okviru Programa;
(b)
broj i postotak članova sudskog i pravosudnog osoblja u ciljnoj skupini koji su sudjelovali u aktivnostima osposobljavanja, razmjeni osoblja, studijskim posjetima, radionicama i seminarima koji se financiraju u okviru Programa;
(c)
povećanje razine poznavanja prava i politika Unije unutar skupina koje sudjeluju u aktivnostima koje se financiraju u okviru Programa, u usporedbi s čitavom ciljnom skupinom;
(d)
broj slučajeva, aktivnosti i rezultata prekogranične suradnje, uključujući i suradnju putem alata i postupaka informacijske tehnologije uspostavljenih na razini Unije;
(e)
ocjenu koju sudionici daju u vezi s aktivnostima u kojima su sudjelovali i njihove (očekivane) održivosti;
(f)
geografsku pokrivenost aktivnosti koje financira Program.
3. Pored pokazatelja navedenih u stavku 2., u privremenim i ex-post evaluacijskim izvješćima Programa između ostalog se ocjenjuje:
(a)
uočeni učinak Programa na pristup pravosuđu na temelju kvalitativnih i kvantitativnih podataka prikupljenih na europskoj razini;
(b)
broj i kvaliteta instrumenata i alata razvijenih putem djelovanja koja se financiraju u okviru Programa;
(c)
europska dodana vrijednost Programa, uključujući evaluaciju aktivnosti Programa s obzirom na slične inicijative koje su razvijene na nacionalnoj ili europskoj razini bez potpore financijskim sredstvima Unije te njihove (očekivane) rezultate i prednosti i/ili nedostaci financiranja Unije u usporedbi s nacionalnim financiranjem za dotičnu vrstu aktivnosti;
(d)
razina financiranja u odnosu na postignute rezultate (učinkovitost);
(e)
moguće administrativne, organizacijske i/ili strukturne prepreke neometanoj, djelotvornijoj i učinkovitijoj provedbi Programa (prostor za pojednostavljenje).
Članak 16.
Prijelazne mjere
Djelovanja započeta na temelju Odluke 2007/126/PUP, Odluke 1149/2007/EZ ili Odluke 1150/2007/EZ i dalje su regulirane odredbama tih odluka, sve do njihova završetka. U odnosu na ta djelovanja, upućivanje na odbore predviđene u članku 9. Odluke 2007/126/PUP, člancima 10. i 11. Odluke 1149/2007/EZ i članku 10. Odluke 1150/2007/EZ tumači se kao upućivanje na odbor predviđen u članku 11. stavku 1. ove Uredbe.
Članak 17.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Bruxellesu 17. prosinca 2013.