DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS FORORDNING (EU) Nr. 1163/2014
af 22. oktober 2014
om tilsynsgebyrer
(ECB/2014/41)
STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR -
under henvisning til Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 af 15. oktober 2013 om overdragelse af specifikke opgaver til Den Europæiske Centralbank i forbindelse med politikker vedrørende tilsyn med kreditinstitutter (1), særlig artikel 4, stk. 3, andet afsnit, artikel 30 og artikel 33, stk. 2, andet afsnit,
under henvisning til den offentlige høring og den analyse, som er foretaget i overensstemmelse med artikel 30, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1024/2013, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EU) nr. 1024/2013 etablerer Den Fælles Tilsynsmekanisme (Single Supervisory Mechanism, SSM), som omfatter Den Europæiske Centralbank (ECB) og de kompetente nationale myndigheder.
(2)
I henhold til forordning (EU) nr. 1024/2013 er ECB ansvarlig for SSM's effektive og konsekvente virkemåde for alle kreditinstitutter, finansielle holdingselskaber og blandede finansielle holdingselskaber i alle euroområdets medlemsstater samt i medlemsstater uden for euroområdet, som indgår et tæt samarbejde med ECB. De regler og procedurer, der gælder for samarbejdet mellem ECB og de kompetente nationale myndigheder inden for SSM og med de udpegede nationale myndigheder, er fastsat i Den Europæiske Centralbanks forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17) (2).
(3)
I henhold til artikel 30 i forordning (EU) nr. 1024/2013 skal ECB opkræve et årligt tilsynsgebyr af kreditinstitutter, der er etableret i de deltagende medlemsstater, og filialer, som et kreditinstitut, der er etableret i en ikkedeltagende medlemsstat, har etableret i en deltagende medlemsstat. De gebyrer, som ECB opkræver, skal dække, men må ikke overstige, de udgifter, som ECB afholder i forbindelse med de opgaver, som overdrages til den i henhold til artikel 4-6 i forordning (EU) nr. 1024/2013.
(4)
Det årlige tilsynsgebyr bør bestå af et beløb, som betales årligt af alle kreditinstitutter, der er etableret i de deltagende medlemsstater, og filialer, som et kreditinstitut, der er etableret i en ikkedeltagende medlemsstat, har etableret i en deltagende medlemsstat, og som er omfattet af SSM's tilsyn.
(5)
Inden for SSM fordeles tilsynsansvaret mellem ECB og de enkelte kompetente nationale myndigheder på grundlag af enhederne under tilsyns signifikans.
(6)
ECB har kompetence til at føre direkte tilsyn med signifikante kreditinstitutter, finansielle holdingselskaber, blandede finansielle holdingselskaber, der er etableret i deltagende medlemsstater, og filialer i deltagende medlemsstater af signifikante kreditinstitutter, der er etableret i ikkedeltagende medlemsstater.
(7)
ECB overvåger ligeledes virkemåden for SSM, som omfatter alle kreditinstitutter, uanset om de er signifikante eller mindre signifikante. ECB har enekompetence vedrørende alle kreditinstitutter, der er etableret i de deltagende medlemsstater, til at meddele enheder tilladelse til at drive virksomhed som kreditinstitut, til at inddrage tilladelser og til at vurdere erhvervelser og afhændelser af kvalificerede andele.
(8)
De kompetente nationale myndigheder er ansvarlige for det direkte tilsyn med mindre signifikante enheder under tilsyn, uden at dette indskrænker ECB's beføjelser til at foretage direkte tilsyn i særlige tilfælde, hvor dette er nødvendigt af hensyn til den konsekvente anvendelse af høje tilsynsstandarder. Denne fordeling af tilsynsansvaret inden for SSM og de udgifter, som ECB afholder i forbindelse hermed, tages i betragtning ved fordelingen af det beløb, der skal dækkes ind via tilsynsgebyrer, mellem kategorierne af signifikante enheder under tilsyn og mindre signifikante enheder under tilsyn.
(9)
I henhold til artikel 33, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1024/2013 skal ECB ved forordninger og afgørelser offentliggøre de detaljerede operationelle ordninger for gennemførelsen af de opgaver, som overdrages til den ved forordning (EU) nr. 1024/2013.
(10)
I henhold til artikel 30, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1024/2013 skal gebyrerne baseres på objektive kriterier i relation til det berørte kreditinstituts betydning og risikoprofil, herunder dets risikovægtede aktiver.
(11)
Gebyrerne beregnes på det højeste konsolideringsniveau i de deltagende medlemsstater. Det betyder, at hvis kreditinstitutter udgør en del af en koncern under tilsyn, der er etableret i en deltagende medlemsstat, skal der beregnes og betales ét gebyr på koncernniveau.
(12)
I forbindelse med beregning af det årlige tilsynsgebyr tages der ikke højde for datterselskaber, som er etableret i ikkedeltagende medlemsstater. I denne henseende og for at bestemme de relevante gebyrfaktorer for en koncern under tilsyn, bør delkonsoliderede data for alle datterselskaber og operationer, der kontrolleres af moderselskabet i de deltagende medlemsstater, tilvejebringes. Omkostningerne i forbindelse med at tilvejebringe sådanne delkonsoliderede data kan dog være høje, og enhederne under tilsyn bør derfor kunne vælge et gebyr, der er beregnet på grundlag af data, som er tilvejebragt på det højeste konsolideringsniveau i de deltagende medlemsstater, herunder datterselskaber, der er etableret i ikkedeltagende medlemsstater, selv om dette medfører et højere gebyr.
(13)
De institutter, der henvises til i artikel 2, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU (3) er undtaget fra de tilsynsopgaver, der overdrages til ECB i henhold til forordning (EU) nr. 1024/2013, og ECB opkræver derfor ikke et gebyr af dem.
(14)
En forordning har almen gyldighed, er bindende i alle enkeltheder og umiddelbart gældende i alle euroområdets medlemsstater. Det er således det mest hensigtsmæssige retlige instrument til fastlæggelse af de praktiske retningslinjer for gennemførelsen af artikel 30 i forordning (EU) nr. 1024/2013.
(15)
I overensstemmelse med artikel 30, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1024/2013 berører denne forordning ikke de kompetente nationale myndigheders ret til at opkræve gebyrer i henhold til national lovgivning, eller i det omfang tilsynsopgaver ikke er blevet overdraget til ECB, eller i forbindelse med omkostningerne for at samarbejde med og bistå ECB, eller til at handle på dens instrukser i overensstemmelse med relevant EU-ret og under forbehold af ordninger til gennemførelse af forordning (EU) nr. 1024/2013, herunder artikel 6 og 12 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
DEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Denne forordning fastsætter:
a)
ordningerne til beregning af den samlede størrelse af de årlige tilsynsgebyrer, som skal opkræves i forbindelse med enheder under tilsyn og koncerner under tilsyn
b)
metoden til og kriterierne for beregningen af det årlige tilsynsgebyr, som skal bæres af hver enkelt enhed under tilsyn og koncern under tilsyn
c)
proceduren for ECB's inddrivelse af de årlige tilsynsgebyrer.
2. Den samlede størrelse af de årlige tilsynsgebyrer omfatter det årlige tilsynsgebyr for hver enkelt signifikant enhed under tilsyn eller koncern under tilsyn og hver enkelt mindre signifikant enhed under tilsyn eller koncern under tilsyn og beregnes af ECB på det højeste konsolideringsniveau i de deltagende medlemsstater.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning finder de i forordning (EU) nr. 1024/2013 og forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17) fastsatte definitioner anvendelse, medmindre andet fremgår, sammen med følgende definitioner:
1) »årligt tilsynsgebyr« (»annual supervisory fee«): det gebyr, som skal betales for hver enkelt enhed under tilsyn og koncern under tilsyn, og som beregnes efter de ordninger, der er fastsat i artikel 10, stk. 6
2) »årlige omkostninger« (»annual costs«): det beløb, som ECB skal have dækket ind via de årlige tilsynsgebyrer for en specifik gebyrperiode, og som fastsættes i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 5
3) »gebyrdebitor« (»fee debtor«): det gebyrbetalende kreditinstitut eller den gebyrbetalende filial, som defineret i overensstemmelse med artikel 4, og til hvilket eller hvilken gebyrmeddelelsen stiles
4) »gebyrfaktorer« (»fee factors«): de data vedrørende en enhed under tilsyn eller en koncern under tilsyn, der er defineret i artikel 10, stk. 3, litra a), som anvendes til at beregne det årlige tilsynsgebyr
5) »gebyrmeddelelse« (»fee notice«): en meddelelse, som udstedes til den relevante gebyrdebitor, der anfører det årlige tilsynsgebyr, som gebyrdebitor skal betale i overensstemmelse med denne forordning
6) »gebyrbetalende kreditinstitut« (»fee-paying credit institution«): et kreditinstitut, der er etableret i en deltagende medlemsstat
7) »gebyrbetalende filial« (»fee-paying branch«): en filial etableret i en deltagende medlemsstat af et kreditinstitut, der er etableret i en ikkedeltagende medlemsstat
8) »gebyrperiode« (»fee period«): et kalenderår
9) »første gebyrperiode« (»first fee period«): perioden fra den dato, hvor ECB overtager de opgaver, som den har fået overdraget ved forordning (EU) nr. 1024/2013, til udgangen af det kalenderår, hvor ECB overtager disse opgaver
10) »koncern af gebyrbetalende enheder« (»group of fee-paying entities«): i) en koncern under tilsyn og ii) et antal gebyrbetalende filialer, der antages at udgøre én filial i overensstemmelse med artikel 3, stk. 3
11) »medlemsstat« (»Member State«): en EU-medlemsstat
12) »samlede aktiver (total assets)«: den samlede værdier af aktiver som fastsat i overensstemmelse med artikel 51 i forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17). For så vidt angår en koncern af gebyrbetalende enheder omfatter de samlede aktiver ikke datterselskaber, der er etableret i ikkedeltagende medlemsstater og tredjelande
13) »samlet risikoeksponering« (»total risk exposure«): vedrørende en koncern af gebyrbetalende enheder og et gebyrbetalende kreditinstitut, som ikke er en del af en koncern af gebyrbetalende enheder, det beløb, som fastsættes på det højeste konsolideringsniveau i de deltagende medlemsstater, og som beregnes ifølge artikel 92, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 (4).
Artikel 3
Generel forpligtelse til at betale det årlige tilsynsgebyr
1. ECB opkræver et årligt tilsynsgebyr af hver enhed under tilsyn og koncern under tilsyn vedrørende hver gebyrperiode.
2. Det årlige gebyr for hver enhed under tilsyn og koncern under tilsyn specificeres i en gebyrmeddelelse udstedt til gebyrdebitor og som skal betales af denne. Gebyrmeddelelsen samt alle meddelelser og al kommunikation fra ECB, for så vidt angår tilsynsgebyrer, stiles til gebyrdebitor. Gebyrdebitor er ansvarlig for betaling af det årlige tilsynsgebyr.
3. Hvis et kreditinstitut har etableret to eller flere gebyrbetalende filialer i den samme medlemsstat, anses de for at være én filial. Hvis et kreditinstitut har flere gebyrbetalende filialer, der er etableret i forskellige deltagende medlemsstater, anses de ikke for at være én filial.
4. For så vidt angår denne forordning anses gebyrbetalende filialer for at være adskilt fra det samme kreditinstituts datterselskaber, som er etableret i den samme deltagende medlemsstat.
Artikel 4
Gebyrdebitor
1. Gebyrdebitoren, for så vidt angår det årlige tilsynsgebyr:
a)
er det gebyrbetalende kreditinstitut, hvis der er tale om et gebyrbetalende kreditinstitut, som ikke er en del af en koncern under tilsyn
b)
er den gebyrbetalende filial, hvis der er tale om en gebyrbetalende filial, som ikke er knyttet sammen med en anden gebyrbetalende filial
c)
bestemmes i overensstemmelse med bestemmelserne i stk. 2, hvis der er tale om en koncern af gebyrbetalende enheder under tilsyn.
2. Uanset de ordninger, som findes inden for en koncern af gebyrbetalende enheder, med hensyn til fordelingen af omkostninger, behandles en koncern af gebyrbetalende enheder som én enhed. Hver koncern af gebyrbetalende enheder skal udpege en gebyrdebitor for hele koncernen og meddele ECB gebyrdebitorens identitet. Gebyrdebitor skal være etableret i en deltagende medlemsstat. Denne meddelelse anses kun for at være gyldig, hvis:
a)
den anfører navnene på alle enheder under tilsyn i den koncern, som meddelelsen omfatter
b)
den er underskrevet på vegne af alle koncernens enheder under tilsyn
c)
den er modtaget af ECB senest 1. juli hvert år, for at den kan tages i betragtning i forbindelse med udstedelsen af gebyrmeddelelsen vedrørende den næstfølgende gebyrperiode.
Hvis ECB rettidigt har modtaget mere end én meddelelse pr. koncern af gebyrbetalende enheder, har den meddelelse forrang, som ECB har modtaget tættest på, men inden, fristen for modtagelsen.
3. Uanset stk. 2 forbeholder ECB sig ret til at bestemme gebyrdebitor.
DEL II
UDGIFTER OG OMKOSTNINGER
Artikel 5
Årlige omkostninger
1. De årlige omkostninger danner grundlag for fastsættelsen af de årlige tilsynsgebyrer og dækkes ind via indbetalingen af disse årlige tilsynsgebyrer.
2. Størrelsen af de årlige omkostninger bestemmes på grundlag af størrelsen af de årlige udgifter, som udgøres af de udgifter, som ECB har afholdt i den relevante gebyrperiode, og som er direkte eller indirekte knyttet til dens tilsynsopgaver.
Det samlede beløb for de årlige tilsynsgebyrer skal dække, men må ikke overstige, de udgifter, som ECB har afholdt i forbindelse med dens tilsynsopgaver i den relevante gebyrperiode.
3. Ved fastsættelsen af de årlige omkostninger tager ECB højde for:
a)
størrelsen af gebyrer vedrørende tidligere gebyrperioder, som ikke kunne inddrives
b)
modtagne rentebetalinger i overensstemmelse med artikel 14
c)
modtagne eller tilbagebetalte beløb i overensstemmelse med artikel 7, stk. 3.
Artikel 6
Estimering og fastsættelse af de årlige omkostninger
1. Uden at dette berører ECB's rapporteringsforpligtelser i henhold til forordning (EU) nr. 1024/2013, beregner ECB ved udgangen af hvert kalenderår de estimerede årlige omkostninger vedrørende gebyrperioden for det efterfølgende kalenderår.
2. Senest fire måneder efter udgangen af hver gebyrperiode bestemmer ECB de faktiske årlige omkostninger for denne gebyrperiode.
3. De estimerede årlige omkostninger og de faktiske årlige omkostninger danner grundlag for den i artikel 9, stk. 1, omhandlede beregning af det samlede beløb for de årlige tilsynsgebyrer.
DEL III
FASTSÆTTELSE AF DET ÅRLIGE TILSYNSGEBYR
Artikel 7
Nye enheder under tilsyn eller ændring af status
1. Såfremt der kun føres tilsyn med en enhed under tilsyn eller en koncern under tilsyn i en del af gebyrperioden, beregnes det årlige tilsynsgebyr i forhold til det antal hele måneder i gebyrperioden, hvor enheden under tilsyn eller koncernen under tilsyn var under tilsyn.
2. Såfremt en enhed under tilsyns eller en koncern under tilsyns status ændres fra signifikant til mindre signifikant eller omvendt som følge af ECB's beslutning herom, beregnes det årlige tilsynsgebyr på grundlag af det antal måneder, hvor enheden under tilsyn eller koncernen under tilsyn var en signifikant eller mindre signifikant enhed eller koncern den sidste dag i måneden.
3. Såfremt det opkrævede årlige tilsynsgebyr afviger fra det i overensstemmelse med stk. 1 eller 2 beregnede gebyrbeløb, foretager ECB en tilbagebetaling til gebyrdebitor eller udsteder en yderligere faktura til gebyrdebitor, som denne skal betale.
Artikel 8
Fordeling af de årlige omkostninger mellem signifikante og mindre signifikante enheder under tilsyn
1. Med henblik på beregningen af det årlige tilsynsgebyr, som skal betales for hver enkelt enhed under tilsyn og koncern under tilsyn, deles de årlige omkostninger i to dele, én for hver kategori af enheder under tilsyn og koncerner under tilsyn, på følgende måde:
a)
de årlige omkostninger, som skal dækkes via signifikante enheder under tilsyn
b)
de årlige omkostninger, som skal dækkes via mindre signifikante enheder under tilsyn.
2. Opdelingen af de årlige omkostninger i overensstemmelse med stk. 1 sker på grundlag af de omkostninger, der vedrører ECB's relevante funktioner, som varetager det direkte tilsyn med signifikante enheder under tilsyn og det indirekte tilsyn med mindre signifikante enheder under tilsyn.
Artikel 9
Opkrævning af beløb
1. Det samlede beløb af de årlige tilsynsgebyrer, som ECB opkræver, udgør summen af:
a)
de estimerede årlige omkostninger for indeværende gebyrperiode på grundlag af det godkendte budget for gebyrperioden
b)
et eventuelt overskud eller underskud fra den foregående gebyrperiode, som bestemmes ved at trække de faktiske årlige omkostninger vedrørende den foregående gebyrperiode fra estimatet af de årlige omkostninger, som er blevet opkrævet i den foregående gebyrperiode.
2. For hver kategori af enheder under tilsyn og koncerner under tilsyn træffer ECB beslutning om det samlede beløb, der skal opkræves via de årlige tilsynsgebyrer, og som offentliggøres på dets websted senest den 30. april i den relevante gebyrperiode.
Artikel 10
Det årlige tilsynsgebyr som skal betales vedrørende enheder under tilsyn eller koncerner under tilsyn
1. Det årlige tilsynsgebyr, som skal betales vedrørende hver signifikant enhed under tilsyn eller signifikant koncern under tilsyn, bestemmes ved at fordele beløbet, der skal opkræves fra hver kategori af signifikante enheder under tilsyn og signifikante koncerner under tilsyn, på de individuelle signifikante enheder under tilsyn og signifikante koncerner under tilsyn på grundlag af deres gebyrfaktorer.
2. Det årlige tilsynsgebyr, som skal betales vedrørende hver mindre signifikant enhed under tilsyn eller mindre signifikant koncern under tilsyn, bestemmes ved at fordele beløbet, der skal opkræves fra hver kategori af mindre signifikante enheder under tilsyn og mindre signifikante koncerner under tilsyn, på de individuelle mindre signifikante enheder under tilsyn og mindre signifikante koncerner under tilsyn på grundlag af deres gebyrfaktorer.
3. Gebyrfaktorerne på det højeste konsolideringsniveau i de deltagende medlemsstater beregnes på følgende grundlag:
a)
De gebyrfaktorer, som anvendes til at bestemme det årlige tilsynsgebyr, der skal betales vedrørende hver enkelt enhed under tilsyn eller koncern under tilsyn, er størrelsen på referencedatoen af:
i)
de samlede aktiver
ii)
den samlede risikoeksponering. For så vidt angår en gebyrbetalende filial antages den samlede risikoeksponering at være nul.
b)
Dataene vedrørende gebyrfaktorerne bestemmes og indsamles i henhold til en ECB-afgørelse, der fastsætter den anvendelige metode og de anvendelige procedurer. Denne afgørelse offentliggøres på ECB's websted.
c)
Med henblik på beregning af gebyrfaktorerne bør koncernerne under tilsyn som hovedregel undtage aktiver, der tilhører datterselskaber med hjemsted i ikke-deltagende medlemsstater og tredjelande. Koncerner under tilsyn kan beslutte ikke at undtage sådanne aktiver fra bestemmelsen af gebyrfaktorerne.
d)
For så vidt angår enheder under tilsyn eller koncerner under tilsyn, der klassificeres som mindre signifikante i henhold til artikel 6, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1024/2013, må gebyrfaktoren ikke overskride 30 mia. EUR.
e)
Den relative vægtning af gebyrfaktorerne er:
i)
samlede aktiver: 50 %
ii)
samlet risikoeksponering: 50 %.
4. Gebyrdebitorerne indberetter gebyrfaktorerne med referencedatoen 31. december i det foregående år og forelægger de relevante kompetente nationale myndigheder de krævede data med henblik på ECB's beregning af de årlige tilsynsgebyrer inden arbejdstids ophør den 1. juli året efter ovennævnte referencedato eller den næste bankdag, hvis den 1. juli ikke er en bankdag. Hvis enhederne under tilsyn udarbejder deres årsregnskab med udgangspunkt i en afslutning af regnskabsåret, der afviger fra kalenderåret, kan gebyrdebitorerne indberette gebyrfaktorer med en referencedato for deres afslutning af regnskabsåret. De kompetente nationale myndigheder skal forelægge disse data for ECB i overensstemmelse med procedurer, som fastsættes af ECB. Summen af alle gebyrdebitorers samlede aktiver og summen af alle gebyrdebitorers samlede risikoeksponering offentliggøres straks på ECB's websted.
5. Såfremt en gebyrdebitor ikke indberetter gebyrfaktorerne, bestemmer ECB gebyrfaktorerne i overensstemmelse med den metodologi, der fastsættes i ECB-afgørelsen. Manglende indberetning af gebyrfaktorerne i henhold til denne artikels stykke 4 anses for at være en overtrædelse af denne forordning.
6. Det årlige tilsynsgebyr, der skal betales af hver gebyrdebitor, beregnes efter nedenstående metode.
a)
Det årlige tilsynsgebyr er summen af minimumsgebyrkomponenten og den variable gebyrkomponent.
b)
Minimumsgebyrkomponenten beregnes som en fast procentdel af den samlede størrelse af de årlige tilsynsgebyrer for hver kategori af enheder under tilsyn og koncerner under tilsyn, jf. artikel 8 og 9. For kategorien signifikante enheder under tilsyn og signifikante koncerner under tilsyn er den faste procentdel 10 %. Beløbet fordeles ligeligt mellem alle gebyrdebitorer. For signifikante enheder under tilsyn og signifikante koncerner under tilsyn med samlede aktiver, som ikke overstiger 10 mia. EUR, halveres minimumsgebyrkomponenten. For kategorien mindre signifikante enheder under tilsyn og mindre signifikante koncerner under tilsyn er den faste procentdel 10 %. Dette beløb fordeles ligeligt mellem alle gebyrdebitorer. Minimumsgebyrkomponenten udgør den nedre grænse for det årlige tilsynsgebyr pr. gebyrdebitor.
c)
Den variable gebyrkomponent er differensen mellem den samlede størrelse af de årlige tilsynsgebyrer for hver kategori af enheder under tilsyn, jf. artikel 8 og 9, og minimumsgebyrkomponenten i samme kategori. Den variable gebyrkomponent fordeles på de enkelte gebyrdebitorer i hver kategori i forhold til hver enkelt gebyrdebitors andel i summen af alle gebyrdebitorers vægtede gebyrfaktorer som fastsat ifølge stk. 3.
På grundlag af den beregning, der udføres i overensstemmelse med de foregående stykker, og de gebyrfaktorer, der indberettes i overensstemmelse med denne artikels stk. 4, træffer ECB beslutning om det årlige tilsynsgebyr, som hver gebyrdebitor skal betale. Det årlige tilsynsgebyr, som skal betales, meddeles til gebyrdebitoren via gebyrmeddelelsen.
DEL IV
SAMARBEJDE MED KOMPETENTE NATIONALE MYNDIGHEDER
Artikel 11
Samarbejde med kompetente nationale myndigheder
1. ECB tager kontakt til de kompetente nationale myndigheder, før den træffer afgørelse om gebyrernes endelige størrelse, for at sikre, at tilsynet er omkostningseffektivt og rimeligt for alle berørte kreditinstitutter og filialer. Med henblik herpå udvikler og implementerer ECB en passende kommunikationskanal i samarbejde med de kompetente nationale myndigheder.
2. De kompetente nationale myndigheder skal bistå ECB i opkrævningen af gebyrer, hvis ECB anmoder herom.
3. For så vidt angår kreditinstitutter i en deltagende medlemsstat uden for euroområdet, hvis tætte samarbejde med ECB hverken er suspenderet eller afsluttet, udsteder ECB instrukser til den kompetente nationale myndighed i denne medlemsstat vedrørende indsamlingen af gebyrfaktorer og fakturering af det årlige tilsynsgebyr.
DEL V
FAKTURERING
Artikel 12
Gebyrmeddelelse
1. ECB udsteder en årlig gebyrmeddelelse til hver enkelt gebyrdebitor.
2. I gebyrmeddelelsen anføres det, hvordan det årlige tilsynsgebyr skal betales. Gebyrdebitor skal overholde de i gebyrmeddelelsen anførte krav med hensyn til betalingen af det årlige tilsynsgebyr.
3. Gebyrdebitor skal betale det ifølge gebyrmeddelelsen skyldige beløb senest 35 dage efter datoen for udstedelsen af gebyrmeddelelsen.
Artikel 13
Notifikation af gebyrmeddelelsen
1. Gebyrdebitor er ansvarlig for at have opdaterede kontaktoplysninger til brug for modtagelse af gebyrmeddelelsen og fremsender alle ændringer i kontaktoplysningerne til ECB (dvs. navn, funktion, organisatorisk enhed, adresse, e-mailadresse, telefonnummer, faxnummer). Gebyrdebitor fremsender alle ændringer i kontaktoplysningerne til ECB senest 1. juli i hver gebyrperiode. Disse kontaktoplysninger skal henvise til en fysisk person eller helst til en funktion inden for gebyrdebitorens organisation.
2. ECB notificerer gebyrmeddelelsen på en af følgende måder: a) elektronisk eller med et lignende kommunikationsmiddel, b) pr. fax, c) med ekspres kurertjeneste, d) ved anbefalet brev med en form for kvittering for modtagelse, e) ved forkyndelse eller personlig levering. Gebyrmeddelelsen er gyldig uden underskrift.
Artikel 14
Renter ved manglende betaling
Uden at dette berører andre sanktionsmuligheder, som ECB måtte råde over, pålægges der ved delvis betaling, manglende betaling eller manglende overholdelse af betalingsbetingelserne, der er fastsat i gebyrmeddelelsen, dagsrenter på det udestående beløb af det årlige tilsynsgebyr der udgør renten for ECB's primære markedsoperationer plus 8 procentpoint fra forfaldsdatoen.
DEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 15
Sanktioner
Ved overtrædelse af denne forordning kan ECB pålægge enheder under tilsyn sanktioner i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2532/98 (5) suppleret af forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17).
Artikel 16
Overgangsbestemmelser
1. Gebyrmeddelelsen for den første gebyrperiode udstedes sammen med gebyrmeddelelsen for gebyrperioden 2015.
2. For at ECB kan begynde at opkræve det årlige tilsynsgebyr, skal hver koncern af gebyrbetalende enheder udpege en gebyrdebitor for koncernen og meddele ECB gebyrdebitorens identitet senest 31. december 2014 i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2.
3. Gebyrdebitor fremsender de i artikel 13, stk. 1, nævnte data første gang senest 1. marts 2015.
Artikel 17
Rapportering og gennemgang
1. I henhold til artikel 20, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1024/2013 forelægger ECB hvert år Europa-Parlamentet, Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen og Eurogruppen en rapport om den forventede udvikling i tilsynsgebyrernes struktur og størrelse.
2. ECB foretager senest 2017 en gennemgang af denne forordning, navnlig med hensyn til metoden til og kriterierne for beregningen af de årlige tilsynsgebyrer, som ECB skal opkræve af hver enkelt enhed og koncern under tilsyn.
Artikel 18
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på dagen efter dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 22. oktober 2014.
UREDBA (EU) br. 1163/2014 EUROPSKE SREDIŠNJE BANKE
od 22. listopada 2014.
o naknadama za nadzor
(ESB/2014/41)
UPRAVNO VIJEĆE EUROPSKE SREDIŠNJE BANKE,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EU) br. 1024/2013 od 15. listopada 2013. o dodjeli određenih zadaća Europskoj središnjoj banci u vezi s politikama bonitetnog nadzora kreditnih institucija (1), a posebno njezin članak 4. stavak 3., članak 30. i članak 33. podstavak 2.,
uzimajući u obzir javno savjetovanje i analizu provedenu u skladu s člankom 30. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1024/2013.,
Budući da:
(1)
Uredbom (EU) br. 1024/2013 osniva se jedinstveni nadzorni mehanizam (SSM) koji se sastoji od Europske središnje banke (ESB) i nacionalnih nadležnih tijela.
(2)
Sukladno Uredbi (EU) br. 1024/2013, ESB je odgovoran za učinkovito i dosljedno funkcioniranje SSM-a za sve kreditne institucije, financijske holdinge i mješovite financijske holdinge u svim državama članicama europodručja kao i u državama članicama izvan europodručja koje uspostave blisku suradnju s ESB-om. Pravila i postupci koji uređuju suradnju između ESB-a i nacionalnih nadležnih tijela unutar SSM-a te s nacionalnim imenovanim tijelima utvrđeni su Uredbi (EU) br. 468/2014 Europske središnje banke (ESB/2014/17) (2).
(3)
Članak 30. Uredbe (EU) br. 1024/2013 propisuje da ESB ubire godišnje naknade za nadzor od kreditnih institucija sa sjedištem u državama članicama sudionicama i od podružnica sa sjedištem u državi članici sudionici koje je osnovala kreditna institucija sa sjedištem u državi članici nesudionici. Naknade koje ubire ESB-a trebale bi pokrivati i ne premašiti rashode ESB-a vezane za zadaće dodijeljene mu člancima od 4. do 6. Uredbe (EU) br. 1024/2013.
(4)
Iznos naknade za nadzor trebao bi obuhvaćati iznos koji godišnje plaćaju sve kreditne institucije sa sjedištem u državama članicama sudionicama i podružnice sa sjedištem u državi članici sudionici koje je osnovala kreditna institucija sa sjedištem u državi članici nesudionici, a koje se nadziru u okviru SSM-a.
(5)
U okviru SSM-a, nadzorne dužnosti ESB-a i svakog nacionalnog nadležnog tijela dodjeljuju se na temelju značaja nadziranih subjekata.
(6)
ESB ima izravnu nadležnost za nadzor u odnosu na značajne kreditne institucije, financijske holdinge, mješovite financijske holdinge sa sjedištem u državama članicama sudionicama, te u odnosu na podružnice značajnih kreditnih institucija sa sjedištem u državama članicama nesudionicama, a koje se nalaze u državama članicama sudionicama.
(7)
ESB također nadzire funkcioniranje SSM-a što uključuje sve kreditne institucije bez obzira na to jesu li one značajne ili manje značajne. ESB je isključivo nadležan za davanje odobrenja subjektima za početak poslovanja kreditne institucije, za oduzimanje odobrenja te za procjenu stjecanja i raspolaganja kvalificiranim udjelima u odnosu na sve kreditne institucije sa sjedištem u državama članicama sudionicama.
(8)
Nacionalna nadležna tijela odgovorna su za izravni nadzor manje značajnih nadziranih subjekata, ne dovodeći u pitanje ovlast ESB-a za provođenje izravnog nadzora u određenim slučajevima u kojima postoji potreba za dosljednom primjenom visokih standarda nadzora. Ova podjela odgovornosti kod nadzora u okviru SSM-a te povezani rashodi ESB-a uzimaju se obzir prilikom raspodjele iznosa koji je potrebno naplatiti putem naknada za nadzor između kategorija značajnih nadziranih subjekata i manje značajnih nadziranih subjekata.
(9)
Člankom 33. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1024/2013 od ESB-a se zahtijeva da putem uredbi i odluka objavljuje detaljne operativne aranžmane za provedbu zadaća koje mu dodjeljuje Uredba (EU) br. 1024/2013.
(10)
Sukladno članku 30. stavku 3. Uredbe (EU) br. 1024/2013, naknade trebaju biti utemeljene na objektivnim kriterijima vezanim za značaj i profil rizika dotične kreditne institucije, uključujući imovinu ponderiranu rizikom.
(11)
Naknade bi se trebale izračunavati na najvišoj razini konsolidacije unutar država članica sudionica. To znači da kada su kreditne institucije dio nadzirane grupe sa sjedištem u državi članici sudionici, jedna naknada se izračunava i plaća na razini grupe.
(12)
Kod izračunavanja godišnje naknade za nadzor, društva kćeri sa sjedištem u državi članici nesudionici ne bi trebale biti uzete u obzir. U tom smislu, a kako bi se odredili odgovarajući faktori naknade nadzirane grupe, moraju se dostaviti potkonsolidirani podaci za sva društva kćeri i djelatnosti koje kontrolira matično društvo u državi članici sudionici. Međutim, troškovi dobivanja takvih potkonsolidiranih podataka mogu biti visoki, te bi se iz tog razloga nadzirani subjekti trebali moći odlučiti za naknadu izračunatu na temelju podataka dostavljenih na najvišoj razini konsolidacije unutar država članica sudionica, uključujući društva kćeri sa sjedištem u državama članicama nesudionicama, iako bi to moglo dovesti do veće naknade.
(13)
Institucije navedene u članku 2. stavku 5. Direktive 2013/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća (3), isključene su iz nadzornih zadaća dodijeljenih ESB-u u skladu s Uredbom (EU) br. 1024/2013, te stoga ESB neće ubirati naknade za njih.
(14)
Uredba ima opću primjenu, obvezujuća je u cijelosti i izravno primjenjiva u svim državama članicama europodručja. Stoga uredba predstavlja prikladni pravni instrument za utvrđivanje konkretnih aranžmana za provedbu članka 30. Uredbe (EU) br. 1024/2013.
(15)
U skladu s člankom 30. stavkom 5. Uredbe (EU) br. 1024/2013, ova Uredba ne dovodi u pitanje pravo nacionalnih nadležnih tijela na ubiranje naknada u skladu s nacionalnim pravom, u mjeri u kojoj nadzorne zadaće nisu dodijeljene ESB-u, ili u odnosu na troškove za suradnju s ESB-om i pružanje pomoći ESB-u, i u odnosu na postupanje u skladu s njegovim uputama, a sukladno mjerodavnim pravom Unije i postupcima dogovorenim za provedbu Uredbe (EU) br. 1024/2013, uključujući njezine članke 6. i 12.
DONIJELO JE OVU UREDBU:
DIO I.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Predmet i područje primjene
1. Ovom se Uredbom utvrđuju:
(a)
mehanizmi za izračun ukupnog iznosa godišnjih naknada za nadzor koje se ubiru u odnosu na nadzirane subjekte i nadzirane grupe;
(b)
metodologija i kriteriji za izračun godišnje naknade koju snose svaki nadzirani subjekt i svaka nadzirana grupa;
(c)
postupak za ubiranje godišnjih naknada za nadzor od strane ESB-a.
2. Ukupni iznos godišnjih naknada za nadzor obuhvaća godišnju naknadu za nadzor u odnosu na svaki značajni nadzirani subjekt ili grupu i svaki manje značajni nadzirani subjekt ili grupu te ga ESB izračunava na najvišoj razini konsolidacije u državama članicama sudionicama.
Članak 2.
Definicije
Osim ako nije drukčije propisano, definicije sadržane u Uredbi (EU) br. 1024/2013 i Uredbi (EU) br. 468/2014 (ESB/2014/17) primjenjuju se za potrebe ove Uredbe zajedno sa sljedećim definicijama:
1.
„godišnja naknada za nadzor” znači naknada koja se plaća za svaki nadzirani subjekti i svaku nadziranu grupu, koja je izračunata u skladu s mehanizmima utvrđenim u članku 10. stavku 6.;
2.
„godišnji troškovi” znači iznos utvrđen u skladu s odredbama članka 5. koji ESB naplaćuje putem godišnjih naknada za nadzor za određeno razdoblje za koje se plaća naknada;
3.
„obveznik naknade” znači kreditna institucija koja plaća naknadu ili podružnica koja plaća naknadu u skladu s člankom 4. i kojoj je upućena obavijest o naknadi;
4.
„faktori naknade” znači podaci vezani za nadzirani subjekt ili nadziranu grupu utvrđeni u članku 10. stavku 3. točki (a) koji se upotrebljavaju za izračun godišnje naknade za nadzor;
5.
„obavijest o naknadi” znači obavijest kojom se određuje godišnja naknada za nadzor koju u skladu s ovom Uredbom plaća ogovarajući obveznik naknade i koja mu se izdaje u skladu s ovom Uredbom;
6.
„kreditna institucija koja plaća naknadu” znači kreditna institucija sa sjedištem u državi članici sudionici;
7.
„podružnica koja plaća naknadu” znači podružnica koju je kreditna institucija osnovana u državi članici nesudionici osnovala u državi članici sudionici;
8.
„razdoblje za koje se plaća naknada” znači kalendarska godina;
9.
„prvo razdoblje za koje se plaća naknada” znači razdoblje između dana kada ESB preuzme zadaće dodijeljene mu na temelju Uredbe (EU) br. 1024/2013 i kraja kalendarske godine u kojoj ESB preuzme te zadaće;
10.
„grupa subjekata koji plaćaju naknadu” znači i. nadzirana grupa i ii. broj podružnica koje plaćaju naknadu koje se smatraju jednom podružnicom u skladu s člankom 3. stavkom 3.;
11.
„država članica” znači država članica Unije;
12.
„ukupna imovina” znači ukupna vrijednost imovine kao što je utvrđena u skladu s člankom 51. Uredbe (EU) br. 468/2014 (ESB/2014/17). U slučaju grupe subjekata koji plaćaju naknadu, ukupna imovina isključuje društva kćeri sa sjedištem u državama članicama nesudionicama i trećim zemljama;
13.
„ukupna izloženost riziku” znači, u odnosu na grupu subjekata koji plaćaju naknadu i kreditnu instituciju koja plaća naknadu i koja nije dio grupe subjekata koji plaćaju naknadu, iznos utvrđen na najvišoj razini konsolidacije u državama članicama sudionicama i izračunan primjenom članka 92. stavka 3. Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (4).
Članak 3.
Opća obveza plaćanja godišnje naknade za nadzor
1. ESB ubire godišnju naknadu za nadzor u odnosu na svaki nadzirani subjekt i svaku nadziranu grupu za svako razdoblje za koje se plaća naknada.
2. Godišnja naknada za nadzor za svaki nadzirani subjekt i nadziranu grupu određuje se u obavijesti o naknadi i koja se izdaje obvezniku naknade i koju plaća obveznik naknade. Obveznik naknade je primatelj obavijesti o naknadi i primatelj svake obavijesti ili priopćenja od ESB-a u odnosu na naknade za nadzor. Obveznik naknade odgovoran je za plaćanje godišnje naknade za nadzor.
3. Dvije ili više podružnica koje plaćaju naknadu, koje je osnovala ista kreditna institucija u istoj državi članici sudionici, smatraju se jednom podružnicom. Podružnice iste kreditne institucije koje plaćaju naknadu, sa sjedištem u različitim državama članicama sudionicama, ne smatraju se jednom podružnicom.
4. Podružnice koje plaćaju naknadu smatraju se odvojenim od društava kćeri iste kreditne institucije osnovane u istoj državi članici sudionici za potrebe ove Uredbe.
Članak 4.
Obveznik naknade
1. Obveznici naknade u pogledu godišnje naknade za nadzor su:
(a)
kreditna institucija koja plaća naknadu, ako je riječ o kreditnoj instituciji koja plaća naknadu koja nije dio nadzirane grupe;
(b)
podružnica koja plaća naknadu, ako je riječ o podružnici koja plaća naknadu koja nije objedinjena s drugom podružnicom koja plaća naknadu;
(c)
obveznici naknade koji su utvrđeni u skladu s odredbama stavka 2., ako je riječ o nadziranoj grupi subjekata koji plaćaju naknadu.
2. Neovisno o sporazumima unutar grupe subjekata koji plaćaju naknadu s obzirom na raspodjelu troškova, s grupom subjekata koji plaćaju naknadu postupa se kao s jednom jedinicom. Svaka grupa subjekata koji plaćaju naknadu imenuje obveznika naknade za cijelu grupu i obavještava ESB o identitetu obveznika naknade. Obveznik naknade mora imati sjedište u državi članici sudionici. Takva se obavijest smatra valjanom samo:
(a)
ako su u njoj navedeni nazivi svih nadziranih subjekata i koji su dio grupe obuhvaćene obaviješću;
(b)
ako je potpisana u ime svih nadziranih subjekata koji su dio grupe;
(c)
ako je dostavljena ESB-u najkasnije do 1. srpnja svake godine, kako bi se mogla uzeti u obzir za izdavanje obavijesti o naknadi u odnosu na sljedeće razdoblje za plaćanje naknade.
Ako se ESB-u pravovremeno dostavi više od jedne obavijesti po grupi subjekata koji plaćaju naknadu, prednost ima najkasnija obavijest koju ESB primi prije roka.
3. Ne dovodeći u pitanje stavak 2., ESB pridržava pravo utvrđivanja obveznika naknade.
DIO II.
RASHODI I TROŠKOVI
Članak 5.
Godišnji troškovi
1. Godišnji troškovi predstavljaju osnovicu za utvrđivanje godišnjih naknada za nadzor i nadoknađuju se plaćanjem tih godišnjih naknada za nadzor.
2. Iznos godišnjih troškova određuje se na temelju iznosa godišnjih rashoda koji se sastoje od: svih troškova ESB-a u odgovarajućem razdoblju za koje se plaća naknada, a koji su izravno ili neizravno povezani s njegovim nadzornim zadaćama.
Ukupni iznos godišnjih naknada za nadzor, pokriva, ali ne premašuje rashode ESB-a vezane uz njegove nadzorne zadaće u odgovarajućem razdoblju za koje se plaća naknada.
3. Kod utvrđivanja godišnjih troškova, ESB uzima u obzir:
(a)
sve iznose naknade koji se nisu mogli ubrati i vezani su za prethodna razdoblja za koja se plaća naknada;
(b)
sve uplate kamata u skladu s člankom 14.;
(c)
sve iznose primljene ili nadoknađene u skladu s člankom 7. stavkom 3.
Članak 6.
Procjena i utvrđivanje godišnjih troškova
1. Neovisno o njegovim izvještajnim obvezama u skladu s Uredbom (EU) 1024/2013, ESB do kraja svake kalendarske godine izračunava procijenjene godišnje troškove u odnosu na razdoblje za koje se plaća naknada za sljedeću kalendarsku godinu.
2. U roku od četiri mjeseca od kraja svakog razdoblja za koje se plaća naknada, ESB određuje stvarne godišnje troškove za to razdoblje.
3. Procijenjeni godišnji troškovi i stvarni godišnji troškovi služe kao osnovica za izračun ukupnog iznosa godišnjih naknada za nadzor navedenih u članku 9. stavku 1.
DIO III.
UTVRĐIVANJE GODIŠNJE NAKNADE ZA NADZOR
Članak 7.
Novi nadzirani subjekti ili promjena statusa
1. Ako se nad nadziranim subjektom ili nadziranom grupom provodi nadzor samo za dio razdoblja za koje se plaća naknada, godišnja naknada za nadzor izračunava se prema broju navršenih mjeseci razdoblja za koje se plaća naknada nad nadziranim subjektom ili nad nadziranom grupom.
2. Ako se nakon odgovarajuće odluke ESB-a status nadziranog subjekta ili nadzirane grupe promijeni iz značajnog u manje značajni ili obrnuto, godišnja naknada za nadzor izračunava se na temelju broja mjeseci za vrijeme kojih su nadzirani subjekt ili nadzirana grupa posljednjeg dana u mjesecu imali svojstvo značajnog ili manje značajnog nadziranog subjekta ili grupe.
3. Ako iznos godišnje naknade za nadzor koja se ubire odstupa od iznosa naknade izračunate u skladu sa stavcima 1. ili 2., ESB vrši povrat obvezniku naknade, ili izdaje dodatni račun koji obveznik naknade treba platiti.
Članak 8.
Podjela godišnjih troškova između značajnih i manje značajnih nadziranih subjekata
1. Radi izračuna godišnje naknade za nadzor koja se plaća u odnosu na svaki nadzirani subjekt i svaku nadziranu grupu, godišnji troškovi dijele se na dva dijela, jedan za svaku kategoriju nadziranih subjekata i nadziranih grupa, i to kako slijedi:
(a)
godišnji troškovi koji se naplaćuju od značajnih nadziranih subjekata;
(b)
godišnji troškovi koji se naplaćuju od manje značajnih nadziranih subjekata.
2. Podjela godišnjih troškova u skladu sa stavkom 1. vrši se na temelju troškova raspoređenih odgovarajućim organizacijskim jedinicama koje obavljaju izravni nadzor značajnih nadziranih subjekata i neizravni nadzor manje značajnih nadziranih subjekata.
Članak 9.
Iznos koji se naplaćuje
1. Ukupni iznos godišnjih naknada za nadzor koju ubire ESB predstavlja zbroj:
(a)
procijenjenih godišnjih troškova za tekuće razdoblje za koje se plaća naknada koji su utemeljeni na odobrenom proračunu za razdoblje za koje se plaća naknada;
(b)
bilo kakvog viška ili manjka iz prethodnog razdoblja za koje se plaća naknada koji su utvrđeni oduzimanjem stvarnih godišnjih troškova nastalih u vezi s prethodnim razdobljem za koje se plaća naknada od procijenjenih godišnjih troškova ubranih za prethodno razdoblje za koje se plaća naknada.
2. ESB donosi odluku o ukupnom iznosu koji se ubire putem godišnjih naknada za nadzor, a koja se objavljuje na njegovoj mrežnoj stranici do 30. travnja odgovarajućeg razdoblja za koje se plaća naknada.
Članak 10.
Godišnja naknada za nadzor koja se plaća u odnosu na nadzirane subjekte ili nadzirane grupe
1. Godišnja naknada za nadzor koja se plaća u odnosu na svaki značajni nadzirani subjekt ili značajnu nadziranu grupu određuje se putem raspodjele iznosa koji se ubire u odnosu na kategoriju značajnih nadziranih subjekata i značajnih nadziranih grupa, na pojedinačne značajne nadzirane subjekte i značajne nadzirane grupe na temelju njihovih faktora naknade.
2. Godišnja naknada za nadzor koja se plaća u odnosu na svaki manje značajni nadzirani subjekt ili manje značajnu nadziranu grupu određuje se putem raspodjele iznosa koji se ubire u odnosu na kategoriju manje značajnih nadziranih subjekata i manje značajnih nadziranih grupa na pojedinačne manje značajne nadzirane subjekte i manje značajne nadzirane grupe na temelju njihovih faktora naknade.
3. Faktori naknade na najvišoj razini konsolidacije u državi članici sudionici izračunavaju se na temelju sljedećeg.
(a)
Faktori naknade, koji se koriste radi određivanja godišnje naknade za nadzor koja se plaća u odnosu na svaki nadzirani subjekt ili nadziranu grupu, predstavljaju iznos:
i.
ukupne imovine na referentni datum;
ii.
ukupne izloženosti riziku na referentni datum. U slučaju podružnice koja plaća naknadu, ukupna izloženost riziku iznosu nula.
(b)
Podaci u vezi s faktorom naknade utvrđuju se i prikupljaju u skladu s odlukom ESB-a kojom se utvrđuju primjenjiva metodologija i postupci. Ova se odluka objavljuje na mrežnoj stranici ESB-a.
(c)
Za potrebe izračunavanja faktora naknade, nadzirane bi grupe u pravilu trebale isključiti imovinu društava kćeri koji se nalaze u državama članicama nesudionicama i trećim zemljama. Nadzirane grupe mogu odlučiti da neće isključiti takvu imovinu radi utvrđivanja faktora naknade.
(d)
Za nadzirane subjekte ili nadzirane grupe koji su razvrstani kao manje značajni na temelju članka 6. stavka 4. Uredbe (EU) br. 1024/2013, faktor naknade ukupne imovine neće premašiti 30 milijardi eura.
(e)
Relativni ponder koji se koristi u pogledu faktora naknade predstavlja:
i.
ukupna imovina; 50 %;
ii.
ukupna izloženost riziku: 50 %.
4. Obveznici naknade dostavljaju faktore naknade s referentnim datumom 31. prosinca prethodne godine te dostavljaju predmetnom nacionalnom nadležnom tijelu potrebne podatke za izračun godišnjih naknada za nadzor, koji vrši ESB do završetka poslovanja 1. srpnja u godini nakon referentnog datuma ili sljedećeg radnog dana, ako 1. srpnja nije radni dan. Kada nadzirani subjekti pripremaju godišnje račune utemeljene na završetku obračunske godine koji odstupa od kalendarske godine, obveznici naknade mogu dostaviti faktore naknade s referentnim datumom koji odgovara završetku njihove obračunske godine. Nacionalna nadležna tijela dostavljaju ESB-u te podatke u skladu s postupcima koje uspostavlja ESB. Zbroj ukupne imovine svih obveznika naknade i zbroj izloženosti riziku svih obveznika naknade objavljuje se na mrežnoj stranici ESB-a.
5. U slučaju da obveznik naknade ne dostavi faktore naknade, ESB će utvrditi faktore naknade u skladu s metodologijom određenom u odluci ESB-a. Nedostavljanje faktora naknade kao što je određeno u stavku 4. ovog članka, smatrat će se povredom ove uredbe.
6. Izračun godišnje naknade za nadzor za svakog obveznika naknade obavlja se kako je dolje navedeno.
(a)
Godišnja naknada za nadzor predstavlja zbroj najnižeg sastavnog dijela naknade i promjenjivog sastavnog dijela naknade.
(b)
Najniži sastavni dio naknade računa se kao fiksni postotak ukupnog iznosa godišnjih naknada za nadzor za svaku kategorije nadziranih subjekata i nadziranih grupa, kao što je utvrđeno u skladu s člancima 8 i 9. Za kategoriju značajnih nadziranih subjekata i značajnih nadziranih grupa, fiksni postotak iznosi 10 % Ovaj se iznos ravnomjerno dijeli između svih obveznika naknade. Za značajne nadzirane subjekte i značajne nadzirane grupe s ukupnom imovinom od 10 milijardi eura ili manje, najniži sastavni dio naknade je prepolovljen. Za kategoriju manje značajnih nadziranih subjekata i manje značajnih grupa, fiksni postotak iznosi 10 %. Ovaj se iznos ravnomjerno dijeli između svih obveznika naknade. Najniži sastavni dio naknade predstavlja donju granicu godišnje naknade za nadzor po obvezniku naknade.
(c)
Promjenjivi sastavni dio naknade predstavlja razliku između ukupnog iznosa godišnjih naknada za nadzor za svaku kategoriju nadziranih subjekata, kao što je određeno u skladu s člancima 8. i 9. i najnižeg sastavnog dijela naknade za istu kategoriju. Promjenjivi sastavni dio naknade raspodjeljuje se na pojedinačne obveznike naknade u svakoj kategoriji prema udjelu svakog obveznika naknade u zbroju ponderiranih faktora naknade svih obveznika naknade, kako je utvrđeno sukladno stavku 3.
Na temelju izračuna izvršenog u skladu s prethodnim stavcima i na temelju faktora naknade dostavljanih u skladu sa stavkom 4. ovog članka, ESB odlučuje o godišnjoj naknadi za nadzor koju svaki obveznik naknade treba platiti. Obavijest o godišnjoj naknadi za nadzor koja se treba platiti priopćava se obvezniku naknade putem obavijesti o naknadi.
DIO IV.
SURADNJA S NACIONALNIM NADLEžNIM TIJELIMA
Članak 11.
Suradnja s nacionalnim nadležnim tijelima
1. ESB komunicira s nacionalnim nadležnim tijelima prije donošenja odluke o konačnoj razini naknade kako bi se osiguralo da nadzor ostane troškovno učinkovit i razuman za sve uključene kreditne institucije i podružnice. U tu svrhu ESB razvija i uspostavlja odgovarajući komunikacijski kanal u suradnji s nacionalnim nadležnim tijelima.
2. Nacionalna nadležna tijela pružaju pomoć ESB-u kod ubiranja naknada ako to ESB zatraži.
3. U slučaju kreditnih institucija u državi članici sudionici izvan europodručja čija suradnja s ESB-om nije suspendirana niti raskinuta, ESB izdaje upute nacionalnim nadležnim tijelima te države članice u vezi s prikupljanjem faktora naknade i izdavanjem računa za godišnju naknadu za nadzor.
DIO V.
IZDAVANJE RAČUNA
Članak 12.
Obavijest o naknadi
1. ESB jednom godišnje izdaje obavijest o naknadi svakom obvezniku naknade.
2. U obavijesti o naknadi određuje se način plaćanja godišnje naknade za nadzor. Obveznik naknade postupa u skladu sa zahtjevima utvrđenim u obavijesti o naknadi u odnosu na plaćanje godišnje naknade za nadzor.
3. Dugovani iznos koji se plaća na temelju obavijesti o naknadi, obveznik naknade dužan je platiti u roku od 35 dana od dana izdavanja obavijesti o naknadi.
Članak 13.
Dostavljanje obavijesti o naknadi
1. Obveznik naknade odgovoran je za ažuriranje podataka za kontakt potrebnih za dostavu obavijesti o naknadi i dostavlja ESB-u sve promjene u podacima za kontakt (tj. ime, funkciju, organizacijsku jedinicu, adresu, adresu elektroničke pošte, telefonski broj, broj telefaksa). Obveznik naknade dostavlja ESB-u sve promjene u podacima za kontakt najkasnije do 1. srpnja svakog razdoblja za koje se plaća naknada. Ovi podaci za kontakt odnose se na fizičku osobu, ili po mogućnosti, na organizacijsku jedinicu unutar organizacije obveznika naknade.
2. ESB dostavlja obavijest o naknadi osobi određenoj u skladu sa stavkom 1. na jedan od sljedećih načina: (a) u elektroničkom obliku ili drugim usporedivim komunikacijskim sredstvom, b) telefaksom, (c) kurirskom službom, (d) preporučenom poštom s dostavnicom; (e) osobnom dostavom. Obavijest o naknadi valjana je bez potpisa.
Članak 14.
Kamata u slučaju neplaćanja
Ne dovodeći u pitanje bilo koje pravno sredstvo kojim ESB raspolaže, u slučaju djelomičnog plaćanja, neplaćanja ili nepostupanja u skladu s uvjetima za plaćanje utvrđenim u obavijesti o naknadi, kamata se dnevno obračunava na nepodmireni iznos godišnje naknade za nadzor po kamatnoj stopi za glavnu stopu refinanciranja ESB-a uvećanoj za 8 postotnih bodova od dana dospijeća plaćanja.
DIO VI.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 15.
Sankcije
U slučaju povrede ove Uredbe, ESB može izreći sankcije nadziranim subjektima u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 2532/98, dopunjenom Uredbom (EU) br. 468/2014 (ESB/2014/17) (5).
Članak 16.
Prijelazne odredbe
1. Obavijest o naknadi za prvo razdoblje za koje se plaća naknada izdaje se zajedno s obaviješću o naknadi za razdoblje za koje se plaća naknada u 2015.
2. Kako bi se omogućilo ESB-u da počne ubirati godišnju naknadu za nadzor, svaka grupa nadziranih subjekata koji plaćaju naknadu imenuje obveznika naknade za grupu i dostavlja ESB-u podatke o identitetu obveznika naknade do 31. prosinca 2014. u skladu s člankom 4. stavkom 2.
3. Obveznik naknade će prvi put dostaviti podatke navedene u članku 13. stavku 1. do 1. ožujka 2015.
Članak 17.
Izvješće i preispitivanje
1. U skladu s člankom 20. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1024/2013, ESB svake godine dostavlja Europskom parlamentu, Vijeću Europske unije, Europskoj komisiji i Euroskupini izvješće o predviđenom razvoju strukture i iznosu godišnjih naknada za nadzor.
2. ESB preispituje ovu uredbu do 2017., a osobito u odnosu na metodologiju i kriterije za izračun godišnjih naknada za nadzor koje se ubiru od svakog nadziranog subjekta i grupe.
Članak 18.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Frankfurtu na Majni, 22. listopada 2014.