KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 16. september 2013
om kompensation i medfør af gødningsdekretet C 75/98 (ex N 45/98) iværksat af Belgien (Flandern)
(meddelt under nummer C(2013) 5818)
(Kun den nederlandske og den franske udgave er autentiske)
(2013/530/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
efter at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte bemærkninger (1), og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Efter modtagelse af en klage om, at den flamske regering udbetalte ulovlig støtte til landbrugere i forbindelse med deres brug af kunstgødning og husdyrgødning (i det følgende benævnt »foranstaltningen«), anmodede Kommissionens tjenestegrene ved brev af 4. februar 1998 de belgiske myndigheder om at fremsende oplysninger om gennemførelsen af den flamske regerings beslutning af 20. december 1995 om kompensation til landbrugere for forpligtelser i henhold til lovgivningen om gødningsstoffer (i det følgende benævnt »gødningsdekretet«).
(2)
Kommissionen modtog disse oplysninger ved brev fra den flamske minister for miljø og beskæftigelse af 18. marts 1998 og ved brev fra Belgiens Faste Repræsentation af 31. marts 1998.
(3)
Den 15. april 1998 holdt repræsentanterne for de kompetente belgiske myndigheder og Kommissionens tjenestegrene et møde.
(4)
Ved fax af 10. juli 1998 anmodede Kommissionen de belgiske myndigheder om yderligere oplysninger, og den modtog et brev af 7. august 1998, der blev registreret den 10. august 1998, fra de belgiske myndigheder.
(5)
Ifølge de belgiske myndigheders oplysninger blev der foretaget udbetalinger i 1996. Foranstaltningen blev dog ikke anmeldt til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 93, stk. 3, i EF-traktaten (nu artikel 108, stk. 3, i TEUF). Sagen blev af denne grund blev opført i registret over ikke-anmeldt støtte under nummer NN 45/98. Selvom ordningen blev anvendt i 1996 og 1997, noterede Kommissionen sig de belgiske myndigheders tilsagn ved brev af 7. august 1998 om, at de ikke ville udbetale støtte for 1997, før Kommissionen havde truffet en beslutning om, hvorvidt støtten var forenelighed med fællesmarkedet. De belgiske myndigheder oplyste Kommissionen om, at den flamske regering havde til hensigt at indarbejde denne kompensationsordning i det flamske støtteprogram i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92 (2).
(6)
Ved brev af 21. januar 1999 meddelte Kommissionen Belgien, at den havde besluttet at indlede proceduren efter EUF-traktatens artikel 108, stk. 2, over for den pågældende foranstaltning.
(7)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort den 17. april 1999 i De Europæiske Fællesskabers Tidende (3).
(8)
Kommissionen opfordrede de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til foranstaltningen.
(9)
Kommissionen modtog ingen bemærkninger fra de interesserede parter.
(10)
De belgiske myndigheder trak en række meddelelser om andre sager om gødning i Flandern tilbage C12/1999, N105/1999, N311/99).
(11)
Den 6. marts 2012 modtog Kommissionen en klage fra en landbruger om udbetaling af kompensation for 1996 i medfør af gødningsdekretet. På et møde den 16. april 2012 mellem repræsentanter fra de belgiske (flamske) myndigheder og Kommissionens tjenestegrene anmodede Kommissionen de belgiske myndigheder om at fremsætte deres syn på klagen.
(12)
Europa-Kommissionen anmodede om supplerende oplysninger den 9. november 2012. De belgiske myndigheder svarede ved brev af 14. januar 2013.
II. UDFØRLIG BESKRIVELSE AF STØTTEFORANSTALTNINGEN
1. BETEGNELSE
(13)
Kompensation i medfør af gødningsdekretet.
2. BUDGET
(14)
Det samlede budget for foranstaltningen var for 1996 på 427 511 868 BEF fordelt som følger:
(a)
kompensation for nedsat udbytte
-
græsarealer 250 279 282 BEF
-
majs 50 102 650 BEF
(b)
kompensation for omkostninger til bortskaffelse af husdyrgødning 65 486 397 BEF
(c)
kompensation for omkostninger til oplagring af husdyrgødning 34 276 829 BEF
(d)
kompensation for indkøb af yderligere kunstgødning 27 366 710 BEF
(15)
Der blev udbetalt kompensationen i medfør af gødningsdekretet for 1996.
(16)
I overensstemmelse med gødningsdekretet kan der ydes kompensation til landbrugere, hvis bedrifter ligger helt eller delvis inden for et vand- eller naturområde. Dette gælder 7,502 af i alt 40,673 bedrifter med landbrugsjord eller husdyr i Flandern (18,5 %). I arealmæssig henseende falder 47,948 ha (7,5 %) af i alt 649,223 ha agerjord eller græsningsarealer ind under et vandområde, og 21,919 ha (3 %) falder ind under et naturområde..
(17)
Formålet med støtteordningen er at gøre det muligt for landbrugere, der har land i miljøfølsomme områder, at kunne tilpasse sig til de skærpede regler for brugen af gødning og kompensere for de økonomiske tab, som disse landbrugere lider. Støtten beregnes på grundlag af indkomsttabet under hensyn til normal landbrugsmæssig praksis uden for disse følsomme områder. Ifølge de belgiske myndigheder var det ligeledes nødvendigt at yde kompensation for at undgå sociale spændinger.
(18)
Støtten ydes for at kompensere landbrugerne i disse følsomme områder for:
(a)
faldet i produktion som følge af mindre brug af kunstgødning og husdyrgødning
(b)
omkostninger til bortskaffelse af husdyrgødning
(c)
omkostninger til oplagring af husdyrgødning
(d)
indkøb af yderligere kunstgødning.
(19)
Ifølge de oplysninger, som de belgiske myndigheder har forelagt, er støtten til landbrugere for forpligtelser i henhold til lovgivningen om gødningsstoffer baseret på fire juridiske tekster:
(a)
den flamske regerings beslutning af 20. december 1995 om kompensation til landbrugere for forpligtelser i henhold til lovgivning om kunstgødning
(b)
den flamske regerings beslutning af 20. december 1995 om fastsættelse af kompensation for 1996 og 1997 i henhold til artikel 15, stk. 9, i dekret af 23. januar 1991 om beskyttelse af miljøet mod forurening forårsaget af gødning
(c)
den flamske regerings beslutning af 19. marts 1996 om fastsættelse af bestemmelser om yderligere forpligtelser med hensyn til bortskaffelse samt om bistand i forbindelse med yderligere gødningsoverskud i områder, hvor der gælder strengere standarder for spredning af gødning
(d)
den flamske regerings beslutning af 15. juli 1997 om ændring af den flamske regerings beslutning af 20. december 1995 om fastsættelse af kompensation for årene 1996-1997 i henhold til artikel 15, stk. 9, i dekretet af 23. januar 1991 om beskyttelse af miljøet mod forurening forårsaget af gødning.
(20)
Ingen af disse tekster er blevet anmeldt til Kommissionen i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 108, stk. 3, i TEUF).
(21)
Ifølge de belgiske myndigheder er den nuværende gødningspolitik i Flandern baseret på dekretet af 20. december 1995 om ændring af dekretet af 23. januar 1991 om beskyttelse af miljøet mod forurening forårsaget af gødning. Dekretet tager sigte på at mindske de miljøproblemer, der forårsages af berigelse af overfladevandet og grundvandet og udvaskning af fosfater og nitrater i jorden med risiko for gennemtrængning til grund- og overfladevand. Ifølge rapporten om miljøet og naturen i Flandern tegner landbruget sig for 56 % af nitrogen- og fosfatnettobelastningen på miljøet. Udledning af ammoniak fra staldbygninger og spredning af gylle tegner sig for 21 % af de forurenende emissioner i Flandern.
(22)
Gødningsdekretet fastsætter målene for opnåelse og/eller fastholdelse af de fornødne kvalitetsstandarder for jord, vand (overflade- og grundvand) og luft. Det indeholder bestemmelser om en gradvis skærpelse af restriktionerne for brugen af gødning. Det indeholder således mulighed for justeringer i en overgangsperiode. Standarderne for anvendelsen af gødningsstoffer skal strammes gradvis undtagen i særligt følsomme områder, dvs. vand- og naturområder, hvor der med øjeblikkelig varsel trådte strengere bestemmelser i kraft.
(23)
Dekretet indeholder endvidere bestemmelser om en fastfrysning af gødningsproduktionen og antallet af husdyr i Flandern på 1992-niveauet. Med henblik herpå blev der indført en politik med tilladelser på lokalt plan. For større bedrifter vil tilladelserne samtidig blive reduceret med op til 25 % ved fornyelse. Sektoren for husdyravl fik tid (indtil 2002) til at finde måder, hvorpå de kunne mindske gødningsoverskuddene og virkningerne heraf.
(24)
De strengere restriktioner trådte øjeblikkeligt i kraft den 1. januar 1996 i følgende områder:
(a)
afstrømnings- og bevaringsområder
(b)
naturområder, naturreservater, skovbrugsjord
(c)
områder omfattet af fugledirektivet
(d)
dale og økologisk værdifuldt agerjord
(e)
nitratfølsomme arealer
(f)
fosfatforurenet jord.
(25)
Ifølge de belgiske myndigheder fulgte man ved udpegelsen af de sårbare områder kravene i Rådets direktiv 91/676/EØF (4) om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget og Rådets direktiv 79/409/EØF (5) om beskyttelse af vilde fugle.
(26)
I overensstemmelse med dekretet gjaldt der i hele Flandern følgende generelle lofter for tilførslen af kunst- og husdyrgødning fra den 1. januar 1996 til den 31. december 1998, undtagen i vand- og naturområder. Disse lofter er udtrykt i kg phosphorpentoxid og i kg kvælstof fra kunstgødning samt i kg af den samlede tilladte mængde kvælstof pr. år, som vist i nedenstående tabel.
Gruppe af afgrøder
Phosphorpentoxid
Kvælstof fra kunstgødning
Kvælstof i alt
Græsarealer
170
250
450
Majs
160 (1996)
155 (1997)
150 (1998)
200
325
Afgrøder med lavt kvælstofbehov (6)
125
125
170
Andre afgrøder
150
225
325
(27)
De belgiske myndigheder offentliggjorde endvidere følgende lofter som vejledende for de mål, de ønskede at nå fra og med 2003.
Gruppe af afgrøder
Phosphorpentoxid
Kvælstof fra kunstgødning
Kvælstof fra husdyrgødning og andre gødningsstoffer
Kvælstof i alt
Græsarealer
125
250
250
450
Majs
100
130
225
275
Afgrøder med lavt kvælstofbehov (7)
100
70
125
125
Andre afgrøder
100
150
200
275
(28)
Ud over disse kvantitative lofter er det på almindelig agerjord forbudt at sprede husdyrgødning eller andre organiske gødningsstoffer i følgende perioder: fra den 21. september til den 21. januar, alle søn- og helligdage, alle lørdage, undtagen mellem den 1. februar og den 15. maj, om natten (mellem kl. 22.00 og 07.00), når jorden er oversvømmet, frossen eller dækket af sne.
(29)
Der gælder strengere standarder i vandområder med henblik på produktion af drikkevand eller som følge af, at de er særligt sårbare over for udvaskning af kvælstof. »Vandområde« er en samlet betegnelse for:
(a)
afstrømningsområder og beskyttede områder af type II og III for grundvand, afgrænset i henhold til dekretet af 24. januar 1984 om fastsættelse af foranstaltninger til forvaltning af grundvand
(b)
de følsomme områder, som af den flamske regering er blevet udpeget til at skulle omfattes af strengere standarder, inden for de hydrologiske reservoirer af overfladevand beregnet til produktion af drikkevand, afgrænset i overensstemmelse med loven af 26. marts 1971 om beskyttelse af overfladevand mod forurening
(c)
de områder, der er særlig følsomme over for nitrat, hvor der kræves strengere standarder som fastsat af den flamske regering og afgrænset i henhold til dekretet af 24. januar 1984 om fastsættelse af foranstaltninger til forvaltning af grundvand.
(30)
Nedenstående tabel viser standarderne for tilførsel af gødning gældende fra den 1. januar 1996 for vandområder. Disse regler er baseret på udbyttestandarderne for de anførte grupper af afgrøder og miljømæssigt acceptable tab for disse områder. Mængderne er udtryk i kg P2O5 og kg kvælstof pr. ha pr. år.
Gruppe af afgrøder
Phosphorpentoxid
Kvælstof fra kunstgødning
Kvælstof fra husdyrgødning og andre gødningsstoffer
Kvælstof i alt
Græsarealer
120
200
200
350
Majs
100
150
170
275
Afgrøder med lavt kvælstofbehov
80
70
125
125
Andre afgrøder
100
150
170
275
(31)
I vandområder er spredning af gødning forbudt mellem den 1. september og den 21. januar, begge dage inklusive, undtagen i område A og B i områder, der anvendes til indsamling af overfladevand, hvor forbuddet gælder til og med den 15. februar.
(32)
»Naturområde« er en samlet betegnelse for:
(a)
dalområder og økologisk værdifuldt agerjord som anført i de kort over udviklingen af landdistrikterne, der er indeholdt i loven af 29. marts 1962 om tilrettelæggelse af lands- og byplanlægningen
(b)
særlige beskyttede områder afgrænset ved den flamske regerings beslutning af 17. oktober 1988
(c)
specifikke naturtyper og tilgrænsende mellemområder
(d)
skovområder, naturområder, naturudviklingsområder eller naturreservater som anført i de kort over udviklingen af landdistrikterne, der er indeholdt i loven af 29. marts 1962 om tilrettelæggelse af lands- og byplanlægningen, med en overgangsforanstaltning, der er gældende indtil den 31. december 1997
(33)
Nedenstående tabel viser standarderne for tilførsel af gødning gældende fra den 1. januar 1996 for naturområder. Disse regler er baseret på udbyttestandarderne for de anførte grupper af afgrøder og miljømæssigt acceptable tab for disse områder. Mængderne er udtryk i kg P2O5 og kg kvælstof pr. ha pr. år.
Gruppe af afgrøder
Phosphorpentoxid
Kvælstof fra kunstgødning
Kvælstof i alt
Græsarealer
120
200
400
Majs
100
150
275
Afgrøder med lavt kvælstofbehov
80
70
125
Andre afgrøder
100
150
275
(34)
I naturområderne er spredning af gødning forbudt mellem den 1. september og den 21. januar, begge dage inklusive, og på græsarealer af betydning for beskyttelsen af fugle kan gødskning også forbydes mellem den 1. april og den 30. juni. Det er endvidere forbudt at tilføre enhver form for gødning i skovområder, naturområder, naturudviklingsområder eller naturreservater fra den 1. januar 1998, med undtagelse af gødning fra husdyr, der græsser på jorden, med en maksimal tilladt belægning på 2 storkreaturenheder pr. ha målt over året. Familiebrug kan opnå en midlertidig undtagelse fra dette forbud.
(35)
I henhold til gødningsdekretet betales støtten kun automatisk i forbindelse med græsarealer og majs. For andre afgrøders vedkommende antages det ikke, at det mindre gødningsforbrug vil medføre produktionsfald. I sidstnævnte tilfælde kan landbrugeren dog opnå kompensation, hvis han/hun kan dokumentere, at han/hun har lidt tab.
(36)
Kompensationen for et ændret udbytte på græsarealer beregnes på grundlag af forskellen mellem den tilladte gødningsstandard i områderne uden for de følsomme områder og de tilladte standarder i de følsomme områder, idet der skelnes mellem områder, der ligger i henholdsvis vandområder og naturområder. Støtten har til formål at yde kompensation for det tab af udbytte og rentabilitet, der er forårsaget af disse reduktioner.
(37)
Beregningen af støtten tager udgangspunkt i de gennemsnitlige semidækningsbidrag (SDB) i BEF pr. hektar for de seneste tre år i henhold til indkomstskatteloven. Der skelnes mellem mælkeproducerende arealer og andre græsarealer. Til beregning af SDB er Flandern opdelt i 13 områder, afhængigt af det pågældende områdes agronomiske karakteristika.
(38)
Med hensyn til mælkeproducerende græsarealer findes det højeste SDB i Kampen ved Antwerpen (55 700 BEF/ha) og det laveste i klitområderne (33 167 BEF/ha), mens gennemsnittet for hele Flandern udgør 44 160 BEF/ha. Med hensyn til ikke-mælkeproducerende græsarealer findes det højeste SDB i regionen i det vestlige Flandern med sand-/lerjord (36 100 /ha) og det laveste i klitområderne (24 633 BEF/ha), mens gennemsnittet for hele Flandern ligger på 31 941 BEF/ha.
(39)
For vandområdernes vedkommende er kompensationen baseret på den omstændighed, at den maksimalt tilladte brug af kvælstof er fastsat til 350 kg/ha i forhold til 450 kg/ha for de normale områder. Dette svarer til en nedsættelse på 22 %. Ifølge loven om aftagende udbytte har de belgiske myndigheder beregnet, at dette vil medføre et fald i udbyttet på 15 %. Virkningen på bedriftens rentabilitet bliver dog større. Når der ses bort fra faste omkostninger, har de belgiske myndigheder beregnet, at SDB i gennemsnit udgør 40 % af det samlede udbytte. Et fald i udbyttet på 15 % vil således medføre, at SDB reduceres med 37,5 % (15 % × 100/40). Grundlaget for udbetalingen af kompensation for nedsat udbytte i det pågældende område er således SDB × 37,5 %. I vandområderne skal landbrugerne dog anvende 50 kg mindre kunstgødning pr. ha. Dette udgør en besparelse på 800 BEF (50 kg N × 16 BEF/kg). Dette beløb fratrækkes derfor den støtte, der kommer til udbetaling.
(40)
For naturområdernes vedkommende er kompensationen baseret på de samme principper. I naturområderne er den maksimalt tilladte brug af kvælstof 400 kg/ha i forhold til 450 kg/ha for de normale områder, hvilket svarer til en nedsættelse på 11 %. De belgiske myndigheder har beregnet, at dette vil medføre et fald i udbyttet på 7 %. Et fald i udbyttet på 7 % vil medføre, at SDB reduceres med 17,5 % (7 % × 100/40). Grundlaget for udbetalingen af kompensation for nedsat udbytte i naturområderne er således SDB × 17,5 %. Desuden foretages der den samme reduktion af støtten på 800 BEF (se betragtning 39) med hensyn til besparelser som følge af den mindre brug af kunstgødning.
(41)
Af nedenstående tabel fremgår de højeste, laveste og gennemsnitlige støttesatser, der udbetales.
Mælkeproducerende græsarealer
SDB
Støttesats - vandområder
FOR-L_2013285DA.01000801.notes.0001.xml.jpg
Støttesats - naturområder
FOR-L_2013285DA.01000801.notes.0002.xml.jpg
Kempen ved Antwerpen
55 700
20 088
8 948
Klitområder
33 167
11 638
5 004
Gennemsnit
44 160
15 760
9 928
Andre græsarealer
SDB
Støttesats - vandområder
FOR-L_2013285DA.01000801.notes.0003.xml.jpg
Støttesats - naturområder
FOR-L_2013285DA.01000801.notes.0004.xml.jpg
Vestflandern med sand-/lerjord
36 100
12 738
5 518
Klitområder
24 633
8 437
3 511
Gennemsnit
31 941
11 177
4 789
(42)
De belgiske myndigheder understreger, at der her er tale om maksimale kompensationssatser pr. hektar. Det samlede græsareal, som er berettiget til kompensation, er på 31 003 ha, hvoraf 17 468 ha ligger i vandområderne og 13 535 ha i naturområder. Den maksimale kompensation, der teoretisk kunne være blevet udbetalt, er 202 822 411 BEF i vandområder og 65 900 155 BEF i naturområder. På grundlag af de lavere støttesatser for ikke-mælkeproducerende græsarealer er den maksimale kompensation, der faktisk blev udbetalt, 250 275 012 BEF om året, hvoraf 186 505 640 blev ydet i vandområder og 63 769 372 BEF i naturområder. Denne forskel mellem den maksimale støtte, der teoretisk kunne være blevet udbetalt, og den støtte, der rent faktisk blev udbetalt, skyldes ifølge de belgiske myndigheder en række faktorer, navnlig det forhold, at der kun udbetales kompensation i forbindelse med græsarealer, som allerede i 1994 blev anvendt som græsareal af den samme bedrift.
(43)
Med hensyn til majs gælder der en fast støttesats for tabet af produktion på 3 600 BEF/ha på betingelse af, at den pågældende majs stadig dyrkes på den samme jordlod og ikke sås på tidligere græsarealer, der er blevet pløjet op. Denne støtte er baseret på den skønsmæssige vurdering, at den gennemsnitlige produktion af tørfoder udgør 14 500 kg/ha for majs, og at det gennemsnitlige tab af udbytte som følge af de strengere normer er 900 kg/ha. På grundlag af en anslået kostpris på 4 BEF pr. kg tørfoder medfører dette et indkomsttab på 3 600 BEF.
(44)
Desuden tilskyndes landbrugerne til at så græs efter majs, hvilket mindsker dræningen af nitrater fra jordbunden og kvælstofudvaskningen. Der blev udbetalt en yderligere støtte på 3 600 BEF/ha hertil. Ifølge de belgiske myndigheder dækker denne støtte kun omkostningerne til græsfrø.
(45)
Der ydes støtte til bedrifter i vand- og naturområder til dækning af meromkostninger til bortskaffelse af gødningsoverskud som følge af de lavere lofter for tilførsel af husdyrgødning.
(46)
Der ydes støtte, hvis en bedrift har yderligere gødningsoverskud, der er opstået som følge af de strengere standarder for tilførsel af husdyrgødning. Ved beregningen af støtten skelnes der mellem:
(a)
familiebrug inden for husdyrproduktion og andre husdyrbrug, som ikke erhvervede yderligere agerjord i perioden 1993-1996; arealet af agerjord i henhold til 1996-registret lægges til grund ved vurderingen af mulighederne for bortskaffelse af husdyrgødning
(b)
husdyrbrug, der ikke har karakter af familiebrug, og som ikke erhvervede yderligere agerjord i perioden 1993-1996; det areal, der skal lægges til grund ved vurderingen af mulighederne for bortskaffelse af husdyrgødning, er baseret på arealet af den agerjord, der blev registreret i 1994 (situationen på bedriften i 1993).
(47)
Til beregning af støtten anvendes der et vejet gennemsnit, som er baseret på beregningen af antallet af dyr af hver art (kvæg, svin, fjerkræ, andre) i Flandern og den typiske mineralske sammensætning af gødningen fra hver art med hensyn til mineralindhold.
(48)
På grundlag heraf skønnes det, at hver ton gødning indeholder 6,6 kg kvælstof og 4,2 kg diphosphorpentoxid.
(49)
Støtten udbetales pr. mineralenhed (pr. kg diphosphorpentoxid (P2O5) og pr. kg kvælstof (N)), der er berettiget til kompensation. Bedriftens beliggenhed er afgørende for beløbets størrelse. Der udbetales følgende beløb:
(a)
13 BEF/enhed: til bedrifter i en »hvid« kommune med en revideret produktion på 75 kg P2O5/ha
(b)
20 BEF/enhed: i en »grå« kommune med en revideret produktion på 75-125 kg P2O5/ha
(c)
27 BEF/enhed: til én bedrift i en kommune med en revideret produktion på 125 kg P2O5/ha
(50)
Støtten er højere for kommuner med en højere revideret produktion, da gødningen skal transporteres over længere afstande.
(51)
Endvidere udbetales der også støtte som kompensation til landbrugere, der ikke længere kan udnytte muligheden af på grundlag af kontraktlige aftaler med nabobedrifter at udbringe og sprede overskudsgødning på disse bedrifter. For at være støtteberettiget skal bedriften i 1995 have indgået en aftale om bortskaffelse af overskudsgødning med en bruger med jord i et område, hvor de strengere standarder finder anvendelse, og skal være etableret i en kommune med et revideret output på over 100 kg P2O5/ha. Kompensationen betales pr. mineralenhed, dvs. pr. kg P2O5 og pr. kg N, der er afsat mindre af til disse brugere. Den maksimale mængde, der kan modtages støtte for, er forskellen mellem afsætningsmulighederne mellem de normale standarder for gødskning og de standarder, der gælder i områder, der er underlagt strengere regler. Bedriftens beliggenhed er bestemmende for, hvilket beløb der kan udbetales, dvs.:
(a)
27 BEF/enhed: til én bedrift i en kommune med en revideret produktion på 125 kg P2O5/ha
(b)
20 BEF/enhed til alle øvrige bedrifter.
(52)
Familiebrug inden for husdyrproduktion med gødningsoverskud på jordlodder i de hydrologiske bassiner til indsamling af overfladevand i Kluizen og på den nitratfølsomme jord ved Maas' bredder kan gøre brug af gødningsbankens forpligtelse til at modtage yderligere gødningsoverskud, der opstår som følge af de strengere standarder for gødningstilførsel. I dette tilfælde nedsættes kompensationen for bortskaffelse og oplagring af gødning i forhold til den mængde mineraler, som gødningsbanken har ydet bistand til.
(53)
Som følge af, at forbuddet mod spredning af gødning i natur- og vandområderne begynder den 1. september, og ikke den 21. september som i andre områder, vil en række bedrifter få problemer, da de høster visse afgrøder efter starten på det udvidede forbud. På mange bedrifter spredes gødningen efter høsten. Dette er ikke længere muligt i vand- og naturområderne De belgiske myndigheder skønner, at disse bedrifter som følge heraf vil få behov for yderligere oplagringsfaciliteter i tre måneder.
(54)
Med hensyn til standarderne for gødningstilførslen svarer forskellen mellem almindelige områder og vand- og naturområder til ca. 50 kg P2O5/ha. Da 1 ton gødning i gennemsnit indeholder 5,2 kg P2O5, svarer 50 kg P2O5/ha til, at der er behov for ca. 10 tons oplagringskapacitet pr. ha.
(55)
På grundlag af at opførelsen af en oplagringsfacilitet på 500m3 skønnes at koste 1 263 120 BEF, har de belgiske myndigheder beregnet, at tilvejebringelsen af den nødvendige oplagringskapacitet vil kræve en investering på ca. 2 500 BEF pr. ton oplagringskapacitet, som vil blive afskrevet over 20 år og derfor svarer til 125 BEF/t/år. Der udbetales derfor en årlig kompensation på 1 250 BEF/ha til landbrugere, som producerer husdyrgødning, og som har agerjord i områder, hvor der gælder strengere regler for tilførsel og spredning af gødning.
(56)
Landbrugere, som i 1996 modtog denne kompensation for oplagring af gødning i medfør af gødningsdekretet, kan ikke i samme år opnå rentegodtgørelser eller kapitaltilskud til opførelse af oplagringsfaciliteter til husdyrgødning fra Den Flamske Landbrugsinvesteringsfond (VLF).
(57)
Da landbrugere med jord, der er beliggende i vandområder, ikke fuldt ud kan dække den tilladte mængde kvælstof pr. ha ved hjælp af husdyrgødning, forventer de belgiske myndigheder, at landbrugerne i disse områder vil tilstræbe at bibeholde produktionsniveauet ved at anvende yderligere kunstgødning, navnlig til »andre afgrøder« og majs.
(58)
Det formodes, at disse bedrifter vil anvende yderligere 60 kg N/ha til en pris af 16 BEF/kg. Den støtte, der kan udbetales, udgør derfor 960 BEF (60 × 16), som rundes op til et fast beløb på 1 000 BEF/ha.
(59)
Landbrugere, som i 1994 havde agerjord i vand- og naturområder, kan hos gødningsbanken, som står for forvaltningen af ordningen, ansøge om kompensation i forbindelse med jord i disse områder. De skal på kort og planer jordlod for jordlod angive deres agerjord og fremlægge dyrkningsplanen for 1994 samt for ansøgningsåret. Hvis jorden ligger i flere forskellige områder, beregnes kompensationen på grundlag af de strengeste standarder for tilførsel og spredning af gødning. Gødningsbanken behandler ansøgningerne på grundlag af alle de oplysninger, den har til rådighed, og underretter de pågældende om, hvad der vil blive ydet kompensation til. Der ydes ikke kompensation, hvis den udgør mindre end 1 000 BEF. Ansøgerne kan anke afgørelsen til den flamske miljøminister, som inden for seks måneder skal træffe en afgørelse. Sker dette ikke, anses anken for at være taget til følge.
(60)
Gødningsbanken, politi samt embedsmænd fra miljøinspektionsdepartementet under Miljø-, Natur-, Jord- og Vandmiljømyndigheden og andre embedsmænd har ret til at kontrollere, om landbrugerne opfylder deres forpligtelser i medfør af gødningsdekretet. Hvis der konstateres overtrædelser, kan det kræves af landbrugerne, at de tilbagebetaler støtten. Der kan ikke ydes støtte i medfør af gødningsdekretet til nedlagt jord.
III. VURDERING AF STØTTEN
(61)
Ovenstående foranstaltninger udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF. Ved hjælp af statslige midler ydes der støtte til visse kategorier af landbrugere, dvs. i vand- eller naturområderne. Disse støtteforanstaltninger fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, da de forbedrer konkurrenceevnen blandt de landbrugere, der modtager støtte, og dem i andre dele af Belgien eller i andre medlemsstater, som ikke modtager støtte. For så vidt som der i forbindelse med de produkter, der produceres af disse landbrugere, finder samhandel sted inden for EU, vil foranstaltningerne endvidere formentlig påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
(62)
De belgiske myndigheder pegede i deres skriftlige bemærkninger på støtteordningens miljømålsætninger, og i denne forbindelse henviste de til bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92 af 30. juni 1992 om miljøvenlige produktionsmetoder i landbruget, samt om naturpleje (i det følgende benævnt forordning (EØF) nr. 2078/92) (8) og fællesskabsrammebestemmelserne for statsstøtte til miljøbeskyttelse (9). Det hedder i afsnit 2.1 i disse rammebestemmelser, at inden for landbrug gælder rammebestemmelserne ikke for det område, der falder ind under Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92. Det er derfor hensigtsmæssigt at begynde med at undersøge anvendelsen af forordning (EØF) nr. 2078/92 på de pågældende foranstaltninger.
(63)
De belgiske myndigheder anfører, at ydelsen af kompensation til landbrugere som en del af foranstaltningen i natur- og vandområderne bør betragtes som gennemførelse af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 2078/92.
(64)
Med forordning (EØF) nr. 2078/92 indføres der en støtteordning, der tager sigte på bl.a. at fremme frivillig anvendelse af produktionsmetoder, der kan nedbringe forureningen fra landbruget, på baggrund af de forpligtelser, som landbrugeren har indvilliget i (artikel 2, stk. 1). Medlemsstaterne fastsætter betingelserne for tildeling af støtte og størrelsen heraf, idet der tages hensyn til den af modtageren indgåede forpligtelse, til indkomsttabet og til foranstaltningens tilskyndende virkning (artikel 5, stk. 1, litra a) og b)). På betingelser, der fastlægges af Kommissionen kan Fællesskabet også deltage i finansieringen af visse præmier, som medlemsstaterne yder for at kompensere for indkomsttab, der skyldes obligatoriske restriktioner som nævnt i artikel 2, der pålægges som følge af, at der i medlemsstaterne iværksættes foranstaltninger, der er vedtaget som led i fællesskabsforanstaltninger (artikel 4, stk. 5, i forordning (EØF) nr. 2078/92).
(65)
I henhold til artikel 10, stk. 1, har medlemsstaterne ret til at vedtage nationalt finansierede støtteordninger for supplerende støtteforanstaltninger, hvis betingelser eller regler for ydelse afviger fra de i forordningen fastsatte, eller hvis beløb overstiger de heri fastsatte lofter. Disse støtteordninger skal træffes i overensstemmelse med målene i forordningen og med reglerne for statsstøtte.
(66)
En sådan ordning har ikke til hensigt at yde kompensation for tab, der har at gøre med overholdelse af tilsagn, som landbrugerne har afgivet frivilligt. Det omfatter heller ikke EU-medfinansiering af kompensation i forbindelse med foranstaltninger, som Belgien har gennemført på betingelser, der fastlægges af Kommissionen. Ordningen vedrører derimod (udelukkende) national støtte i form af kompensation for tab, der følger af overholdelsen af forpligtelser i henhold til national lovgivning om gødning.
(67)
Støtten falder derfor ikke ind under forordningens anvendelsesområde og bør vurderes under de gældende regler om statsstøtte.
IV. ANVENDELSE AF FÆLLESSKABSRAMMEBESTEMMELSERNE FOR STATSSTØTTE TIL MILJØBESKYTTELSE
(68)
Det er nødvendigt at overveje, om foranstaltningen er forenelig med Kommissionens rammebestemmelser for statsstøtte til miljøbeskyttelse (10) (i det følgende benævnt rammebestemmelserne) fra 1994, der fandt anvendelse på tidspunktet, hvor foranstaltningen blev anvendt (11).
(69)
Det skal i denne forbindelse bemærkes, at støtteforanstaltningerne til kompensation for det nedsatte udbytte på græsarealer eller af majs, støtten til bortskaffelse af gødningsoverskud og kompensationen for ekstraomkostningerne til kunstgødning udgør driftsstøtte. Som svar på et spørgsmål fra Kommissionens tjenestegrene har de belgiske myndigheder anført, at selvom omkostningerne i forbindelse med oplagringen af gødning kan sammenlignes med omkostningerne i forbindelse med investeringer i yderligere oplagringskapacitet til gødning, er de ikke direkte forbundet med faktiske investeringer. På baggrund heraf mener Kommissionen, at denne foranstaltning også bør betragtes som driftsstøtte.
(70)
Kommissionen finder generelt, at udbetalingen af driftsstøtte til landbrugssektoren ikke vil yde et varigt bidrag til udviklingen af sektoren og kan indebære, at konkurrencevilkårene fordrejes til ulempe for landbrugere, som ikke modtager en sådan støtte. Kommissionen indtager derfor en streng holdning ved vurderingen af sådanne støtteforanstaltninger.
(71)
Ydelsen af driftsstøtte til miljøbeskyttelsesforanstaltninger behandles i afsnit 3.4 i rammebestemmelserne, hvor der står følgende:
»I overensstemmelse med den hidtidige politik godkender Kommissionen normalt ikke driftsstøtte, der fritager virksomhederne for omkostninger ved forurening eller gener forårsaget af dem selv. Kommissionen kan dog under visse afgrænsede omstændigheder gøre en undtagelse fra dette princip. Den har hidtil gjort det inden for affaldsforvaltning og miljøskattelempelser. Kommissionen vil fortsat behandle sådanne sager særskilt og på grundlag af sagens beskaffenhed samt de af Kommissionen udviklede kriterier inden for ovennævnte to områder. Disse kriterier bestemmer, at støtten kun må være en kompensation for de produktionsomkostninger, der ligger ud over de traditionelle omkostninger, at de bør være midlertidige og principielt degressive, så der skabes et incitament til at mindske forureningen eller at fremme en mere effektiv ressourceudnyttelse. Endvidere må støtten ikke stride mod andre bestemmelser i EF-traktaten, navnlig vedrørende fri udveksling af varer og tjenesteydelser.
Inden for affaldsforvaltning kan offentlig finansiering af meromkostningerne til selektiv indsamling af, genvinding fra og behandling af kommunalt affald til fordel for såvel virksomheder som forbrugere omfatte statsstøtte. En sådan støtte kan i givet fald blive godkendt, hvis der pålægges virksomhederne et gebyr i forhold til den brug, de gør af ordningerne eller i forhold til den mængde affald, de producerer under deres aktiviteter. Støtte til indsamling af, genvinding fra og behandling af industri- og landbrugsaffald vil blive behandlet fra sag til sag.
Midlertidig fritagelse for nye miljøskatter kan tillades, hvor det er nødvendigt for at opveje nedsat, navnlig international, konkurrenceevne. En yderligere faktor at tage i betragtning er, hvad de pågældende virksomheder skal gøre til gengæld for at mindske den af dem forårsagede forurening. Denne bestemmelse gælder også for lempelser for skatter, der indføres i henhold til EF-lovgivning, hvor medlemsstaterne skønsmæssigt kan ansætte skattens størrelse eller træffe afgørelse om eventuelle lempelser.«
(72)
Hvad angår støtten til oplagring og bortskaffelse af gødningsoverskud, er Kommissionen af den opfattelse, at gødningsoverskud kan betragtes som en form for landbrugsaffald. I overensstemmelse med de ovenfor citerede rammebestemmelser skal støtte til bortskaffelse af affald af denne art behandles fra sag til sag på baggrund af de i punkt 3.4 nævnte kriterier.
(73)
Kommissionen bemærker, at den foreliggende foranstaltning var midlertidig, idet den kun fandt anvendelse i 1996 og 1997. Desuden bemærker Kommissionen, at de belgiske myndigheder ikke har anmeldt, at der fortsat foretages direkte støtteudbetalinger til oplagring eller bortskaffelse af gødning, selv om ordningerne med hensyn til gødningsbankens indsamling af gødning fra visse landbrugere er uændrede.
(74)
Kommissionen må også tage hensyn til, at støtteforanstaltningerne ikke er degressive, da der i de to pågældende år stilles samme støtte til rådighed (jf. betragtning 38-40, 49-51).
(75)
På grundlag af de oplysninger, de belgiske myndigheder har forelagt, ser det endvidere ud til, at foranstaltningen har til formål at kompensere for alle omkostningerne ved oplagring og bortskaffelse af overskudsgødning som følge af de restriktioner, der er indført i de følsomme områder. Landbrugerne er således ikke pålagt afgifter for affaldsbortskaffelsen. Der synes endvidere heller ikke at være noget krav til landbrugerne i de følsomme områder om at iværksætte foranstaltninger til at mindske gødningsproduktionen. Der er således ikke tale om nogen modydelse fra landbrugernes side for modtagelsen af støtten, som ganske enkelt yder dem kompensation for at overholde de strengere standarder for brugen af gødning, der er fastsat for de følsomme områder. Foranstaltningen skaber således ikke et incitament for at mindske produktionen af gødning.
(76)
Kommissionen mener derfor ikke, at foranstaltningerne opfylder rammebestemmelserne eller opfylder målene i forordning (EØF) nr. 2078/92. Kommissionen mener således, at foranstaltningerne er uforenelige med fællesmarkedet.
(77)
Med hensyn til de støtteforanstaltninger, der skal yde landbrugerne kompensation for produktionstab som følge af restriktionerne for brugen af husdyrgødning, herunder støtten som kompensation for ekstraomkostningerne til kunstgødning, bemærker Kommissionen, at støtte til produktionstab ikke specifikt er omtalt i rammebestemmelserne. I den udstrækning restriktionerne for brugen af gødning medfører nedsat udbytte, vil de dog formentlig øge landbrugernes produktionsomkostninger for de øvrige afgrøder. Ifølge de principper, der er opstillet i ovennævnte rammebestemmelser, synes sådanne støtteforanstaltninger kun berettiget, hvis tre betingelser er opfyldt (12):
(a)
støtten bør være midlertidig og principielt degressiv, så der skabes et incitament til at mindske forureningen eller at fremme en mere effektiv ressourceudnyttelse
(b)
støtten må kun være en kompensation for de produktionsomkostninger, der ligger ud over de traditionelle omkostninger
(c)
støtten må ikke stride mod andre bestemmelser i EF-traktaten.
Desuden fremgår det af artikel 10 i forordning (EØF) nr. 2078/92, at støtte, der ydes uden for denne forordnings anvendelsesområde, men som har til hensigt at nå en af restriktionerne i forordningens artikel 2, skal ydes i overensstemmelse med forordningens mål.
(78)
Da støtten kun fandt anvendelse i en toårig periode, synes den at være midlertidig. De belgiske myndigheder fremlagde oplysninger af den 14. januar 2013, hvori det bekræftedes, at foranstaltningerne var blevet indstillet i 1998.
(79)
I den periode, hvor foranstaltningen fandt anvendelse, var støtten dog ikke degressiv (betragtning 38-40, 49-51), hvilket dermed ikke skabte et incitament til at mindske forureningen.
(80)
Som bemærket ovenfor beregnes kompensationen for tab af produktion på græsarealer på grundlag af den samlede mængde gødningsstoffer, der er tilladt i de ikke-følsomme områder, dvs. 450 kg N/ha for græsarealer og 325 kg N/ha for majs. Ifølge de belgiske myndigheder er disse tal beregnet på et videnskabeligt grundlag for at sikre, at koncentrationen af nitrat i grund- og overfladevandet ikke overstiger 50 mg NO3/l, eller 11,3 mg NO3-N/l, under hensyntagen til et gennemsnitligt tilladt tab på 70 kg NO3-N/l pr. hektar pr. år. Målet er at kombinere en optimal produktion med en minimal udvaskning. Lofterne for natur- og vandområderne er blevet beregnet på samme måde, idet der er taget højde for, at de er mere følsomme over for nitrat end de øvrige områder.
(81)
De belgiske myndigheder anførte i deres brev af 7. august 1998, at man havde besluttet at beregne kompensationen for forskellen med hensyn til standard på grundlag af den samlede mængde kvælstof, der lovligt kan anvendes, herunder både kvælstof fra kunstgødning og kvælstof fra husdyrgødning. Ifølge de belgiske myndigheder blev denne fremgangsmåde anvendt, da man fandt det nødvendigt at sikre, at landbrugerne i samme region blev behandlet ens, således at de landbrugere, hvis jord er beliggende i områder, der er omfattet af strengere lokale normer, ikke ville blive forfordelt i forhold til de landbrugere, hvis jord ikke er omfattet af sådanne normer. Hvis normerne var de samme for alle landbrugere i alle områder, fjernedes denne konkurrencefordel, og der ville ikke være behov for at yde kompensation. Hvis landbrugerne i denne situation gjorde en indsats for at gå ud over den grundlæggende miljøkvalitetsnorm, var det i denne situation muligt at beregne en kompensationsydelse på grundlag af forskellen mellem det, der var opnået, og kvalitetsnormen.
(82)
På grundlag af dette princip om ligebehandling inden for samme region mente de belgiske myndigheder ikke, at reglerne udgjorde en overkompensation til landbrugerne og/eller kompensation for at ophøre med at anvende produktionsmetoder, som strider mod EU-bestemmelserne. De mente, at den konkurrencemæssige fordel eller ulempe i et bestemt landbrugsområde ville være mere udtalt inden for det pågældende område end inden for hele Det Europæiske Fællesskab. Dette er grunden til, at der i Flandern blev ydet kompensation for hele det tab, som opstod for landbrugere, hvis jord var beliggende i områder med strengere lokale normer (for det faktiske tab af udbytte).
(83)
De belgiske myndigheder understregede endvidere, at den flamske region allerede i 1996 og 1997 havde indført strengere lokale normer, selv om nitratdirektivet først krævede dette den 20. december 1998. I de følsomme vandområder er der blevet indført en begrænsning på 200 kg N/ha for græsarealer, mens den for majs og andre afgrøder er på 170 kg N/ha. Ifølge de belgiske myndigheder har den tilladte mængde husdyrgødning således allerede siden 1996 været lavere end fastsat i det første handlingsprogram i henhold til direktiv 91/676/EØF, og for visse afgrøder har den været begrænset til det niveau, der kræves efter det andet handlingsprogram.
(84)
Den 14. januar 2013 fremsendte de belgiske myndigheder yderligere oplysninger om beregningsmetoden for at påvise, at den stemte overens med praksis på landbrugsområdet og med de EU-bestemmelser, der var i kraft på tidspunktet, hvor foranstaltningen blev anvendt.
(85)
På grundlag af de tilgængelige oplysninger går de bestemmelser, der gælder i vand- og naturområderne, tilsyneladende ikke betydeligt videre end de forpligtelser, der er fastsat i direktiv 91/676/EØF. Kommissionen bemærker i denne forbindelse, at de belgiske myndigheder i deres skriftlige bemærkninger til Kommissionen selv har anført, at de har registreret, at vand- og naturområderne er særlig følsomme over for nitratforurening, og at de derfor fandt det nødvendigt med lavere værdier for at sikre, at målet på 50 mg nitrat pr. liter i fersk overfladevand, navnlig overfladevand, der bruges til indvinding af drikkevand, og i grundvand, kunne nås. Dette var det påkrævede niveau ved udgangen af 1995 i henhold til direktiv 91/676/EØF.
(86)
Med hensyn til den metode, der er anvendt til beregning af kompensationen, anmodede Kommissionen desuden de belgiske myndigheder om at forelægge underbyggede undersøgelser til dokumentation af nøjagtigheden af de forudsætninger, der er lagt til grund for beregningen. De belgiske myndigheder anmodedes navnlig om at forelægge resultaterne af undersøgelser, der viser, at en nedsættelse af det samlede forbrug af gødning fra 450 kg N/ha til 350 kg N/ha rent faktisk medfører et fald i udbyttet på 15 %, og at en nedsættelse fra 450 kg N/ha til 400 kg N/ha medfører, et fald i udbyttet på 7 %. De belgiske myndigheder påviste nøjagtigheden af de forudsætninger, der er lagt til grund for beregningen af kompensationen i deres svar af 14. januar 2013.
(87)
Endvidere anmodedes de belgiske myndigheder om at forelægge yderligere oplysninger om de forudsætninger, der er lagt til grund for beregningen af virkningerne af dette produktionstab på bedriftens samlede rentabilitet, på grundlag af en række hypoteser, herunder rent agerbrug og blandet agerbrug/animalsk produktion. Kommissionen anmodede navnlig de belgiske myndigheder om i detaljer at gøre rede for, hvorfor et tab af græsproduktion på 15 % i en bedrift med blandet agerbrug/animalsk produktion anses for at udgøre et rentabilitetstab på 40 % for bedriften, når der tages hensyn til de forskellige former for animalsk produktion. De belgiske myndigheder fremlagde disse oplysninger i deres svar af 14. januar 2013.
(88)
Desuden anmodedes de belgiske myndigheder om at forelægge beregninger på grundlag af alternative metoder til ydelse af kompensation, f.eks. omkostningerne til at købe erstatningsfoder til erstatning for tabet af produktion. I deres svar 14. januar 2013 vedholdt de belgiske myndigheder, at de ikke længere kan foretage sådanne beregninger, eftersom sådanne beregninger ikke blev foretaget, da foranstaltningen fandt anvendelse.
(89)
De belgiske myndigheder har derfor efter Kommissionens mening ikke påvist, at støtten kun var begrænset til ekstra produktionsomkostninger. Desuden var støtten ikke degressiv, jf. betragtning 79.
(90)
Ydelse af støtte til produktionstab opfylder dermed ikke betingelserne i rammebestemmelserne. Kommissionen mener således ikke, at støtteforanstaltningerne er forenelige med traktaten.
V. KONKLUSION
(91)
Kommissionen mener, at Belgien ulovligt har ydet kompensation i medfør af gødningsdekretet i strid med artikel 93, stk. 3, i EF-traktaten (artikel 108, stk. 3, i TEUF).
(92)
Foranstaltningerne ligger uden for anvendelsesområdet for forordning (EØF) nr. 2078/92.
(93)
Foranstaltningerne til kompensation for oplagring og bortskaffelse af overskudsgødning og produktionstab udgør driftsstøtte, der kun undtagelsesvis kan betragtes som værende forenelig. Rammebestemmelsernes strenge linje fastsætter, at støtte til oplagring og bortskaffelse kan være forenelig, hvor den er midlertidig og degressiv, og hvis der kræves en modydelse fra landbrugeren. Hvad angår støtte til produktionstab, skal støtten være midlertidig og degressiv og kun yde kompensation for ekstra produktionsomkostninger. I henhold til ovenstående vurdering, er disse betingelser ikke opfyldt.
(94)
Da der ikke er tale om nogen modydelse fra støttemodtagernes side for modtagelsen af støtten, og for så vidt som støtteforanstaltningerne ikke synes at indeholde incitamenter for støttemodtagerne til at iværksætte yderligere foranstaltninger til at forbedre miljøbeskyttelsen, mener Kommissionen, at disse støtteforanstaltninger ikke kan anses for at bidrage til udviklingen af visse erhvervsgrene som omhandlet i traktatens artikel 107, stk. 3, litra c).
(95)
Gødningsdekretet blev ophævet i 1998, og alle foranstaltningerne blev indstillet.
(96)
Af ovennævnte årsager mener Kommissionen, at foranstaltningen udgjorde ulovlig og uforenelig støtte i den periode fra 1996-1997, hvor den blev anvendt, og at støtten i princippet skal betales tilbage.
(97)
Da Kommissionens beføjelser til at kræve tilbagebetaling af støtte forældes efter ti år (13), kan denne uforenelige støtte ikke kræves tilbagebetalt.
(98)
Individuel støtte, der på tildelingstidspunktet opfyldte betingelserne for gruppefritagelse eller en anden godkendt ordning, er forenelig med det indre marked, så længe den ikke overstiger de maksimale støtteintensiteter, der gælder for den pågældende støttetype.
TRUFFET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Statsstøtte ydet som kompensation i medfør af gødningsdekretet, og som Belgien ulovligt har iværksat i strid med artikel 93, stk. 3, i EF-traktaten, er uforenelig med det indre marked.
Artikel 2
Individuel støtte, der tildeles i henhold til den i artikel 1 omhandlede ordning, og som på tildelingstidspunktet opfylder betingelserne for gruppefritagelse eller en anden godkendt støtteordning, er forenelig med det indre marked, så længe den ikke overstiger de maksimale støtteintensiteter, der gælder for den pågældende støttetype.
Artikel 3
Denne afgørelse er rettet til Kongeriget Belgien.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. september 2013.
ODLUKA KOMISIJE
od 16. rujna 2013.
o naknadama na temelju dekreta o stajnjaku C 75/98 (ex NN 45/98) koje je provela Belgija (Flandrija)
(priopćeno pod brojem dokumenta C(2013) 5818)
(Vjerodostojne su samo verzije na nizozemskom i francuskom jeziku)
(2013/530/EU)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije (UFEU), a posebno njegov članak 108. stavak 2. prvi podstavak,
nakon poziva zainteresiranim stranama na podnošenje njihovih primjedaba (1),
budući da:
I. POSTUPAK
(1)
Nakon primitka prigovora o nezakonitim naknadama koje je flamanska Vlada isplaćivala poljoprivrednicima za korištenje gnojiva i stajnjaka (dalje u tekstu „mjera”), službe Europske komisije su pismom od 4. veljače 1998. zatražile od belgijskih tijela da dostave podatke o provedbi odluke flamanske Vlade od 20. prosinca 1995. o naknadi treba platiti poljoprivrednicima za obveze na temelju zakonodavstva o gnojivima (dalje u tekstu „dekret o stajnjaku”).
(2)
Komisija je te informacije primila pismom flamanskog ministra okoliša i zapošljavanja od 18. ožujka 1998. i pismom Stalnog predstavništva Belgije od 31. ožujka 1998.
(3)
15. travnja 1998. održan je sastanak između predstavnika belgijskih nadležnih tijela i službi Europske komisije.
(4)
Teleksom od 10. srpnja 1998. Komisija je od belgijskih tijela zatražila dodatne informacije, na što su belgijska tijela odgovorila pismom od 7. kolovoza 1998., koje je urudžbirano 10. kolovoza 1998.
(5)
Prema informacijama belgijskih tijela plaćanja su izvršena 1996. Međutim, mjera nije prijavljena Komisiji u skladu s člankom 93. stavkom 3. EZ-a (sada članak 108. stavak 3. UFEU-a). Zato je predmet upisan u registar neprijavljenih potpora pod brojem NN 45/98. Iako je program bio na snazi 1996. i 1997. godine, Komisija je primila na znanje obvezu koju su preuzela belgijska tijela u svom pismu od 7. kolovoza 1998. da neće isplaćivati naknade za 1997. sve dok Komisija ne donese odluku o sukladnosti potpore sa zajedničkim tržištem. Belgijska su tijela obavijestila Komisiju da je flamanska Vlada namjeravala ovaj program naknada uvrstiti u flamanski program potpore na temelju Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2078/92 (2).
(6)
Komisija je pismom od 21. siječnja 1999. obavijestila Belgiju da je u odnosu na tu mjeru odlučila pokrenuti postupak utvrđen u članku 108. stavku 2. UFEU-a.
(7)
Odluka Komisije o pokretanju postupka objavljena je u Službenom listu 17. travnja 1999. (3)
(8)
Komisija je pozvala zainteresirane strane da podnesu svoje komentare o toj mjeri.
(9)
Komisija nije primila ni jedan komentar od zainteresiranih strana.
(10)
Belgijska su tijela povukla priopćenja o ostalim flamanskim slučajevima o stajnjaku (C12/1999, N105/1999, N311/99).
(11)
Komisija je 6. ožujka 2012. primila pritužbu jednog poljoprivrednika u vezi s isplatom naknade za 1996. na temelju dekreta o stajnjaku. Na sastanku između predstavnika belgijskih (flamanskih) tijela i službi Europske komisije 16. travnja 2012., Komisija je od belgijskih tijela zatražila da podnesu svoja stajališta o prigovoru.
(12)
Europska komisija zatražila je dodatne informacije 9. studenoga 2012. Belgijska su tijela odgovorila pismom od 14. siječnja 2013.
II. DETALJAN OPIS POTPORE
1. NASLOV
(13)
Naknada na temelju dekreta o stajnjaku.
2. PRORAČUN
(14)
Ukupni proračun za tu mjeru za 1996. iznosio je 427 511 868 BEF (belgijskih franaka), a raščlanjen je kako slijedi:
(a)
naknada za smanjeni prinos
-
travnjak 250 279 282 BEF
-
kukuruz 50 102 650 BEF
(b)
naknada za troškove zbrinjavanja stajnjaka 65 486 397 BEF
(c)
naknada za troškove skladištenja stajnjaka 34 276 829 BEF
(d)
naknada za kupnju dodatnog gnojiva 27 366 710 BEF
(15)
Naknada na temelju dekreta o stajnjaku isplaćena je za 1996. godinu.
(16)
U skladu s dekretom o stajnjaku, naknada se isplaćuje poljoprivrednicima čije se poljoprivredno gospodarstvo nalazi, u cijelosti ili djelomično, unutar vodnog područja ili područja prirode. To se odnosi na 7,502 od ukupno 40,673 ratarskih ili stočarskih poljoprivrednih gospodarstava u Flandriji (18,5 %). U smislu površine, od ukupno 649,223 ha ratarske ili stočarske površine, 47,948 ha (7,5 %) nalazi se unutar vodnog područja, a 21,919 ha (3 %) nalazi se unutar područja prirode.
(17)
Cilj je programa potpora omogućiti poljoprivrednicima sa zemljištem na ekološki osjetljivim područjima da se prilagode strožim standardima za korištenje stajnjaka i da nadoknade pretrpljeni ekonomski gubitak. Potpora se računa na temelju gubitka prihoda, uzimajući u obzir uobičajenu poljoprivrednu praksu izvan navedenih osjetljivih područja. Prema belgijskim tijelima, naknada je bila kako bi se izbjegli socijalni nemiri.
(18)
Potpora se dodjeljuje kao naknada poljoprivrednicima iz tih osjetljivih područja za:
(a)
smanjenje proizvodnje kao posljedice manje gnojidbe i korištenja stajnjaka,
(b)
dodatne troškove zbrinjavanja stajnjaka,
(c)
dodatne troškove skladištenja stajnjaka,
(d)
dodatnu kupnju kemijskih gnojiva.
(19)
Prema informacijama koje su dostavila belgijska tijela, plaćanje naknada poljoprivrednicima za obveze na temelju zakonodavstva o gnojivima temeljilo se na četiri pravna teksta:
(a)
Odluci flamanske Vlade od 20. prosinca 1995. o naknadi koju treba platiti poljoprivrednicima za obveze na temelju zakonodavstva o gnojivima,
(b)
Odluci flamanske Vlade od 20. prosinca 1995. o utvrđivanju naknada za 1996. i 1997. godinu na temelju članka 15. stavka 9. Dekreta od 23. siječnja 1991. o zaštiti okoliša od onečišćenja stajnjakom,
(c)
Odluci flamanske Vlade od 19. ožujka 1996. o utvrđivanju pravila o dodatnim obvezama u vezi sa zbrinjavanjem i o pomoći s dodatnim viškovima stajnjaka na područjima na koja se primjenjuju stroži standardi primjene stajnjaka,
(d)
Odluci flamanske Vlade od 15. srpnja 1997. o izmjeni Odluke flamanske Vlade od 20. prosinca 1995. o utvrđivanju naknada za 1996. i 1997. godinu na temelju članka 15. stavka 9. Zakona od 23. siječnja 1991. o zaštiti okoliša od onečišćenja stajnjakom.
(20)
Nijedan od navedenih pravnih tekstova nije priopćen Komisiji u skladu s člankom 93. stavkom 3. Ugovora o EZ-u (sada članak 108. stavak 3. UFEU-a).
(21)
Prema belgijskim tijelima, politika gnojidbe u Flandriji temelji se na Dekretu od 20. prosinca 1995. o izmjeni Dekreta od 23. siječnja 1991. o zaštiti okoliša od onečišćenja gnojivima. Cilj je Dekreta smanjiti okolišne probleme uzrokovane obogaćivanjem površinskih i podzemnih voda te curenjem fosfata i nitrata u tlo, uz rizik od njihovog prodiranja u podzemne i površinske vode. Prema izvješću o okolišu i prirodi u Flandriji, poljoprivreda je odgovorna za 56 % udjela opterećenja neto dušika i fosfata u okolišu. Ispuštanje amonijaka od držanja životinja i širenja gnojnice čini 21 % onečišćujućih emisija u Flandriji.
(22)
Dekretom o stajnjaku utvrđeni su ciljevi koji se odnose na postizanje i/ili održavanje traženih standarda kvalitete tla, vode (površinske i podzemne vode) i zraka. Njime se predviđa postepeno pooštravanje ograničenja korištenja gnojiva. Time se omogućuje prilagodba u prijelaznom razdoblju. Standardi koji uređuju uporabu gnojiva bit će postepeno pooštreni, osim za posebno ranjiva područja, odnosno vodna područja i područja prirode za koja su stroža pravila odmah stupila na snagu.
(23)
Dekretom se također predviđa zamrzavanje proizvodnje stajnjaka i broja grla u Flandriji na razinu iz 1992. U tu je svrhu uvedena politika lokalnih dozvola. Istovremeno će se većim poduzećima dozvola smanjiti do 25 % prilikom njezina obnavljanja. Sektoru gospodarskog uzgoja životinja omogućeno je (do 2002.) da pronađe načine smanjenja viškova stajnjaka i njihovog utjecaja na okoliš.
(24)
Stroža ograničenja stupila su odmah na snagu 1. siječnja 1996. za sljedeća područja:
(a)
slivove i zaštićena područja,
(b)
prirodna područja, rezervate prirode, šumska tla,
(c)
područja obuhvaćena Direktivom o pticama,
(d)
doline i ekološki vrijedna poljoprivredna tla,
(e)
tlo osjetljivo na nitrate,
(f)
tlo onečišćeno fosfatima.
(25)
Prema belgijskim tijelima, navedena osjetljiva područja su određena uzimajući u obzir zahtjeve Direktive Vijeća 91/676/EEZ (4) o zaštiti voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora i Direktive Vijeća 79/409/EEZ (5) o očuvanju divljih ptica.
(26)
Na temelju dekreta o stajnjaku, od 1. siječnja 1996. do 31. prosinca 1998. primjenjivale su se sljedeće opće granične vrijednosti primjene gnojiva i stajnjaka diljem Flandrije, osim za vodna područja i područja prirode. Te su granične vrijednosti izražene u kg fosfornog pentoksida, u kg dušika iz kemijskih gnojiva i u kg ukupno godišnje dozvoljenog dušika, kako je prikazano u tablici koja slijedi.
Skupina usjeva
Fosforni pentoksid
Dušik iz kemijskih gnojiva
Ukupno dušik
Travnjak
170
250
450
Kukuruz
160 (1996.)
155 (1997.)
150 (1998.)
200
325
Usjevi s niskim potrebama prema dušiku (6)
125
125
170
Ostali usjevi
150
225
325
(27)
Belgijska su tijela također objavila sljedeće granične vrijednosti koje ukazuju na ciljeve koje žele ispuniti od 2003. nadalje.
Skupina usjeva
Fosforni pentoksid
Dušik iz kemijskih gnojiva
Dušik od životinja, iz stajnjaka i ostalih gnojiva
Ukupno dušik
Travnjak
125
250
250
450
Kukuruz
100
130
225
275
Usjevi s niskim potrebama prema dušiku (7)
100
70
125
125
Ostali usjevi
100
150
200
275
(28)
Osim količinskih graničnih vrijednosti, na običnoj poljoprivrednoj površini zabranjeno je primjenjivati stajnjak ili druga organska gnojiva tijekom sljedećih razdoblja: od 21. rujna do 21. siječnja, sve nedjelje i praznike, sve subote, osim onih između 1. veljače i 15. svibnja, noću (između 22 i 7 sati), kad je tlo poplavljeno, zamrznuto ili pokriveno snježnim pokrivačem.
(29)
Na vodnim se područjima primjenjuju stroži standardi zbog proizvodnje pitke vode ili zato što se radi o područjima posebno osjetljivima na curenje dušika. Pojam „vodno područje” znači:
(a)
područja sliva i područja zaštite II. i III. vrste za podzemne vode, čije su granice utvrđene na temelju Dekreta od 24.siječnja 1984. o utvrđivanju mjera gospodarenja podzemnim vodama,
(b)
osjetljiva područja za koja flamanska Vlada smatra da zahtijevaju strože standarde unutar subhidrografskih bazena površinskih voda namijenjenih za proizvodnju pitke vode, čije su granice utvrđene u skladu sa Zakonom od 26. ožujka 1971. o zaštiti površinskih voda protiv onečišćenja,
(c)
područja tla osjetljivog na dušik za koja flamanska Vlada smatra da zahtijevaju strože standarde i čije su granice utvrđene na temelju Dekreta od 24. siječnja 1984. o utvrđivanju mjera gospodarenja podzemnim vodama.
(30)
U sljedećoj su tablici prikazani standardi kojima se uređuje uporaba stajnjaka koji se od 1. siječnja 1996. primjenjuju na vodna područja. Ta se pravila temelje na standardima prinosa od navedenih skupina usjeva i okolišno prihvatljivim gubicima za ta područja. Količine su izražene u kg P2O5 i kg dušika po hektaru godišnje.
Skupina usjeva
Fosforni pentoksid
Dušik iz kemijskih gnojiva
Dušik iz stajnjaka životinja i drugih gnojiva
Ukupno dušik
Travnjak
120
200
200
350
Kukuruz
100
150
170
275
Usjevi s niskim potrebama prema dušiku
80
70
125
125
Ostali usjevi
100
150
170
275
(31)
Na vodnim područjima zabranjena je primjena stajnjaka između 1. rujna i 21. siječnja, uključujući te datume, osim u zonama A i B područja korištenih za prikupljanje površinskih voda za koje se zabrana produljuje do 15. veljače, uključujući te datume.
(32)
Pojam „područje prirode” znači:
(a)
područja dolina i ekološki vrijedna poljoprivredna tla označena na kartama ruralnog razvoja iz Zakona od 29. ožujka 1962. o organizaciji nacionalnog planiranja i urbanizma,
(b)
posebna područja zaštite čije su granice utvrđene Odlukom flamanske Vlade od 17. listopada 1988.
(c)
posebna staništa i susjedna prijelazna područja,
(d)
šumska područja, prirodna područja, područja razvoja prirode ili rezervati prirode, kako je označeno u kartama ruralnog razvoja iz Zakona od 29. ožujka 1962. o organizaciji nacionalnog planiranja i urbanizma, s prijelaznim mjerama koje se primjenjuju do 31. prosinca 1997.
(33)
U sljedećoj su tablici prikazani standardi kojima se uređuje uporaba stajnjaka koji se od 1. siječnja 1996. primjenjuju na područja prirode. Ta se pravila temelje na standardima prinosa od navedenih skupina usjeva i okolišno prihvatljivim gubicima za ta područja. Količine su izražene u kg P2O5 i kg dušika po hektaru godišnje.
Skupina usjeva
Fosforni pentoksid
Dušik iz kemijskih gnojiva
Ukupno dušik
Travnjak
120
200
400
Kukuruz
100
150
275
Usjevi s niskim potrebama prema dušiku
80
70
125
Ostali usjevi
100
150
275
(34)
Na područjima prirode zabranjena je primjena stajnjaka između 1. rujna i 21. siječnja, uključujući te datume, a na travnatim područjima od važnosti za zaštitu ptica, gnojidba se također može zabraniti između 1. travnja i 30. lipnja. Nadalje, zabranjena je primjena gnojiva svih vrsta na šumskim područjima, prirodnim područjima, područjima razvoja prirode ili rezervatima prirode od 1. siječnja 1998., uz iznimku izmeta životinja na ispaši, s maksimalno dozvoljenom gustoćom životinja od 2 životinje po ha izmjerenoj preko cijele godine. Obiteljskim se poljoprivrednim gospodarstvima može odobriti privremeno izuzeće od ove zabrane.
(35)
Prema dekretu o stajnjaku, naknada se automatski isplaćuje samo za travnjake i kukuruz. Za ostale se usjeve pretpostavlja da smanjene razine korištenja gnojiva neće prouzročiti smanjenja u proizvodnji. Međutim, poljoprivrednik u potonjem slučaju može dobiti naknadu, ako on/ona može pružiti dokaze o gubicima.
(36)
Naknade za promjenu prinosa s travnjaka računaju se na temelju razlike između dozvoljenog standarda korištenja gnojiva na područjima izvan osjetljivih zona i dozvoljenih standarda na osjetljivim područjima, uz pravljenje razlike između područja koja se nalaze u vodnim zonama i onih koja se nalaze u zonama prirode. Cilj je potpore nadoknaditi gubitke prihoda i isplativosti uzrokovanih tim smanjenjima.
(37)
Početna točka izračuna potpore jesu prosječne polu bruto marže (semi-gross margins - SGM) u BEF/ha iz protekle tri godine koje prethode dodjeli naknade prema propisima o porezu na dohodak. Napravljena je razlika između tla koje se koristi za mljekarstvo i ostalih travnjaka. Za potrebe izračuna SGM-a, Flandrija je podijeljena na 13 područja ovisno o agronomskim značajkama dotičnog područja.
(38)
Za travnjake korištene u proizvodnji mlijeka, najveći SGM je u Antwerp Kempenland (55 700 BEF/ha), najniži na području dina (33 167 BEF/ha), dok je prosječni iznos za Flandriju kao cjelinu 44 160 BEF/ha. Za travnjake koji se ne koriste u proizvodnji mlijeka, najveći SGM je na pjeskovitom/ilovastom području Zapadne Flandrije (36 100 BEF/ha), najniži na području dina (24 633 BEF/ha), dok je prosječni iznos za Flandriju kao cjelinu 31 941 BEF/ha.
(39)
Za vodna se područja naknada temelji na činjenici da maksimalno dozvoljena razina korištenja dušika iznosi 350 kg/ha, u usporedbi s 450 kg/ha za normalna područja. To odgovara smanjenju od 22 %. Prema zakonu o smanjujućim prihodima, belgijska su tijela izračunala da će to prouzročiti smanjenje prinosa od 15 %. Međutim, učinak na isplativost poljoprivrednog gospodarstva bit će još veći. Nakon diskontiranja fiksnih troškova, belgijska su tijela izračunala da udio SGM-a u ukupnom prinosu prosječno iznosi do 40 %. Stoga smanjenje prinosa od 15 % uzrokuje smanjenje SGM-a od 37,5 % (15 % × 100/40) Osnova plaćanja naknade za smanjene prinose na dotičnim područjima stoga iznosi SGM × 37,5 %. Istovremeno su poljoprivredni gospodarstvenici na vodnim područjima obvezni koristiti 50 kg/ha manje kemijskih gnojiva. To predstavlja uštedu od 800 BEF (50 kg N × 16 BEF/kg). Stoga se taj iznos oduzima od potpore koju treba platiti.
(40)
Za područja prirode naknada se temelji na istim načelima. Za područje prirode maksimalno dozvoljena razina korištenja dušika iznosi 350 kg/ha, u usporedbi s 450 kg/ha za normalna područja, što odgovara smanjenju od 11 %. Belgijska su tijela izračunala da će to će to prouzročiti smanjenje prinosa od 7 %. Smanjenje prinosa od 7 % uzrokuje smanjenje SGM-a od 17,5 % (7 % × 100/40). Osnova plaćanja naknada za smanjene prinose na područjima prirode stoga iznosi SGM × 17,5 %. Uz to, isto smanjenje potpore od 800 BEF (vidi gornji stavak 39.) izračunato je u odnosu na uštede zbog smanjenog korištenja gnojiva.
(41)
U donjoj se tabeli prikazuje sažetak najviših, najnižih i prosječnih iznosa naknada koje treba platiti.
Travnjaci za proizvodnju mlijeka
SGM
Iznos potpore, vodna područja
FOR-L_2013285HR.01000801.notes.0001.xml.jpg
Iznos potpore, područja prirode
FOR-L_2013285HR.01000801.notes.0002.xml.jpg
Antwerp Kempenland
55 700
20 088
8 948
Dine
33 167
11 638
5 004
Prosjek
44 160
15 760
9 928
Ostali travnjaci
SGM
Iznos potpore, vodna područja
FOR-L_2013285HR.01000801.notes.0003.xml.jpg
Iznos potpore, područja prirode
FOR-L_2013285HR.01000801.notes.0004.xml.jpg
Zapadna Flandrija pjeskovito/ilovasto područje
36 100
12 738
5 518
Dine
24 633
8 437
3 511
Prosjek
31 941
11 177
4 789
(42)
Belgijska tijela naglašavaju da se radi o maksimalnim iznosima naknada po hektaru. Ukupna prihvatljiva površina travnjaka za naknadu iznosi 31 003 ha, od čega se 17 468 ha nalazi na vodnim područjima, a 13 535 ha na područjima prirode. Maksimalna teoretska naknada koja bi mogla biti plaćena iznosi 202 822 411 BEF na vodnim područjima i 65 900 155 BEF na područjima prirode. Međutim, obzirom na niže iznose potpore za travnjake koji se ne koriste za proizvodnju mlijeka, stvarni iznos dodijeljene potpore za travnjake iznosio je 250 275 012 BEF godišnje, od čega je 186 505 640 BEF dodijeljeno za travnjake na vodnim područjima, a 63 769 372 BEF za travnjake na područjima prirode. Prema belgijskim tijelima, razlika između maksimalnih teoretskih iznosa potpore i stvarno isplaćenih iznosa potpore nastala je zbog niza čimbenika, posebno zato što je naknada isplaćena samo u odnosu na travnjake koje je isto poljoprivredno gospodarstvo već koristilo kao travnjak 1994.
(43)
Za kukuruz se primjenjuje paušalni iznos potpore od 3 600 BEF/ha za gubitke u proizvodnji, pod uvjetom da se taj kukuruz još uvijek uzgaja na istoj parceli i da nije požnjeven na bivšem travnjaku koji je uzoran. Ta se potpora temelji na procjenama da prosječna proizvodnja suhog materijala za kukuruz iznosi 14 500 kg/ha i da prosječni gubitak prinosa kao posljedica strožih standarda iznosi 900 kg/ha. Iz procijenjene cijene troška u iznosu od 4 kg BEF/ha suhog materijala proizlazi gubitak od 3 600 BEF.
(44)
Uz to, poljoprivredne se gospodarstvenike potiče da siju travu poslije kukuruza, što smanjuje odvodnju nitrata iz tla i curenje nitrata. Za to se dodjeljuje dodatna potpora u iznosu od BEF 3 600/ha. Prema belgijskim tijelima ta potpora pokriva samo troškove sjemena trave.
(45)
Potpora se pruža poljoprivrednim gospodarstvima na vodnim područjima i područjima prirode za pokrivanje dodatnih troškova zbrinjavanja viškova stajnjaka nastalih zbog nižih graničnih vrijednosti primjene stajnjaka.
(46)
Potpora se dodjeljuje ako poljoprivredno gospodarstvo ima dodatne viškove stajnjaka koji su se nagomilali kao rezultat strožih standarda primjene stajnjaka. Za izračun potpore pravi se razlika između:
(a)
obiteljskih stočarskih farmi i drugih stočarskih poljoprivrednih gospodarstava koji nisu stekli dodatno obradivo zemljište između 1993. i 1996.; područje obradivog zemljišta prema registru iz 1996. uzima se u obzir za izračun mogućnosti zbrinjavanja stajnjaka;
(b)
stočarska poljoprivredna gospodarstva koja nisu obiteljska i koja su stekla dodatno zemljište između 1993. i 1996.; područje koje se uzima u obzir za određivanje mogućnosti zbrinjavanja stajnjaka temelji se na obradivom zemljištu koje je uneseno 1994. (stanje na poljoprivrednom gospodarstvu 1993.)
(47)
U svrhu izračuna potpore uzima se ponderirani pomični prosjek koji se temelji na izračunu broja životinja svake vrste (goveda, svinja, peradi, ostaloga) u Flandriji i tipičnog mineralnog sastava stajnjaka od svake vrste u smislu sadržaja minerala.
(48)
Na toj je osnovi procijenjeno da svaka tona stajnjaka sadrži 6,6 kg dušika i 4,2 kg fosfornog pentoksida.
(49)
Potpora se isplaćuje po jedinici minerala (po kg difosfornog pentoksida (P2O5) i po kg dušika (N)) koji je prihvatljiv za naknadu. Mjesto na kojem se nalazi poljoprivredno gospodarstvo određuje razinu plaćanja. Iznos potpore koju treba platiti jest:
(a)
13 BEF/jedinici: za imanja u „bijeloj” općini s izmijenjenom izlaznom vrijednosti od 75 kg P2O5/ha,
(b)
20 BEF/jedinici: u „sivoj” općini s izmijenjenom izlaznom vrijednosti od 75 do 125 kg P2O5/ha,
(c)
27 BEF/jedinici: za jedno poljoprivredno gospodarstvo u općini s izmijenjenom izlaznom vrijednosti od 125 kg P2O5/ha.
(50)
Iznosi potpore veći su za općine s višim izmijenjenim izlaznim vrijednostima zato što se stajnjak prevozi preko većih udaljenosti.
(51)
Nadalje, potpora se također plaća kao naknada poljoprivrednicima koji više nisu u mogućnosti iskoristiti ugovorni aranžman sa susjednim poljoprivrednim gospodarstvima za primjenu viška stajnjaka na tim gospodarstvima. Kako bi zadovoljilo uvjete, poljoprivredno gospodarstvo je 1995. trebalo imati sklopljen aranžman o zbrinjavanju viška stajnjaka s korisnikom čije se zemljište nalazi na području za koje se primjenjuju stroži standardi te biti osnovano u općini s izmijenjenim izlaznim vrijednostima iznad 100 kg P2O5/ha. Naknada se isplaćuje po jedinici minerala, odnosno po kg P2O5 i po kg N manje koji nisu zbrinuti kod tih korisnika. Maksimalna prihvatljiva količina za naknadu jest razlika u mogućnostima zbrinjavanja pri uobičajenim standardima primjene stajnjaka i pri onima koji se primjenjuju na područjima podložnim strožim pravilima. Mjesto poljoprivrednog gospodarstva određuje iznos koji treba platiti i koji iznosi:
(a)
27 BEF/jedinici: jedno poljoprivredno gospodarstvo u općini s izmijenjenom izlaznom vrijednosti od 125 kg P2O5/ha,
(b)
20 BEF/jedinici za sva ostala poljoprivredna gospodarstva.
(52)
Obiteljska stočarska poljoprivredna gospodarstva s viškovima stajnjaka na zemljišnim parcelama u subhidrografskom bazenu Kluizena za prikupljanje površinskih voda ili na zemljištima osjetljivim na dušik na obalama rijeke Maas mogu iskoristiti obvezu banke stajnjaka o prihvaćanju dodatnih viškova stajnjaka nastalih kao posljedica strožih standarda primjene stajnjaka. U tom se slučaju smanjuje naknada za zbrinjavanje i skladištenje stajnjaka proporcionalno količini minerala za koje je banka stajnjaka pružila pomoć.
(53)
Kao posljedica zabrane primjene gnojiva na vodnim područjima i područjima prirode u razdoblju od 1. rujna umjesto od 21. rujna što vrijedi za ostala područja, neki su poljoprivrednici naišli na poteškoće zbog toga što se na brojnim poljoprivrednim gospodarstvima stajnjak primjenjuje nakon žetve koja se za niz usjeva provodi nakon (godišnjeg) datuma početka zabrane. To više nije bilo moguće na vodnim područjima i područjima prirode. Belgijska su tijela procijenila da će za posljedicu ta imanja trebati dodatne spremnike stajnjaka za tri mjeseca.
(54)
Razlika u standardima primjene stajnjaka na običnim područjima u odnosu na vodna područja i područja prirode iznosi oko 50 kg P2O5/ha. S obzirom na to da jedna tona stajnjaka prosječno sadrži 5,2 kg P2O5, 50 kg P2O5/ha približno odgovara potrebi za spremnikom kapaciteta 10 tona po ha.
(55)
Na temelju procjene da trošak izgradnje spremnika od 500 m3 iznosi 1 263 120 BEF, belgijska tijela su procijenila da pribavljanje spremnika dovoljnog kapaciteta zahtijeva ulaganje od oko 2 500 BEF po toni kapaciteta spremnika, s amortizacijskim razdobljem od 20 godina, što odgovara iznosu od 125 BEF/t/godinu. Godišnja naknada od 1 250 BEF/ha može se stoga platiti poljoprivrednicima koji proizvode stajnjak od životinja i čije se obradivo zemljište nalazi na područjima za koja se primjenjuju stroža pravila primjene gnojiva.
(56)
Poljoprivrednici koji su 1996. primili tu naknadu za skladištenje stajnjaka na temelju dekreta o stajnjaku ne mogu u istoj godini dobiti bonifikaciju kamate ili kapitalne premije za izgradnju spremnika za stajnjak od životinja od Flamanskog poljoprivrednog investicijskog fonda (VLF).
(57)
S obzirom na to da poljoprivrednici čije se zemljište nalazi na vodnom području ne mogu u potpunosti ispuniti uvjete o dozvoljenoj količini dušika po hektaru koristeći stajnjak životinjskog podrijetla, belgijska tijela predviđaju da će poljoprivrednici na tim područjima pokušati održati razine proizvodnje primjenom dodatnog kemijskog gnojiva posebno za „ostale usjeve” i za kukuruz.
(58)
Pretpostavlja se da će ta imanja koristiti dodatnih 60 kg N/ha po cijeni od 16 BEF/kg. Stoga potpora koja se može platiti iznosi 960 BEF (60 × 16), što je zaokruženo na paušalni iznos od 1 000 BEF/ha.
(59)
Poljoprivrednici koji su 1994. imali obradivo zemljište na vodnom području i području prirode mogu se za naknade za ta područja prijaviti u banku stajnjaka odgovornu za vođenje programa. Od njih se traži da na kartama i planovima označe svoje obradivo zemljište parcelu po parcelu, s planom usjeva za 1994. i za godinu u kojoj se prijavljuju. Ako je obradivo zemljište smješteno na nekoliko područja ili zona, za izračun naknade uzimaju se najstroži standardi primjene stajnjaka. Banka stajnjaka razmatra prijave i obavješćuje zainteresiranu stranu o tome koja će se naknada platiti koristeći sve za to dostupne informacije. Naknada se ne isplaćuje ako je iznos manji od 1 000 BEF. Podnositelji zahtjeva imaju pravo uputiti svoju žalbu flamanskom ministru okoliša, koji je u roku od šest mjeseci dužan donijeti odgovarajuću odluku, u suprotnom se žalba smatra usvojenom.
(60)
Banka stajnjaka, policijski službenici i službenici iz odjela inspekcije za zaštitu okoliša tijela nadležnog za upravljanje okolišem, prirodom, zemljištem i vodom te ostali službenici imaju pravo obavljati provjere toga ispunjavaju li poljoprivrednici obveze iz dekreta o stajnjaku. Ako je došlo do povrede propisa, od poljoprivrednika se može zatražiti povrat isplaćene potpore. Potpora iz dekreta o stajnjaku ne dodjeljuje se za zemljište koje se ne obrađuje.
III. OCJENA POTPORE
(61)
Prethodno opisane mjere predstavljaju državnu potporu u smislu članka 107. stavka 1. Ugovora. Naknada se financira iz državnih izvora i isplaćuje određenim kategorijama poljoprivrednika, odnosno onima koji se nalaze na vodnim područjima i područjima prirode. Tom se potporom narušava ili se može narušiti tržišno natjecanje te utjecati na trgovinu između država članica jer jača konkurentnost poljoprivrednika koji primaju naknadu u usporedbi s poljoprivrednicima iz drugih dijelova Belgije ili iz drugih država članica koji tu potporu ne primaju. Nadalje, sve dok su proizvodi koje su proizveli ti poljoprivrednici predmet trgovine unutar EU-a, čini se vjerojatnim da će mjere utjecati na trgovinu između država članica.
(62)
U svojim pisanim nalazima belgijska su tijela naglasila okolišne ciljeve programa potpora i u tom su kontekstu navela odredbe Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2078/92 od 30. lipnja 1992. o metodama poljoprivredne proizvodnje koje su u skladu sa zahtjevima zaštite prirode i održavanja krajobraza (dalje u tekstu Uredba (EEZ) br. 2078/92) (8) i smjernica Zajednice o državnoj potpori za zaštitu okoliša (9). U točki 2.1. smjernica o potpori za zaštitu okoliša određuje se da se smjernice ne primjenjuju u poljoprivrednom sektoru na područje obuhvaćeno Uredbom (EEZ) br. 2078/92. Stoga je primjereno započeti s razmatranjem primjene Uredbe (EEZ) br. 2078/92 na dotične mjere.
(63)
Belgijska tijela objašnjavaju da naknadu poljoprivrednicima koja im je dodijeljena u sklopu mjere za područja prirode i vodna područja treba smatrati provedbom odredaba Uredbe (EEZ) br. 2078/92.
(64)
Uredbom (EEZ) br. 2078/92 uspostavlja se program potpore Zajednice namijenjen promicanju, između ostalog, dobrovoljnog korištenja poljoprivrednih praksi kojima se smanjuju učinci onečišćenja poljoprivrednog podrijetla na temelju radnji koje je poduzeo poljoprivrednik (članak 2. stavak 1.) Države članice određuju uvjete dodjele potpore i iznos potpore koja će se isplatiti na temelju radnje koju je poduzeo korisnik i gubitka prihoda, kao i na temelju potrebe pružanja poticaja (članak 5. stavak 1. točke (a) i (b)). Nadalje, podložno uvjetima koje je odredila Komisija, Zajednica može također doprinijeti određenim premijama koje dodjeljuju države članice kako bi se nadoknadio gubitak prihoda koji nastaje kao posljedica obavezne primjene ograničenja iz članka 2. u kontekstu mjera koje se provode u tim državama članicama prema odredbama Komisije (članak 4. stavak 5. Uredbe EEZ br. 2078/92).
(65)
Nadalje, prema članku 10. stavku 1., države članice imaju mogućnost uvođenja u nacionalno financirane programe dodatnih mjera za koje se uvjeti dodjele potpore razlikuju od zahtjeva Uredbe ili čiji iznosi premašuju granice koje su njome predviđene. Ti programi trebaju biti usklađeni s ciljevima Uredbe i pravilima državne potpore.
(66)
Program o kojemu je riječ nije namijenjen pružanju naknada za gubitke povezane s usklađivanjem putem dobrovoljnih pothvata poljoprivrednika. Program također ne uključuje sufinanciranje naknada od strane Zajednice u kontekstu mjera koje je provela Belgija i koje su podložne uvjetima koje je odredila Komisija. Program se zapravo odnosi na (isključivo) nacionalno financiranje naknada za gubitke koji proizlaze iz usklađivanja s obvezama iz nacionalnog zakonodavstva o gnojivima.
(67)
Stoga potpora ne spada u područje primjene Uredbe te se treba razmotriti na temelju primjenjivih pravila o državnim potporama.
IV. PRIMJENA SMJERNICA ZAJEDNICE O DRŽAVNIM POTPORAMA ZA ZAŠTITU OKOLIŠA
(68)
Potrebno je razmotriti može li se mjera smatrati spojivom sa Smjernicama iz 1994. koje je utvrdila Komisija u odnosu na državne potpore za zaštitu okoliša (10) (dalje u tekstu „Smjernice”) koje su se primjenjivale u vrijeme mjere (11).
(69)
U ovom je kontekstu potrebno utvrditi da mjere potpore za naknadu za smanjen prinos kukuruza ili na travnjacima, potpore za zbrinjavanje viškova stajnjaka i naknada za dodatne troškove korištenja umjetnih gnojiva predstavljaju potpore za tekuće poslovanje. U odgovoru na pitanje službi Komisije, belgijska su tijela objasnila da troškovi skladištenja stajnjaka, u usporedbi s troškovima ulaganja u dodatno skladištenje stajnjaka, ustvari nisu izravno povezani sa stvarnim ulaganjima. U svjetlu tih objašnjenja, Komisija smatra da se te mjere također trebaju smatrati potporom za tekuće poslovanje.
(70)
Općenito, Komisija smatra da nije vjerojatno da će plaćanje potpore za tekuće poslovanje poljoprivrednom sektoru pružiti trajni doprinos razvoju sektora, a moglo bi narušiti uvjete tržišnog natjecanja koje stavlja u nepovoljan položaj poljoprivrednike koji ne primaju takvu vrstu potpore. Komisija stoga zauzima strog pristup ocjeni takvih vrsta potpore.
(71)
Plaćanje potpore za tekuće poslovanje za mjere zaštite okoliša razmotrena je u točki 3.4. Smjernica. Ona glasi:
„U skladu sa svojom dugogodišnjom politikom Komisija obično ne odobrava potporu za tekuće poslovanje kojom se poduzetnici oslobađaju od troškova koji se odnose na onečišćenje i štetna djelovanja koje sami uzrokuju. Međutim, Komisija može napraviti izuzeće od ovog načela u određenim jasno definiranim okolnostima. Do sada je to učinila u područjima gospodarenja otpadom i olakšica od poreza za zaštitu okoliša. Komisija će nastaviti ocjenjivati takve slučajeve na temelju njihove uspješnosti te u svjetlu strogih kriterija koje je postavila u dva upravo spomenuta područja. Spomenuti kriteriji su da se potporom trebaju nadoknaditi isključivo dodatni troškovi proizvodnje u odnosu na uobičajene troškove te da potpora treba biti privremena i u načelu degresivna, kako bi se potaklo na smanjenje onečišćenja ili uvođenje učinkovitijeg korištenja izvora u što kraćem roku. Nadalje, potpora treba biti usklađena s ostalim odredbama iz Ugovora o EZ-u, a posebno s onima koje se odnose na slobodno kretanje robe i usluga.
U području gospodarenja otpadom, javno financiranje dodatnih troškova odvojenog prikupljanja otpada, recikliranja i obrade komunalnog otpada u korist poduzetnika i potrošača može uključivati državnu potporu, ali se ona u tom slučaju odobrava pod uvjetom da se poduzeća oporezuju razmjerno njihovoj uporabi sustava ili količini otpada koji proizvode. Potpora za sakupljanje, recikliranje i zbrinjavanje industrijskog i poljoprivrednog otpada razmatrat će se na temelju pojedinačnog slučaja.
Privremeno oslobođenje od novih poreza za zaštitu okoliša odobrava se ako je to potrebno za nadoknadu gubitaka u konkurentnosti, posebice na međunarodnoj razini. Daljnji čimbenik koji se uzima u obzir jest ono što su dotični poduzetnici dužni učiniti zauzvrat radi smanjenja onečišćenja koje uzrokuju. Ova se odredba također primjenjuje na olakšice od poreza uvedene prema zakonodavstvu EZ-a kojim se državama članicama prepušta pravo odlučivanja o samoj olakšici ili njezinom iznosu.”
(72)
Što se tiče potpore za skladištenje i zbrinjavanje viška stajnjaka, Komisija smatra da se višak stajnjaka može smatrati jednim oblikom poljoprivrednog otpada. U skladu s gore navedenim Smjernicama, potporu za zbrinjavanje takvog otpada treba razmotriti na temelju pojedinačnog slučaja u svjetlu kriterija iz njihove točke 3.4.
(73)
Komisija primjećuje da je dotična mjera bila privremena, jer se primjenjivala samo za 1996. i 1997. godinu. Nadalje, Komisija primjećuje da belgijska tijela nisu priopćila o nastavku plaćanja izravnih potpora za skladištenje ili zbrinjavanje stajnjaka, iako su aranžmani banke stajnjaka za prikupljanje stajnjaka od određenih poljoprivrednika ostali nepromijenjeni.
(74)
Komisija također mora uzeti u obzir činjenicu da mjere potpore nisu degresivne, s obzirom na to da je ista razina potpore pružena za svaku od navedenih dviju godina (usp. stavke 38.-40., 49. -51.).
(75)
Nadalje, na temelju informacija koje su dostavila belgijska tijela čini se da su mjere bile namijenjene nadoknadi ukupnog iznosa troškova skladištenja i zbrinjavanja viška stajnjaka koji je posljedica ograničenja uvedenih za osjetljiva područja. Tako bi poljoprivrednici bili oslobođeni troškova zbrinjavanja otpada. Također se čini da ne postoje zahtjevi prema poljoprivrednicima na osjetljivim područjima da poduzmu bilo kakve korake za smanjenje izlaznih vrijednosti stajnjaka. Stoga ne postoji nikakva protučinidba poljoprivrednika za primitak potpore, koja im jednostavno nadoknađuje troškove usklađivanja sa strožim standardima korištenja stajnjaka za osjetljiva područja. Stoga se mjerama ne potiče smanjenje proizvodnje stajnjaka.
(76)
Zbog tih razloga, Komisija smatra da mjere nisu usklađene sa Smjernicama i nisu u skladu s ciljevima Uredbe (EEZ) br. 2078/92. Komisija stoga smatra da nisu spojive s unutarnjim tržištem.
(77)
Što se tiče potpora kojima se nadoknađuju gubici u proizvodnji koji su posljedica ograničenja korištenja životinjskog stajnjaka, uključujući potporu za nadoknadu dodatnih troškova umjetnih gnojiva, Komisija primjećuje da potpore za gubitke u proizvodnji nisu izričito navedene u Smjernicama. Unatoč tome, u mjeri u kojoj ograničenja korištenja stajnjaka uzrokuju smanjenje prinosa, vjerojatno je da bi se njima povećali troškovi proizvodnje poljoprivrednika za ostatak usjeva. Prema načelima utvrđenim u navedenim Smjernicama, čini se da se te potpore mogu opravdati samo ako su ispunjeni sljedeći uvjeti (12):
(a)
potpora treba biti privremena i, načelno, degresivna kako bi se njome potaknulo smanjenje onečišćenja ili brže uvođenje učinkovitijih načina korištenja izvora;
(b)
potporom se trebaju samo nadoknaditi dodatni troškovi proizvodnje u usporedbi s tradicionalnim metodama;
(c)
potpora ne smije biti u sukobu s ostalim odredbama Ugovora o EZ-u.
Osim toga, iz članka 10. Uredbe (EEZ) br. 2078/92 slijedi da potpora koja se dodjeljuje izvan područja primjene Uredbe, ali u svrhu postizanja jednog od ograničenja iz njezinog članka 2., treba biti u skladu s ciljevima Uredbe.
(78)
S obzirom na to da se potpora primjenjivala samo za razdoblje od dvije godine, čini se da je bila privremena. U informacijama dostavljenima 14. siječnja 2013., belgijska su tijela potvrdila da su mjere ukinute 1998.
(79)
Međutim, u razdoblju primjene mjera nije bilo degresivnosti potpore (usp. stavke 38.- 40., 49.- 51.), kojom se stoga nije potaknulo brže uvođenje učinkovitijih načina korištenja izvora.
(80)
Kao što je prethodno navedeno, naknada za gubitak u proizvodnji na travnjacima računa se prema ukupno dozvoljenoj količini korištenja gnojiva na područjima koja nisu osjetljiva na dušik, odnosno 450 kg N/ha za travnjake i 325 kg N/ha za kukuruz. Prema belgijskim tijelima, te su količine izračunate na znanstvenoj osnovi kako bi se osiguralo da koncentracija nitrata u podzemnim i površinskim vodama ne prelazi 50 mg NO3-N/l ili 11,3 mg NO3-N/l, uzimajući u obzir prosječan dopušteni gubitak od 70 kg NO3-N/l po hektaru godišnje. Njihov je cilj kombinirati optimalnu proizvodnju s minimalnim curenjem. Na isti su način izračunate granične vrijednosti za područja prirode i vodna područja, uzimajući u obzir činjenicu da je njihova osjetljivost na nitrate veća nego na drugim područjima.
(81)
U svom pismu od 7. kolovoza 1998., belgijska su tijela objasnila kako je odlučeno da se naknada računa za razliku u standardu na temelju ukupne količine dušika koji se može zakonski primijeniti, uključujući dušik iz umjetnih gnojiva i dušik iz životinjskog stajnjaka. Prema belgijskim tijelima, taj je pristup primijenjen zato što se smatralo potrebnim osigurati jednakost postupanja prema poljoprivrednicima u pojedinoj regiji kako poljoprivrednici čije se zemljište nalazi na područjima za koja se primjenjuju stroži lokalni standardi ne bi trpjeli u odnosu na poljoprivrednike čije zemljište nije pogođeno tim standardima. Kad bi standardi bili isti za sve poljoprivrednike na svim područjima, ta bi se konkurentska prednost uklonila i ne bi bilo potrebno isplaćivati nikakvu naknadu. U ovoj situaciji, ako poljoprivrednici ulože napore i nadmaše osnovni standard kvalitete okoliša, moguće je izračunati plaćanje naknada na temelju razlike između onoga što je postignuto i standarda kvalitete.
(82)
Na temelju navedenog načela jednakosti unutar iste regije, belgijska su tijela smatrala da primjenjiva pravila ne predstavljaju prekomjernu naknadu za poljoprivrednike i/ili naknadu za napuštanje poljoprivrednih praksi koje nisu u skladu s propisima EU-a. Prema njihovom objašnjenju, konkurentski nepovoljan ili povoljan položaj unutar pojedine poljoprivredne regije bit će izraženiji unutar te regije nego unutar EU-a kao cjeline. Zato je unutar Flandrije nadoknađen potpuni gubitak koji su pretrpjeli poljoprivrednici čije se zemljište nalazi na područjima strožih lokalnih standarda (za stvaran pretrpljeni gubitak prinosa).
(83)
Nadalje, belgijska su tijela istaknula da je 1996. i 1997. flamanska regija već nametnula strože lokalne standarde, iako to prema Direktivi o nitratima nije bilo potrebno sve do 20. prosinca 1998. Na osjetljivim vodnim područjima uvedeno je ograničenje od 200 kg N/ha za travnjake, dok je za kukuruz i ostale usjeve iznosilo 170 kg N/ha. Zbog toga, prema belgijskim tijelima, dozvoljena količina životinjskog stajnjaka je od 1996. već bila niža nego što je to utvrđeno u prvom akcijskom programu na temelju Direktive 91/676/EEZ, a za neke je usjeve ograničeno na razinu navedenu u drugom akcijskom programu.
(84)
Belgijska su tijela 14. siječnja 2013. dostavila detaljne informacije o metodama izračuna kako bi pokazala da je sve bilo u skladu s poljoprivrednom praksom i pravnim propisima EU-a koji su bili na snazi u vrijeme provođenja mjere.
(85)
Međutim, na temelju dostupnih informacija ne proizlazi da odredbe koje se primjenjuju na vodna područja i na područja prirode bitno premašuju obveze utvrđene Direktivom 91/676/EEC. U ovom kontekstu Komisija utvrđuje da su belgijska tijela sama navela u svojim priopćenjima da su ustanovila kako su vodna područja i područja prirode posebno osjetljiva na onečišćenje nitratima te da su zato smatrala niže granice neophodnima za dostizanje cilja od 50mg/l nitrata u površinskim slatkovodnim vodama, posebno onima namijenjenima za vađenje pitke vode, te u podzemnim vodama. To je razina koja je bila obavezna na kraju 1995. prema Direktivi 91/676/EEZ.
(86)
Nadalje, što se tiče metode izračuna naknade, Komisija je od belgijskih tijela zatražila podnošenje potvrđenih studija kojima bi se dokazala ispravnost pretpostavki koje su se koristile u izračunu. Od belgijskih se tijela posebno zatražilo da podnesu rezultate studija kojima se dokazuje da smanjenje ukupne količine korištenja gnojiva sa 450 kg N/ha na 350 kg N/ha zaista uzrokuje smanjenje prinosa od 15 % i da smanjenje sa 450 kg N/ha na 400 kg N/ha uzrokuje smanjenje prinosa od 7 %. Belgijska su tijela u svom odgovoru od 14. siječnja 2013. dokazala točnost temeljnih pretpostavki korištenih za izračun.
(87)
Nadalje, od belgijskih je tijela također zatraženo da dostave dodatne informacije o pretpostavkama koje su korištene za izračun učinaka tih gubitaka u proizvodnji na cjelokupnu isplativost poljoprivrednog gospodarstva, koristeći niz hipoteza, uključujući samo ratarsku proizvodnju i miješanu ratarsko/stočarsku proizvodnju. Komisija je od belgijskih tijela posebno zatražila da dostave detaljno objašnjenje zašto smatraju da gubitak proizvodnje trave od 15 % na miješanom ratarsko/stočarskom gospodarstvu uzrokuje 40 %-tni gubitak isplativosti poljoprivrednog gospodarstva, uzimajući u obzir proizvodnje različitih vrsta životinja. Belgijska su tijela dostavila te informacije u svom odgovoru od 14. siječnja 2013.
(88)
Nadalje, od belgijskih je tijela zatraženo da dostave izračune koji se temelje na alternativnim metodama pružanja naknada, na primjer trošak kupovine zamjenske hrane za životinje u zamjenu za gubitke u proizvodnji. U svom odgovoru od 14. siječnja 2013., belgijska tijela smatraju da više nije moguće obaviti navedeni izračun s obzirom na to da nisu obavljeni u vrijeme primjene mjere.
(89)
Stoga, prema mišljenju Komisije, belgijska tijela nisu dokazala da je potpora bila ograničena samo na dodatne troškove proizvodnje. Nadalje, kao što je prethodno navedeno (st. 79.), potpora nije bila degresivna.
(90)
Slijedom toga, dodjela potpora za gubitak proizvodnje ne ispunjava uvjete iz Smjernica. Zbog tog razloga, Komisija smatra da te mjere potpore nisu u skladu s Ugovorom.
V. ZAKLJUČAK
(91)
Komisija utvrđuje da je Belgija nezakonito provela naknade na temelju dekreta o stajnjaku, protivno članku 93. stavku 3. Ugovora o EZ-u (sada članak 108. stavak 3. UFEU-a).
(92)
Mjere nisu obuhvaćene područjem primjene Uredbe (EEZ) br. 2078/92.
(93)
Mjere za naknadu skladištenja i zbrinjavanja viška stajnjaka i gubitka u proizvodnji predstavljaju operativne potpore koje se samo iznimno mogu ocijeniti spojivima. Za to se strogim pristupom u Smjernicama predviđa da se potpora za skladištenje i zbrinjavanje može ocijeniti spojivom ako je privremena i degresivna i ako zahtijeva protučinidbu od poljoprivrednika. Za potporu za gubitke u proizvodnji, potpora treba biti privremena i degresivna i nadoknaditi samo dodatne troškove proizvodnje. Prema gornjoj analizi, ti uvjeti nisu bili ispunjeni.
(94)
Ako za primanje potpore ne postoji protučinidba od korisnika, i ako se ne čini da se mjerama potpore potiču korisnici da poduzmu dodatne korake u cilju poboljšanja zaštite okoliša, prema Komisiji tom se mjerom potpore ne doprinosi razvoju određenih gospodarskih aktivnosti u smislu članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a.
(95)
Dekret o stajnjaku stavljen je izvan snage 1998., a sve su mjere ukinute.
(96)
Zbog prethodno navedenog, Komisija utvrđuje da su tijekom njihove primjene 1996. i 1997. godine mjere predstavljale nezakonitu i nespojivu potporu koja se u načelu treba vratiti.
(97)
Zbog činjenice da ovlasti Komisije u vezi s povratom nespojivih potpora podliježu roku zastare od deset godina (13), ova nespojiva potpora ne može se vratiti.
(98)
Svaka individualna potpora koja u vrijeme dodjele ispunjava uvjete skupnog izuzeća ili odobrenog programa spojiva je s unutarnjim tržištem, do maksimalnog intenziteta potpore primjenljivog na tu vrstu potpore.
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Državna potpora koja je dodijeljena kao naknada u skladu s dekretom o stajnjaku i koju je Belgija nezakonito provodila protivno članku 93. stavku 3. Ugovora o EZ-u nije spojiva s unutarnjim tržištem.
Članak 2.
Individualna potpora dodijeljena u skladu s programom iz članka 1. koja je u vrijeme dodjele ispunjavala uvjete skupnog izuzeća ili odobrenog programa spojiva je s unutarnjim tržištem, do maksimalnog intenziteta potpore primjenljivog na tu vrstu potpore.
Članak 3.
Ova je Odluka upućena Kraljevini Belgiji.
Sastavljeno u Bruxellesu 16. rujna 2013.