RÅDETS AFGØRELSE 2012/700/FUSP
af 13. november 2012
inden for rammerne af den europæiske sikkerhedsstrategi til støtte for gennemførelsen af Cartagenahandlingsplanen for 2010-2014, der er vedtaget af de stater, der er part i 1997-konventionen om forbud mod brug, oplagring, produktion og overførsel af personelminer samt om deres destruktion
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 26, stk. 2, og artikel 31, stk. 1, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionen bør sigte mod en høj grad af samarbejde på alle områder i tilknytning til internationale forbindelser med henblik på bl.a. at bevare freden, forebygge konflikter og styrke international sikkerhed i overensstemmelse med formålene og grundsætningerne i De Forenede Nationers pagt.
(2)
Det Europæiske Råd vedtog den 12. december 2003 den europæiske sikkerhedsstrategi, der identificerer globale udfordringer og trusler og opfordrer til en regelbaseret international orden, der er baseret på effektiv multilateralisme og velfungerende internationale institutioner.
(3)
Den europæiske sikkerhedsstrategi anerkender De Forenede Nationers pagt som grundlaget for forholdet mellem nationer og går ind for at styrke De Forenede Nationer (»FN«) og sætte organisationen i stand til at opfylde sine forpligtelser og handle effektivt.
(4)
I FN's Generalforsamlings resolution 51/45 af 10. december 1996 opfordres alle stater indtrængende til energisk at arbejde for en effektiv, juridisk bindende international aftale om forbud mod brug, oplagring, produktion og overførsel af personelminer.
(5)
Konventionen om forbud mod brug, oplagring, produktion og overførsel af personelminer samt om deres destruktion (»konventionen«) blev åbnet for undertegnelse den 3. december 1997 og trådte i kraft den 1. marts 1999. Den udgør det eneste omfattende internationale instrument, som beskæftiger sig med alle aspekter af personelminer, herunder brug, oplagring, produktion, handel og rydning heraf og bistand til ofre.
(6)
Den 23. juni 2008 vedtog Rådet fælles aktion 2008/487/FUSP (1) til støtte for universaliseringen og gennemførelsen af konventionen. Pr. 1. oktober 2012 har 160 stater givet deres tilsagn om at være bundet af konventionen.
(7)
Den 3. december 2009 vedtog de stater, der er part i konventionen, Cartagenahandlingsplanen for 2010-2014 (»Cartagenahandlingsplanen«) om universalisering og gennemførelse af alle aspekter af konventionen. Derved anerkendte og tilskyndede de til fuld deltagelse i og bidrag til gennemførelsen af konventionen i Den Internationale Kampagne mod Landminer (»ICBL«), Den Internationale Røde Kors Komité (»ICRC«), de nationale Røde Kors- og Røde Halvmåne-selskaber, Det Internationale Forbund af Røde Kors- og Røde Halvmåne-selskaber (»IFRC«), FN, Det Internationale Center for Humanitær Minerydning i Genève (»GICHD«), internationale og regionale organisationer, mineoverlevere og deres organisationer og andre civilsamfundsorganisationer i henhold til aktion nr. 62 i Cartagenahandlingsplanen.
(8)
Den 3. december 2010 vedtog de stater, der er part i konventionen, »direktivet fra de stater, der er part i støtteenheden til gennemførelse« (»ISU«), hvori parterne fastsatte, at ISU bør yde rådgivning og teknisk støtte til parterne vedrørende gennemførelsen og universaliseringen af konventionen, lette kommunikation mellem parterne i konventionen, og fremme kommunikation og information vedrørende konventionen, både til stater, der ikke er part i konventionen, og til offentligheden. ISU fik mandat til i relevant omfang at samarbejde og koordinere med relevante internationale organisationer, der deltager i konventionens arbejde, bl.a. ICBL, ICRC, IFRC, FN og GICHD.
(9)
Den 2. december 2011 vedtog De Forenede Nationers Generalforsamling resolution 66/29 om gennemførelse af konventionen om forbud mod brug, oplagring, produktion og overførsel af personelminer samt om deres destruktion. Generalforsamlingen mindede om, at det internationale samfund på den anden gennemgangskonference om konventionen havde gennemgået konventionens gennemførelse, og at stater, der er part i konventionen, havde vedtaget Cartagenahandlingsplanen og understreget betydningen af en fuld og effektiv gennemførelse og overholdelse af konventionen, bl.a. ved gennemførelsen af Cartagenahandlingsplanen. Stater der er part i konventionen opfordrede alle stater, der endnu ikke havde ratificeret eller tiltrådt konventionen, til at gøre dette og tilskyndede alle stater til at fastholde fokus på spørgsmålet på højeste politiske niveau og til at fremme overholdelsen af konventionen via bilaterale, subregionale, regionale og multilaterale kontakter, opsøgende aktiviteter, seminarer og andre midler.
(10)
I 2012 og 2013 vil de stater, der er part i konventionen, holde møder. Det internationale samfund vil derefter samles i 2014 til den tredje gennemgangskonference om konventionen for at vurdere fremskridtene med gennemførelsen af Cartagenahandlingsplanen. På dette tidspunkt forventes det, at gennemførelsen af handlingsplanen har ydet et væsentligt bidrag til fremskridtene med at bringe lidelserne og dødsfaldene som følge af personelminer til ophør -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Med henblik på at støtte gennemførelsen af Cartagenahandlingsplanen for 2010-2014 (»Cartagenahandlingsplanen«), der er vedtaget af de stater, der er part i 1997 konventionen om forbud mod brug, oplagring, produktion og overførsel af personelminer samt om deres destruktion (»konventionen«), som led i den europæiske sikkerhedsstrategi og i overensstemmelse med de relevante afgørelser truffet af det internationale samfund forfølger Unionen følgende mål:
a)
Støtte til den indsats, som de stater, der er part i konventionen, gør for at gennemføre de aspekter af Cartagenahandlingsplanen, der vedrører bistand til ofre.
b)
Støtte til den indsats, som de stater, der er part i konventionen, gør for at gennemføre de aspekter af Cartagenahandlingsplanen, der vedrører minerydning.
c)
Fremme af universaliseringen af konventionen.
d)
Tydeliggørelse af Unionens og dens medlemsstaters fortsatte engagement i konventionen og deres tilsagn om at samarbejde med og yde bistand til de stater, der har brug for støtte til at opfylde deres forpligtelser i henhold til konventionen, og styrke Unionens ledende rolle i forfølgelsen af konventionens målsætning om endegyldigt at bringe lidelserne og dødsfaldene som følge af personelminer til ophør.
2. Alle målene, der henvises til i stk. 1, forfølges på en sådan måde, at de styrker konventionens historiske partnerskabs- og samarbejdskultur mellem stater, ikkestatslige og andre organisationer og lokale partnere, navnlig gennem et tæt samarbejde med de relevante aktører for at styrke specifikke former for sådan et samarbejde.
3. For at nå de i stk. 1 omhandlede mål iværksætter Unionen følgende projekter:
a)
Bistand til ofre: teknisk støtte i op til otte tilfælde, gennemførelse af op til fem midtvejsbedømmelser og gennemførelse af op til fem opfølgningstiltag.
b)
Minerydning: gennemførelse af op til fem midtvejsbedømmelser og gennemførelse af op til fem opfølgningstiltag.
c)
Universalisering af konventionen: støtte til en taskforce på højt plan, gennemførelse af en undersøgelse vedrørende grænsesikkerhed uden personelminer og tilrettelæggelse af op til tre universaliseringsworkshops.
d)
Tydeliggørelse af Unionens engagement: afholdelse af opstart- og afslutningsarrangementer, sikring af adgang til konventionens websted, således at tilsagn om bistand til ofre fra parterne i konventionen bliver almindeligt kendt, tilrettelæggelse af et pressebesøg og udarbejdelse af kommunikationsmateriale og publikationer.
En detaljeret beskrivelse af projekterne er fastlagt i bilaget.
Artikel 2
1. Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (»den højtstående repræsentant«) er ansvarlig for gennemførelsen af denne afgørelse.
2. Den tekniske implementering af de i artikel 1, stk. 3, omhandlede projekter udføres af støtteenheden til gennemførelse (»ISU«), repræsenteret ved Det Internationale Center for Humanitær Minerydning (»GICHD«) i Genève. ISU udfører disse opgaver under kontrol af den højtstående repræsentant. Med henblik herpå aftaler den højtstående repræsentant de nødvendige arrangementer med GICHD.
Artikel 3
1. Det finansielle referencegrundlag for gennemførelsen af de i artikel 1, stk. 3, omhandlede projekter er på 1 030 000 EUR.
2. De udgifter, der finansieres af det i stk. 1 angivne beløb, forvaltes i overensstemmelse med de procedurer og regler, der gælder for Unionens almindelige budget.
3. Kommissionen overvåger den korrekte forvaltning af de i stk. 1 omhandlede udgifter. Med henblik herpå indgår den en finansieringsaftale med GICHD, hvoraf det fremgår, at ISU sørger for, at Unionens bidrag bliver synligt i en grad, der svarer til dets størrelse.
4. Kommissionen bestræber sig på at indgå finansieringsaftalen, der er omhandlet i stk. 3, snarest muligt efter denne afgørelses ikrafttræden. Den underretter Rådet om eventuelle vanskeligheder i forbindelse med denne proces og om datoen for indgåelsen af finansieringsaftalen.
Artikel 4
Den højtstående repræsentant aflægger rapport til Rådet om gennemførelsen af denne afgørelse på grundlag af regelmæssige rapporter, som udarbejdes af ISU. Disse rapporter danner udgangspunkt for Rådets evaluering. Kommissionen forelægger oplysninger om de finansielle aspekter af gennemførelsen af denne afgørelse.
Artikel 5
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
Den udløber 24 måneder efter datoen for indgåelsen af den i artikel 3, stk. 3, nævnte finansieringsaftale eller seks måneder efter datoen for ikrafttræden, hvis der ikke er indgået nogen finansieringsaftale inden for denne periode.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. november 2012.
32012D0700
L 314/40
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
13.11.2012.
ODLUKA VIJEĆA 2012/700/ZVSP
od 13. studenoga 2012.
u okviru Europske sigurnosne strategije u potpori provedbi Akcijskog plana iz Cartagene za razdoblje 2010. - 2014. koji su donijele države članice Konvencije o zabrani uporabe, stvaranja zaliha, proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina i njihova uništavanja iz 1997.
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 26. stavak 2. i članak 31. stavak 1.,
budući da:
(1)
Unija mora težiti visokom stupnju suradnje u svim područjima međunarodnih odnosa da, inter alia, sačuva mir, spriječi sukobe i jača međunarodnu sigurnost u skladu s ciljevima i načelima Povelje Ujedinjenih naroda.
(2)
Europsko je vijeće 12. prosinca 2003. donijelo europsku sigurnosnu strategiju o utvrđivanju globalni izazovi i opasnosti i poziva na pravilima utemeljen međunarodni red koji se temelji na učinkovitom multilateralizmu i međunarodnim institucijama koje dobro funkcioniraju.
(3)
Europska sigurnosna strategija priznaje Povelju Ujedinjenih naroda kao temeljni okvir za međunarodne odnose i zagovara da se Ujedinjeni narodi (dalje u tekstu: UN) jačaju i osposobe da mogu ispunjavati svoje odgovornosti i učinkovito djelovati.
(4)
Rezolucija Glavne skupštine Ujedinjenih naroda 51/45 od 10. prosinca 1996. poziva sve države da se odlučno založe za učinkovit pravno obvezujući međunarodni sporazum o zabrani uporabe, stvaranja zaliha, proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina.
(5)
Konvencija o zabrani uporabe, stvaranja zaliha, proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina i njihova uništavanja (dalje u tekstu: Konvencija) otvorena je za potpisivanje 3. prosinca 1997. i stupila je na snagu 1. ožujka 1999. To je jedini cjelovit međunarodni instrument koji se bavi svim aspektima protupješačkih mina, uključujući njihovu uporabu, stvaranja zaliha, proizvodnju, trgovinu, razminiranje i pomoć žrtvama.
(6)
Vijeće je 23. lipnja 2008. donijelo Zajedničku mjeru 2008/487/ZVSP (1) kao potporu sveopćoj primjeni i provedbi Konvencije. Do 1. listopada 2012. je 160 država prihvatilo da ih Konvencija obvezuje.
(7)
Države članice Konvencije usvojile su Akcijski plan iz Cartagene za razdoblje 2010. - 2014. (dalje u tekstu: Akcijski plan iz Cartagene) o sveopćoj primjeni i provedbi svih aspekata Konvencije. Tim su planom priznale i dodatno potaknule puno sudjelovanje i doprinos Međunarodne kampanje za zabranu kopnenih mina, Međunarodnog odbora Crvenog križa, nacionalnih društava Crvenog križa i društava Crvenog polumjeseca, Međunarodne federacije crvenog križa i crvenog polumjeseca, UN-a, Ženevskog međunarodnog centra za humanitarno razminiranje, međunarodnih i regionalnih organizacija, preživjelih žrtava mina i njihovih organizacija te drugih udruga civilnog društva, u provedbi Konvencije kako je propisano mjerom br. 62. Akcijskog plana iz Cartagene.
(8)
Države članice Konvencije usvojile su 3. prosinca 2010. „direktivu država članica za odjel za potporu provedbi Konvencije (ISU) u kojoj su se države članice dogovorile da će odjel osiguravati savjete i tehničku potporu državama članicama pri provedbi i sveopćoj primjeni Konvencije, poticati komunikaciju među državama članicama te poticati komunikaciju i informacije o Konvenciji u državama koje nisu članice Konvencije te u javnosti. ISU je ovlašten za odgovarajuće povezivanje i usklađivanje s odgovarajućim međunarodnim organizacijama koje sudjeluju u radu Konvencije, uključujući Međunarodnu kampanju za zabranu kopnenih mina, Međunarodni odbor Crvenog križa, nacionalna društva Crvenog križa i društva Crvenog polumjeseca, Međunarodnu federaciju crvenog križa i crvenog polumjeseca, UN, Ženevski međunarodni centar za humanitarno razminiranje.
(9)
Glavna skupština Ujedinjenih naroda je 2. prosinca 2011. donijela Rezoluciju 66/29 o provedbi Konvencije o zabrani uporabe, stvaranja zaliha, proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina i njihova uništavanja. Glavna skupština upozorila je da je međunarodna zajednica na drugoj revizijskoj konferencije Konvencije pregledala provedbu Konvencije i da su države članice Konvencije usvojile Akcijski plan iz Cartagene, i pritom istaknula važnost pune i učinkovite provedbe i poštivanja Konvencije, među ostalim, i provedbom Akcijskog plana iz Cartagene. Države članice Konvencije pozvale su sve države, koje još nisu ratificirale Konvenciju ili joj nisu pristupile, da to učine i potaknule sve države da to pitanje i nadalje pozorno prate na najvišoj političkoj razini te da promiču poštivanje Konvencije bilateralnim, subregionalnim, regionalnim i multilateralnim kontaktima, osvješćivanjem javnosti, seminarima i drugim sredstvima.
(10)
Tijekom 2012. i 2013. održat će se sastanci država članica Konvencije. Međunarodna zajednica će se potom 2014. okupiti na Trećoj revizijskoj konferenciji Konvencije da ocijeni napredak u provedbi Akcijskog plana iz Cartagene. Očekuje se da će do tada provedba Akcijskog plana ostvariti značajan napredak u nastojanju da se okonča patnja i spriječe nove žrtve prouzročene protupješačkim minama.
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
1. U potpori provedbi Akcijskog plana iz Cartagene za razdoblje 2010. - 2014. (dalje u tekstu: Akcijski plan iz Cartagene) koje su usvojile države članice Konvencije o zabrani uporabe, stvaranja zaliha, proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina i njihova uništavanja iz 1997. (dalje u tekstu: Konvencija), u okviru europske sigurnosne strategije i u skladu s odgovarajućim odlukama međunarodne zajednice, Unija nastoji ostvariti sljedeće ciljeve:
(a)
podupirati napore država članica Konvencije za provedbu aspekata Akcijskog plana iz Cartagene povezanih s pomoći žrtvama;
(b)
podupirati napore država članica Konvencije za provedbu aspekata Akcijskog plana iz Cartagene, povezanih s razminiranjem;
(c)
poticati sveopću primjenu Konvencije;
(d)
pokazati trajnu obvezu Unije i država članica Konvencije i njihovu odlučnost da surađuju s onim državama kojima je potrebna potpora pri ispunjavanju obveza na temelju Konvencije, i prošire pomoć na te države, te jačati vodeću ulogu Unije u ostvarenju vizije Konvencije da se zauvijek okonča patnja i spriječe nove žrtve prouzročene protupješačkim minama.
2. Svi ciljevi iz stavka 1. ostvaruju se tako da dodatno pridonose potvrđivanju temelja Konvencije koji su partnerstvo i suradnja među državama, nevladinim i drugim organizacijama te lokalnim partnerima, posebno tijesnom suradnjom s odgovarajućim akterima da se ojačaju neko elementi takve suradnje.
3. Kako bi se postigli ciljevi iz stavka 1., Unija provodi sljedeće projekte:
(a)
pomoć žrtvama: osiguranje tehničke pomoći u najviše osam slučajeva, provedba najviše pet srednjoročnih ocjena i najviše pet daljnjih mjera;
(b)
razminiranje: provedba najviše pet srednjoročnih ocjena i najviše pet daljnjih mjera;
(c)
sveopća primjena Konvencije: potpora radnoj skupini na visokoj razini, izrada studije o sigurnosti granice bez protupješačkih mina i organizacija najviše tri radionice na temu sveopće primjene te
(d)
pokazivanje obveze Unije: priprema priredaba na otvorenju i zatvaranju, osiguranje pristupa mrežnoj stranici Konvencije, obavješćivanje javnosti o obvezama država članica u pogledu pomoći žrtvama, organizacija posjeta medija te priprema materijala i publikacija za javnost.
Detaljan opis projekata naveden je u Prilogu.
Članak 2.
1. Visoki predstavnik Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku (dalje u tekstu: Visoki predstavnik) odgovoran je za provedbu ove Odluke.
2. Tehničku provedbu projekata iz članka 1. stavka 3. provodi odjel za potporu provedbi (daje u tekstu: ISU), koji zastupa Ženevski međunarodni centar za humanitarno razminiranje. Odjel za potporu provedbi te zadaće obavlja pod nadzorom Visokog predstavnika. U tu svrhu Visoki predstavnik sklapa potrebne dogovore sa Ženevskim međunarodnim centrom za humanitarno razminiranje.
Članak 3.
1. Financijski referentni iznos za provedbu projekata iz članka 1. stavka 3. iznosi 1 030 000 EUR.
2. Izdacima, koji se financiraju iz iznosa propisanog stavkom 1., upravlja se u skladu s postupcima i pravilima koji se primjenjuju na opći proračun Unije.
3. Komisija nadzire ispravnost upravljanja izdacima iz stavka 1. U tu svrhu sa Ženevskim međunarodnim centrom za humanitarno razminiranje sklapa sporazum o financiranju kojim se propisuje da Odjel za potporu provedbi Konvencije osigurava javnost doprinosa Unije, koji odgovara njegovu veličini.
4. Komisija nastoji sklopiti sporazum o financiranju iz stavka 3. u najkraćem mogućem roku nakon stupanja na snagu ove Odluke. Ona obavješćuje Vijeće o svim poteškoćama u tom postupku i o datumu sklapanja sporazuma o financiranju.
Članak 4.
Visoki predstavnik izvješćuje Vijeće o provedbi ove Odluke na temelju redovitih izvješća koje priprema Odjel za potporu provedbi Konvencije. Ta izvješća predstavljaju temelj za ocjenu koju donosi Vijeće. Komisija obavješćuje Vijeće o financijskim aspektima provedbe ove Odluke.
Članak 5.
Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
Ona prestaje važiti 24 mjeseca nakon datuma sklapanja sporazuma o financiranju iz članka 3. stavka 3. ili šest mjeseci od datuma stupanja na snagu ove Odluke, ako se u tom razdoblju ne sklopi koji drugi sporazum o financiranju.
Sastavljeno u Bruxellesu 13. studenoga 2012.