KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 639/2014
af 11. marts 2014
om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013 om regler for direkte betalinger til landbrugere under den fælles landbrugspolitiks støtteordninger og om ændring af bilag X til nævnte forordning
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013 af 17. december 2013 om regler for direkte betalinger til landbrugere under den fælles landbrugspolitiks støtteordninger og ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 637/2008 og Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 (1), særlig artikel 4, stk. 3, artikel 8, stk. 3, artikel 9, stk. 5, artikel 35, stk. 1, 2 og 3, artikel 36, stk. 6, artikel 39, stk. 3, artikel 43, stk. 12, artikel 44, stk. 5, artikel 45, stk. 5 og 6, artikel 46, stk. 9, artikel 50, stk. 11, artikel 52, stk. 9, artikel 57, stk. 3, artikel 58. stk. 5, artikel 59, stk. 3, artikel 67, stk. 1 og 2,
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EU) nr. 1307/2013 har ophævet og erstattet Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 (2). Forordning (EU) nr. 1307/2013 fastlægger en ny retlig ramme med en ny ordning med direkte støtte, herunder en grundbetaling til landbrugere og yderligere støtteordninger. Kommissionen tillægges hermed beføjelser til at vedtage delegerede retsakter. For at sikre at ordningerne fungerer fuldt ud inden for den nye retlige ramme, bør der vedtages visse bestemmelser ved disse retsakter. For at mindske den administrative byrde bør disse bestemmelser være enkle og lette at kontrollere. Disse retsakter bør træde i stedet for bestemmelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 1120/2009 (3) og (EF) nr. 1121/2009 (4).
(2)
Denne retlige ramme bør gennem nærværende forordning suppleres med henblik på bestemte almindelige bestemmelser, grundbetalingsordningen, den generelle arealbetalingsordning, betalingen til landbrugere, som anvender landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet, betalingen til unge landbrugere, der påbegynder en landbrugsaktivitet, den frivillige koblede støtte, den afgrødespecifikke betaling for bomuld og de meddelelser, der kræves i forbindelse de enkelte støtteordninger.
(3)
For at sikre at tilpasningerne af de direkte betalinger med henblik på finansiel disciplin foretages korrekt, bør der fastsættes generelle bestemmelser om rækkefølgen for beregningen af disse nedsættelser i forhold til nedsættelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 (5).
(4)
I tråd med Den Europæiske Unions Domstols (6) retspraksis bør det præciseres, at medlemsstaterne bør udnytte deres skønsbeføjelse i overensstemmelse med visse principper, herunder navnlig princippet om ikke-forskelsbehandling, når de vedtager foranstaltninger til gennemførelse af EU-retten.
(5)
Ved anden støtte end koblet støtte skal overholdes de krav, der gælder som afkoblet indkomststøtte som omhandlet i den grønne boks i aftalen om landbrug, der blev indgået under de multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-runden (7), og ved koblet støtte skal overholdes de krav, der er omhandlet i blå boks i nævnte aftale.
(6)
I henhold til artikel 4, stk. 1, litra c), i forordning (EU) nr. 1307/2013 forudsætter en »landbrugsaktivitet« ikke produktion, avl eller dyrkning af landbrugsprodukter. Landbrugere kan i stedet bevare et landbrugsareal i en stand, der gør det egnet til græsning eller dyrkning uden forberedende foranstaltninger ud over anvendelse af de sædvanlige landbrugsmetoder og -maskiner, eller udøve minimumsaktiviteter på landbrugsarealer, der naturligt holdes i en stand, der gør det egnet til græsning eller dyrkning. Eftersom begge sidstnævnte aktiviteter forudsætter en bestemt handling fra landbrugerens side, er det nødvendigt at fastlægge rammer på EU-plan, inden for hvilke medlemsstaterne fastsætter yderligere kriterier for disse aktiviteter.
(7)
Af miljømæssige hensyn omfatter definitionen af »permanente græsarealer« i artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning (EU) nr. 1307/2013 også ikke-urteagtige arter som for eksempel buske og/eller træer, som kan afgræsses, forudsat at der er mest græs og andet grøntfoder på det pågældende areal. Det er derfor nødvendigt at fastsætte et kriterie, der bruges som grundlag for at fastslå, hvorvidt græs og andet grøntfoder fortsat er fremherskende.
(8)
Definitionen på »permanente græsarealer« giver medlemsstaterne mulighed for også at betragte de arealer, der kan afgræsses og som indgår i en etableret lokal praksis, hvor græs og andet grøntfoder ikke traditionelt er fremherskende græsningsområder, som permanente græsarealer. Der bør fastsættes kriterier, på grundlag af hvilke en sådan lokal praksis kan fastslås.
(9)
I henhold til artikel 4, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013 kan medlemsstaterne betragte arealer, der kan afgræsses, og som udgør en del af den etablerede lokale praksis, hvor græs og andet grøntfoder traditionelt ikke er fremherskende på græsningsarealer, som permanente græsarealer. På disse permanente græsarealer kan anvendes en nedsættelseskoefficient, jf. artikel 32, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013. For at sikre at denne bestemmelse anvendes forholdsmæssigt, bør det være muligt at skelne mellem forskellige arealtyper og anvende forskellige nedsættelseskoefficienter på disse arealtyper.
(10)
I henhold til artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 må der ikke ydes direkte betalinger til fysiske eller juridiske personer eller til sammenslutninger af fysiske eller juridiske personer, hvis landbrugsarealer overvejende er arealer, der naturligt holdes i en stand, der gør dem egnet til græsning eller dyrkning, og som på disse arealer ikke udfører de af medlemsstaterne fastsatte minimumsaktiviteter. Med henblik herpå bør det præciseres, hvornår disse arealer anses for at være den vigtigste del af en landbrugers landbrugsareal, og anvendelsesområdet for denne bestemmelse bør præciseres.
(11)
I henhold til artikel 9, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 betragtes bedrifter, der er omfattet af den såkaldte negativliste, som aktive landbrugere, hvis de kan bevise, at de opfylder et af kriterierne i nævnte bestemmelse. Et af disse kriterier består i at forelægge dokumentation for, at det årlige beløb til direkte betalinger udgør mindst 5 % af de samlede indtægter indtjent fra ikkelandbrugsaktiviteter. Der bør derfor fastsættes bestemmelser om forskellen mellem indtægter fra landbrugsaktiviteter og ikkelandbrugsaktiviteter.
(12)
Endvidere bør der fastsættes bestemmelser om, hvordan det årlige beløb til direkte betalinger skal fastsættes med henblik på artikel 9, stk. 2, og i givet fald artikel 9, stk. 3, og artikel 9, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013, hvormed visse landbrugere fritages fra anvendelsen af artikel 9, stk. 2 og 3, i nævnte forordning. For at sikre ligebehandling af landbrugere i Bulgarien, Kroatien og Rumænien, hvis direkte betalinger er omfattet af indfasning, bør det årlige beløb til direkte betalinger i disse medlemsstater baseres på de endelige beløb, der skal ydes efter udløbet af indfasningsprocessen.
(13)
I henhold til artikel 9, stk. 2, og, hvor det er relevant, artikel 9, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 kan landbrugere udelukkes fra støtte, hvis deres landbrugsaktiviteter er ubetydelige, eller hvis deres vigtigste forretnings- eller selskabsformål ikke er at udøve en landbrugsaktivitet. Det er i den sammenhæng nødvendigt at fastlægge visse kriterier og samtidig give medlemsstaterne mulighed for at fastlægge alternative kriterier for målretning af støtten til landbrugsaktiviteter, som kun er marginale.
(14)
Forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsætter flere muligheder for tildeling af betalingsrettigheder til landbrugere. Af hensyn til retssikkerheden bør det fastsættes, at i tilfælde af arv eller arveforskud, genkaldeligt forskud på arv, bedriftssammenlægning eller -opdeling fastsættes antallet og værdien af betalingsrettigheder, der tildeles, på samme betingelser som ville have været gældende for den landbruger, der oprindeligt drev bedriften. Der bør endvidere fastsættes bestemmelser om, hvordan af antallet af betalingsrettigheder, som skal tildeles, fastsættes i tilfælde af bedrifter, der er et resultat af en opdeling, hvis disse bedrifter ligger i medlemsstater, der anvender artikel 24, stk. 4 eller 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013. Af hensyn til landbrugernes berettigede forventninger bør ændringer i en landbrugers retlige status ikke have nogen indvirkning på antallet eller værdien af betalingsrettigheder, som landbrugeren kan tildeles, hvis landbrugeren fortsætter med at udøve kontrol over bedriften med hensyn til drift, fortjeneste og finansiel risiko.
(15)
Af hensyn til retssikkerheden og for at sikre korrekt forvaltning af betalingsrettigheder bør det præciseres, at kun de støtteberettigede hektar, der er fastsat i henhold til artikel 2, stk. 1, andet afsnit, nr. 23, litra a), i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 640/2014 (8) bør tages i betragtning ved tildeling og aktivering af betalingsrettigheder.
(16)
I tråd med Den Europæiske Unions Domstols retspraksis (9) bør betalingsrettigheder tildeles den person, der har beslutningstagende beføjelse og bærer fortjenesten og de finansielle risici, som er forbundet med landbrugsaktiviteten på de arealer, for hvilke tildelingen ansøges om. Det bør præciseres, at dette princip navnlig gælder, hvis der for en støtteberettiget hektar indgives ansøgning om tildeling af betalingsrettigheder gennem mere end én landbruger.
(17)
I henhold til artikel 24, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 kan medlemsstaterne anvende en reduktionskoefficient på bestemte støtteberettigede hektar, når der er tale om permanente græsarealer i områder med vanskelige klimatiske forhold, som navnlig skyldes højden og andre naturbetingede begrænsninger. For at sikre at denne bestemmelse anvendes på en forholdsmæssig måde, bør der indføres en ramme for anvendelsen af denne reduktionskoefficient, især med hensyn til grænseværdierne for en sådan reduktion.
(18)
I artikel 9 i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsættes det grundlæggende princip, at kun aktive landbrugere er berettiget til direkte betalinger. Endvidere har medlemsstaterne i henhold til artikel 24, stk. 9, i nævnte forordning mulighed for at fastsætte en minimumsstørrelse pr. bedrift for tildeling af betalingsrettigheder. Disse bestemmelser bør også tages i betragtning ved fastsættelsen af værdien af betalingsrettigheder.
(19)
Hvis støtte, som ydes for kalenderåret 2014, tages i betragtning i henhold til artikel 26 i forordning (EU) nr. 1307/2013 ved fastsættelse af betalingsrettighedernes oprindelige enhedsværdi, bør det præciseres, at medlemsstaterne kan beslutte ikke at tage hensyn til alle foranstaltninger i nævnte bestemmelse. For at undgå enhver urimelig belastning af landbrugere bør de referencebeløb, som er relevante for fastsættelsen af værdien af betalingsrettigheder, ikke omfatte nedsættelser og udelukkelser, som er fastsat i henhold til afsnit II, kapitel 4, i forordning (EF) nr. 73/2009. Det bør præciseres, hvordan der skal tages hensyn til denne støtte, og der bør fastsættes yderligere nødvendige kriterier, som kan tages i betragtning for at tage hensyn til visse ordningers afkoblede natur.
(20)
Med henblik på bestemmelsen af den oprindelige enhedsværdi bør det endvidere præciseres, at en landbrugers betalingsrettigheder i henhold til artikel 26, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 også omfatter betalingsrettigheder, der er bortforpagtet til en anden landbruger på det tidspunkt, hvor bortforpagterens ansøgning for 2014, indgives.
(21)
For at gøre det muligt for landbrugerne at forudsige indkomststøttens størrelse bør der fastsættes en frist, inden for hvilken medlemsstaterne skal fastsætte og meddele landbrugerne betalingsrettighedernes endelige værdi og antal, hvis landbrugerne blev underrettet herom på grundlag af foreløbige oplysninger.
(22)
Med henblik på artikel 26 eller artikel 40, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 er det, hvis en landbruger var berørt af force majeure eller usædvanlige omstændigheder i det referenceår, der er angivet i disse artikler, hensigtsmæssigt at fastsætte betalingsrettighedernes værdi på grundlag af det seneste år, der ikke er berørt af force majeure eller usædvanlige omstændigheder. For at mindske den administrative byrde bør medlemsstaterne have mulighed for at fastsætte en bestemt tærskelværdi for den indvirkning, som force majeure eller usædvanlige omstændigheder har på den direkte støtte, som modtages i referenceåret.
(23)
Hvis en bedrift eller en del af denne sælges eller bortforpagtes i perioden før datoen for indgivelse af ansøgninger om tildeling af betalingsrettigheder i ordningens første gennemførelsesår, bør det fastsættes, at medlemsstaterne kan beslutte, at landbrugere ved kontrakt kan overføre de betalingsrettigheder, der skal tildeles sammen med bedriften eller en del af denne. Inden for rammerne af sådan privat kontraktbestemmelse bør betalingsrettighederne tildeles sælger eller bortforpagter og overføres direkte til køber eller forpagter, som i givet fald vil kunne modtage de betalinger, som sælger eller bortforpagter modtog for 2014, eller drage fordel af at anvende værdien af de rettigheder, som sælger eller bortforpagter rådede over i 2014, jf. artikel 26 i forordning (EU) nr. 1307/2013 som reference for betalingsrettighedernes oprindelige enhedsværdi. Det bør også præciseres, at artikel 34, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013 ikke kan finde anvendelse på sådanne overførsler.
(24)
Hvad angår beregningen af betalingsrettighedernes enhedsværdi, bør der fastsættes klare regler om afrunding af tal, opdeling af eksisterende betalingsrettigheder, hvis størrelsen af den parcel, der er anmeldt, eller som er overdraget med rettigheden, ikke er en hel hektar, samt om muligheden for sammenlægning af rettigheder og hektarandele.
(25)
Af hensyn til retssikkerheden bør der fastsættes en frist for, hvornår de regioner, der er omhandlet i artikel 34, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skal være fastlagt.
(26)
Der bør fastsættes særlige bestemmelser for forvaltningen af den nationale reserve eller de regionale reserver.
(27)
Der bør fastsættes kriterier og maksimale procentsatser for anvendelsen af artikel 34, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013 for at modvirke, at en nedsættelse i henhold til denne bestemmelse medfører væsentlige hindringer for eller forbud mod overdragelse af betalingsrettigheder.
(28)
Af hensyn til retssikkerheden bør det præciseres, hvordan det beløb, der kan tilbageføres til den nationale eller regionale reserve, jf. artikel 28 eller artikel 40, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsættes, når betalingsrettighederne i det første år for anvendelsen af grundbetalingsordningen fastlægges.
(29)
Artikel 30 i forordning (EU) nr. 1307/2013 indeholder bestemmelser om obligatoriske og frivillige tilfælde af tildeling af betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve. Der bør fastsættes regler for beregningen af antallet og værdien af de betalingsrettigheder, der skal tildeles på denne måde, og det bør sikres, at prioriteringerne i henhold til artikel 30, stk. 6, i nævnte forordning ikke undermineres af de beslutninger medlemsstaterne kan træffe i henhold til artikel 30, stk. 7 og 10, i forordning (EU) nr. 1307/2013. På samme måde bør anvendelsen af artikel 30, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 være i overensstemmelse med artikel 24, stk. 6 og 7, i nævnte forordning og med bestemmelserne om nødsituationer i denne forordning. For at sikre grundbetalingsordningens afkoblede natur bør beregningen af antallet og værdien af betalingsrettighederne inden for rammerne af den nationale eller regionale reserve ikke baseres på sektorspecifikke kriterier efter den dato, som medlemsstaten fastsætter i henhold til artikel 11, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1122/2009 (10) for ansøgningsåret 2013.
(30)
Af hensyn til retssikkerheden og for at sikre ligebehandling af landbrugere, der indleder en landbrugsaktivitet, bør begrebet »landbrugere, der indleder en landbrugsaktivitet« i artikel 30, stk. 11, litra b), i forordning (EU) nr. 1307/2013, præciseres.
(31)
Hvis medlemsstater tildeler betalingsrettigheder i henhold til artikel 30, stk. 7, litra c), i forordning (EU) nr. 1307/2013, bør værdien af disse rettigheder beregnes i henhold til artikel 25 eller 40 i forordning (EU) nr. 1307/2013.
(32)
Med artikel 24, stk. 3 til 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013 gives medlemsstaterne flere muligheder for at begrænse antallet af betalingsrettigheder, der skal tildeles landbrugere. Visse landbrugere kan således have en stor andel af støtteberettigede hektar, der ikke er omfattet af betalingsrettigheder, hvilket kan føre til nødsituationer, eftersom visse støtteordninger, som er et supplement til grundbetalingsordningen, navnlig betalingen til landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet, baseres på de støtteberettigede hektar, der anmeldes med henblik på aktivering af betalingsrettigheder. Det bør derfor præciseres, at medlemsstaterne kan tildele betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve, hvis en landbruger er væsentligt berørt af de begrænsninger, der er fastsat i artikel 24, stk. 3 til 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013. Eftersom visse arealer ikke er omfattet af forgrønnelsesforpligtelser eller kun indebærer begrænsede udgifter til opfyldelsen af forgrønnelsesforpligtelsen, bør medlemsstaterne også kunne beslutte, at de ved fastlæggelsen af nødsituationer ikke medtager disse arealer.
(33)
I henhold til artikel 21, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013 udløber de betalingsrettigheder, som en landbruger råder over (som ejer eller forpagter) ud over de støtteberettigede hektar, som landbrugeren har til rådighed. Af hensyn til retssikkerheden bør det præciseres, i hvilken rækkefølge disse betalingsrettigheder udløber, og der bør fastsættes yderligere bestemmelser om gennemførelsen. Derudover bør medlemsstaterne også have mulighed for at tage hensyn til denne bestemmelse i forbindelse med fastsættelsen af værdien af betalingsrettigheder.
(34)
Forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsætter, at grundbetalingen i visse medlemsstater kan gennemføres i form af den generelle arealbetalingsordning indtil senest år 2020. Under henvisning til at den generelle arealbetaling pr. hektar beregnes hvert år, og at støtteberettigelsen til grundbetalingen er en nødvendig forudsætning for adgang til de fleste andre ordninger for direkte støtte og dermed tæt forbundet med disse, bør det præciseres, at kun de støtteberettigede hektar, som fastsættes i henhold til artikel 2, stk. 1, andet afsnit, nr. 23, litra a), i delegeret forordning (EU) nr. 640/2014, skal tages i betragtning med henblik på anvendelsen af de relevante ordninger.
(35)
Medlemsstater, som anvender den generelle arealbetalingsordning og grundbetalingsordningen fra senest den 1. januar 2018, kan differentiere den generelle arealbetaling pr. hektar under hensyntagen til visse betalinger for kalenderåret 2014. Med henblik på denne differentiering bør det fastsættes, hvordan disse betalinger bør tages i betragtning, og der bør fastsættes yderligere kriterier, som er nødvendige for at sikre visse ordningers afkoblede natur. Hvis en landbruger var berørt af force majeure eller usædvanlige omstændigheder i kalenderåret 2014, bør der endvidere fastsættes en differentiering på grundlag af det seneste år, hvori der ikke optræder force majeure eller usædvanlige omstændigheder. For at mindske den administrative byrde bør medlemsstaterne gives mulighed for at fastsætte en bestemt tærskelværdi for den indvirkning, som force majeure eller usædvanlige omstændigheder har på den direkte støtte, som modtages i referenceåret. Endvidere bør der af hensyn til retssikkerheden fastsættes bestemmelser, der gælder i tilfælde af arv eller arveforskud.
(36)
I afsnit III, kapitel 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsættes betingelserne for ydelse af betaling til landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet. (betaling for forgrønnelse). De krav, der knyttes til betalingen for forgrønnelse, gælder, som det er fastsat i basisretsakten, generelt (dvs. for alle støttemodtagere efter samme mønster) og fastsætter ikke-kontraktlige foranstaltninger, hvorved det sikres, at landbruget i EU generelt baseres på metoder, som er mere vidtgående end krydsoverensstemmelseskravene. Disse principper i basisretsakten skal tages i betragtning ved præciseringen af de detaljerede bestemmelser om forgrønnelsesmetoderne.
(37)
For at opnå et passende sikkerhedsniveau for så vidt angår forpligtelserne i artikel 43, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 med hensyn til tilsvarende metoder, der er omfattet af nationale eller regionale certificeringsordninger, bør der opstilles kriterier for udpegelsen af offentlige eller private certificeringsmyndigheder.
(38)
For at overholde princippet om at der ikke må være dobbeltfinansiering, bør der fastsættes regler for beregningen af betalingerne for visse særlige forpligtelser vedrørende de metoder, som er omhandlet i afsnit I, punkt 3 og 4, og afsnit III, punkt 7, i bilag IX til forordning (EU) nr. 1307/2013. Eftersom disse forpligtelser vedrører tilsvarende metoder, som gør det muligt for landbrugere, der indgår disse forpligtelser, at opfylde et eller flere krav for at modtage den forgrønnelsesbetaling, som er omhandlet i afsnit III, kapitel 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, bør betalingerne for disse forpligtelser, sammenlignet med den normale betaling i henhold til artikel 28, stk. 6, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 (11), nedsættes med et beløb, som beregnes på grundlag af forgrønnelsesbetalingens niveau i den pågældende medlemsstat eller region, eller i særlige tilfælde på grundlag af den enkelte landbrugers forgrønnelsesbetaling.
(39)
Artikel 44 i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsætter forpligtelser med hensyn til antallet af afgrøder og de relative andele for afgrøder på agerjord. Der bør fastsættes regler for, hvordan andelene for de forskellige afgrøder, nøjagtigt beregnes.
(40)
Der bør fastsættes bestemmelser om den periode, der tages i betragtning ved beregningen af de relative andele for afgrøder, idet der tages hensyn til den konkrete tidsramme for afgrødedyrkningen i praksis og behovet for at sikre en forenklet administration.
(41)
For at skabe klarhed for landbrugerne og medlemsstaterne og for at bidrage til beskyttelsen af landskabstræk, som ligger på dyrkningsarealer, er det nødvendigt at præcisere situationen for arealer, på hvilke der ligger landskabstræk.
(42)
Til beregningen af andelen for forskellige afgrøder er det også nødvendigt at fastlægge supplerende regler for navnlig samdyrkning af to eller flere afgrøder i særskilte rækker ved siden af hinanden, undersåning og anvendelse af frøblandinger.
(43)
I artikel 45, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 er fastlagt forpligtelser med henblik på bibeholdelse af de permanente græsarealer, som bidrager mest til beskyttelse af miljøet, herunder navnlig til kulstofbinding, biodiversitet og jordbeskyttelse. Disse græsarealer, som har stor miljømæssig betydning, kan ligge i men også uden for Natura 2000-nettet. For at sikre at de arealer, der ligger uden for, beskyttes effektivt, bør der fastsættes rammer for medlemsstaterne for udpegningen af disse arealer, som skal gøre det muligt for dem at tage hensyn til forhold i medlemsstaten og som bør bygge på synergien med eksisterende miljøpolitikker.
(44)
For at sikre beskyttelsen af disse permanente græsarealer fremover bør der fastsættes bestemmelser om, at disse arealer skal genetableres, hvis landbrugeren overtræder reglerne om den strenge beskyttelse.
(45)
I artikel 45, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsættes bestemmelser om beskyttelse af andelen af permanente græsarealer i forhold til det samlede landbrugsareal. For at nå dette mål bør medlemsstaterne overvåge udviklingen i den andel, der er udlagt som permanente græsarealer. De bør have mulighed for at indføre et system med forudgående godkendelse. Genetablering på bedriftsniveau og forbud mod yderligere omlægninger bør være et krav i tilfælde af, at mindskelsen er på mere end 5 %. For at skabe klarhed og for at opnå en forholdsmæssig gennemførelse bør der fastsættes regler for, hvilke landbrugere og arealer, der vil blive underlagt krav om godkendelse og genetablering.
(46)
For at sikre en effektiv anvendelse af godkendelsesproceduren for omlægning af permanente græsarealer bør medlemsstaterne gives fleksibilitet i udvælgelsen af prioriterede områder eller grupper af landbrugere ved udstedelsen af godkendelsen på grundlag af objektiver kriterier.
(47)
Der bør fastsættes regler for hvilken metode, der skal anvendes til at fastslå andelen af permanente græsarealer på landbrugsarealet, for at forhindre, at permanente græsarealer medregnes to gange som følge af praksis med at have græsarealer med lang omdriftstid og for at undgå, at omlægninger, som foretages af små landbrug og økologiske landbrug, der er fritaget for genetableringsforpligtelsen, har direkte indvirkning på andre landbrugs genetableringsforpligtelse. Medlemsstaterne bør have mulighed for at tilpasse deres referenceandel i begrundede tilfælde.
(48)
I artikel 46 i forordning (EU) nr. 1307/2013 er opført de elementer og arealer, som medlemsstaterne kan betragte som miljømæssigt fokusområde. Der bør fastlægges yderligere kriterier for, hvorledes disse elementer og arealer gælder som økologiske fokusområder. For at nå målet om biodiversitet bør disse kriterier sikre bevarelsen og forbedringen af biodiversiteten på bedrifter. Disse kriterier bør tillige også tage hensyn til den indsats, som landbrugerne allerede har gjort.
(49)
Forbuddet mod produktion på braklagte arealer, som vil indebære, at anvendelsen af pesticider og gødningsstoffer begrænses, bør ikke udelukke frivillige tiltag, som f.eks. udsåning af frøblandinger med vilde blomster med henblik på at forbedre biodiversiteten. Det bør præciseres, at arealer, der ligger brak i mere end fem år med henblik på at opfyldelse af kravet om miljømæssigt fokusområde, forbliver agerjord og ikke er omfattet af definitionen på permanente græsarealer.
(50)
Hvad angår terrasser, bør det i lyset af de mange forskellige måder, de anlægges på i Unionen, være op til medlemsstaterne at fastsætte udførlige betingelser baseret på nationale eller regionale særpræg og dermed tage hensyn til deres betydning for biodiversiteten.
(51)
Af hensyn til klarheden bør landskabstræk, der betragtes som miljømæssigt fokusområde, registreres, og sammenhængen med landskabstræk, som allerede beskyttes i medlemsstaterne inden for rammerne af krydsoverensstemmelse, bør præciseres. For visse landskabstræk bør der fastsættes en minimums- eller maksimumsstørrelse for at gøre det lettere at identificere dem og sikre, at området fortrinsvis benyttes som landbrugsarealer.
(52)
Erosionshæmmende striber, som skal etableres i nærheden af agerjorder langs vandløb eller på højere beliggende jorder på en skråning, har en gavnlig virkning, idet de nedsætter afstrømningen af forurenende stoffer til overfladevand. Af hensyn til biodiversiteten bør det fastsættes, at alle områder, der betragtes som miljømæssigt fokusområde, ikke kan anvendes til produktion, hvorved anvendelsen af pesticider undgås og brugen af kunstgødning begrænses. For yderligere at forbedre biodiversiteten bør frivillige tiltag som f.eks. udsåning af frøblandinger af vilde blomster ikke udelukkes. Medlemsstaterne bør kunne beslutte, hvorvidt græsning og opskæring til foder er tilladt på erosionshæmmende bræmmer.
(53)
Hvad angår hektar skovlandbrug bør det præciseres, at de arealer, der skal tages i betragtning, er de arealer udlagt som agerjord, der er beliggende i et område med et skovlandbrugssystem, hvor de betingelser, i henhold til hvilke det modtager eller modtog støtte til udvikling af landdistrikter, stadig opfyldes. Medlemsstater, der vælger disse områder med henblik på opfyldelsen af kravet om miljømæssigt fokusområde, bør tage hensyn til biodiversitetsmålet, når de fastlægger de supplerende betingelser, der gælder for at modtage støtte til etablering af skovlandbrugsordninger i deres programmer for udvikling af landdistrikterne.
(54)
Hvad angår bræmmer af støtteberettigede hektar langs skovbryn, bør det være op til medlemsstaterne at beslutte, om der skal gælde et dyrkningsforbud, hvorved anvendelse af rå- og hjælpestoffer på bræmmer, der støder op til skoven for at skabe stødpudezone til den tilgrænsende skov, undgås. Med et sådant krav vil de miljømæssige fokusområder opnå en højere værdi, som bør afspejles i en forskellig vægtningsfaktor for denne arealtype.
(55)
Den begrænsede anvendelse af rå- og hjælpestoffer ved dyrkning af lavskov i kort omdrift medfører indirekte fordele for biodiversiteten. Med henblik herpå bør medlemsstaterne fastsætte de betingelser, der gælder for denne type miljømæssige fokusområde, ved at specificere de træarter, der kan anvendes, og reglerne for anvendelse af rå- og hjælpestoffer.
(56)
For at tilpasse gennemførelsen til nationale forhold og sikre en optimal udnyttelse af kapaciteten af efterafgrøder og plantedække, der effektivt optager resterende kvælstof, og for at undgå bar jord og diffus forurening af grundvandet, bør medlemsstaterne fastsætte frister for såningen af et sådant dække. Der bør etableres efterafgrøder eller plantedække ved såning af en blanding af afgrødearter eller ved undersåning af græs for at opnå det bedst mulige jordbrugs- og miljømæssige resultat med hensyn til biodiversitet. Medlemsstaterne kan inden for rammerne af GLM 4 (god landbrugs- og miljømæssig stand), jf. bilag II til forordning (EU) nr. 1306/2013, fastsætte de datoer, efter hvilke mekanisk destruktion af efterafgrøder og plantedække, er tilladt.
(57)
Med hensyn til arealer med kvælstofbindende afgrøder bør medlemsstaterne fastsætte regler, der forhindrer, at dyrkningen af kvælstofbindende afgrøder på miljømæssige fokusområder medfører øget kvælstofudvaskning og forringet vandkvalitet, hvilket ikke er forenelig med målene i Rådets direktiv 91/676/EØF (12) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF (13) og bringer målet om biodiversitet i fare. Medlemsstaterne bør også udarbejde listen over kvælstofbindende afgrøder, der anses for at bidrage til forbedring af biodiversiteten.
(58)
For at maksimere fordelene ved at have et miljømæssigt fokusområde på agerjord og for at sikre, at de miljømæssige fokusarealer dækker den procentdel, der er fastsat i artikel 46, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, bør det med henblik på en effektiv forvaltning klart fastsættes, at en parcel eller et landskabstræk ikke må tælles med to gange i det samme år for opfyldelsen af kravet om miljømæssigt fokusområde.
(59)
I henhold til artikel 46, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013 kan medlemsstaterne gennemføre indtil 50 % af kravet om, at den enkelte bedrift skal have et miljømæssigt fokusområde, på regionalt plan. For at sikre at en sådan regional gennemførelse medfører yderligere miljø- og landskabsmæssige fordele og bidrager til gennemførelsen af strategien for grøn infrastruktur (14), bør der indføres regler som kan anvendes til etablering af tilstødende miljømæssige fokusområder. Der bør også fastsættes regler for udpegningen af områder med henblik på at skabe synergi i gennemførelsen af Unionens landbrugs- og miljøpolitikker.
(60)
Med henblik på den beslutning, som medlemsstaterne skal træffe om landbrugeres mulighed for kollektivt at gennemføre halvdelen af den enkeltes forpligtelser til at gennemføre miljømæssige fokusområder, jf. artikel 46, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013, bør der for at sikre en merværdi for miljøet indføres regler, der svarer til reglerne om den regionale gennemførelse med hensyn til de elementer, der kan anvendes til at etablere tilstødende miljømæssige fokusområder og bidrage til forbedringen af grøn infrastruktur. Det bør i bestemmelserne om de kriterier, der skal opfyldes af landbrugerne, fastsættes, at deres bedrifter skal være beliggende i nærheden af hinanden, samtidig med at det overlades til medlemsstaterne at tage hensyn til forskellige administrative strukturer. Af hensyn til retssikkerheden bør der fastsættes visse regler for indholdet af den skriftlige aftale, som indgås mellem deltagerne for at fastlægge rettighederne og forpligtelserne for hver enkelt deltager.
(61)
For så vidt angår visse medlemsstaters mulighed for at fritage landbrugere i områder med tæt skovvækst fra kravet om miljømæssigt fokusområde bør der fastlægges regler, som skaber klarhed over de metoder og de data, der skal anvendes til beregningen af forholdet mellem skovområdet og det samlede overfladeareal samt forholdet mellem skov og landbrugsjord.
(62)
Forordning (EU) nr. 1307/2013 fastlægger betingelserne for betalinger til unge landbrugere. Det gælder navnlig, at betalingen sker på den betingelse, at den unge landbruger for første gang etablerer sig på en landbrugsbedrift som driftsleder, eller allerede har etableret en sådan bedrift inden for de seneste fem år forud for den første ansøgning om betaling, og at landbrugeren er under 40 år i det år, hvor den første ansøgning om betaling indgives. Er der tale om juridiske personer bør disse betingelser opfyldes af alle fysiske personer, der udøver faktisk og langsigtet kontrol over den juridiske person som defineret af Den Europæiske Unions Domstol (15). Det bør endvidere præciseres, hvilke betingelser den juridiske person og den eller de fysiske personer, der udøver kontrol over den pågældende juridiske person, skal opfylde.
(63)
For at undgå eventuelle omgåelser af betalinger til unge landbrugere bør det fastsættes, at betalingen til en juridisk person kun ydes så længe mindst én af de fysiske personer, der udøver kontrol over den juridiske person, i første anvendelsesår for betaling under ordningen, vedbliver at udøve en sådan kontrol. Med henblik på fastsættelse af den maksimumsperiode for betalinger, som er omhandlet i artikel 50, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013, bør der fastsættes bestemmelser for tilfælde, hvor en juridisk person kontrolleres af mere end én fysisk person.
(64)
For at undgå forskelsbehandling mellem juridiske personer og en sammenslutning af fysiske personer, der ansøger om støtte under ordningen for unge landbrugere, bør tilsvarende regler gælde for en sammenslutning af fysiske personer, jf. artikel 4, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013, hvis ansøgningerne om støtte under grundbetalingsordningen og ordningen for unge landbrugere indgives af nævnte sammenslutning og ikke af de enkelte medlemmer.
(65)
Afsnit IV, kapitel 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsætter muligheden for at yde frivillig koblet støtte til landbrugere. Betingelserne for ydelse af støtten i henhold til nævnte kapitel bør fastsættes.
(66)
I henhold til artikel 52, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 kan koblet støtte kun ydes til de sektorer eller de regioner i en medlemsstat, hvor bestemte driftsformer eller landbrugssektorer er udsat for særlige vanskeligheder og tilskrives særlig stor betydning af økonomiske og/eller sociale og/eller miljømæssige årsager. I henhold til artikel 52, stk. 5 og 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 kan frivillig koblet støtte endvidere kun ydes i det omfang, det er nødvendigt for at skabe et incitament til at bevare det nuværende produktionsniveau i de berørte regioner eller sektorer. Koblet støtte bør udbetales årligt og ydes inden for fastsatte kvantitative grænser og på grundlag af faste arealer og udbytter eller et fast antal dyr. For at sikre at foranstaltninger inden for rammerne af den frivillige koblede støtte er målrettede og styrede, samtidig med at medlemsstaterne har mulighed for at udforme frivillig koblet støtte i overensstemmelse med deres behov, bør der fastlægges bestemmelser om, at medlemsstaterne overlades ansvaret for at fastsætte hvilke regioner og/eller typer af landbrug, som er støtteberettigede, og for at fastsætte kvantitative grænser samt det passende støtteniveau. For at undgå markedsforvridninger bør betalingerne imidlertid ikke beregnes på grundlag af udsving i markedspriserne eller sidestilles med et udligningsstøttesystem, hvorved medlemsstaterne betaler landbrugerne indenlandsk landbrugsstøtte på grundlag af forskellen mellem en målpris og den indenlandske markedspris.
(67)
I henhold til Aftalememorandum mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om oliefrø inden for rammerne af GATT (16), bør der fastsættes et særskilt basisareal for producenter, som er omfattet af godtgørelser for oliefrø, jf. bilaget til nævnte aftalememorandum. Eftersom oliefrø er opført på listen over sektorer og produktioner, der er berettiget til den frivillige koblede støtte, bør der i denne støtteordning indføres et maksimumsareal på EU-plan for oliefrø, jf. nævnte aftalememorandum, for at sikre, at denne internationale forpligtelse overholdes. Hvis dette maksimumsareal overskrides, bør medlemsstaterne tilpasse det anmeldte areal ved at anvende en nedsættelseskoefficient, som Kommissionen beregner og meddeler medlemsstaterne.
(68)
I henhold til artikel 52, stk. 8, i forordning (EF) nr. 1307/2013 skal frivillig koblet støtte, der ydes i medfør af nævnte artikel, være i overensstemmelse med andre EU-støtteforanstaltninger eller foranstaltninger, der finansieres ved hjælp af statsstøtte. For at sikre en korrekt forvaltning af ordningerne og for at undgå dobbeltfinansiering bør foranstaltninger, som ligner hinanden, ikke finansieres to gange i form af både frivillig koblet støtte og andre af Unionens støtteordninger. Da der er mange forskellige valgmuligheder, som medlemsstaterne kan gøre brug af, når de gennemfører den frivillige koblede støtte, bør de have ansvaret for at sikre en sådan sammenhæng inden for den ramme, der er fastsat ved forordning (EU) nr. 1307/2013, og i henhold til de betingelser, der er fastsat i denne forordning.
(69)
I henhold til artikel 55, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 skal Kommissionen godkende den beslutning, der er omhandlet i artikel 53, stk. 4, eller, hvor det er relevant, i artikel 53, stk. 6, litra a), i nævnte forordning, hvis et af de bestemte behov i regionen eller sektoren dokumenteres. For at sikre, at denne artikel anvendes korrekt, bør de gældende kriterier for disse behov præciseres.
(70)
I afsnit IV, kapitel 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastsættes en afgrødespecifik betaling for bomuld. Kommissionen bør fastsætte de bestemmelser og betingelser, der skal gælde for godkendelse af landbrugsarealer og sorter med henblik på denne betaling. Endvidere bør der fastlægges bestemmelser om betingelserne for støtteberettigelse. Der er tale om et objektivt krav, når arealet tilsås på en sådan måde, at der opnås en minimumsplantetæthed, som skal fastsættes af medlemsstaterne under hensyntagen til jordbunds- og klimaforholdene og særlige regionale forhold. Fastlæggelsen af specifikke forskrifter for dyrkningsmetoder bør overlades til medlemsstaterne.
(71)
Medlemsstaterne bør godkende brancheorganisationer for bomuldsproduktion på grundlag af objektive kriterier som f.eks. deres størrelse og interne organisation. Ved fastsættelsen af en brancheorganisations størrelse bør der tages hensyn til, at den tilsluttede egreneringsvirksomhed skal kunne få leveret tilstrækkeligt store mængder ikke-egreneret bomuld.
(72)
For ikke at besværligøre forvaltningen af støtteordningen må en producent kun være medlem af én brancheorganisation. Af samme grund bør en landbruger, der er medlem af en brancheorganisation, og som giver tilsagn om at levere sin bomuldsproduktion, kun levere den til en egreneringsvirksomhed, der er medlem af samme organisation.
(73)
For at overvåge at forordning (EU) nr. 1307/2013 anvendes korrekt og evaluere den politiske gennemførelse bør der fastsættes meddelelsesforpligtelser for medlemsstaterne, navnlig med hensyn til de oplysninger medlemsstaterne skal indgive om deres beslutninger i henhold til afsnit II til V i nævnte forordning.
(74)
Hvad angår særlig frivillig koblet støtte, bør indholdet af de oplysninger, som medlemsstaterne skal meddele, præciseres yderligere for at sikre korrekt anvendelse af bestemmelserne om nævnte støtte og for at gøre sådanne meddelelser effektive, så det er muligt for Kommissionen at kontrollere, at medlemsstaterne overholder bestemmelserne om sammenhæng og ikke-kumulering af støtte og maksimumsprocentsatserne af det årlige nationale loft, jf. artikel 53 i forordning (EU) nr. 1307/2013, og de dermed forbundne samlede beløb, når støtteforanstaltningerne udformes.
(75)
Medlemsstaterne kan på bestemte betingelser beslutte at yde national støtte. For at kontrollere at støtten ydes inden for de fastsatte lofter, bør der fastsættes en forpligtelse til at forelægge Kommissionen årlige rapporter om bestemte punkter vedrørende den ydede støtte.
(76)
Kommissionen bør, hvor det er relevant, underrettes om eventuelle beslutninger, der følger af en revision af beslutninger, der er meddelt i henhold til forordning (EU) nr. 1307/2013 eller denne forordning, for at gøre det muligt for Kommissionen at overvåge den korrekte anvendelse og virkningen af en sådan revision. Der bør derfor fastsættes regler om de meddelelsesforpligtelser, der følger heraf.
(77)
Bilag X til forordning (EU) nr. 1307/2013 indeholder et skema med de omregnings- og vægtningsfaktorer, der er omhandlet i artikel 46, stk. 3, i samme forordning, for de forskellige typer miljømæssige fokusområder. På tidspunktet for vedtagelsen af forordning (EU) nr. 1307/2013 var skemaet ikke udfyldt. Derfor bør nævnte bilag tilpasses. Omregningsfaktorerne bør være baseret på erfaringer med måling og særlige landskabstræk. Vægtningsfaktorerne bør bestå af tre forskellige værdier, der tager hensyn til forskellene for så vidt angår betydning for biodiversiteten. Bilag X til forordning (EU) nr. 1307/2013 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed. Med henblik på beregning af det miljømæssige fokusområde bør omregnings- og vægtningsfaktorerne også gælde for elementer, der er omfattet af tilsvarende metoder, såfremt disse er de samme som de elementer, som er opført i nævnte bilag.
(78)
Af hensyn til klarheden og retssikkerheden bør forordning (EF) nr. 1120/2009 og (EF) nr. 1121/2009 ophæves.
(79)
Denne forordning bør anvendes for støtteansøgninger, der vedrører kalenderår efter kalenderåret 2014 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL 1
ANVENDELSESOMRÅDE OG ALMINDELIGE BESTEMMELSER
AFDELING 1
Anvendelsesområde og generelle principper
Artikel 1
Anvendelsesområde
Denne forordning fastsætter supplerende bestemmelser til visse ikke-væsentlige elementer i forordning (EU) nr. 1307/2013 for så vidt angår:
a)
almindelige bestemmelser om direkte betalinger
b)
grundbetalingsordningen
c)
den generelle arealbetalingsordning
d)
betalingen til landbrugere, der anvender landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet
e)
betalingen til unge landbrugere, der påbegynder en landbrugsaktivitet
f)
frivillig koblet støtte
g)
den afgrødespecifikke betaling for bomuld
h)
medlemsstaternes meddelelsesforpligtelser.
Artikel 2
Generelle principper
1. Medlemsstaterne gennemfører denne forordning efter objektive kriterier og på en sådan måde, at der sikres ligebehandling af landbrugerne og markeds- og konkurrenceforvridninger undgås samtidig med at bæredygtig forvaltning af naturressourcer og klimaindsatsen støttes.
2. Medlemsstaterne sikrer, at alle betingelser for støtte, der gennemføres i henhold til denne forordning, kan verificeres og kontrolleres.
3. Medlemsstaterne gennemfører denne forordning:
a)
hvad angår anden støtte end koblet støtte, under overholdelse af kravene i bilag 2, punkt 1, 5 og 6, til aftalen om landbrug og
b)
hvad angår koblet støtte, under overholdelse af kravene i artikel 6, stk. 5, i aftalen om landbrug.
Artikel 3
Nedsættelser som følge af finansiel disciplin
Nedsættelser som følge af finansiel disciplin i henhold til artikel 8 i forordning (EU) nr. 1307/2013 anvendes på summen af betalingerne fra de forskellige ordninger for direkte støtte, som er opført i bilag I til forordning (EU) nr. 1307/2013, og som hver landbruger er berettiget til efter anvendelse af tilbagetrækninger og administrative sanktioner i forbindelse med direkte betalinger i henhold til afsnit II, kapitel IV, i delegeret forordning (EU) nr. 640/2014 og før anvendelse af administrative sanktioner i forbindelse med krydsoverensstemmelse i henhold til afsnit IV, kapitel II, i nævnte delegerede forordning.
AFDELING 2
Bestemmelser vedrørende definitioner i forordning (EU) nr. 1307/2013
Artikel 4
Rammebestemmelser for kriterier for bevarelse af et landbrugsareal i en stand, der gør det egnet til græsning eller dyrkning
1. Med henblik på anvendelse af artikel 4, stk. 1, litra c), nr. ii), i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastlægger medlemsstaterne på én eller begge af følgende måder de kriterier, som landbrugere skal opfylde for at overholde forpligtelsen til at bevare landbrugsarealet i en stand, der gør det egnet til græsning eller dyrkning uden forberedende foranstaltninger ud over brug af sædvanlige landbrugsmetoder og -maskiner:
a)
Medlemsstaterne forpligter landbrugeren at udføre mindst én aktivitet pr. år. Hvis det er berettiget af miljømæssige hensyn, kan medlemsstaterne beslutte også at godkende aktiviteter, der kun udføres hvert andet år.
b)
Medlemsstaterne fastlægger de karakteristika, som et landbrugsareal skal udvise, for at det anses for at være i en stand, der gør det egnet til græsning eller dyrkning.
2. Ved fastsættelsen af kriterierne i stk. 1 kan medlemsstaterne skelne mellem forskellige typer af landbrugsområder.
Artikel 5
Rammebestemmelser for minimumsaktiviteter på landbrugsarealer, der holdes naturligt i en stand, der gør dem egnet til græsning eller dyrkning
Med henblik på artikel 4, stk. 1, litra c), nr. iii), i forordning (EU) nr. 1307/2013 skal den minimumsaktivitet, der skal fastsættes af medlemsstaterne, og som skal udføres på landbrugsarealer, der holdes naturligt i en stand, der gør dem egnet til græsning eller dyrkning, bestå af mindst én aktivitet pr. år, som skal udføres af landbrugeren. Hvis det er berettiget af hensyn til miljøet, kan medlemsstaterne beslutte også at godkende aktiviteter, der kun foretages hvert andet år.
Artikel 6
Fremherskende forekomst af græs og andet grøntfoder på græsarealer
Med henblik på artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning (EU) nr. 1307/2013 betragtes græs og andet grøntfoder som fremherskende, når det dækker over 50 % af det støtteberettigede areal på landbrugsparcellen, jf. artikel 67, stk. 4, litra a, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Artikel 7
Etableret lokal praksis på permanente græsarealer
Med henblik på artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning (EU) nr. 1307/2013 omfatter etableret lokal praksis en af følgende praksis eller en kombination heraf:
a)
praksis med afgræsning af arealer med græssende husdyr, som er en traditionel og almindelig anvendt praksis på de pågældende områder
b)
praksis, som er vigtig for bevaring af de naturtyper, der er opført i bilag I til Rådets direktiv 92/43/EØF (17), og af de biotoper og naturtyper, der er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF (18).
Artikel 8
Nedsættelseskoefficient i henhold til artikel 32, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013
Ved anvendelse af artikel 32, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013 for permanente græsarealer, som kan afgræsses, og som udgør en del af etableret lokal praksis, hvor græs og andet grøntfoder ikke traditionelt er fremherskende i græsningsområder, kan medlemsstaterne skelne mellem forskellige arealtyper og anvende forskellige nedsættelseskoefficienter for disse typer.
Artikel 9
Produktion af hamp
Med henblik på artikel 32, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1307/2013 skal støtteberettigelsen for arealer, der er beplantet med hamp, forudsætte anvendelse af frø af sorter, der er opført på den fælles sortsliste over landbrugsplantearter den 15. marts det år, for hvilket betalingen ydes, og offentliggjort i henhold til artikel 17 i Rådets direktiv 2002/53/EF (19). Frøet skal være certificeret i overensstemmelse med Rådets direktiv 2002/57/EF (20).
AFDELING 3
Aktiv landbruger
Artikel 10
Tilfælde, hvor landbrugsarealer overvejende er arealer, der holdes naturligt i en stand, der gør dem egnet til græsning eller dyrkning
1. Med henblik på artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 betragtes en fysisk eller juridisk person eller en sammenslutning af fysiske eller juridiske personer som værende i besiddelse af landbrugsarealer, hvis arealerne overvejende holdes naturligt i en stand, der gør dem egnet til græsning eller dyrkning, og hvis disse arealer udgør over 50 % af det samlede landbrugsareal, der anmeldes i overensstemmelse med artikel 72, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013.
2. Artikel 9, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 finder ikke anvendelse på en fysisk eller juridisk person eller en sammenslutning af fysiske eller juridiske personer, der på arealer, der holdes naturligt i en stand, der gør dem egnet til græsning eller dyrkning, udøver en landbrugsaktivitet som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra c), nr. i), i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 11
Indtægter indtjent fra ikkelandbrugsaktiviteter
1. Med henblik på artikel 9, stk. 2, litra a), tredje afsnit, nr. i), i forordning (EU) nr. 1307/2013 og, hvor det er relevant, artikel 13 i denne forordning er indtægter fra landbrugsaktiviteter indtægter, som en landbruger har indtjent fra sin landbrugsaktivitet som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra c), i samme forordning, på sin bedrift, herunder EU-støtte under Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL), Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og enhver national støtte, der er bevilget for landbrugsaktiviteter, med undtagelse af supplerende nationale direkte betalinger i henhold til artikel 18 og 19 i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Indtægter fra forarbejdning af landbrugsprodukter, som defineret i artikel 4, stk.1, litra d), i forordning (EU) nr. 1307/2013, fra bedriften betragtes som indtægter fra landbrugsaktiviteter, forudsat at de produkter, der forarbejdes, forbliver landbrugerens ejendom, og at en sådan forarbejdning resulterer i et andet landbrugsprodukt som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra d), i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Alle andre indtægter skal betragtes som indtægter fra ikkelandbrugsaktiviteter.
2. Med henblik på stk. 1 forstås ved »indtægter« bruttoindtægter før fradrag af de dermed forbundne omkostninger og afgifter.
3. EU-støtten som omhandlet i stk. 1 beregnes:
a)
i Bulgarien og Rumænien for 2015 på grundlag af det relevante beløb, som er fastsat i bilag V, punkt A, i forordning (EU) nr. 1307/2013
b)
i Kroatien for hvert år, jf. artikel 17 i forordning (EU) nr. 1307/2013, på grundlag af de beløb, som er fastsat i bilag VI, punkt A, til nævnte forordning.
Artikel 12
Beløb til direkte betalinger, jf. artikel 9, stk. 2 og 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013 og artikel 13, stk. 2, i denne forordning
1. Det årlige beløb til direkte betalinger for en landbruger, jf. artikel 9, stk. 2, tredje afsnit, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013 og, hvor det er relevant, i artikel 13, stk. 2, i denne forordning, er det samlede beløb af direkte betalinger, som landbrugeren var berettiget til i henhold til forordning (EU) nr. 1307/2013 for det seneste regnskabsår, for hvilket der foreligger dokumentation for indtægter fra ikkelandbrugsaktiviteter. Ved beregningen af dette beløb tages ikke hensyn til anvendelsen af artikel 63 og artikel 91, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Hvis det seneste regnskabsår som omhandlet i første afsnit er 2014 eller tidligere, er det årlige beløb til direkte betalinger det samlede beløb af direkte betalinger, som landbrugeren var berettiget til i henhold til forordning (EF) nr. 73/2009 inden de nedsættelser og udelukkelser, som er fastsat i artikel 21 og 23 i nævnte forordning.
2. Hvis en landbruger ikke indgav en støtteansøgning om direkte betalinger i henhold til forordning (EU) nr. 1307/2013 i det seneste regnskabsår, jf. stk. 1, første afsnit, fastsætter medlemsstaterne det samlede beløb for direkte betalinger, jf. stk. 1, første afsnit, ved at gange det antal støtteberettigede hektar, som anmeldes af landbrugeren i det år, hvor støtteansøgningen indgives i henhold til artikel 72, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013, med den nationale gennemsnitlige direkte betaling pr. hektar for det år, der er angivet t i stk. 1, første afsnit.
Den nationale gennemsnitlige direkte betaling pr. hektar i første afsnit fastsættes ved at dividere det nationale loft, som er fastsat i bilag II til forordning (EU) nr. 1307/2013, med det samlede antal støtteberettigede hektar, som er anmeldt i den pågældende medlemsstat for nævnte år i henhold til artikel 72, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Hvis det i første afsnit omhandlede år er 2014 eller et tidligere år, fastsættes den nationale gennemsnitlige direkte betaling pr. hektar i dette stykkes første afsnit ved at dividere det nationale loft, der er fastsat i bilag VIII til forordning (EF) nr. 73/2009 for nævnte år, med det samlede antal støtteberettigede hektar, som er anmeldt i den pågældende medlemsstat for nævnte år i henhold til artikel 19, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 73/2009.
3. Beløbet af direkte betalinger til en landbruger, jf. artikel 9, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013 er det samlede beløb for direkte betalinger, som landbrugeren var berettiget til i henhold til forordning (EU) nr. 1307/2013 før anvendelsen af artikel 63 og artikel 91, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013 for det foregående år.
Hvis det år, der er omhandlet i første afsnit, er 2014, er det årlige beløb til direkte betalinger for året 2014 det samlede beløb af direkte betalinger, som landbrugeren var berettiget til i henhold til forordning (EF) nr. 73/2009 inden nedsættelser og udelukkelser, jf. artikel 21 og 23 i nævnte forordning.
4. Hvis en landbruger ikke indgav en støtteansøgning om direkte betalinger i henhold til forordning (EU) nr. 1307/2013 for det foregående år, jf. stk. 3, første afsnit, fastsætter medlemsstaterne det samlede beløb for direkte betalinger, jf. stk. 3, første afsnit, ved at gange det antal støtteberettigede hektar, som anmeldes af nævnte landbruger i det år, hvor støtteansøgningen indgives i henhold til artikel 72, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013, med den nationale gennemsnitlige direkte betaling pr. hektar for det foregående år.
Den nationale gennemsnitlige direkte betaling pr. hektar i første afsnit fastsættes ved at dividere det nationale loft som fastsat i bilag II til forordning (EU) nr. 1307/2013 for nævnte år med det samlede antal støtteberettigede hektar, der er anmeldt i den pågældende medlemsstat for nævnte år i henhold til artikel 72, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Hvis det foregående år, der omhandles i stk. 3, første afsnit, er 2014, fastsætter medlemsstaterne det årlige beløb af direkte betalinger til landbrugeren ved at gange det antal støtteberettigede hektar, som landbrugeren har anmeldt for året 2015 i henhold til artikel 72, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013, med den nationale gennemsnitlige direkte betaling pr. hektar for året 2014.
Den nationale gennemsnitlige direkte betaling pr. hektar for året 2014 fastsættes ved at dividere det nationale loft for året 2014, som er fastsat i bilag VIII til forordning (EF) nr. 73/2009, med det samlede antal støtteberettigede hektar, som er anmeldt i den pågældende medlemsstat for året 2014 i henhold til artikel 19, stk. 1, litra a), i samme forordning.
5. Det samlede beløb for direkte betalinger i stk. 1 og 2 beregnes:
a)
for Bulgarien og Rumænien for 2015 på grundlag af det relevante beløb som fastsat i bilag V, punkt A, til forordning (EU) nr. 1307/2013
b)
for Kroatien for hvert år som fastsat i artikel 17 i forordning (EU) nr. 1307/2013 på grundlag af det beløb, der er fastsat i bilag VI, punkt A, i bilag VI til nævnte forordning.
Artikel 13
Kriterier, der skal opfyldes for at bevise, at landbrugsaktiviteterne ikke er ubetydelige, og at de vigtigste forretnings- eller selskabsformål er at udøve en landbrugsaktivitet
1. Med henblik på artikel 9, stk. 2, tredje afsnit, litra b), i forordning (EU) nr. 1307/2013, er landbrugsaktiviteter ikke ubetydelige, hvis de samlede indtægter indtjent fra landbrugsaktiviteter som omhandlet i artikel 11 i denne forordning i det seneste regnskabsår, for hvilket der foreligger sådan dokumentation, udgør mindst en tredjedel af de samlede indtægter, som er indtjent i det seneste regnskabsår, for hvilket der foreligger sådan dokumentation.
Medlemsstaterne kan beslutte at fastsætte tærsklen for de samlede indtægter fra landbrugsaktiviteter til lavere end en tredjedel, forudsat at denne lavere tærskel ikke giver mulighed for, at fysiske eller juridiske personer, hvis landbrugsaktiviteter er marginale, kan betragtes som aktive landbrugere.
Uanset første og andet afsnit kan medlemsstater fastsætte andre kriterier for, hvorledes en enhed kan forelægge dokumentationen for, at dens landbrugsaktiviteter ikke er ubetydelige, jf. artikel 9, stk. 2, første afsnit, litra b), i forordning (EU) nr. 1307/2013.
2. Med henblik på artikel 9, stk. 3, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013 kan medlemsstaterne på grundlag af følgende metoder beslutte, at landbrugsvirksomhed, de udøves af fysiske eller juridiske personer eller sammenslutninger af fysiske eller juridiske personer, kun udgør en ubetydelig del af deres samlede økonomiske virksomhed:
a)
det årlige beløb af direkte betalinger udgør under 5 % af de samlede indtægter indtjent fra ikkelandbrugsaktiviteter som omhandlet i artikel 11 i denne forordning i det seneste regnskabsår, for hvilket der foreligger sådan dokumentation
b)
de samlede indtægter indtjent fra landbrugsaktiviteter som omhandlet i artikel 11 i denne forordning i det seneste regnskabsår, for hvilket der foreligger sådan dokumentation, er lavere end en tærskel, som skal fastsættes af medlemsstaterne og som ikke overstiger en tredjedel af de samlede indtægter, der er indtjent i det seneste regnskabsår, for hvilket der foreligger sådan dokumentation.
Uanset første afsnit kan medlemsstaterne fastsætte andre kriterier, som skal anvendes til at afgøre, om landbrugsaktiviteter skal betragtes som ubetydelige, jf. artikel 9, stk. 3, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013.
3. Med henblik på artikel 9, stk. 2, tredje afsnit, litra c), i forordning (EU) nr. 1307/2013 og, hvor det er relevant, artikel 9, stk. 3, litra b), i samme forordning, anses en landbrugsaktivitet for at være det vigtigste forretnings- eller selskabsformål for en juridisk person, såfremt den er registreret som det vigtigste forretnings- eller virksomhedsformål i det officielle selskabsregister eller en medlemsstats tilsvarende officielle dokumentation. Er der tale om en fysisk person, er tilsvarende dokumentation påkrævet.
Hvis der ikke findes sådanne registre, anvender medlemsstaterne tilsvarende dokumentation.
Uanset første og andet afsnit kan medlemsstaterne fastsætte alternative kriterier for, hvorledes en landbrugsaktivitet skal anses for at være de vigtigste forretnings- eller selskabsformål for en fysisk eller juridisk person i henhold til artikel 9, stk. 2, tredje afsnit, litra c), og, hvor det er relevant, til artikel 9, stk. 3, litra b), i nævnte forordning.
KAPITEL 2
GRUNDBETALINGSORDNINGEN OG DEN GENERELLE AREALBETALINGSORDNING
AFDELING 1
Bestemmelser for gennemførelse af grundbetalingsordningen, jf. Afsnit III, kapitel 1, afdeling 1, 2, 3 og 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013
Underafdeling 1
Første tildeling af betalingsrettigheder
Artikel 14
Ved arv, ændring af retlig status eller benævnelse og sammenlægning eller -opdeling
1. Hvis en landbruger ved arv eller forskud på arv overtager en bedrift eller en del af denne, er han berettiget til, i eget navn, at gøre krav på det antal og den værdi af de betalingsrettigheder, der skal tildeles bedriften eller en del af denne, på samme betingelser som den landbruger, der oprindelig drev bedriften.
Ved genkaldeligt forskud på arv tildeles betalingsrettigheder kun den arving, der var indsat på den dato, der er angivet i artikel 24, stk. 1, eller artikel 39, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
2. En ændring af benævnelse har ingen indvirkning på antallet og værdien af de betalingsrettigheder, der skal tildeles.
En ændring af retlig status har ingen indvirkning på antallet og værdien af de betalingsrettigheder, der skal tildeles, hvis den landbruger, som udøvede kontrol over den oprindelige bedrift for så vidt angår drift, fortjeneste og finansiel risiko, også driver den nye bedrift.
3. En sammenlægning eller opdeling har ingen indvirkning på det samlede antal og værdien af de betalingsrettigheder, der skal tildeles bedriften/bedrifterne.
Hvis en medlemsstat bringer artikel 24, stk. 4 eller 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013 i anvendelse, fastsættes i tilfælde af opdeling antallet af betalingsrettigheder, der skal tildeles den enkelte bedrift, som følge af opdelingen, ved at gange antallet af hektar, som er til rådighed for den relevante nye bedrift, med den gennemsnitlige nedsættelse i antallet af rettigheder, som den oprindelige bedrift ville have været omfattet af i henhold til artikel 24, stk. 4 eller 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013
I dette stykke forstås ved:
a) »sammenlægning«: sammenlægning af to eller flere særskilte landbrugere som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013 til en ny landbruger som omhandlet i nævnte artikel, der for så vidt angår drift, fortjeneste og finansiel risiko kontrolleres af de landbrugere, der oprindeligt drev bedrifterne eller en af dem
b) »opdeling«: opdeling af en landbruger som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013 i:
i)
mindst to nye selvstændige landbrugere som omhandlet i nævnte artikel, hvor mindst den ene forbliver kontrolleret, for så vidt angår drift, fortjeneste og finansiel risiko, af mindst én af de fysiske eller juridiske personer, som oprindeligt drev bedriften, eller
ii)
den oprindelige landbruger og mindst én ny selvstændig landbruger som omhandlet i nævnte artikel.
Artikel 15
Fastsættelse af støtteberettigede hektar med henblik på artikel 24, stk. 2, og artikel 39, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013
1. Med henblik på fastsættelsen af antallet af de betalingsrettigheder, der skal tildeles i henhold til artikel 24, stk. 2, og artikel 39, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 i tilfælde, hvor ingen force majeure og usædvanlige omstændigheder anerkendes, tages kun de støtteberettigede hektar, som fastslås i henhold artikel 2, stk. 1, andet afsnit, nr. 23, litra a), i delegeret forordning (EU) nr. 640/2014, i betragtning.
2. Hvis to eller flere ansøgere indgiver ansøgning om tildeling af betalingsrettigheder for en støtteberettiget hektar, jf. stk. 1, baseres beslutningen om, hvem betalingsrettigheden skal tildeles, på kriteriet hvem har beføjelse til at træffe beslutninger om de landbrugsaktiviteter, der udøves på nævnte hektar, og hvem bærer fortjenesten og de finansielle risici, som er forbundet med disse aktiviteter.
Artikel 16
Begrænsning i henhold til artikel 24, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013
1. En reduktion i henhold til artikel 24, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 må ikke overstige 85 % af det antal betalingsrettigheder, der svarer til de støtteberettigede hektar permanente græsarealer i områder med vanskelige klimatiske forhold.
2. Med henblik på anvendelse af reduktionskoefficienten i stk. 1 kan medlemsstaterne på grundlag af de naturlige begrænsninger, der er angivet i artikel 24, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skelne mellem forskellige kategorier af områder med vanskelige klimatiske forhold for at anvende forskellige reduktionskoefficienter på de enkelte kategorier.
Artikel 17
Fastsættelse af værdien af betalingsrettigheder i henhold til artikel 26 og 40 i forordning (EU) nr. 1307/2013
1. Ved fastsættelsen af de relevante direkte betalinger eller værdien af betalingsrettighederne for året 2014 som omhandlet i artikel 26, i forordning (EU) nr. 1307/2013 tages kun hensyn til betalinger eller værdien af de betalingsrettigheder for de landbrugere, som er berettiget til at modtage direkte betalinger i henhold til artikel 9 og artikel 24, stk. 9, i forordning (EU) nr. 1307/2013 i året 2015.
Ved fastsættelsen af de relevante direkte betalinger for det år, der går forud for gennemførelsen af grundbetalingsordningen, jf. artikel 40, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, tages kun hensyn til betalinger til de landbrugere, som er berettiget til at modtage direkte betalinger i henhold til artikel 9 i forordning (EU) nr. 1307/2013 i grundbetalingsordningens første anvendelsesår.
2. Med henblik på artikel 26, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 anvendes følgende bestemmelser:
a)
henvisningen til de særlige støtteforanstaltninger i artikel 68, stk. 1, litra a), b) og c), i forordning (EF) nr. 73/2009 berører ikke medlemsstaternes mulighed for kun at tage hensyn til en eller flere foranstaltninger, der gennemføres inden for rammerne af disse særlige støtteforanstaltninger
b)
ved beregningen af den støtte, der ydes til en landbruger i kalenderåret 2014 inden for rammerne af en eller flere af de støtteordninger, der er omhandlet i artikel 26, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013, tages ikke hensyn til eventuelle nedsættelser og udelukkelser, som er fastsat i afsnit II, kapitel 4, i forordning (EF) nr. 73/2009
c)
medlemsstaterne kan i overensstemmelse med objektive og ikkediskriminerende kriterier træffe beslutning om det støtteniveau, der skal tages i betragtning ved en eller flere af de i artikel 26, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 omhandlede ordninger, som anvendes af den pågældende medlemsstat.
Hvis medlemsstaterne bringer dette stykke i anvendelse, må den afkoblede natur af den støtte, der ydes i henhold til artikel 68, stk. 1, litra c), og artikel 126, 127 og 129 i forordning (EF) nr. 73/2009, ikke bringes i fare.
3. Med henblik på artikel 26, stk. 6, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013 beregnes støtte, der ydes for kalenderåret 2014 i henhold til artikel 72a og 125a i forordning (EC) nr. 73/2009, uden at tage hensyn til eventuelle nedsættelser og udelukkelser i henhold til afsnit II, kapitel 4, i forordning (EF) nr. 73/2009.
4. Henvisningen i artikel 26, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 til betalingsrettigheder, som en landbruger råder, omfatter også de betalingsrettigheder, som landbrugeren har bortforpagtet til en anden landbruger på datoen for indgivelsen af sin ansøgning for 2014.
Artikel 18
Endelig fastsættelse af værdien og antallet af betalingsrettigheder
Hvis de oplysninger til landbrugerne, som er omhandlet i artikel 25, stk. 10, eller i artikel 40, stk. 4, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, baseres på foreløbige data, skal betalingsrettighedernes endelige værdi og endelige antal være fastsat og meddelt landbrugerne, efter at alle nødvendige kontroller, jf. artikel 74 i forordning (EU) nr. 1306/2013 er foretaget, og under alle omstændigheder senest den 1. april i det år, der følger efter grundbetalingsordningens første anvendelsesår i den pågældende medlemsstat.
Artikel 19
Fastsættelse af værdien af betalingsrettigheder i nødsituationer
1. Hvis en eller flere af de direkte betalinger, som er omhandlet i artikel 26 eller artikel 40, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 for 2014 eller for det år, der går forud for gennemførelsen af grundbetalingsordningen, er lavere end de tilsvarende beløb i det år, der gik forud for de år, der berøres af force majeure eller usædvanlige omstændigheder, fastsættes den oprindelige enhedsværdi på grundlag af de beløb, som den pågældende landbruger modtog i det år, der gik forud for de år, som berøres af force majeure eller usædvanlige omstændigheder.
2. Medlemsstaterne kan beslutte at begrænse anvendelsen af stk. 1 til tilfælde, hvor de direkte betalinger for 2014 eller for det år, der går forud for grundbetalingsordningens gennemførelse, er lavere end en bestemt procentdel af de tilsvarende beløb i det år, der gik forud for de år, som berøres af force majeure eller usædvanlige omstændigheder. Denne procentsats må ikke være under 85 %.
Artikel 20
Private kontraktbestemmelser ved salg
1. Medlemsstaterne kan beslutte, at en landbruger ved salg af en bedrift eller en del heraf ved kontrakt, som er undertegnet inden den sidste dato for ansøgning om tildeling af betalingsrettigheder, som er fastsat af Kommissionen i henhold til artikel 78. litra b), i forordning (EU) nr. 1306/2013, sammen med bedriften eller en del af denne kan overføre de tilsvarende betalingsrettigheder, der skal tildeles. I så fald skal betalingsrettighederne tildeles sælger og overføres direkte til køber, som i givet fald vil være omfattet retten til at anvende de betalinger, som sælger modtog for 2014, eller værdien af de rettigheder, han rådede over i 2014, jf. artikel 26 i forordning (EU) nr. 1307/2013, som reference for fastsættelsen af disse betalingsrettigheders enhedsværdi.
En sådan overførsel forudsætter, at sælger opfylder bestemmelserne i artikel 24, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, og at køber opfylder bestemmelserne i artikel 9 i samme forordning.
Et sådant salg betragtes ikke som en overdragelse uden jord som omhandlet i artikel 34, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
2. Stk. 1 finder tilsvarende anvendelse på medlemsstater, der anvender afsnit III, kapitel 1, afdeling 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 21
Private kontraktbestemmelser i tilfælde af forpagtning
1. Medlemsstaterne kan beslutte, at landbrugeren ved forpagtning af en bedrift eller en af del heraf ved kontrakt undertegnet inden den dato, der er omhandlet i artikel 20, stk. 1, første afsnit, sammen med bedriften eller en del af denne kan bortforpagte de tilsvarende betalingsrettigheder, der skal tildeles. I dette tilfælde skal betalingsrettighederne tildeles sælger og overføres direkte til køber, som i givet fald vil være omfattet af retten til at anvende de betalinger, som sælger modtog for 2014, eller værdien af de rettigheder, han rådede over i 2014, jf. artikel 26 i forordning (EU) nr. 1307/2013, som reference for fastsættelsen af disse betalingsrettigheders enhedsværdi.
En sådan overførsel forudsætter, at bortforpagteren opfylder bestemmelserne i artikel 24, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, at forpagteren opfylder bestemmelserne i artikel 9 i samme forordning, og at forpagtningskontrakten udløber efter sidste frist for indgivelse af en ansøgning inden for rammerne af grundbetalingsordningen.
En sådan bortforpagtning betragtes ikke som en overdragelse uden jord i henhold til i artikel 34, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
2. Stk. 1 finder tilsvarende anvendelse på medlemsstater, der anvender afsnit III, kapitel 1, afdeling 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 22
Støttemodtagere i henhold til artikel 24, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013
Med henblik på artikel 24, stk. 1, tredje afsnit, litra a), nr. i), første led, i forordning (EU) nr. 1307/2013 forstås ved »spisekartofler« og »læggekartofler« kartofler henhørende under KN-kode 0701 bortset fra kartofler bestemt til fremstilling af kartoffelstivelse.
Underafdeling 2
Aktivering og overdragelse af rettigheder
Artikel 23
Beregning af værdien af betalingsrettigheder
1. Betalingsrettighederne beregnes først med indtil tre decimaler og rundes dernæst op eller ned til nærmeste anden decimal. Hvis beregningen giver et resultat, hvor den tredje decimal er 5, rundes summen op til anden decimal.
2. Hvis en landbruger overdrager en del af en rettighed, beregnes værdien af denne del forholdsmæssigt for hvert af de resterende berørte år, jf. artikel 25 eller 40 i forordning (EU) nr. 1307/2013.
3. Medlemsstaterne kan ændre betalingsrettighederne ved at sammenlægge rettighedsandele, som tilhører en landbruger. Værdien af de sammenlagte rettigheder beregnes for hvert af resterende relevant år som omhandlet i artikel 25 i forordning (EU) nr. 1307/2013 ved at værdien af andelene lægges til.
Artikel 24
Kravene til aktivering af betalingsrettigheder
1. Betalingsrettigheder kan kun anmeldes til betaling en gang om året af den landbruger, som råder over (som ejer eller forpagter) dem på sidste dag for indgivelse af enkeltansøgningen.
Hvis en landbruger benytter muligheden for at ændre enkeltansøgningen i henhold til de bestemmelser, der er fastsat af Kommissionen i henhold til artikel 78, litra b), i forordning (EU) nr. 1306/2013, kan han også anmelde betalingsrettigheder, som han råder over (som ejer eller forpagter) på den dato, hvor han meddeler ændringerne til myndighederne, forudsat at de pågældende betalingsrettigheder ikke anmeldes til betaling af en anden landbruger for det samme år.
Hvis en landbruger erhverver betalingsrettigheder ved overdragelse fra en anden landbruger, og hvis den anden landbruger allerede har anmeldt disse betalingsrettigheder, er yderligere anmeldelse af disse betalingsrettigheder kun tilladt for erhververen, hvis overdrageren allerede har underrettet myndighederne om overdragelsen i henhold til de bestemmelser, der er fastsat af Kommissionen i henhold til artikel 34, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013, og trækker disse betalingsrettigheder ud af sin egen enkeltansøgning inden for de frister for ændring af enkeltansøgningen, der er fastsat af Kommissionen i henhold til artikel 78, litra b), i forordning (EU) nr. 1306/2013.
2. Hvis en landbruger efter i henhold til artikel 33, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 at have anmeldt alle de parceller, der svarer til alle de hele betalingsrettigheder, han råder over, stadig har en parcel til sin rådighed, der svarer til en del af en hektar, kan han anmelde endnu en i hele tal angivet betalingsrettighed, som giver ret til en betaling, der beregnes i forhold til parcellens størrelse. Med henblik på anvendelsen af artikel 31, stk. 1, litra b), i nævnte forordning betragtes denne betalingsrettighed som fuldt aktiveret.
Artikel 25
Overdragelse af rettigheder
1. Betalingsrettigheder kan overdrages på alle tidspunkter af året.
2. Hvis en medlemsstat anvender den mulighed, der er fastsat i 34, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skal den fastsætte de regioner, der er omhandlet i denne bestemmelse, i det første år, hvor artikel 34, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 anvendes, og senest en måned før den frist, der fastsættes af medlemsstaten i henhold til artikel 33, stk. 1, i nævnte forordning.
Underafdeling 3
Den nationale reserve eller de regionale reserver
Artikel 26
Tilbageførsel til den nationale eller regionale reserve som følge af tilbageholdelse af overdragelse af betalingsrettigheder
Hvis en medlemsstat anvender den mulighed, der er fastsat i artikel 34, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013, kan den efter objektive kriterier og på en sådan måde, så der sikres ligebehandling af landbrugerne og så markeds- og konkurrenceforvridning undgås, beslutte at der til den nationale eller regionale reserve tilbageføres op til 30 % af de årlige enhedsværdier af hver betalingsrettighed, som overdrages uden de tilsvarende støtteberettigede hektar som omhandlet i artikel 32, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013, eller det tilsvarende beløb angivet i antal betalingsrettigheder.
Uanset første afsnit kan medlemsstaterne fastsætte, at op til 50 % af den årlige enhedsværdi af hver betalingsrettighed eller det tilsvarende beløb angivet i antal betalingsrettigheder, jf. første afsnit, må tilbageføres i løbet af de første tre år af gennemførelsen af grundbetalingsordningen.
Artikel 27
Anvendelse af bestemmelsen om uventet fortjeneste
Med henblik på artikel 28 og artikel 40, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013 beregnes den forhøjelse af betalingsrettighedernes værdi, som er omhandlet i nævnte bestemmelser, ved at sammenholde den værdi af landbrugerens betalingsrettigheder, som fremkommer ved anvendelsen af artikel 25, stk. 4, og artikel 26 eller artikel 40, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 efter salg eller forpagtning som omhandlet i artikel 28 eller 40, stk. 5, i nævnte forordning, med værdien af landbrugerens betalingsrettigheder, der ville være fremkommet uden salget eller forpagtningen.
Artikel 28
Fastsættelse af betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve i henhold til artikel 30, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013
1. Med henblik på artikel 30, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 vil en ung landbruger eller en landbruger, der indleder en landbrugsaktivitet, som ansøger om betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve, men ikke råder over (som ejer eller forpagter) betalingsrettigheder, modtage et antal betalingsrettigheder svarende til det antal støtteberettigede hektar, han råder over (som ejer eller forpagter) på den dato, der er sidste frist for indgivelse af ansøgningen om tildeling eller forhøjelse af betalingsrettigheders værdi som fastsat af Kommissionen i henhold til artikel 78, litra b) i forordning (EU) nr. 1306/2013.
2. Hvis en ung landbruger eller en landbruger, der indleder en landbrugsaktivitet, som ansøger om betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve, allerede råder over (som ejer eller forpagter) betalingsrettigheder, vil han modtage et antal betalingsrettigheder svarende til det antal støtteberettigede hektar, han råder over (som ejer eller forpagter) på den dato, der er sidste frist for indgivelse af ansøgningen i henhold til stk. 1, og for hvilke han ikke råder over (som ejer eller forpagter) nogen betalingsrettighed.
Hvis værdien af de rettigheder, som landbrugeren allerede råder over (som ejer eller forpagter) ligger under det nationale eller regionale gennemsnit, jf. artikel 30, stk. 8, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, kan de årlige enhedsværdier for disse rettigheder forhøjes til det nationale eller regionale gennemsnit som fastsat i artikel 30, stk. 10, i nævnte forordning.
I medlemsstater, der anvender forhøjelsen i artikel 30, stk. 10, i forordning (EU) nr. 1307/2013 med henblik på artikel 30, stk. 7, i nævnte forordning, er forhøjelsen som omhandlet i dette stykke, andet afsnit, obligatorisk i den pågældende medlemsstat. Denne forhøjelse skal være af en størrelse, som svarer til den største forhøjelse, som gennemføres med henblik på artikel 30, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
3. I medlemsstater, som anvender artikel 24, stk. 6 eller 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013, kan de begrænsninger for tildeling af betalingsrettigheder, som er fastsat i nævnte bestemmelser, finde tilsvarende anvendelse for tildeling af betalingsrettigheder i henhold til artikel 30, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Medlemsstaterne kan beslutte, at hvis anvendelsen af en eller flere af de begrænsninger, der er fastsat i første afsnit, begrænser det samlede antal betalingsrettigheder, som en landbruger allerede råder over og som nyligt er tildelt fra reserven, til mindre end en fast procentdel af hans støtteberettigede hektar i det år, hvori han ansøger om tildeling af betalingsrettigheder fra reserven, tildeles denne landbruger et yderligere antal betalingsrettigheder, der svarer til en andel af hans samlede antal støtteberettigede hektar, som anmeldes i hans ansøgning for nævnte år i henhold til artikel 72, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Den faste procentsats, som er omhandlet i andet afsnit, beregnes i overensstemmelse med den metode, der er omhandlet i artikel 31, stk. 2, andet afsnit, i denne forordning.
Den i dette stykke, andet afsnit, omhandlede andel af landbrugerens samlede antal støtteberettigede hektar beregnes som halvdelen af forskellen i procentpoint mellem den faste procentsats, som er omhandlet i dette stykke, tredje afsnit, og andelen af betalingsrettigheder, som landbrugeren råder over, i hans støtteberettigede hektar, der anmeldes i henhold til artikel 72, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013 i hans ansøgning for det i dette stykke, andet afsnit, omhandlede år. Med henblik på dette afsnit forstås ved »betalingsrettigheder, som landbrugeren råder over« betalingsrettigheder, som landbrugeren allerede råder over og som nylig er tildelt fra reserven.
Ved beregningen af antallet af støtteberettigede hektar, jf. andet, tredje og fjerde afsnit i dette stykke, kan medlemsstaterne beslutte ikke at medtage arealer med permanente afgrøder, permanente græsarealer beliggende i områder med vanskelige klimatiske forhold som omhandlet i artikel 24, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 eller arealer, der anerkendes som permanente græsarealer i henhold til artikel 4, stk. 2, andet afsnit i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Medlemsstater, der gør brug af muligheden i artikel 23 i forordning (EU) nr. 1307/2013 for at anvende grundbetalingsordningen på regionalt plan, kan til grund for den beregningsmetode, der er omhandlet i andet afsnit i dette stykke, lægge det samlede antal tildelte/anmeldte i 2015 i den pågældende region.
Ved fastsættelsen af tærsklen i andet afsnit lades jord, som er erhvervet eller forpagtet af landbrugeren efter den 19. oktober 2011, ude af betragtning.
4. Med henblik på denne artikel må kun de landbrugere, som indleder deres landbrugsaktivitet, betragtes som at have indledt deres landbrugsaktivitet i kalenderåret 2013 eller et senere år, og som indgiver en ansøgning om grundbetaling senest to år efter det kalenderår, i hvilket de indledte deres landbrugsaktivitet.
Artikel 29
Fastsættelse af betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve i henhold til artikel 30, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013
1. Hvis ved anvendelsen af artikel 30, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013 nye betalingsrettigheder tildeles i henhold til artikel 30, stk. 10, i nævnte forordning, skal de tildeles i overensstemmelse med de betingelser, der er fastlagt i denne artikel, og i overensstemmelse med de objektive kriterier, der er opstillet af den pågældende medlemsstat.
2. Hvis en landbruger, som ikke råder over betalingsrettigheder (som ejer eller forpagter), er berettiget til at modtage betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve i henhold til artikel 30, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013 og som ansøger herom, modtager han et antal betalingsrettigheder, der svarer til det antal støtteberettigede hektar, han råder over (som ejer eller forpagter) på den dato, der er sidste frist for indgivelse af ansøgningen i henhold til artikel 28, stk. 1.
3. Hvis en landbruger, som råder over betalingsrettigheder (som ejer eller forpagter), er berettiget til at modtage betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve i henhold til artikel 30, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013 og som ansøger herom, modtager han et antal betalingsrettigheder, der svarer til det antal støtteberettigede hektar, han råder over (som ejer eller forpagter) på den dato, der er sidste frist for indgivelse af ansøgningen i henhold til artikel 28, stk. 1, og for hvilke han ikke råder over (som ejer eller forpagter) nogen betalingsrettighed.
Hvis værdien af de rettigheder, som landbrugeren allerede råder over (som ejer eller forpagter) ligger under det nationale eller regionale gennemsnit, jf. artikel 30, stk. 8, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, kan de årlige enhedsværdier for disse rettigheder forhøjes til det nationale eller regionale gennemsnit som fastsat i artikel 30, stk. 10, i nævnte forordning.
4. Ved anvendelsen af stk. 1 må medlemsstaterne ikke fastsætte kriterier, der vedrører produktion eller andre sektorspecifikke data, for en periode, som ligger efter den dato, medlemsstaterne har fastsat i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1122/2009 for ansøgningsåret 2013.
Artikel 30
Supplerende bestemmelser om fastsættelse af betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve
1. Hvis den årlige enhedsværdi af betalingsrettigheder som omhandlet i artikel 30, stk. 10, i forordning (EU) nr. 1307/2013 øges, forhøjer medlemsstaterne enhedsværdien af de rettigheder, landbrugeren allerede råder over (som ejer eller forpagter) på tidspunktet for sin ansøgning om tildeling af rettigheder fra den nationale eller regionale reserve, i overensstemmelse med objektive kriterier og på en måde, så der sikres ligebehandling af landbrugerne, og markeds- og konkurrenceforvridninger undgås.
2. Med henblik på stk. 1 må medlemsstaterne ikke fastsætte kriterier, der vedrører produktion eller andre sektorspecifikke data for en periode, som ligger efter den dato, medlemsstaterne har fastsat i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1122/2009 for ansøgningsåret 2013.
Artikel 31
Nødsituationer
1. Hvis en landbruger som følge af force majeure eller usædvanlige omstændigheder forhindres i at indgive en ansøgning om tildeling af betalingsrettigheder i henhold til artikel 24, stk. 1, eller artikel 39, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 og ansøger om betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve, tildeles han betalingsrettigheder i henhold til artikel 30, stk. 7, litra c), i nævnte forordning. Medlemsstaterne fastsætter de årlige enhedsværdier af de betalingsrettigheder, der skal tildeles i henhold til artikel 25 eller 40 i forordning (EU) nr. 1307/2013 og til beslutninger truffet af medlemsstaten, hvad angår mulighederne i nævnte artikler.
2. Medlemsstaterne kan beslutte, at hvis anvendelsen af en eller flere af de begrænsninger for tildeling af betalingsrettigheder, der er fastsat i artikel 24, stk. 3 til 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013, medfører en begrænsning af antallet af betalingsrettigheder, der tildeles en landbruger, til under en fast procentdel af hans støtteberettigede hektar, og hvis landbrugeren ansøger om betalingsrettigheder fra den nationale eller regionale reserve, anses denne landbruger for at være i en situation med »særlige ulemper« som omhandlet i artikel 30, stk. 7, litra b), i nævnte forordning. I så fald tildeles denne landbruger et antal betalingsrettigheder i henhold til artikel 30, stk. 7, litra b), i forordning (EU) nr. 1307/2013, der svarer til en andel af det samlede antal støtteberettigede hektar, som landbrugeren anmelder i sin ansøgning for 2015 i henhold til artikel 72, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Den i første afsnit nævnte faste procentdel beregnes som det samlede antal betalingsrettigheder, der tildeles i medlemsstaten i 2015 efter anvendelse af de begrænsninger, der er fastsat i artikel 24, stk. 3 til 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013, divideret med det samlede antal støtteberettigede hektar, der anmeldes i medlemsstaten i 2015 i henhold til artikel 72, stk. 1, i forordning (EU) 1306/2013.
Den i første afsnit omhandlede andel af landbrugerens samlede antal støtteberettigede hektar beregnes som halvdelen af forskellen i procentpoint mellem den faste procentsats, jf. første og andet afsnit, og landbrugerens andel af betalingsrettigheder i sine støtteberettigede hektar, der anmeldes i 2015 i henhold til artikel 72, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Ved beregningen af antallet af støtteberettigede hektar som omhandlet i første, andet og tredje afsnit i dette stykke kan medlemsstaterne beslutte ikke at medtage arealer med permanente afgrøder, permanente græsarealer beliggende i områder med vanskelige klimatiske forhold som omhandlet i artikel 24, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 eller arealer, der anerkendes som permanente græsarealer i henhold til artikel 4, stk. 2, andet afsnit, i nævnte forordning.
Medlemsstater, der gør brug af muligheden i artikel 23 i forordning (EU) nr. 1307/2013 for at anvende grundbetalingsordningen på regionalt plan, kan til grund for den beregningsmetode, der er omhandlet i andet afsnit i dette stykke, lægge det samlede antal tildelte/anmeldte i 2015 i den pågældende region.
Ved fastsættelsen af tærsklen i første afsnit lades jord, som er erhvervet eller forpagtet af landbrugeren efter den 19. oktober 2011, ude af betragtning.
Underafdeling 4
Medlemsstater, som anvender artikel 21, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013
Artikel 32
Gennemførelse i medlemsstater, der anvender artikel 21, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013
Medmindre andet er fastsat i denne underafdeling, anvendes bestemmelserne i denne afdeling for medlemsstater, der anvender artikel 21, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 33
Anvendelse af artikel 21, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013
Ved fastsættelsen af hvilke betalingsrettigheder, der skal udløbe i henhold til artikel 21, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skal de rettigheder, der har den laveste værdi, gives førsteprioritet.
Hvis betalingsrettigheder har samme værdi, nedsættes antallet af ejede betalingsrettigheder og antallet af forpagtede betalingsrettigheder i samme forhold.
Medlemsstaterne kan beslutte at bringe første og andet stykke i anvendelse på regionalt plan.
Artikel 34
Bestemmelse af værdien af betalingsrettigheder i henhold til artikel 26 i forordning (EU) nr. 1307/2013 for medlemsstater, der anvender artikel 21, stk. 3, i nævnte forordning
Med henblik på bestemmelse af betalingsrettigheders oprindelige enhedsværdi kan medlemsstater, der anvender artikel 21, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, tilpasse betalingsbeløbet for 2014 som omhandlet i artikel 26, stk. 5, i nævnte forordning, inden nedsættelser og udelukkelser, ved at fratrække det beløb, der hidrører fra betalingsrettigheder, som er udløbet i henhold til artikel 21, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
AFDELING 2
Den generelle arealbetalingsordning
Artikel 35
Støtteberettigede hektar i medlemsstater, der anvender den generelle arealbetalingsordning
Med henblik på den generelle arealbetalingsordning, jf. afsnit III, kapitel 1, afdeling 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013, herunder enhver henvisning i forordning (EU) nr. 1307/2013 til støtteberettigede hektar, der anmeldes med henblik på denne ordning, tages kun hensyn til de støtteberettigede hektar, der fastsættes som omhandlet i artikel 2, stk. 1, andet afsnit, nr. 23, litra a), i delegereret forordning (EU) nr. 640/2014.
Artikel 36
Anvendelse af artikel 36, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013
1. Med henblik på differentiering af den generelle arealbetaling, jf. artikel 36, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, gælder følgende bestemmelser:
a)
henvisningen til de særlige støtteforanstaltninger, der er fastsat i artikel 68, stk. 1, litra a), b) og c), i forordning (EF) nr. 73/2009, berører ikke medlemsstaternes mulighed for kun at tage hensyn til en eller flere foranstaltninger, der gennemføres under de særlige støtteforanstaltninger
b)
medlemsstaterne kan i overensstemmelse med objektive og ikkediskriminerende kriterier træffe beslutning om størrelsen af den støtte, der skal tages hensyn til for en eller flere af de ordninger, der anvendes af den pågældende medlemsstat i henhold til artikel 36, stk. 3, andet afsnit, i nævnte forordning, og, hvor det er relevant, i henhold til tredje afsnit i nævnte bestemmelse. Tages der hensyn til støtte, som er ydet inden for rammerne af den relevante ordning i 2014, må det beløb, der anvendes til at differentiere den generelle arealbetaling, dog ikke ligge over det tilsvarende beløb, der blev ydet til den enkelte landbruger inden for rammerne af en sådan ordning i 2014
c)
hvis tages der hensyn til støtte, der er ydet i henhold til artikel 68, stk. 1, litra c), og artikel 126, 127 og 129 i forordning (EF) nr. 73/2009, må denne differentiering ikke bringe disse ordningers afkoblede natur i fare.
En sådan differentiering skal være til rådighed for landbrugere, der i 2014 modtog støtte i henhold til artikel 36, stk. 3, andet, tredje eller fjerde afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013. Beløbet pr. hektar fastsættes hvert år ved at dividere det beløb, der anvendes til differentiering af den generelle arealbetaling, som er til rådighed for den enkelte landbruger, med antallet af støtteberettigede hektar, som anmeldes af landbrugeren i henhold til artikel 72, stk. 1, første afsnit, litra a), i forordning (EU) nr. 1306/2013.
2. Hvis støttebeløbet under en eller flere af de støtteordninger, der er nævnt i artikel 36, stk. 3, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, for 2014 er lavere end det eller de tilsvarende beløb i det år, der går forud for de år, der er berørt af force majeure eller usædvanlige omstændigheder, tager medlemsstaten hensyn til den støtte, der er ydet inden for rammerne af de pågældende støtteordninger i det år, der går forud for de år, der er berørt af force majeure eller usædvanlige omstændigheder.
Medlemsstaterne kan beslutte at begrænse anvendelsen af første afsnit til tilfælde, hvor de direkte betalinger for 2014 er lavere end en bestemt procentdel af de tilsvarende beløb i det år, der gik forud for de år, der er berørt af force majeure eller usædvanlige omstændigheder. Denne procentsats må ikke være under 85 %.
3. Medlemsstaterne kan beslutte, at i tilfælde af arv eller arveforskud står differentieringen af den generelle arealbetaling til rådighed for den landbruger, som har arvet bedriften, såfremt denne landbruger er berettiget til støtte inden for rammerne af den generelle arealbetalingsordning.
Artikel 37
Produktion af hamp under den generelle arealbetalingsordning
Hvad angår den generelle arealbetalingsordning finder artikel 9 tilsvarende anvendelse.
KAPITEL 3
FORGRØNNELSE
AFDELING 1
Tilsvarende metoder
Artikel 38
Krav til de nationale eller regionale certificeringsordninger
1. Medlemsstater, der beslutter at anvende tilsvarende metoder, jf. artikel 43, stk. 3, litra b), i forordning 1307/2013, udpeger en eller flere offentlige eller private certificeringsmyndigheder, der certificerer, at landbrugeren anvender metoder på sin bedrift, som overholder bestemmelserne i artikel 43, stk. 3, i nævnte forordning.
2. Offentlige eller private certificeringsmyndigheder skal opfylde følgende betingelser:
a)
de skal råde over den fornødne sagkundskab, hjælpemidler og infrastruktur til at kunne varetage certificeringsopgaverne
b)
de skal råde over et tilstrækkeligt antal velkvalificerede og erfarne medarbejdere
c)
de skal være upartiske og uden interessekonflikter hvad angår varetagelsen af certificeringsopgaverne.
Private certificeringsmyndigheder skal være akkrediteret i overensstemmelse med EN ISO/IEC 17021 (Krav til organer, der reviderer og certificerer forvaltningssystemer) eller EN ISO/IEC 17065 (Overensstemmelsesvurdering - Krav til organer, der certificerer produkter, processer og serviceydelser) i sektoren for landbrugsproduktion. Akkreditering foretages udelukkende af et nationalt akkrediteringsorgan i en medlemsstat og i henhold til bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 765/2008 (21).
3. Udpegelsen af en offentlig eller privat certificeringsmyndighed trækkes tilbage, hvis myndigheden ikke opfylder de betingelser for udpegelse, der er fastsat i stk. 2.
Artikel 39
Beregning af det beløb, der er omhandlet i artikel 28, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1305/2013
1. For landbrugere, som beslutter at anvende de metoder, der er omhandlet i afsnit I, punkt 3 og 4, og i afsnit III, punkt 7, i bilag IX til forordning (EU) nr. 1307/2013, og eventuelle yderligere tilsvarende metoder, der er tilføjet i nævnte bilag, for hvilke det er nødvendigt at foretage en særlig beregning for at undgå dobbeltfinansiering, som tilsvarende metoder i henhold til artikel 43, stk. 3, litra a), i nævnte forordning, trækker medlemsstaterne fra støttebeløbet pr. hektar, der beregnes i henhold til artikel 28, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1305/2013, et beløb svarende til en tredjedel af den gennemsnitlige forgrønnelsesbetaling pr. hektar i den pågældende medlemsstat eller region for hver forgrønnelsesmetode, som metoden svarer til.
Den gennemsnitlige forgrønnelsesbetaling pr. hektar i den pågældende medlemsstat eller region beregnes på grundlag af den procentsats, som er omhandlet i artikel 47, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, af gennemsnittet af de nationale lofter for årene 2015 til 2019, jf. bilag II til nævnte forordning, samt antallet af støtteberettigede hektar, der er anmeldt i henhold til artikel 33 eller artikel 36 i forordning (EU) nr. 1307/2013 i 2015. Medlemsstater, der beslutter allerede i 2015 at anvende de metoder, der er omhandlet i første afsnit i dette stykke, kan anslå antallet af anmeldte støtteberettigede hektar i 2015 på grundlag af de anmeldelser, der blev indgivet i 2014 i henhold til artikel 34, stk. 2, i forordning (EF) nr. 73/2009.
2. Uanset stk. 1 kan medlemsstater, der beslutter at anvende artikel 43, stk. 9, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, beslutte at foretage den nedsættelse, der er omhandlet i denne artikels stk. 1, for den enkelte landbruger, med et beløb, der svarer til en tredjedel af den gennemsnitlige forgrønnelsesbetaling pr. hektar til den pågældende landbruger.
Den gennemsnitlige forgrønnelsesbetaling til landbrugeren beregnes på grundlag af den gennemsnitlige enkeltbetaling, der er beregnet i henhold til artikel 43, stk. 9, tredje og fjerde afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013 for årene 2015 til 2019, og på grundlag af det antal støtteberettigede hektar, som landbrugeren i 2015 anmeldte i overensstemmelse med artikel 33 i nævnte forordning.
AFDELING 2
Afgrødediversificering
Artikel 40
Beregning af andele for forskellige afgrøder til afgrødediversificering
1. Med henblik på beregningen af andele for forskellige afgrøder, jf. artikel 44, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skal den periode, som skal lægges til grund, være den del af dyrkningsperioden, som under hensyntagen til de traditionelle dyrkningsmetoder i national sammenhæng er mest relevant.
Medlemsstaterne oplyser rettidigt landbrugerne om denne periode. Hver hektar i bedriftens samlede landbrugsareal tages ved beregningen af andelen for de forskellige afgrøder kun i betragtning én gang i et ansøgningsår.
2. Ved beregningen af andelene for de forskellige afgrøder kan det areal, som er dækket af en afgrøde, omfatte landskabstræk, der udgør en del af det støtteberettigede areal i henhold til artikel 9 i delegeret forordning (EU) nr. 640/2014.
3. På arealer med blandingskultur, hvor to eller flere afgrøder dyrkes samtidig i særskilte rækker, betragtes hver afgrøde som en særskilt afgrøde, hvis den dækker mindst 25 % af arealet. Størrelsen af det areal, der er dækket med forskellige afgrøder, beregnes ved at dividere arealet med blandingskultur med antallet af afgrøder, der dækker mindst 25 % af arealet, uanset en afgrødes faktiske andel på arealet.
Arealer med blandingskultur hvor der udover en hovedafgrøde dyrkes en anden afgrøde, som er undersået, anses kun for at dækket af hovedafgrøden.
Arealer, som er tilsået med en frøblanding, betragtes, uanset hvilke specifikke afgrøder, der indgår i denne blanding, som arealer med en enkelt afgrøde. Uanset artikel 44, stk. 4, litra d), i forordning (EU) nr. 1307/2013 benævnes denne enkelte afgrøde »blandingsafgrøde«. Hvis det kan fastslås, at de arter, som indgår i forskellige frøblandinger, adskiller sig fra hinanden, kan medlemsstaterne anerkende disse forskellige frøblandinger som forskellige enkelte afgrøder, forudsat disse forskellige frøblandinger ikke anvendes for den afgrøde, der er nævnt i artikel 44, stk. 4, litra d), i forordning (EU) nr. 1307/2013.
AFDELING 3
Permanente græsarealer
Artikel 41
Rammer for udpegelse af flere miljømæssigt sårbare permanente græsarealer uden for Natura 2000-områder
Områder beliggende uden for de områder, der er omfattet af direktiv 92/43/EØF eller direktiv 2009/147/EF, jf. artikel 45, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, kan udpeges som miljømæssigt sårbare permanente græsarealer hvis de opfylder et eller flere af følgende kriterier:
a)
de omfatter organiske jorder med et højt indhold af organisk kulstof, f.eks. moser og vådområder
b)
de rummer naturtyper, der er opført i bilag I til direktiv 92/43/EØF eller er beskyttet i henhold til national lovgivning
c)
de rummer plantearter, der er opført i bilag II til direktiv 92/43/EØF eller er beskyttet i henhold til national lovgivning
d)
de er af stor betydning for vilde fuglearter, som er opført i bilag I til direktiv 2009/147/EF
e)
de er af stor betydning for vilde dyrearter, som er beskyttet i henhold til direktiv 92/43/EØF eller er beskyttet i henhold til national lovgivning
f)
de omfatter permanente græsarealer med høj naturværdi som fastsat ved objektive kriterier, der fastsættes af medlemsstaten
g)
de omfatter stærkt erosionstruede jorder
h)
de ligger i et følsomt område, der er udpeget inden for rammerne af forvaltningsplaner for vandopløbslande i henhold til direktiv 2000/60/EF.
Medlemsstaterne kan hvert år udpege nye arealer og underretter de berørte landbrugere rettidigt om deres beslutning.
Artikel 42
Genetablering i tilfælde af misligholdelse af den forpligtelse, der gælder for miljømæssigt sårbare permanente græsarealer
Hvis en landbruger, uanset Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/35/EF (22) har omlagt eller pløjet permanente græsarealer, som er omfattet af den forpligtelse, der er omhandlet i artikel 45, stk. 1, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, pålægger den berørte medlemsstat en forpligtelse til at genetablere det permanente græsareal og kan, på baggrund af en vurdering af hvert enkelt tilfælde, udstede præcise instruktioner, som skal den pågældende landbruger skal efterleve, for, hvordan den forårsagede miljømæssige skade skal afhjælpes for at genoprette den miljømæssigt sårbare status.
Landbrugeren oplyses straks efter konstateringen af den manglende overholdelse om forpligtelsen til genetablering og om den dato, inden for hvilken forpligtelsen skal være opfyldt. Denne dato må ikke være senere end fristen for indgivelse af enkeltansøgningen for det efterfølgende år, eller for Sverige og Finland senest den 30, juni i det efterfølgende år.
Uanset artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning (EU) nr. 1307/2013, betragtes det genetablerede areal som permanent græsareal fra den første genetableringsdag og underlægges den forpligtelse, der er omhandlet i artikel 45, stk. 1, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 43
Beregning af andelen af permanente græsarealer
1. Arealer, som anmeldes af landbrugere, der deltager i ordningen for små landbrugere, jf. afsnit V i forordning (EU) nr. 1307/2013, såvel som de enheder af en bedrift, der bruges til økologisk produktion i henhold til artikel 11 i Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 (23), medtages ikke i den andel som permanente græsarealer udgør af det samlede landbrugsareal, og referenceandelen omhandlet i artikel 45, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
2. Arealer anmeldt af landbrugere i 2012 som permanente græsarealer, der er blevet omlagt til arealer med andre anvendelser, kan tages ud af beregningen af permanente græsarealer i henhold til artikel 45, stk. 2, litra a), andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013 med op til det antal hektar permanente græsningsarealer eller permanente græsarealer, som landbrugere efter 2012 har udlagt og i 2015 har anmeldt på nationalt, regionalt eller subregional plan eller på bedriftsniveau, såfremt de nugældende bestemmelser om bibeholdelse af permanente græsarealer i artikel 6, stk. 2, i forordning (EF) nr. 73/2009 og i artikel 93, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013 var opfyldt.
Ved beregningen af antallet af hektar permanente græsningsarealer eller permanente græsarealer, som er fastsat efter 2012, jf. første afsnit, tages der kun hensyn til hektar permanente græsningsarealer eller permanente græsarealer på et landbrugsareal, som er anmeldt i 2012, 2013 eller 2014 i henhold til artikel 34, stk. 2, i forordning (EF) nr. 73/2009.
3. Medlemsstaterne tilpasser referenceandelen, hvis de skønner, at der er en betydelig indvirkning på udviklingen i andelen, som især skyldes en ændring i det areal, som anvendes til økologisk produktion, eller en ændring i populationen af deltagere i ordningen for mindre landbrugere. I sådanne tilfælde underretter medlemsstaterne straks Kommissionen om den tilpasning, der er foretaget, og begrundelsen herfor.
Artikel 44
Opretholdelse af andelen af permanente græsarealer
1. Medlemsstaterne kan forpligte den enkelte landbruger til ikke at omlægge permanente græsarealer uden forudgående godkendelse Landbrugerne skal oplyses om denne forpligtelse straks og under alle omstændigheder senest den 15. november i det år, hvor den pågældende medlemsstat træffer denne beslutning. Denne forpligtelse gælder kun for landbrugere, som er underlagt forpligtelserne i afsnit III, kapitel 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 for så vidt angår permanente græsarealer, der ikke er omfattet af artikel 45, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Ved udstedelsen af godkendelsen kan objektive og ikkediskriminerende kriterier, herunder miljømæssige kriterier, lægges til grund. Hvis godkendelsen i første afsnit er betinget af, at et andet areal med det tilsvarende antal hektar udlægges som permanent græsareal, anses nævnte areal, uanset artikel 4, stk. 1, litra h, i forordning (EU) nr. 1307/2013, som permanent græsareal fra den første omlægningsdag. Sådanne arealer skal anvendes til dyrkning af græs eller andet grøntfoder i fem år i træk fra omlægningstidspunktet, eller, hvis medlemsstaten beslutter det, det resterende antal år, som kræves for at opnå de fem på hinanden følgende år, når landbrugerne omlægger arealer, som allerede blev anvendt til dyrkning af græs eller andet grøntfoder, til permanente græsarealer.
2. Hvis det konstateres, at den andel, som er omhandlet i artikel 45, stk. 2, første afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, er faldet med mere end 5 % i forhold til den referenceandel, der er fastsat i samme artikel, indfører den berørte medlemsstat forpligtelse til at genetablere arealer som permanente græsarealer og træffer foranstaltninger til at forhindre yderligere omlægninger af permanente græsarealer.
Medlemsstaterne fastlægger hvilke landbrugere, der er omfattet af genetableringsforpligtelsen, blandt:
a)
landbrugere, der er omfattet af forpligtelserne i afsnit III, kapitel 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, for så vidt angår permanente græsarealer, som ikke er omfattet af artikel 45, stk. 1, i nævnte forordning, og
b)
landbrugere, som på grundlag af de ansøgninger, der er indgivet i henhold til artikel 72 i forordning (EU) nr. 1306/2013 eller artikel 19 i forordning (EF) nr. 73/2009 i de to foregående kalenderår, eller i 2015 i de foregående tre kalenderår, råder over landbrugsarealer, der blev omlagt fra permanente græsarealer eller permanente græsningsarealer til arealer med andre anvendelser.
Hvis de i andet afsnit, litra b), omhandlede perioder omfatter kalenderårene før 2015, gælder genetableringsforpligtelsen også for arealer, der blev omlagt til arealer med andre anvendelser fra arealer udlagt som permanente græsningsarealer, som var omfattet af forpligtelsen i artikel 6, stk. 2, i forordning (EF) nr. 73/2009 eller artikel 93, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1306/2013.
Ved fastlæggelsen af hvilke landbrugere, der skal genetablere permanente græsarealer, pålægger medlemsstaterne først forpligtelsen for landbrugere, der har et areal til rådighed, som blev omlagt fra permanente græsarealer eller permanente græsningsarealer til arealer til andre anvendelser i strid med kravet om godkendelse, i givet fald, som er omhandlet i stk. 1 i denne artikel eller i artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1122/2009. Disse landbrugere skal genetablere hele det omlagte areal.
3. Hvis anvendelsen af stk. 2, fjerde afsnit, ikke fører til en forøgelse af den andel, som er omhandlet i artikel 45, stk. 2, første afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, over tærskelværdien på 5 %, fastsætter medlemsstaterne, at landbrugere, der råder over et areal, der blev omlagt fra permanente græsarealer eller permanente græsningsarealer til arealer til andre anvendelser i de perioder, der er omhandlet i stk. 2, andet afsnit, litra b), i denne artikel, også skal genetablere en procentdel af det areal, der er omlagt, som permanente græsarealer eller udlægge et andet areal, som svarer til denne procentdel, til permanent græsareal. Denne procentdel beregnes på grundlag af det areal, som landbrugeren har omlagt i de perioder, der er omhandlet i stk. 2, andet afsnit, litra b), i denne artikel, og det areal, som kræves for at andelen i artikel 45, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 stiger over tærskelværdien på 5 %.
Medlemsstaterne kan med henblik på beregningen af procentdelen i første afsnit udelukke de arealer, som blev permanente græsarealer efter den 31. december 2015, fra det areal, som landbrugeren har omlagt, såfremt de foretager administrativ krydskontrol af de permanente græsarealer, som årligt anmeldes i den geo-spatiale støtteansøgning ved hjælp af et geografisk skæringspunkt med det areal, der anmeldes som permanent græsningsareal i 2015 som registreret i systemet til identificering af landbrugsparceller, samt at disse permanente græsarealer ikke blev udlagt som følge af en forpligtelse til at genetablere som eller udlægge et areal til permanent græsareal i henhold til stk. 2 eller til dette stykke. Hvis det med denne udelukkelse ikke er muligt at få den andel, som er omhandlet i artikel 45, stk. 2, første afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013 til at overstige tærskelværdien på 5 %, udelukker medlemsstaterne ikke disse arealer.
Der tages ikke hensyn til permanente græsarealer eller permanente græsningsarealer, som landbrugere har udlagt inden for rammerne af forpligtelser i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 (24) og forordning (EU) nr. 1305/2013, ved det område, som er omlagt af landbrugeren med henblik på beregningen af den procentdel, der er omhandlet i første afsnit.
Landbrugerne underrettes straks om genetableringsforpligtelsen og under alle omstændigheder senest den 31. december i det år, hvor der konstateres et fald på mere end 5 %. Genetableringsforpligtelsen skal være opfyldt før den dato, der er frist for indgivelse af enkeltansøgningen, for det efterfølgende år, eller for Sveriges og Finlands vedkommende senest den 30. juni i det efterfølgende år.
Uanset artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning (EU) 1307/2013 betragtes genetablerede permanente græsarealer eller arealer, der er udlagt som permanente græsarealer, som permanente græsarealer fra den første genetablerings- eller udlægningsdag. Disse arealer skal anvendes til dyrkning af græs eller andet grøntfoder i fem år i træk fra deres omlægningstidspunkt, eller, hvis medlemsstaten beslutter det, når landbrugerne omlægger arealer, som allerede blev anvendt til dyrkning af græs eller andet grøntfoder, til permanente græsarealer, det resterende antal år, der kræves for at opnå de fem på hinanden følgende år.
AFDELING 4
Miljømæssigt fokusområde
Artikel 45
Yderligere kriterier for de forskellige typer miljømæssige fokusområder
1. For at fastlægge hvornår de arealtyper, der er omhandlet i artikel 46, stk. 2, første afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, kan opnå status som miljømæssige fokusområder, finder stk. 2 til 11 i denne artikel anvendelse.
2. På braklagte arealer må der ikke finde landbrugsproduktion sted. Uanset artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning (EF) nr. 1307/2013 forbliver arealer, der ligger brak i mere end fem år med henblik på gennemførelsen af et miljømæssigt fokusområde, agerjord.
3. Terrasser er inden for rammerne af god landbrugs- og miljømæssig stand (GLM) 7 som omhandlet i bilag II til forordning II til forordning (EU) nr. 1306/2013 beskyttede terrasser såvel som andre terrasser. Medlemsstaterne kan beslutte, at kun terrasser, der er beskyttet inden for rammerne af GLM 7, betragtes som miljømæssigt fokusområde. Medlemsstater, som beslutter også at medregne andre terrasser, skal opstille kriterier for disse andre terrasser, herunder minimumshøjden, på grundlag af nationale eller regionale særpræg.
4. Landskabstræk skal stå til landbrugerens rådighed og er de elementer, der beskyttes inden for rammerne af GLM 7, lovbestemte forvaltningskrav 2 eller 3, jf. bilag II til forordning (EU) nr. 1306/2013, såvel som følgende elementer:
a)
hegn eller træbevoksede bræmmer med en bredde på indtil 10 meter
b)
enkeltstående træer med en kronediameter på mindst 4 meter
c)
træer på række med en kronediameter på mindst 4 meter. Mellemrummet mellem kronerne må højst være 5 meter
d)
træer i grupper, hvor træerne er forbundne af et overlappende krondække, samt markkrat, i begge tilfælde højst 0,3 ha
e)
markbræmmer med en bredde på mellem 1 og 20 meter, på hvilke der ikke må finde landbrugsproduktion sted
f)
damme på højst 0,1 ha. Reservoirer opført i beton eller plast betragtes ikke som miljømæssige fokusområder
g)
grøfter med en bredde på højst 6 meter, herunder åbne vandløb i forbindelse med kunstvanding eller dræning. Kanaler med betonvægge betragtes ikke som miljømæssige fokusområder
h)
traditionelle stendiger.
Medlemsstaterne kan i behørigt begrundede tilfælde beslutte at begrænse de udvalgte landskabselementer til de elementer, der er opført under GLM 7, lovbestemte forvaltningskrav 2 eller 3, jf. bilag II til forordning (EU) nr. 1306/2013, og/eller til et eller flere af de elementer, der er opført i litra a) til h) i første stykke.
Med henblik på litra b) og c) i første afsnit kan medlemsstaterne medtage træer med en kronediameter på under 4 meter, som der er godkendt af dem som værdifulde landskabstræk.
Med henblik på litra e) i første afsnit kan medlemsstaterne fastsætte en mindre mindstebredde.
Med henblik på litra f) i første afsnit kan medlemsstaterne fastsætte en mindstestørrelse for damme, og de kan fastsætte, at en bræmme med bredbevoksning langs vandkanten med en bredde på indtil 10 meter medregnes i dammens størrelse. De kan under hensyntagen til den betydning, som damme har for bevarelse af naturtyper og arter, fastsætte kriterier for at sikre, at damme har en naturværdi.
Med henblik på litra h) i første afsnit fastsætter medlemsstaterne minimumskriterier på grundlag af nationale eller regionale særpræg, herunder begrænsninger med hensyn til højde og bredde.
5. Erosionshæmmende striber omfatter de erosionshæmmende striber langs vandløb, som kræves i henhold til GLM 1, lovbestemte forvaltningskrav 1 eller 10 som omhandlet i bilag II til forordning (EU) nr. 1306/2013 såvel som andre typer erosionshæmmende striber. Minimumsbredden af disse andre erosionshæmmende striber fastsættes af medlemsstaterne, dog således at den ikke er under 1 meter. De skal være beliggende på eller grænse op til et dyrket område på en sådan måde at deres langsider er parallelle med kanten af et vandløb eller et andet vandområde. Langs vandløb kan de omfatte bræmmer med bredbevoksning med en bredde på indtil 10 meter. Der må ikke finde landbrugsproduktion sted på bræmmer. Uanset kravet om at der ikke må finde landbrugsproduktion sted, kan medlemsstaterne tillade afgræsning eller afhøstning, såfremt den erosionshæmmende stribe kan skelnes fra de tilgrænsende landbrugsarealer.
6. Hektar skovlandbrug er agerjord, der er berettiget til støtte fra grundbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning, jf. afsnit III, kapitel 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, og som opfylder de betingelser, i henhold til hvilke støtte var ydet eller ydes i henhold til artikel 44 i forordning (EF) nr. 1698/2005 eller artikel 23 i forordning (EU) nr. 1305/2013.
7. Hvad angår bræmmer af støtteberettigede hektar langs skovkanter kan medlemsstaterne beslutte enten at tillade landbrugsproduktion eller fastsætte et krav om, at der ikke må finde landbrugsproduktion sted, eller give landbrugere valgmuligheden. Hvis en medlemsstat beslutter ikke at tillade landbrugsproduktion, kan den som undtagelse fra kravet om, at der ikke må finde landbrugsproduktion sted, tillade afgræsning eller afhøstning, såfremt bræmmen kan skelnes fra de tilgrænsende landbrugsarealer. Minimumsbredden af disse bræmmer fastsættes af medlemsstaterne, dog således at den ikke er under 1 meter. Bredden må højst være 10 meter.
8. For arealer i kort omdrift, hvor der ikke anvendes mineralske gødningsmidler og/eller plantebeskyttelsesmidler, opstiller medlemsstaterne en liste over træarter, der kan anvendes til dette formål, ved at de fra den liste, der er udarbejdet i henhold til artikel 4, stk. 2, litra c), i forordning (EU) nr. 1307/2013 udvælger de økologisk set bedst egnede træarter, og udelukker dermed træarter, som entydigt ikke er naturligt hjemmehørende. Medlemsstaterne fastsætter også kravene for anvendelse af mineralske gødningsmidler eller plantebeskyttelsesmidler, og holder sig målsætningen om miljømæssigt fokusområde for øje, navnlig bevarelse og forbedring af biodiversitet.
9. Arealer med efterafgrøder eller plantedække omfatter sådanne arealer, som er etableret i henhold til kravene inden for rammerne af lovbestemte forvaltningskrav 1, jf. bilag II til forordning (EU) nr. 1306/2013, såvel som andre arealer med efterafgrøder og plantedække, på betingelse af at de blev etableret ved udsåning af en blanding af afgrødearter eller ved undersåning af græs i hovedafgrøden. Medlemsstaterne udarbejder listen over blandinger af afgrødearter, der skal anvendes, og fastsætter såningsperioden for efterafgrøder eller plantedække og kan fastsætte yderligere betingelser navnlig om produktionsmetoder. Den periode, som medlemsstaterne fastsætter, må ikke strække sig ud over den 1. oktober.
Til arealer med efterafgrøder eller plantedække hører ikke arealer med vinterafgrøder, der som regel sås om efteråret med henblik på høstning eller græsning. Omfattet er heller ikke arealer, der hører under tilsvarende metoder som omhandlet i punkt I.3 og 4 i bilag IX til forordning (EU) nr. 1307/2013 og gennemført i form af forpligtelser, jf. artikel 43, stk. 3, litra a), i nævnte forordning.
10. På arealer med kvælstofbindende afgrøder skal landbrugerne dyrke de kvælstofbindende afgrøder, som er opført på en liste, som medlemsstaten har udarbejdet. Denne liste skal indeholde de kvælstofbindende afgrøder, som den pågældende medlemsstat anser for at bidrage til forbedring af biodiversiteten. Disse afgrøder skal være til stede i vækstperioden. Medlemsstaterne fastsætter regler for, hvor der må dyrkes kvælstofbindende afgrøder, der kvalificerer sig som miljømæssige fokusområder. Disse regler skal tage hensyn til behovet for at opfylde målsætningerne i direktiv 91/676/EØF og direktiv 2000/60/EF, eftersom kvælstofbindende afgrøder kan øge risikoen for kvælstofudvaskning om efteråret. Medlemsstaterne kan fastsætte yderligere betingelser navnlig om produktionsmetoder.
Til arealer med kvælstofbindende afgrøder hører ikke arealer, der hører under tilsvarende metoder, der er omhandlet i punkt I.3 og 4 i bilag IX til forordning (EU) nr. 1307/2013 og gennemført i form af de forpligtelser i henhold til artikel 43, stk. 3, litra a), i nævnte forordning.
11. En landbruger kan med henblik på overholdelse af kravene vedrørende miljømæssige fokusområder kun anmelde det samme areal eller landskabstræk én gang i et ansøgningsår.
Artikel 46
Bestemmelser om gennemførelse af miljømæssige fokusområder på regionalt plan
1. Medlemsstater, der vælger den regionale gennemførelse som omhandlet i artikel 46, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013 fastlægger med henblik på anvendelsen af nævnte artikel de pågældende regioner. De regioner, der skal fastlægges, skal bestå af enkelte og ensartede geografiske områder med sammenlignelige landbrugs- og miljømæssige forhold. I denne henseende henviser ensartethed til jordbundstype, højden og tilstedeværelsen naturområder og delvise naturområder.
2. Inden for de fastlagte regioner udpeger medlemsstaterne de arealer, hvor op til halvdelen af procentsatsen af det miljømæssige fokusområde skal gennemføres.
3. Hvad angår de fastlagte arealer, fastsætter medlemsstaterne særlige forpligtelser for de deltagende landbrugere eller grupper af landbrugere. Disse forpligtelser skal sikre, at tilstødende miljømæssige fokusområder udgør en sammenhængende struktur. Til forpligtelserne for de deltagende landbrugere eller grupper af landbrugere hører kravet om, at for hver enkelt landbruger, der deltager, gælder, at mindst 50 % af det areal, der er omfattet af den forpligtelse, der er fastsat i artikel 46, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skal ligge på deres bedrifts jord i regionen, og skal opfylde betingelserne i artikel 46, stk. 2, andet afsnit, i samme forordning.
4. Forpligtelserne for de deltagende landbrugere eller grupper af landbrugere sikrer, at de sammenhængende miljømæssige fokusområder omhandlet i stk. 3 består af et eller flere af de arealer, der er omhandlet i artikel 46, stk. 2, første afsnit, litra a), c), d) og h), i forordning (EU) nr. 1307/2013.
5. Medlemsstaterne tager ved udpegelsen af arealer og fastlæggelsen af forpligtelser, jf. stk. 2 og 3, efter omstændighederne hensyn til bestående nationale eller regionale strategier for bevarelse af biodiversitet og/eller for tilpasning til klimaændringer og til afbødning af deres følger, forvaltningsplaner for vandopløbslande eller behov, der indkredses med henblik på at sikre den økologiske sammenhæng i Natura 2000-nettet, jf. artikel 10 i direktiv 92/43/EØS, eller til at bidrage til gennemførelsen af strategien for grøn infrastruktur.
6. Inden medlemsstaterne fastsætter forpligtelser for landbrugere, rådfører de sig med berørte landbrugere eller grupper af landbrugere og andre relevante interesserede parter. Efter disse høringer udarbejder medlemsstaterne en endelig detaljeret plan for den regionale gennemførelse og underretter de interesserede parter, som deltog i høringen, og de berørte landbrugere eller grupper af landbrugere om planen, herunder om udpegningen af arealer og forpligtelserne for de deltagende landbrugere eller grupper af landbrugere og navnlig om den nøjagtige procentdel, som hver enkelt landbruger skal gennemføre på sin bedrift. Medlemsstaterne fremsender disse oplysninger til landbrugeren senest den 30. juni i det år, der går forud for det år, i hvilket den regionale gennemførelse anvendes, eller for denne forordnings første anvendelsesår så rettidigt, at landbrugeren kan indsende sin ansøgning.
Uanset de betalinger til landbrugere, der er omhandlet i artikel 43, stk. 9, i forordning (EU) nr. 1307/2013, sikrer medlemsstaterne, at der træffes foranstaltninger om økonomisk kompensation mellem landbrugere og om administrative sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse med hensyn til de sammenhængende miljømæssige fokusområder.
Artikel 47
Bestemmelser om den kollektive gennemførelse og de kriterier, der skal opfyldes af bedrifter for at kunne tages i betragtning som bedrifter, der ligger i nærheden af hinanden
1. Medlemsstater, der beslutter at give tilladelse til en kollektiv gennemførelse, jf. artikel 46, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013, fastlægger de kriterier, der skal opfyldes af bedrifter for at kunne tages i betragtning som bedrifter, der ligger i nærheden af hinanden, og lægger til grund herfor et af følgende kriterier:
a)
landbrugere, hvor 80 % af bedriften ligger i samme kommune
b)
landbrugere, hvor 80 % af bedriften ligger i et område, hvis radius i kilometer fastsættes af medlemsstaterne, dog således at den højst er 15 kilometer.
2. Medlemsstater, der vælger at udpege de områder, hvor en kollektiv gennemførelse er mulig, og som vælger at pålægge de deltagende landbrugere eller grupper af landbrugere forpligtelser, bør tage hensyn til bestående nationale eller regionale strategier for bevarelse af biodiversitet og/eller for tilpasning til klimaændringer og til afbødning af deres følger, forvaltningsplanter for vandopløbslande eller behov, der indkredses med henblik på at sikre den økologiske sammenhæng i Natura 2000-nettet, jf. artikel 10 i direktiv 92/43/EØS eller til at bidrage til gennemførelsen af strategien for grøn infrastruktur.
3. De deltagende landbrugeres eller grupper af landbrugeres forpligtelser, jf. stk. 2, omfatter et krav om, at de sammenhængende miljømæssige fokusområder består af et eller flere af de arealer, der er omhandlet i artikel 46, stk. 2, andet afsnit, litra a), c), d) og h), i forordning (EU) nr. 1307/2013.
4. Landbrugere, der deltager i den kollektive gennemførelse, indgår en skriftlig aftale, som omfatter oplysninger om de interne ordninger med økonomisk udligning og om administrative sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse af reglerne på det fælles anvendte miljømæssige fokusområde.
Artikel 48
Fastsættelse af andelen af skovområde i forhold til landbrugsarealer
1. Medlemsstater, der beslutter at gennemføre artikel 46, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013, fastsætter den procentvise andel, som skov skal udgøre af det samlede jordareal som omhandlet i første afsnit i nævnte stykke, på grundlag af oplysninger fra Eurostat. Skovdata skal være i overensstemmelse med den definition, der anvendes af De Forenede Nationers Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisation, og må ikke vedrøre andre træbevoksede områder. Områder der gennemløbes af indre vandveje, herunder floder og søer, må ikke medregnes i det samlede jordareal.
2. Andelen af skovområde i forhold til landbrugsarealer som omhandlet i artikel 46, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013 beregnes på grundlag af oplysninger fra Eurostat. Hvis der ikke foreligger tilstrækkelige data fra Eurostat om skovområder og landbrugsarealer på det krævede niveau til at fastsætte skovandelen på et områdeniveau, der svarer til LAU 2-niveau, eller en klar afgrænset enheds niveau, som dækker et enkelt klart sammenhængende geografisk område med tilsvarende landbrugsmæssige forhold, kan andre datakilder anvendes.
Medlemsstaterne skal dokumentere, at de har anvendt ajourførte og konsistente data om skovarealer og landbrugsarealer, der så vidt muligt afspejler den faktiske situation.
3. De i stk. 1 og 2 omhandlede data er gyldige i en periode på tre år. Efter udløbet af denne frist foretager de medlemsstater, der beslutter fortsat at anvende den undtagelse, der er fastsat i artikel 46, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013 for at forlænge treårsperioden, en genberegning af andelene i henhold til stk. 1 og 2 i denne artikel på grundlag af de senest tilgængelige data.
Hvis ændringer af administrative grænser påvirker det forhold, der er omhandlet i stk. 2, tages dataene og beregningerne op til fornyet vurdering og eventuelle ændringer i anvendelsen af undtagelsen meddeles Kommissionen.
KAPITEL 4
BETALING TIL UNGE LANDBRUGERE
Artikel 49
Adgang for juridiske personer til betalingen til unge landbrugere
1. Den årlige betaling til unge landbrugere, jf. artikel 50, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, ydes til en juridisk person, uanset retlig form, hvis følgende betingelser er opfyldt:
a)
den juridiske person er berettiget til en betaling i henhold til grundbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning, jf. afsnit III, kapitel 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, og har aktiveret betalingsrettigheder eller anmeldt støtteberettigede hektar, jf. artikel 50, stk. 4, i nævnte forordning
b)
en ung landbruger som defineret i artikel 50, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 udøver faktisk og langsigtet kontrol over den juridiske person for så vidt angår beslutninger vedrørende drift, fortjeneste og finansiel risiko i det første år af den juridiske persons ansøgning om betaling i henhold til ordningen for unge landbrugere. Hvis flere fysiske personer, herunder en eller flere personer, som ikke er unge landbrugere, deltager i den juridiske persons kapital eller drift, skal den unge landbruger være bemyndiget til at udøve denne faktiske og langsigtede kontrol enten alene eller i fællesskab med andre landbrugere
c)
mindst én af de unge landbrugere, som opfylder betingelsen i litra b), opfylder de kriterier for støtteberettigelse, som medlemsstaterne har fastsat i henhold til artikel 50, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, hvis sådanne kriterier findes, medmindre medlemsstaterne har besluttet, at disse kriterier gælder for alle sådanne unge landbrugere.
Hvis der over en juridisk person udøves kontrol af en anden juridisk person alene eller i fællesskab, anvendes betingelserne i stk. 1, litra b), for hver fysisk person, der udøver kontrol over denne anden juridiske person.
2. Den i artikel 50, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 omhandlede betaling ydes ikke længere, hvis alle de unge landbrugere, som opfylder kriterierne i stk. 1, første afsnit, litra b), og, hvor det er relevant, i stk. 1, første afsnit, litra c), er ophørt med at udøve kontrol over den juridiske person.
3. Med henblik på denne artikel:
a)
betragtes henvisninger i artikel 50, stk. 4 til 10, i forordning (EU) nr. 1307/2013 til »landbruger« som en henvisning til den juridiske person, der er omhandlet i denne artikel
b)
betragtes henvisningen til den første indgivelse af en ansøgning til grundbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning, jf. artikel 50, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013, som en henvisning til den juridiske persons første ansøgning om en betaling i henhold til ordningen for unge landbrugere
c)
betragtes, uanset bestemmelserne i stk. 4 i denne artikel, henvisningen i artikel 50, stk. 5, andet punktum, i forordning (EU) nr. 1307/2013 til »etablering« som henvisning til etablering gennem de unge landbrugere, som i henhold til stk. 1, litra b), i denne artikel udøver kontrol over den juridiske person.
4. Hvis flere af de unge landbrugere, der er omhandlet i stk. 1, første afsnit, litra b), har erhvervet kontrol over den juridiske person på forskellige tidspunkter, anses den tidligste erhvervelse af kontrol for at være det tidspunkt, hvor »etableringen« jf. artikel 50, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013, har fundet sted.
Artikel 50
Adgang for en gruppe af fysiske personer til betalingen til unge landbrugere
Artikel 49 finder tilsvarende anvendelse på en gruppe af fysiske personer som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013, for hvilken kravene i artikel 48, stk. 1, litra a), i denne forordning opfyldes på gruppeniveau.
KAPITEL 5
KOBLET STØTTE
AFDELING 1
Frivillig koblet støtte
Artikel 51
Definitioner
I denne afdeling forstås ved »koblede støtteforanstaltninger« foranstaltninger til gennemførelse af frivillig koblet støtte, jf. artikel 52, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 52
Generelle principper
1. De regioner, som er omhandlet i artikel 52, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, fastlægges af medlemsstaterne efter objektive og ikkediskriminerende kriterier som f.eks. de agronomiske og socioøkonomiske karakteristika og det regionale landbrugspotentiale eller den institutionelle eller administrative struktur. De må være andre regioner end de regioner, der er fastlagt inden for rammerne af andre støtteordninger, som er fastsat i forordning (EU) nr. 1307/2013.
2. Ved fastsættelsen af de særlige driftsformer eller landbrugssektorer, som er omhandlet i artikel 52, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, tager medlemsstaterne hensyn til navnlig de relevante produktionsstrukturer og -betingelser i den pågældende region eller sektor.
3. Med henblik på artikel 52, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 betragtes visse driftsformer eller landbrugssektorer som værende i »vanskeligheder«, hvis der er risiko for nedlæggelse af eller tilbagegang i produktionen på grund af bl.a. den udøvede aktivitets ringe rentabilitet, som har negative virkninger for den økonomiske, sociale eller miljømæssige balance i den pågældende region eller sektor.
Artikel 53
Betingelser for ydelse af støtte
1. Medlemsstaterne fastsætter kriterierne for berettigelse til koblede støtteforanstaltninger i overensstemmelse med de rammer, der er fastlagt i forordning (EU) nr. 1307/2013, og de betingelser, der er fastsat i denne forordning.
2. Arealer, udbytter og antal dyr, jf. artikel 52, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013, fastsættes af medlemsstaterne på regionalt niveau eller sektorniveau. De skal afspejle de maksimale udbytter, dyrket areal eller antal dyr, som blev opnået i den pågældende region eller sektor i mindst ét år i en periode på fem år før det år, hvor beslutningen i nævnte forordnings artikel 53, stk. 1, blev truffet.
Den årlige betaling angives som støttebeløb pr. enhed. Det følger af forholdet mellem det beløb, der er fastsat til finansieringen af den foranstaltning, der meddeles i henhold til nr. 3, litra i), i bilag I til denne forordning, og enten det areal eller det antal dyr, der er berettiget til støtte i det pågældende år, eller det areal eller det antal dyr, der er fastsat i henhold til første afsnit i denne artikel.
3. Hvis den koblede støtteforanstaltning vedrører oliefrø som omhandlet i Aftalememorandum i mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om visse olieafgrøder inden for rammerne af GATT må det samlede maksimumsareal, der kan støttes som meddelt af medlemsstaterne, ikke overstige et maksimumsareal for hele Unionen for at sikre overholdelse af Unionens internationale forpligtelser.
Hvis maksimumsarealet i første afsnit overskrides, skal de pågældende medlemsstater tilpasse det areal, der er anmeldt, ved anvendelse af en nedsættelseskoefficient, der følger af forholdet mellem maksimumsarealet og det samlede areal, der er anmeldt med henblik på støtte for de oliefrø, der er omhandlet i første afsnit.
Kommissionen fastsætter nedsættelseskoefficienten i andet afsnit ved hjælp af gennemførelsesretsakter, der vedtages uden at anvende proceduren i artikel 71, stk. 2 eller 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
4. Hvis den koblede støtteforanstaltning vedrører kvæg og/eller får og geder, fastlægger medlemsstaterne som en betingelse for støtteberettigelse forpligtelser til at identificere og registrere dyr som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1760/2000 (25) eller Rådets forordning (EF) nr. 21/2004 (26).
5. Medlemsstaterne må ikke yde arealrelateret støtte for arealer, som ikke er støtteberettigede arealer som omhandlet i artikel 32, stk. 2, 3 og 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013. Hvis medlemsstaterne yder koblet støtte for hamp, gælder betingelsen i artikel 32, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 og i artikel 9 i denne forordning.
Artikel 54
Sammenhæng og kumulering af støtte
1. Med henblik på artikel 52, stk. 8, i forordning (EU) nr. 1307/2013 betragtes foranstaltninger, der er fastsat i forordning (EU) nr. 1305/2013 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 (27), som »andre EU-foranstaltninger og -politikker«.
2. Medlemsstaterne sikrer sammenhængen mellem:
a)
koblede støtteforanstaltninger og foranstaltninger, der gennemføres inden for rammerne af andre EU-foranstaltninger og -politikker
b)
andre koblede støtteforanstaltninger
c)
koblede støtteforanstaltninger og foranstaltninger, der finansieres gennem statsstøtte.
Medlemsstaterne sikrer, at de koblede støtteforanstaltninger ikke virker hindrende for, at de i første afsnit omhandlede andre foranstaltninger fungerer efter hensigten.
3. Hvis støtte i henhold til en bestemt koblet støtteforanstaltning også kan ydes i henhold til en anden koblet støtteforanstaltning eller i henhold til en foranstaltning, der gennemføres inden for rammerne af andre EU-foranstaltninger og -politikker, sikrer medlemsstaterne, at den pågældende landbruger kun i henhold til én sådan foranstaltning modtager støtte med det mål, der er omhandlet i 52, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 55
Kriterier for Kommissionens godkendelse
1. Med henblik på artikel 55, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 1307/2013 foreligger der mangel på alternativer, når:
a)
ingen anden produktion end den produktion, der er omfattet af en koblet støtteforanstaltning, kan gennemføres i den pågældende region eller sektor, eller forsættelsen af en sådan produktion kræver store ændringer i produktionsstrukturerne, eller
b)
omlægningen til en anden produktion begrænses i alvorlig grad af manglen på jord eller infrastrukturer, som egner sig til den nævnte produktion, af en fortsat betydelig nedgang i antallet af bedrifter og af utilstrækkelige investeringer, der er nødvendige for omlægningen, eller af andre lignende årsager.
2. Med henblik på artikel 55, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 1307/2013 er det nødvendigt at sikre stabile forsyninger til den lokale forarbejdningsindustri, hvis en indstilling eller nedsættelse af produktionen i den berørte region eller sektor forventes at få negativ indvirkning på aktiviteten og den dermed forbundne økonomiske levedygtighed eller beskæftigelsen i virksomheder i efterfølgende produktionsled, som i betydelig grad er afhængige af denne produktion, f.eks. virksomheder, der forarbejder råvarer, slagterier og fødevareindustrien. Disse virksomheder i efterfølgende produktionsled skal være placeret i den berørte region eller skal være mærkbart afhængige af sektoren for at kunne videreføre deres aktiviteter.
3. Med henblik på artikel 55, stk. 1, litra c), i forordning (EU) nr. 1307/2013 foreligger der fortsatte forstyrrelser på det pågældende marked, når landbrugerne i den berørte region eller sektor rammes af økonomiske tab, som navnlig skyldes forurening, forgiftning eller forringelse af miljøkvaliteten som følge af en konkret hændelse af begrænset geografisk omfang.
4. Ved vurderingen af niveauet af koblet støtte, der følger af de foranstaltninger, der meddeles med henblik på godkendelse, tager Kommissionen hensyn til størrelsen af koblede direkte betalinger, der blev ydet i mindst ét år i referenceperioden 2010-2014, jf. artikel 53, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
AFDELING 2
Afgrødespecifik betaling for bomuld
Artikel 56
Godkendelse af landbrugsarealer til produktion af bomuld
Medlemsstaterne fastsætter objektive kriterier, på grundlag af hvilke landbrugsarealer godkendes i henhold til artikel 57, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Disse kriterier baseres på et eller flere af følgende elementer:
a)
de økonomiske forhold i landbruget i de regioner, der har en betydelig bomuldsproduktion
b)
klima- og jordbundsforhold for de pågældende arealer
c)
forvaltningen af vand til kunstvanding
d)
vekseldrift og dyrkningsmetoder, der kan bidrage til at beskytte miljøet.
Artikel 57
Godkendelse af sorter til udsåning
Med henblik på artikel 57, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 godkender medlemsstaterne de sorter, der er registreret i Den fælles sortsliste over landbrugsplantearter fastsat i medfør af direktiv 2002/53/EF, som er tilpasset markedets behov.
Artikel 58
Betingelser for støtteberettigelse
De arealer, der er omhandlet i artikel 57, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, betragtes som tilsået, når der er opnået en minimumsplantetæthed, som fastsættes af den pågældende medlemsstat under hensyn til jordbunds- og klimaforholdene og i givet fald de særlige regionale særpræg.
Artikel 59
Dyrkningspraksis
Medlemsstaterne kan fastsætte særlige regler for den dyrkningspraksis, der er nødvendig til afgrødepleje og høst af afgrøder under normale vækstbetingelser.
Artikel 60
Godkendelse af brancheorganisationer
1. Medlemsstaterne godkender hvert år for en periode på et år, som starter senest den 1. marts, enhver brancheorganisation som omhandlet i artikel 59, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, der ansøger om at blive godkendt som brancheorganisation og som:
a)
opfylder de godkendelseskriterier, der er fastsat i artikel 56 i denne forordning
b)
omfatter mindst én egreneringsvirksomhed og
c)
har fastlagt interne regler for drift, navnlig for betingelser for medlemskab og medlemsbidrag i overensstemmelse med nationale regler og EU's regler.
2. Fastslås det, at en godkendt brancheorganisation ikke opfylder godkendelseskriterierne i stk. 1, inddrager medlemsstaten godkendelsen, medmindre der træffes foranstaltninger til at overholde kriterierne. Påtænkes det at inddrage godkendelsen, underretter medlemsstaten brancheorganisationen herom med oplysning om grunden hertil. Medlemsstaten giver brancheorganisationen mulighed for at fremsætte sine bemærkninger inden for en bestemt frist.
Landbrugere, der er medlem af en godkendt brancheorganisation, hvis godkendelse inddrages i henhold til første afsnit i dette stykke, mister retten til den støtteforhøjelse, som fastsættes i medfør af artikel 60, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 61
Forpligtelser for producenter
1. En producent må kun være medlem af én godkendt brancheorganisation, jf. artikel 59, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
2. En producent, der er medlem af en godkendt brancheorganisation, må kun levere sin producerede bomuld til en egreneringsvirksomhed, der er medlem af samme organisation.
3. Producenternes medlemskab af en godkendt brancheorganisation skal være frivilligt.
KAPITEL 6
MEDDELELSER
Artikel 62
Meddelelser om definitioner og bestemmelser herom
Medlemsstaterne meddeler senest den 31. januar 2015 Kommissionen alle beslutninger truffet i henhold til artikel 4, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013. Disse meddelelser omfatter oplysninger om disse beslutninger, deres berettigelse og de objektive kriterier, på grundlag af hvilke, disse beslutninger er truffet.
Artikel 63
Meddelelser om nedsættelseskoefficienten i henhold til artikel 32, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013
Medlemsstaterne underretter senest den 31. januar 2015 Kommissionen om beslutninger i henhold til artikel 8. Denne meddelelse omfatter oplysninger om disse beslutninger, deres berettigelse og de objektive kriterier, på grundlag af hvilke disse beslutninger blev truffet.
Artikel 64
Meddelelser om grundbetalingen
1. Underretter en medlemsstat Kommissionen om sine beslutninger i henhold til artikel 22, stk. 2 og 3, artikel 24, stk. 10, artikel 29 og artikel 40, stk. 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013, omfatter meddelelsen oplysninger om disse beslutninger. Beslutninger i henhold til artikel 24, stk. 10, artikel 29 og artikel 40, stk. 4, i nævnte forordning skal, hvor det er relevant, endvidere indeholde en begrundelse.
Underretter en medlemsstat Kommissionen om sine beslutninger i henhold til artikel 23, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skal meddelelsen indeholde oplysninger om disse beslutninger, deres berettigelse og de objektive kriterier på grundlag af hvilke, disse beslutninger blev truffet, herunder kriterierne for fastlæggelse af regionerne i henhold til artikel 23, stk. 1, i nævnte forordning, kriterierne for fordeling af de nationale tærskelværdier mellem regioner i henhold til artikel 23, stk. 2, i nævnte forordning og kriterier for eventuelle årlige gradvise ændringer i henhold til artikel 23, stk. 3, i nævnte forordning.
2. Beslutter en medlemsstat at gøre brug af de muligheder, der er fastsat i artikel 30, stk. 7, artikel 30, stk. 11, litra b), artikel 32, stk. 3, litra b), artikel 32, stk. 5, og artikel 36, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, underretter den Kommissionen herom senest den 31. januar i beslutningens første anvendelsesår, med oplysninger om beslutninger, deres berettigelse og, hvor det er relevant, de objektive kriterier, på grundlag af hvilke disse beslutninger blev truffet.
I tilfælde af en revision af den beslutning, der er omhandlet i artikel 30, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013, meddeles oplysningerne i andet afsnit i dette stykke Kommissionen senest den 31. januar i den reviderede beslutnings første anvendelsesår.
3. Beslutter en medlemsstat at gøre brug af den mulighed, der er omhandlet i artikel 34, stk. 3 og 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013, underretter den Kommissionen om sin beslutning senest den 31. januar i beslutningens første anvendelsesår.
4. Beslutter en medlemsstat at gøre brug af de muligheder, der er fastsat i artikel 39, stk. 1, og i artikel 40, stk. 2 og 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013, underretter den Kommissionen herom senest den 31. juli i det år, der går forud for beslutningens første anvendelsesår med oplysninger om disse beslutninger, deres berettigelse og, hvor det er relevant, de objektive kriterier, på grundlag af hvilke disse beslutninger blev truffet.
5. Beslutter en medlemsstat at anvende den generelle arealbetalingsordning i henhold til artikel 36, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013 underretter den senest den 1. september hvert år for det berørte ansøgningsår Kommissionen om det samlede antal hektar, som er anmeldt af landbrugerne i henhold til artikel 36, stk. 2, i nævnte forordning.
Artikel 65
Meddelelser om forgrønnelse
1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen følgende oplysninger:
a)
senest den 15. december 2014:
i)
hvis det er relevant, deres beslutning om at beregne den betaling, der er omhandlet i artikel 43, stk. 9, i forordning (EU) nr. 1307/2013, i henhold til tredje afsnit i nævnte stykke
ii)
hvis det er relevant, deres beslutning om at udpege yderligere sårbare permanente græsarealer, jf. artikel 45, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013
iii)
hvis det er relevant, deres beslutning om at anvende den betaling, der er omhandlet i artikel 43, stk. 9, i forordning (EU) nr. 1307/2013, på regionalt plan, jf. artikel 47, stk. 2, andet afsnit, i nævnte forordning
b)
senest den 15. december i det pågældende år beslutningen om at udpege nye miljømæssigt sårbare permanente græsarealer som omhandlet i artikel 41, andet afsnit, i denne forordning
c)
senest den 15. december i hvert år for det pågældende ansøgningsår:
i)
det samlede antal landbrugere, som skal anvende mindst én forgrønnelsesforpligtelse, jf. artikel 43, stk. 2 og 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013, og det samlede antal hektar, som er anmeldt af disse landbrugere
ii)
det samlede antal landbrugere, der er undtaget fra at anvende en eller flere forgrønnelsesmetoder, og antallet af hektar, der er anmeldt af disse landbrugere, antallet af landbrugere, der er undtaget fra alle metoder, eftersom de opfylder kravene i forordning (EF) nr. 834/2007, antallet af landbrugere, der er undtaget fra (kravet om) afgrødediversificering, og antallet af landbrugere, der er undtaget fra kravet om miljøfokusområder og det respektive antal hektar, der er anmeldt af disse landbrugere. Landbrugere, der deltager i ordningen for små landbrugere, medtages ikke i disse tal
iii)
det samlede antal landbrugere, der anvender tilsvarende metoder, hvor der skelnes mellem landbrugere, der anvender tilsvarende metoder i henhold til artikel 43, stk. 3, litra a) eller b), i forordning (EU) nr. 1307/2013, og det respektive antal hektar, der er anmeldt af disse landbrugere
iv)
det samlede antal landbrugere, der er omfattet af afgrødediversificering, opdelt efter antallet af landbrugere, der er omfattet af diversificering med to afgrøder og antallet af landbrugere, der er omfattet af diversificering med tre afgrøder, herunder det respektive antal hektar agerjord, der er anmeldt af disse landbrugere
v)
det samlede antal landbrugere, der tages i betragtning ved beregningen af permanente græsarealer i forhold til det samlede landbrugsareal, og det samlede antal hektar, der er udlagt som permanente græsarealer, som er anmeldt af disse landbrugere
vi)
det samlede antal landbrugere, der anmelder miljømæssigt sårbare permanente græsarealer, det samlede antal hektar, der er udlagt som miljømæssigt sårbare permanente græsarealer, der er anmeldt af disse landbrugere, samt det samlede antal hektar udpegede miljømæssigt sårbare permanente græsarealer
vii)
det samlede antal landbrugere, der er omfattet af kravet om miljømæssigt fokusområde, det samlede antal hektar agerjord, der er anmeldt af disse landbrugere, og det samlede antal hektar, der er anmeldt som miljømæssigt fokusområde, inden anvendelse af vægtningsfaktorer, fordelt på type miljømæssigt fokusområde, som anført i artikel 46, stk. 2, første afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013
viii)
det samlede antal landbrugere, der gennemfører forpligtelsen til miljømæssigt fokusområde på regionalt plan eller kollektivt, og det samlede antal hektar agerjord, der er anmeldt af disse landbrugere
d)
senest den 15. december hvert år referenceandelen og den årlige andel af permanente græsarealer i forhold til det samlede landbrugsareal samt oplysninger om forpligtelser på bedriftsniveau i henhold til artikel 45, stk. 2, femte afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013 og artikel 44 i denne forordning.
2. Medlemsstaterne meddeler senest den 1. august 2014, jf. artikel 46, stk. 8, i forordning (EU) nr. 1307/2013, Kommissionen følgende:
a)
deres beslutning om, hvilke af de arealer, der er anført i artikel 46, stk. 2, første afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, der skal betragtes som miljømæssigt fokusområde, som suppleres senest den 1. oktober 2014 med detaljerede oplysninger om disse beslutninger, herunder om de betingelser, som disse områder skal opfylde som følge af medlemsstaternes beslutninger
b)
detaljerede oplysninger om brugen af de omregnings- og vægtningsfaktorer, der er omhandlet i artikel 46, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
3. Medlemsstaterne meddeler senest den 1. august i det år, der går forud for den første anvendelse af den relevante beslutning i henhold til 46, stk. 8, i forordning (EU) nr. 1307/2013 Kommissionen følgende:
a)
for medlemsstater, der vælger den regionale gennemførelse, jf. artikel 46, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1307/2013, oplysninger om fastlæggelsen af regionerne, udpegelsen af arealer, de udvalgte arealer med henblik på artikel 46, stk. 4, i denne forordning, samt oplysninger, der begrunder, hvordan den regionale gennemførelse understøtter gennemførelsen af Unionens politikker for miljø, klima og biodiversitet
b)
for medlemsstater, der beslutter at give tilladelse til den kollektive gennemførelse som omhandlet i artikel 46, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skal meddelelsen indeholde oplysninger om udpegelsen af arealer og de udvalgte arealer med henblik på artikel 47, stk. 3, i denne forordning, hvor det er relevant.
4. I deres meddelelse, som skal forelægges senest den 1. august i det år, der går forud for den første anvendelse af den pågældende beslutning i henhold til artikel 46, stk. 8, i forordning (EU) nr. 1307/2013, oplyser medlemsstater, som opfylder betingelsen i artikel 46, stk. 7, i nævnte forordning og som beslutter at anvende den i nævnte bestemmelse fastsatte fritagelse, Kommissionen om denne beslutning, herunder om de data og beregninger, der dokumenterer, at samtlige betingelser for fritagelsen som omhandlet i artikel 46, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013 opfyldes.
Første afsnit gælder tilsvarende for beslutninger om at anvende fritagelsen i artikel 46, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013 yderligere, og om at forlænge den treårsperiode, der er omhandlet i artikel 48, stk. 3, i denne forordning.
Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen om enhver ændring i anvendelsen af fritagelsen, jf. artikel 46, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 66
Meddelelser om betalingen til unge landbrugere
1. Beslutter en medlemsstat at anvende artikel 50, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 til beregning af betalingen til unge landbrugere, giver den senest den 31. januar 2015 Kommissionen meddelelse om den valgte metode til beregning af betalingen og om den maksimumsgrænse, som er fastsat i henhold til sidste afsnit i samme artikel.
2. Beslutter en medlemsstat at fastsatte kriterier for støtteberettigelse i henhold til artikel 50, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1307/2013 eller at gøre brug af den beregningsmetode, der er omhandlet i artikel 50, stk. 10, i nævnte forordning, meddeler den Kommissionen dette senest den 31. januar 2015.
3. Beslutter en medlemsstat at gøre brug af muligheden for at foretage en ny beregning af det faste antal hektar, jf. artikel 50, stk. 10, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 1307/2013, underretter den Kommissionen herom senest den 1. august det år, for hvilket en sådan ny beregning vil finde anvendelse for en sådan beslutning, og giver en begrundelse og anfører de objektive kriterier, som beslutningen er truffet på grundlag af.
Artikel 67
Meddelelser om den frivillige koblede støtte
1. De meddelelser, der er omhandlet i artikel 54, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skal indeholde de oplysninger, der er opført i bilag I til denne forordning.
2. For hver koblet støtteforanstaltning og hver specifik driftsform eller specifikke landbrugssektorer meddeler medlemsstaterne Kommissionen antal støttemodtagere, størrelsen af de betalinger, der er ydet, samt det samlede areal og det samlede antal husdyr, for hvilke der faktisk er blevet udbetalt støtte. Disse meddelelser skal indgives senest den 15. september i det år, der følger efter det år, for hvilket betalingerne ydes.
Artikel 68
Meddelelser om minimumskrav for at modtage direkte betalinger
Medlemsstaterne meddeler senest den 1. august 2014 Kommissionen om enhver beslutning, som er truffet i henhold til artikel 10 forordning (EU) nr. 1307/2013.
Artikel 69
Meddelelser om omfordelingsbetaling
Hvis en medlemsstat beslutter at yde omfordelingsbetalinger i henhold til afsnit III, kapitel 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013, skal den meddelelse, der er omhandlet i artikel 41, stk. 1, andet afsnit, i nævnte forordning omfatte nærmere oplysninger om denne beslutning, herunder nærmere oplysninger om og begrundelsen for beregningen af omfordelingsbetalingen og, hvor det er relevant, oplysninger om anvendelse på regionalt plan i henhold til artikel 41, stk. 2, i nævnte forordning og om enhver graduering for antallet af hektar som handlet i artikel 41, stk. 5, i nævnte forordning.
Artikel 70
Meddelelser om betalingen for områder med naturlige begrænsninger
Hvis en medlemsstat beslutter at yde betalingen for områder med naturlige begrænsninger som omhandlet i afsnit III, kapitel 4, i forordning (EU) nr. 1307/2013, meddeler denne senest den 1. august 2014 Kommissionen enhver beslutning truffet i henhold til artikel 48 forordning (EU) nr. 1307/2013. Meddelelsen skal indeholde nærmere oplysninger om beslutningen, herunder, hvor det er relevant, oplysninger om en eventuel begrænsning af betalingerne til bestemte områder i henhold til artikel 48, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 om eventuel anvendelse af maksimumsgrænserne i nævnte forordnings artikel 48, stk. 4, og om alle anvendelser på regionalt plan i henhold til nævnte forordnings artikel 48, stk. 5.
Artikel 71
Meddelelser om ordningen for mindre landbrugere
Hvis en medlemsstat beslutter at anvende ordningen for mindre landbrugere i henhold til afsnit V i forordning (EU) nr. 1307/2013, underretter den senest den 1. august 2014 Kommissionen om enhver beslutning truffet i henhold til nævnte afsnit.
Meddelelsen skal indeholde nærmere oplysninger om den pågældende beslutning, herunder om landbrugere, der automatisk er omfattet af ordningen i henhold til artikel 62, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1307/2013 og om beregningen af betalingens størrelse i henhold til nævnte forordnings artikel 63.
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om finansieringsbeslutningen som omhandlet i artikel 65, stk. 2, straks og senest den 1. december i det kalenderår, som betalingen vedrører.
Artikel 72
Anvendelse af artikel 8, stk. 1, artikel 41, stk. 4, eller artikel 52, stk. 6, i forordning (EU) nr. 1307/2013 på medlemmer af juridiske personer eller sammenslutninger
Hvis en medlemsstat beslutter at anvende artikel 8, stk. 4, artikel 41, stk. 8, eller artikel 52, stk. 7, i forordning (EU) nr. 1307/2013, meddeler den senest den 1. august 2014 Kommissionen de nærmere oplysninger om de pågældende beslutninger.
Artikel 73
Lineære nedsættelser af betalingerne
Ved anvendelse af enhver lineær nedsættelse som omhandlet i artikel 7, stk. 1, andet afsnit, artikel 51, stk. 2, eller artikel 65, stk. 2, litra c), i forordning (EU) nr. 1307/2013 underretter medlemsstaterne Kommissionen om den anvendte nedsættelsesprocent straks og senest den 30. juni i det kalenderår, der følger efter det år, hvor der blev ansøgt om de lineært nedsatte direkte betalinger.
Artikel 74
Anmodning om oplysninger om foranstaltninger truffet af medlemsstaterne
Hvor det er nødvendigt for at sikre en korrekt anvendelse af de regler, der er fastsat i forordning (EU) nr. 1307/2013 eller i denne forordning, kan Kommissionen anmode medlemsstaterne om at forelægge oplysninger om de foranstaltninger, der er truffet for at gennemføre forordning (EU) nr. 1307/2013, eller andre bestemmelser, der er vedtaget af Kommissionen i henhold til nævnte forordning.
Artikel 75
Rapporter
1. Hvis Bulgarien og Rumænien beslutter at anvende supplerende nationale direkte betalinger i henhold til artikel 18 forordning (EU) nr. 1307/2013, forelægger de Kommissionen en rapport senest den 30. juni 2016. For hver supplerende national direkte betaling skal rapporten indeholde oplysning om antal modtagere, summen af den bevilgede supplerende nationale direkte betaling, antal hektar for hvilket betalingen er ydet, og betalingsprocenten, hvor det er relevant.
2. Hvis en medlemsstat beslutter at yde midlertidig national støtte i henhold til artikel 37, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, forelægger den Kommissionen en årsrapport senest den 15. september i det år, der følger efter gennemførelsen af den midlertidige nationale støtte. Rapporten skal for hver sektor indeholde oplysning om antal modtagere, summen af den bevilgede midlertidige nationale støtte, antal hektar, antal dyr eller andre enheder, der er bevilget den pågældende støtte, og støtteprocenten, hvor det er relevant.
Artikel 76
Meddelelse af beslutninger truffet som følge af en revurdering
Såfremt en beslutning, der er meddelt Kommissionen i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1307/2013 eller denne forordning kan revurderes, meddeles Kommissionen den beslutning, der følger af revurderingen, senest fire uger efter beslutningen er truffet, medmindre der i forordning (EU) nr. 1307/2013 er fastsat en anden frist for sådanne meddelelser.
En sådan meddelelse skal indeholde nærmere oplysninger om beslutningen og, hvor det er relevant, en begrundelse og de objektive kriterier, på grundlag af hvilke der er truffet en sådan beslutning.
KAPITEL 7
ÆNDRING, OPHÆVELSE OG IKRAFTTRÆDEN
Artikel 77
Ændring af forordning (EU) nr. 1307/2013
Bilag X til forordning (EU) nr. 1307/2013 erstattes af teksten i bilag II til denne forordning.
Artikel 78
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 1120/2009 og (EF) nr. 1121/2009 ophæves.
De anvendes dog fortsat for støtteansøgninger, der vedrører kalenderår før kalenderåret 2015.
Artikel 79
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes for støtteansøgninger, der vedrører kalenderår efter kalenderåret 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 11. marts 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 639/2014
оd 11. ožujka 2014.
o dopuni Uredbe (EU) br. 1307/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o utvrđivanju pravila za izravna plaćanja poljoprivrednicima u programima potpore u okviru zajedničke poljoprivredne politike te o izmjeni Priloga X. toj Uredbi
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1307/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju pravila za izravna plaćanja poljoprivrednicima u okviru programa potpore predviđenih zajedničkom poljoprivrednom politikom te stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 637/2008 i Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 (1), a posebice njezin članak 4. stavak 3., članak 8. stavak 3., članak 9. stavak 5., članak 35. stavci 1., 2. i 3., članak 36. stavak 6., članak 39. stavak 3., članak 43. stavak 12., članak 44. stavak 5., članak 45. stavci 5. i 6., članak 46. stavak 9., članak 50. stavak 11., članak 52. stavak 9., članak 57. stavak 3., članak 58. stavak 5., članak 59. stavak 3., članak 67. stavci 1. i 2.,
budući da:
(1)
Uredba Vijeća (EZ) br. 73/2009 (2) stavljena je izvan snage i zamijenjena je Uredbom (EU) br. 1307/2013. Uredbom (EU) br. 1307/2013 utvrđuje se novi pravni okvir koji se sastoji od novog sustava izravnih potpora, uključujući osnovno plaćanje za poljoprivrednike i dodatne programe potpore. Komisiji se dodjeljuju ovlasti za donošenje delegiranih i provedbenih akata. Kako bi se osiguralo neometano funkcioniranje programâ u novom pravnom okviru, potrebno je donijeti određena pravila putem takvih akata. Kako bi se smanjilo upravno opterećenje ta bi pravila trebala biti jednostavna i trebala bi se moći lako kontrolirati. Tim će se aktima zamijeniti pravila utvrđena u uredbama Komisije (EZ) br. 1120/2009 (3) i (EZ) br. 1121/2009 (4).
(2)
Potrebno je dopuniti taj okvir ovom Uredbom u pogledu određenih općih odredaba, programa osnovnih plaćanja, programa jedinstvenih plaćanja po površini, plaćanja za poljoprivrednike koji se pridržavaju poljoprivrednih praksi korisnih za klimu i okoliš, plaćanja za mlade poljoprivrednike koji započinju svoju poljoprivrednu djelatnost, dobrovoljnih proizvodno vezanih potpora, posebnog plaćanja za pamuk te u pogledu potrebnih obavijesti u odnosu na svaki program potpore.
(3)
Radi osiguranja ispravne primjene prilagodbi izravnih plaćanja u pogledu financijske discipline, potrebno je utvrditi opća pravila o redoslijedu izračuna takvih smanjenja u odnosu na smanjenja u skladu s Uredbom (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (5)
(4)
U skladu sa sudskom praksom Suda Europske unije (6), primjereno je razjasniti kako bi države članice pri donošenju mjera za provedbu zakonodavstva Unije trebale slobodno odlučivati u skladu s određenim načelima, uključujući posebno načelo nediskriminacije.
(5)
Potporom koja nije proizvodno vezana potpora trebaju se poštovati zahtjevi koji se smatraju proizvodno nevezanom potporom dohotku u smislu „zelene kutije” Sporazuma o poljoprivredi sklopljenog tijekom Urugvajskog kruga višestranih trgovinskih pregovora (7), a kod proizvodno vezane potpore trebaju se poštovati zahtjevi koji pripadaju „zelenoj kutiji” tog Sporazuma.
(6)
U skladu s člankom 4. stavkom 1. točkom (c) Uredbe (EU) br. 1307/2013 „poljoprivredna djelatnost” ne podrazumijeva nužno proizvodnju, uzgoj ili sadnju poljoprivrednih proizvoda. Poljoprivrednici mogu umjesto toga održavati poljoprivrednu površinu u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj, a da pripremne djelatnosti ne prelaze uobičajene poljoprivredne metode i strojeve ili, na poljoprivrednim površinama koje se prirodno održavaju u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj, provoditi određene minimalne djelatnosti. Budući da posljednje dvije djelatnosti zahtijevaju određenu radnju koju obavlja poljoprivrednik, potrebno je utvrditi okvir u Uniji unutar kojeg države članice moraju utvrditi dodatne kriterije za te djelatnosti.
(7)
Iz ekoloških razloga u definiciju „trajnog travnjaka” iz članka 4. stavka 1. točke (h) Uredbe (EU) br. 1307/2013 uključene su i vrste koje nisu travolike kao što su grmovi i/ili stabla, koji su prikladni za ispašu, pod uvjetom da trave i ostale travolike paše ostanu prevladavajuće na odgovarajućoj zemlji. Stoga je potrebno odrediti kriterij za utvrđivanje u kojim slučajevima trave i ostale travolike paše ostaju prevladavajuće.
(8)
Ta definicija „trajnog travnjaka” dopušta državama članicama da trajnim travnjacima smatraju i zemlju koja je prikladna za ispašu i koja je sastavni dio utvrđenih lokalnih praksi u kojima trave i ostale travolike paše tradicionalno nisu prevladavajuće u područjima za ispašu. Stoga je potrebno utvrditi kriterije na osnovu kojih se mogu odrediti takve utvrđene lokalne prakse.
(9)
U skladu s člankom 4. stavkom 2. drugim podstavkom Uredbe (EU) br. 1307/2013, države članice trajnim travnjacima mogu smatrati zemlju pogodnu za ispašu koja je sastavni dio utvrđenih lokalnih praksi u kojima trave i ostale travolike paše tradicionalno nisu prevladavajuće u područjima za ispašu. Ti trajni travnjaci mogu biti podložni koeficijentu smanjenja u skladu sa člankom 32. stavkom 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013. Kako bi se osigurala ravnomjerna primjena te odredbe, primjereno je predvidjeti mogućnost razlikovanja različitih kategorija područja u cilju primjene različitih koeficijenata smanjenja na te kategorije.
(10)
Člankom 9. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013 propisuje se da se izravna plaćanja ne odobravaju fizičkim ili pravnim osobama, ili skupinama fizičkih i pravnih osoba, čije su poljoprivredne površine većinom područja koja se prirodno održavaju u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj i koji na tim površinama ne provode minimalne djelatnosti koje određuju države članice. Stoga je potrebno odrediti kada se takva područja smatraju glavnim dijelom poljoprivredne zemlje poljoprivrednika i razjasniti područje primjene te odredbe.
(11)
U skladu s člankom 9. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013, subjekte obuhvaćene područjem primjene takozvanoga negativnog popisa treba smatrati aktivnim poljoprivrednicima ako mogu dokazati da zadovoljavaju jedan od kriterija navedenih u toj odredbi. Jedan od tih kriterija sastoji se od dokazivanja da godišnji iznos izravnih plaćanja iznosi barem 5 % ukupnih prihoda ostvarenih od nepoljoprivrednih djelatnosti. Stoga je potrebno utvrditi odredbe kako bi se utvrdilo proizlaze li prihodi iz poljoprivrednih ili nepoljoprivrednih djelatnosti.
(12)
Osim toga, potrebno je utvrditi pravila o određivanju godišnjeg iznosa izravnih plaćanja za potrebe članka 9. stavka 2. i, prema potrebi, članka 9. stavka 3. te za potrebe članka 9. stavka 4. Uredbe (EU) br. 1307/2013, kojima se isključuju određeni poljoprivrednici iz primjene članka 9. stavka 2. i 3. te Uredbe. Kako bi se osiguralo jednako postupanje prema poljoprivrednicima u Bugarskoj, Hrvatskoj i Rumunjskoj, gdje su izravna plaćanja podložna postupnom uvođenju, u tim državama članicama godišnji iznos izravnih plaćanja trebao bi se temeljiti na konačnim iznosima koji će se dodijeliti na kraju procesa postupnog uvođenja.
(13)
U skladu s člankom 9. stavkom 2. i, prema potrebi, člankom 9. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013 poljoprivrednike se može isključiti iz potpore ako su njihove poljoprivredne djelatnosti zanemarive ili ako njihova glavna djelatnost ili predmet poslovanja nije obavljanje poljoprivredne djelatnosti. Potrebno je odrediti određene kriterije u tom pogledu, a istodobno državama članicama dati mogućnost uspostavljanja alternativnih kriterija kako bi se usredotočile samo na marginalne poljoprivredne djelatnosti.
(14)
Uredbom (EU) br. 1307/2013 predviđa se nekoliko mogućnosti dodjele prava na plaćanja poljoprivrednicima. Radi pravne sigurnosti, treba osigurati da se, u slučaju stvarnog ili budućeg nasljeđivanja ili mogućnosti opozvanog budućeg nasljeđivanja te spajanja ili razdvajanja poljoprivrednog gospodarstva, broj i vrijednost prava na plaćanja koja se primaju odrede prema istim uvjetima koji bi se primjenjivali na poljoprivrednika koji je prvobitno upravljao poljoprivrednim gospodarstvom. Nadalje je potrebno predvidjeti pravila o načinu utvrđivanja broja prava na plaćanje koja se dodjeljuju u slučaju poljoprivrednih gospodarstava koja su nastala razdvajanjem ako su ta gospodarstva smještena u državama članicama primjenjujući članak 214. stavak 4. ili 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013. Radi opravdanih očekivanja poljoprivrednika, promjene pravnog statusa poljoprivrednika ne smiju utjecati na broj ili vrijednost prava na plaćanja koje poljoprivrednik može primiti ako taj poljoprivrednik i dalje nadzire gospodarstvo vodeći računa o upravljanju, dobitku i financijskom riziku.
(15)
Kako bi se osigurala pravna sigurnost i pravilno upravljanje pravima na plaćanja, potrebno je pojasniti da se za dodjelu i aktivaciju prava na plaćanja uzimaju u obzir samo oni prihvatljivi hektari koji su utvrđeni u skladu s člankom 2. stavkom 1. drugim podstavkom točkom 23. podtočkom (a) Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 640/2014 (8).
(16)
U skladu sa sudskom praksom Suda Europske unije (9) prava na plaćanja trebaju se dodijeliti osobi koja ima ovlasti za donošenje odluka, dobitke i financijske rizike povezane s poljoprivrednom djelatnošću na zemljištu za koje je dodjela zahtijevana. Primjereno je pojasniti da se to načelo posebice primjenjuje ako je prihvatljivi hektar predmet zahtjeva za dodjelu prava na plaćanja jednog ili više poljoprivrednika.
(17)
Člankom 24. stavkom 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013 državama članicama dopušta se primjena koeficijenta smanjenja na određene prihvatljive hektare pod trajnim travnjakom smještene na područjima s teškim klimatskim uvjetima, posebno zbog nadmorske visine i ostalih prirodnih ograničenja. Kako bi se osigurala razmjerna primjena te odredbe, primjereno je uspostaviti okvir za primjenu takvog koeficijenta sniženja, posebno u pogledu ograničenja takvog smanjenja.
(18)
U članku 9. Uredbe (EU) br. 1307/2013 utvrđena su osnovna načela na temelju kojih samo aktivni poljoprivrednici mogu primiti izravna plaćanja. Nadalje, člankom 24. stavkom 9. te Uredbe državama članicama dopušta se određivanje minimalne veličine po gospodarstvu za dodjelu prava na plaćanja. Primjereno je uzeti u obzir te odredbe i u kontekstu određivanja vrijednosti prava na plaćanja.
(19)
Ako se na temelju članka 26. Uredbe (EU) br. 1307/2013 uzme u obzir potpora dodijeljena za kalendarsku godinu 2014. kako bi se odredila početna jedinična vrijednost prava na plaćanja, potrebno je pojasniti da države članice mogu odlučiti da neće uzeti u obzir sve mjere navedene u toj odredbi. Kako bi se izbjeglo neosnovano kažnjavanje poljoprivrednika, referentni iznosi koji su relevantni za određivanje vrijednosti prava na plaćanja ne smiju obuhvaćati sniženja ili isključenja utvrđena na temelju glave II. poglavlja 4. Uredbe (EZ) br. 73/2009. Primjereno je utvrditi kako će se ova potpora uzimati u obzir i utvrditi dodatne kriterije potrebne za poštovanje nevezanosti određenih programa koji bi se mogli uzeti u obzir.
(20)
Nadalje, za potrebe utvrđivanja početne jedinične vrijednosti prava na plaćanja, potrebno je pojasniti da su člankom 26. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013 pravima na plaćanja u posjedu poljoprivrednika obuhvaćena i ona prava na plaćanja koja su dana u zakup drugom poljoprivredniku na dan podnošenja zahtjeva zakupodavca za 2014.
(21)
Kako bi se omogućilo predviđanje potpore dohotku za poljoprivrednike, primjereno je odrediti rok do kojeg države članice moraju utvrditi i obavijestiti poljoprivrednike o konačnoj vrijednosti i broju prava na plaćanja ako su poljoprivrednici obaviješteni na temelju privremenih podataka.
(22)
Za potrebe članka 26. ili članka 40. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013, ako je poljoprivrednika zadesila viša sila ili izvanredne okolnosti tijekom referentne godine navedene u tim člancima, primjereno je utvrditi vrijednost prava na plaćanja na temelju posljednje godine na koju nisu utjecali viša sila ili izvanredne okolnosti. Državama članicama trebalo bi se dopustiti da utvrde određeni prag u pogledu utjecaja više sile ili izvanrednih okolnosti na izravnu potporu primljenu u referentnoj godini radi smanjenja administrativnog opterećenja.
(23)
U pogledu prodaje ili davanja u zakup gospodarstva ili dijela gospodarstva prije datuma za podnošenje zahtjeva za dodjelu prava na plaćanja u prvoj godini primjene programa, potrebno je predvidjeti da države članice mogu odlučiti da poljoprivrednici na temelju ugovora mogu prenijeti prava na plaćanja koja im se trebaju dodijeliti zajedno s gospodarstvom ili dijelom gospodarstva. Pod takvom klauzulom građanskopravnog ugovora, prava na plaćanja trebaju se dodijeliti prodavatelju ili zakupodavcu i izravno prenijeti kupcu ili zakupcu, koji će imati koristi, gdje je to primjenjivo, od preuzimanja plaćanja koja je prodavatelj ili zakupodavac primio za 2014. ili od vrijednosti prava na plaćanja koja je prodavatelj ili zakupodavac posjedovao u 2014. kako je navedeno u članku 26. Uredbe (EU) br. 1307/2013 kao napomena za početnu jediničnu vrijednost prava na plaćanja. Osim toga potrebno je pojasniti da se članak 34. stavak 4. Uredbe (EU) br. 1307/2013 ne primjenjuje na takve prijenose.
(24)
S obzirom na izračune jedinične vrijednosti prava na plaćanja, potrebno je utvrditi jasna pravila koja se odnose na zaokruživanje iznosa i mogućnost podjele postojećih prava na plaćanja ako veličina parcele koja je prijavljena ili prenesena s pravom na plaćanja iznosi samo dio hektara te mogućnost spajanja prava i dijelova.
(25)
Radi pravne sigurnosti, primjereno je odrediti rok za uspostavljanje regija iz članka 34. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
(26)
Potrebno je utvrditi posebne odredbe za upravljanje nacionalnim ili regionalnim rezervama.
(27)
Potrebno je utvrditi kriterije i najviše postotke za primjenu članka 34. stavka 4. Uredbe (EU) br. 1307/2013 kako bi se spriječilo da se smanjenjem iz te odredbe stvore znatne poteškoće za prijenos ili zabrana prijenosa prava na plaćanja.
(28)
Radi pravne sigurnosti, primjereno je pojasniti određivanje iznosa koji se može vratiti u nacionalnu ili regionalnu rezervu na temelju članka 28. ili članka 40. stavka 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013 pri određivanju prava na plaćanja u prvoj godini provedbe programa osnovnog plaćanja.
(29)
Člankom 30. Uredbe (EU) br. 1307/2013 predviđaju se obvezni i neobvezni slučajevi dodjele prava na plaćanja iz nacionalne ili regionalne rezerve. Primjereno je utvrditi pravila za izračun broja i vrijednosti prava na plaćanja koja se dodjeljuju na taj način i osigurati da se prioriteti utvrđeni u članku 30. stavku 6. te Uredbe ne dovedu u pitanje odlukama koje države članice smiju donijeti u skladu s člankom 30. stavcima 7. i 10. Uredbe (EU) br. 1307/2013. Slično tome, primjena članka 30. stavka 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013 treba biti u skladu s člankom 24. stavcima 6. i 7. te Uredbe i s pravilima o teškoćama u ovoj Uredbi. Kako bi se osigurala nepovezanost programa osnovnog plaćanja, nakon datuma koji je odredila država članica u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 1122/2009 (10) za godinu potraživanja 2013. izračun broja i vrijednosti prava na plaćanja u okviru nacionalne ili regionalne rezerve ne trebaju se temeljiti na kriterijima pojedinih sektora.
(30)
Kako bi se osigurala pravna sigurnost i jednako postupanje prema poljoprivrednicima koji se počinju baviti poljoprivrednom djelatnošću, primjereno je pojasniti pojam „poljoprivrednici koji se počinju baviti poljoprivrednom djelatnošću” iz članka 30. stavka 11. točke (b) Uredbe (EU) br. 1307/2013.
(31)
Ako države članice dodjeljuju prava na plaćanja u skladu s člankom 30. stavkom 7. točkom (c) Uredbe (EU) br. 1307/2013, vrijednost takvih prava izračunava se u skladu s člankom 25. ili 40. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
(32)
Člankom 24. stavcima 3. do 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013 državama članicama omogućeno je nekoliko mogućnosti ograničavanja broja prava na plaćanja za dodjelu poljoprivrednicima. Određeni poljoprivrednici tako mogu imati visoki omjer prihvatljivih hektara koji nisu obuhvaćeni pravima na plaćanja što može dovesti do poteškoća jer se određeni programi potpore sporedni programu osnovnog plaćanja, posebno plaćanja za poljoprivredne prakse korisne za klimu i okoliš, temelje na prihvatljivim hektarima prijavljenima za potrebe aktivacije prava na plaćanja. Stoga, treba pojasniti da ako je poljoprivrednik značajno pogođen ograničenjima navedenima u članku 24. stavcima 3. do 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013 države članice imaju mogućnost dodijeliti prava na plaćanja iz nacionalnih ili regionalnih rezervi. S obzirom na to da određena područja ne podliježu obvezama ekologizacije ili su s njima povezani samo ograničeni troškovi usklađivanja s ekologizacijom, potrebno je da države članice i dalje mogu odlučiti da ih ne uključe ako se otkriju slučajevi poteškoća.
(33)
U skladu s člankom 21. stavkom 4. Uredbe (EU) br. 1307/2013 prava na plaćanja koja poljoprivrednik posjeduje (u vlasništvu ili u zakupu) izvan okvira prihvatljivih hektara kojima raspolaže ističu. Radi pravne sigurnosti, primjereno je pojasniti redoslijed prvenstva isteka tih prava na plaćanja i definirati dodatna pravila provedbe. Nadalje, primjereno je pružiti državama članicama mogućnost da ovu odredbu uzmu u obzir i u kontekstu određivanja vrijednosti prava na plaćanja.
(34)
Uredbom (EU) br. 1307/2013 predviđena je mogućnost provedbe osnovnog plaćanja u određenim državama članicama u obliku programa jedinstvenih plaćanja po površini najkasnije do 2020. godine. Uzimajući u obzir činjenicu da se jedinstveno plaćanje po površini po hektaru izračunava svake godine i da je prihvatljivost za osnovno plaćanje preduvjet pristupu većini ostalih programa izravnih plaćanja i stoga je s njima neodvojivo povezano, potrebno je pojasniti da se u svrhe odgovarajućih programa uzimaju u obzir samo prihvatljivi hektari koji su određeni u skladu s člankom 2. stavkom 1. drugim podstavkom točkom 23. podtočkom (a) Delegirane uredbe (EU) br. 640/2014.
(35)
Država članica koja primjenjuje program jedinstvenih plaćanja po površini i koja primjenjuje program osnovnih plaćanja najkasnije od 1. siječnja 2018. može razlikovati jedinstveno plaćanje po površini po hektaru uzimajući u obzir određena plaćanja dodijeljena za kalendarsku godinu 2014. Za potrebe tog razlikovanja, primjereno je utvrditi kako se ta plaćanja trebaju uzeti u obzir i utvrditi dodatne kriterije koji su potrebni za poštovanje nevezanosti određenih programa. Nadalje, ako je poljoprivrednik bio pod utjecajem više sile ili izvanrednih okolnosti koje su utjecale na kalendarsku godinu 2014., primjereno je utvrditi razlikovanja na temelju posljednje godine na koju nisu utjecali viša sila ili izvanredne okolnosti. Državama članicama ipak treba dopustiti da utvrde određeni prag u pogledu utjecaja više sile ili izvanrednih okolnosti na izravnu potporu primljenu u referentnoj godini radi smanjenja administrativnog opterećenja. Uz to, radi pravne sigurnosti, potrebno je osigurati pravila u slučaju stvarnog ili budućeg nasljeđivanja.
(36)
Poglavljem 3. glavom III. Uredbe (EU) br. 1307/2013 utvrđuju se uvjeti dodjele plaćanja za poljoprivredne prakse korisne za klimu i okoliš (plaćanje za „ekologizaciju”). Zahtjevi povezani s plaćanjem za ekologizaciju kako su predviđeni temeljnim aktom općeniti su (primjenjivi ako se slijedi isti model za sve korisnike) i njima su predviđene izvanugovorne mjere kojima se u cijelosti osigurava da se poljoprivreda EU-a temelji na praksama koje nadilaze zahtjeve višestruke sukladnosti. Ta se načela utvrđena u temeljnom aktu uzimaju u obzir pri utvrđivanju detaljnih pravila o praksama ekologizacije.
(37)
Kako bi se osigurala prikladna razina jamstva u pogledu obveza određenih člankom 43. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013 povezanih s istovrijednim praksama obuhvaćenim nacionalnim i regionalnim programima certificiranja, potrebno je utvrditi kriterije u pogledu imenovanja javnih ili privatnih tijela za certificiranje.
(38)
Kako bi se poštovala načela izbjegavanja dvostrukog financiranja, potrebno je predvidjeti pravila za izračun plaćanja nekih posebnih preuzetih obveza koje obuhvaćaju prakse iz točke 3. i 4. odjeljka I. i točke 7. odjeljka III. Priloga IX. Uredbi (EU) br. 1307/2013. Budući da se te preuzete obveze tiču istovrijednih praksi koje omogućuju poljoprivrednicima koji takve obveze preuzimaju da ispune jednu ili više obveza kako bi primili plaćanje za „ekologizaciju” iz poglavlja 3. glave III. Uredbe (EU) br. 1307/2013, potrebno je smanjiti plaćanja za te preuzete obveze, u usporedbi s normalnim plaćanjima predviđenima na temelju članka 28. stavka 6. Uredbe (EU) br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (11), za iznos koji se izračunava na temelju razine plaćanja za ekologizaciju u predmetnoj državi članici ili regiji ili u posebnim slučajevima na temelju pojedinačnih plaćanja poljoprivrednika za ekologizaciju.
(39)
Člankom 44. Uredbe (EU) br. 1307/2013 utvrđene su obveze u pogledu broja usjeva i relativnih udjela usjeva na obradivom zemljištu. Potrebno je utvrditi pravila o detaljnom izračunu tih udjela različitih usjeva.
(40)
Potrebno je utvrditi pravila o razdoblju koje će se uzeti u obzir za izračun relativnog udjela usjeva, uzimajući pritom u obzir realno vrijeme uzgoja kultura i potrebu za jednostavnom administracijom.
(41)
Radi jasnoće za poljoprivrednike i države članice te kako bi se pridonijelo zaštiti elemenata krajobraza smještenih na obradivim poljima, potrebno je pojasniti stanje u pogledu površine s obilježjima krajobraza.
(42)
Za potrebe izračuna udjela različitih usjeva, potrebno je i utvrditi dodatna pravila za specifične slučajeve miješanog uzgoja u posebnim redovima, podusjeve i uporabu mješavine sjemena.
(43)
Člankom 45. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013 utvrđene su obveze namijenjene očuvanju površina trajnih travnjaka kojima se najviše pridonosi zaštiti okoliša, a posebice sekvestraciji ugljika, bioraznolikosti i zaštiti tla. Takvi travnjaci, koji su područja od velikog ekološkog interesa, smješteni su unutar, ali i izvan mreže Natura 2000. Za one koji su smješteni izvan nje potrebno je utvrditi okvir za države članice za njihovo označivanje kako bi se osigurala njihova učinkovita zaštita kojim bi se državama članicama omogućilo da se uzmu u obzir uvjeti u državi članici te bi se okvir trebao temeljiti na sinergiji s postojećim okolišnim politikama.
(44)
Kako bi se osigurala zaštita takvih površina trajnih travnjaka tijekom godina, potrebno je utvrditi pravila o ponovnoj konverziji takvih površina u slučaju da poljoprivrednik ne poštuje strogu zaštitu.
(45)
Člankom 45. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013 predviđena je zaštita udjela trajnih travnjaka u usporedbi s ukupnom poljoprivrednom površinom. Kako bi se taj cilj postigao, države članice trebaju pratiti razvoj udjela trajnih travnjaka. Potrebno im je dopustiti uspostavu sustava prethodnog odobrenja. Pojedinačne ponovne konverzije i zabranu daljnjih konverzija treba zahtijevati u slučaju smanjenja većem od 5 %. Radi jasnoće i razmjerne provedbe, potrebno je uspostaviti pravila o poljoprivrednicima i površinama koji podliježu odobrenjima i ponovnim konverzijama.
(46)
Radi učinkovite uporabe postupka odobrenja za konverziju trajnih travnjaka, potrebno je državama članicama pružiti fleksibilnost pri odabiru prioritetnih površina ili skupina poljoprivrednika za dodjelu odobrenja koje se temelji na objektivnim kriterijima.
(47)
Potrebno je osigurati pravila za metodu utvrđivanja omjera trajnih travnjaka i poljoprivrednih zemljišta kako bi se izbjegle situacije u kojima se površine trajnih travnjaka broje dva puta zbog prakse dugoročne rotacije travnjaka te kako bi se izbjeglo da konverzije, koje provode mali i ekološki poljoprivrednici, koji su izuzeti od obveza ponovne konverzije, imaju izravan učinak na obvezu ponovne konverzije ostalih poljoprivrednika. U opravdanim slučajevima potrebno je državama članicama dopustiti prilagodbu njihovog referentnog omjera.
(48)
U članku 46. Uredbe (EU) br. 1307/2013 navedene su značajke i područja koje države članice mogu prijaviti kao ekološki značajnu površinu. Potrebno je utvrditi daljnje kriterije za određivanje tih značajki i područja kao ekoloških ciljnih površina. Kako bi se ispunio cilj bioraznolikosti, ti bi kriteriji trebali osigurati očuvanje i poboljšanje bioraznolikosti na poljoprivrednim gospodarstvima. Tim bi se kriterijima također trebali uzeti u obzir napori koje su poljoprivrednici već poduzeli.
(49)
Na zemlji na ugaru zahtjev za nikakvu proizvodnju, koji će dovesti do ograničenja primjene pesticida ili gnojiva, ne bi trebao isključivati dobrovoljno djelovanje poput sjetve mješavina divljeg cvijeća u cilju poboljšanja koristi od bioraznolikosti. Potrebno je pojasniti da zemlja na ugaru više od pet godina za potrebe zahtjeva za ekološki značajnu površinu ostaje obradiva zemlja i nije obuhvaćena definicijom trajnog travnjaka.
(50)
Što se tiče terasa, s obzirom na raznolikost u njihovoj izgradnji u cijeloj Uniji, države članice trebale bi odrediti detaljne uvjete na temelju nacionalnih ili regionalnih posebnosti, uzimajući u obzir njihovu vrijednost za bioraznolikost.
(51)
Radi jasnoće, obilježja krajobraza koja se ubrajaju u ekološki značajnu površinu trebala bi biti navedena, a poveznicu s obilježjima već zaštićenima u državama članicama na temelju višestruke sukladnosti potrebno je pojasniti. Za neka je obilježja potrebno utvrditi najmanju ili najveću veličinu kako bi se olakšalo njihovo utvrđivanje i pomoglo jamčiti da je područje pretežno poljoprivredno.
(52)
Granični pojasevi, koji se trebaju nalaziti blizu granice obradivih polja duž tokova vode ili unutar polja više na nagibu, korisni su za smanjenje otjecanja onečišćujućih tvari u površinske vode. Radi koristi od bioraznolikosti, potrebno je predvidjeti da se sva ta područja koja se smatraju ekološki značajnim površinama ne koristite za proizvodnju, čime će se izbjeći i primjena pesticida te ograničiti uporaba gnojiva. Kako bi se dodatno povećale koristi od bioraznolikosti, dobrovoljno djelovanje poput sjetve mješavine divljeg cvijeća ne bi se smjelo isključiti. Države članice trebale bi moći odlučiti je li ispaša na graničnim pojasevima i košnja trave za krmu dopuštena ili ne.
(53)
Što se tiče hektara agrošumarstva, potrebno je pojasniti da su površine koja se trebaju uzeti u obzir površine obradive zemlje koje se nalaze na području u okviru poljoprivredno-šumarskog sustava koje još uvijek ispunjuje uvjete na temelju kojih dobiva ili je dobilo potporu za ruralni razvoj. Države članice koje odaberu ta područja za ispunjivanje obveze ekološki značajne površine trebale bi uzeti u obzir cilj bioraznolikosti prilikom utvrđivanja dodatnih uvjeta za dobivanje potpore za uspostavljanje agrošumarskih sustava u svojim programima ruralnog razvoja.
(54)
Što se tiče pojaseva prihvatljivih hektara duž rubova šuma, države članice trebale bi odlučivati hoće li utvrditi zahtjev za nikakvim uzgojem kojim će se izbjeći korištenje ulaznih faktora na određenom pojasu pokraj šume kako bi se stvorio zaštitni prijelaz u susjednu šumu. Takav zahtjev omogućit će veću vrijednost ekološke ciljne površine koja bi se trebala odraziti u diferenciranoj vrijednosti ponderacijskog faktora za tu vrstu područja.
(55)
Ograničena uporaba ulaznih faktora potrebnih za uzgoj kulture kratkih ophodnji dovodi do neizravnih koristi za bioraznolikost. U tu svrhu države članice trebaju utvrditi uvjete koji se primjenjuju na ovu vrstu ekološki značajne površine određivanjem popisa vrsta stabala koja se mogu koristiti i pravila u pogledu uporabe ulaznih faktora.
(56)
Kako bi se omogućila provedba prilagođena nacionalnim uvjetima i za optimalnu uporabu kapaciteta postrnih usjeva i zelenog pokrova za učinkovito preuzimanje preostalog dušika i u cilju izbjegavanja golog tla i raspršenog onečišćenja u podzemnoj vodi, države članice trebaju utvrditi datume za sjetvu takvih pokrova. Postrne usjeve ili zelene pokrove trebalo bi utvrditi sjetvom mješavine vrsta usjeva ili podusjevom trave radi optimalnog agronomskog ili ekološkog ishoda u smislu bioraznolikosti. Države članice mogu u okviru područja primjene GAEC 4 iz Priloga II. Uredbi (EU) br. 1306/2013 utvrditi datume nakon kojih je dozvoljeno mehaničko uništavanje postrnih usjeva i zelenog pokrova.
(57)
Što se tiče područja s usjevima koji vežu dušik, države članice trebale bi utvrditi pravila kojima će se izbjeći to da bi uzgoj usjeva koji vežu dušik na ekološkim ciljnim površinama doveo do povećanog ispiranja dušika i pogoršanja kakvoće vode, što ne bi bilo u skladu s ciljevima Direktive Vijeća 91/676/EEZ (12) i Direktive 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (13) te bi ugrozilo cilj bioraznolikosti. Potrebno je i da države članice utvrde popis usjeva koji vežu dušik za koje se smatra da pridonose poboljšanju bioraznolikosti.
(58)
Kako bi se imale najveće koristi od utvrđivanja ekološki značajne površine na obradivoj zemlji i kako bi se osiguralo da ekološki značajne površine pokrivaju postotak predviđen u članku 46. stavku 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013, potrebno je jasno utvrditi, radi učinkovitog upravljanja, da se obilježje parcele ili krajobraza ne smije brojati dvaput u istoj godini radi postizanja usklađenosti sa zahtjevom za ekološki značajnu površinu.
(59)
Člankom 46. stavkom 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013 državama članicama dopušta se da provedu do 50 % pojedinačnog zahtjeva za ekološki značajnu površinu na regionalnoj razini. Kako bi se osiguralo da takva regionalna provedba donosi dodatne koristi s gledišta okoliša i krajobraza te pridonese provedbi Strategije o zelenoj infrastrukturi (14), potrebno je uvesti pravila o obilježjima koja se mogu koristiti za uspostavljanje susjednih ekološki značajnih površina. Također bi trebalo utvrditi pravila u pogledu određivanja područja u cilju stvaranja uzajamnog djelovanja u provedbi poljoprivrednih i ekoloških politika Unije.
(60)
U svrhu odluke koju trebaju donijeti države članice, a kojom se poljoprivrednicima daje mogućnost zajedničkog provođenja polovice svoje obveze za ekološki značajnu površinu kako je predviđeno u članku 46. stavku 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013, potrebno je uvesti pravila slična pravilima o regionalnoj provedbi u pogledu obilježja koja se mogu koristiti za uspostavljanje susjednih ekološki značajnih površina kako bi se jamčila dodana vrijednost za okoliš i pridonijelo unapređenju zelene infrastrukture. Pravilima o kriterijima koje poljoprivrednici trebaju ispuniti trebalo bi predvidjeti da se njihova gospodarstva trebaju nalaziti u neposrednoj blizini uz istodobno omogućivanje fleksibilnosti državama članicama da uzmu u obzir različite upravne strukture. Radi pravne jasnoće, potrebno je utvrditi pravila o sadržaju pisanih ugovora koji se sklapaju između sudionika u cilju određivanja prava i obveza svakog od njih.
(61)
Što se tiče mogućnosti da određene države članice izuzmu poljoprivrednike u gusto pošumljenim područjima iz obveze za ekološke ciljne površine, potrebno je utvrditi pravila koja omogućuju jasnoću u pogledu metoda i podataka koji se trebaju koristiti za izračun omjera šume i ukupne površine zemlje te omjera šume i poljoprivredne zemlje.
(62)
Uredbom (EU) br. 1307/2013 utvrđuju se uvjeti prihvatljivosti za plaćanja za mlade poljoprivrednike. Plaćanje podliježe uvjetu da mladi poljoprivrednik kao nositelj gospodarstva prvi put uspostavlja poljoprivredno gospodarstvo ili je već uspostavio takvo gospodarstvo unutar pet godina prije prvog zahtjeva za plaćanje te da nije stariji od 40 godina u godini predaje prvog zahtjeva za plaćanje. Ako je riječ o pravnim osobama, primjereno je da te zahtjeve ispunjuju sve fizičke osobe koje imaju učinkovitu i dugoročnu kontrolu nad pravnom osobom kako je utvrdio Sud Europske unije (15). Nadalje je nužno pojasniti koje uvjete pravna osoba ili fizičke osobe koje imaju kontrolu nad pravnom osobom moraju ispunjivati.
(63)
Kako bi se izbjeglo moguće izbjegavanje plaćanja za mlade poljoprivrednike, potrebno je osigurati da je plaćanje pravnoj osobi odobreno samo onoliko dugo koliko najmanje jedna fizička osoba koja ima kontrolu nad pravnom osobom u prvoj godini zahtjeva za plaćanje u okviru programa i dalje ima kontrolu nad njom. Radi utvrđivanja najduljeg roka za plaćanja u skladu s člankom 50. stavkom 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013 nužno je utvrditi pravila za slučajeve u kojima jedna ili više fizičkih osoba imaju kontrolu nad pravnom osobom.
(64)
Kako bi se izbjegla diskriminacija među pravnim osobama i skupinom fizičkih osoba koje se prijavljuju za program za mlade poljoprivrednike, potrebno je primijeniti jednaka pravila na skupinu fizičkih osoba kako je navedeno u članku 4. stavku 1. točki (a) Uredbe (EU) br. 1307/2013 ako skupina, a ne njezini pojedinačni članovi, podnosi zahtjev za program osnovnih plaćanja i program za mlade poljoprivrednike.
(65)
Poglavljem 1. glavom IV. Uredbe (EU) br. 1307/2013 pruža se mogućnost dodjele dobrovoljne proizvodno vezane potpore poljoprivrednicima. Potrebno je utvrditi uvjete za dodjelu potpore iz tog poglavlja.
(66)
U skladu s člankom 52. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013 dobrovoljna proizvodno vezana potpora može se dodijeliti samo onim sektorima ili onim regijama države članice u kojima se posebne vrste poljoprivrednih djelatnosti ili posebni poljoprivredni sektori koji su osobito važni iz gospodarskih i/ili društvenih i/ili ekoloških razloga suočavaju s određenim poteškoćama. Nadalje, u skladu s člankom 52. stavcima 5. i 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013, dobrovoljna proizvodno vezana potpora može se dodijeliti samo u mjeri potrebnoj da potakne održavanje trenutačnih razina proizvodnje u predmetnim regijama. Ona se treba dodijeliti u obliku godišnjeg plaćanja u utvrđenim granicama količinskih ograničenja i temeljiti se na utvrđenim površinama te prinosima ili utvrđenom broju životinja. Kako bi se osiguralo da su mjere u okviru dobrovoljne proizvodno vezane potpore dobro usmjerene i da se njima dobro upravlja, dok se istodobno državama članicama omogućuje da oblikuju dobrovoljne proizvodno vezane potpore prema svojim potrebama, potrebno je osigurati da se državama članicama dodijeli odgovornost za utvrđivanje regija i/ili vrsta poljoprivrednih djelatnosti koje imaju pravo na potporu te za utvrđivanje granica količinskih ograničenja i odgovarajuće razine potpore. Kako bi se izbjeglo narušavanje tržišta, plaćanja se ne smiju temeljiti na kolebanju tržišnih cijena niti trebaju biti jednakovrijedna sustavu kompenzacijskih plaćanja, pri čemu države članice poljoprivrednicima isplaćuju nacionalne potpore za poljoprivredu na temelju razlike između ciljane i domaće tržišne cijene.
(67)
U skladu s Memorandumom o razumijevanju između Europske ekonomske zajednice i Sjedinjenih Američkih Država u pogledu sjemena uljarica u okviru GATT-a (16), potrebno je utvrditi zasebnu osnovnu površinu za proizvođače, koji primaju plaćanja za sjeme uljarica iz Priloga tom Memorandumu o razumijevanju. S obzirom na to da su sjemena uljarica uključeni u popis sektora i proizvodnji koji su prihvatljivi za dobrovoljne proizvodno vezane potpore, primjereno je u taj program potpore na razini Unije uvesti najveću površinu za sjeme uljarica iz Memoranduma o razumijevanju kako bi se osigurala usklađenost s tom međunarodnom obvezom. U slučaju prekoračenja najveće površine, države članice prilagođavaju prijavljenu površinu primjenom koeficijenta smanjenja koji izračunava i koji im priopćuje Komisija.
(68)
U skladu s člankom 52. stavkom 8. Uredbe (EU) br. 1307/2013 zahtijeva se usklađenost između dobrovoljne proizvodno vezane potpore dodijeljene na temelju navedenog članka s ostalim mjerama potpore Unije ili s mjerama koje se financiraju državnim potporama. Radi urednog upravljanja programima i izbjegavanja dvostrukog financiranja, slične se mjere ne bi trebale dvostruko financirati u okviru dobrovoljne proizvodno vezane potpore i ostalih programa potpore Unije. Zbog raznovrsnih mogućnosti koje su im dostupne pri provedbi dobrovoljne proizvodno vezane potpore, države članice trebaju biti odgovorne za osiguravanje usklađenosti unutar okvira utvrđenog Uredbom (EU) br. 1307/2013 i u sukladnosti s uvjetima utvrđenima u toj Uredbi.
(69)
U skladu s člankom 55. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013 Komisija odobrava odluku iz članka 53. stavka 4. ili prema potrebi iz članka 53. stavka 6. točke (a) te Uredbe, ako se u predmetnoj regiji ili sektoru ukazala jedna od određenih potreba. Kako bi se osigurala ispravna primjena tog članka, potrebno je osigurati da se detaljno navedu kriteriji koji se primjenjuju na te potrebe.
(70)
Poglavljem 2. glave IV. Uredbe (EU) br. 1307/2013 predviđena su posebna plaćanja za pamuk. Komisija bi trebala utvrditi pravila i uvjete za odobrenje poljoprivrednih zemljišta i sorti za potrebe tog plaćanja. Nadalje, treba utvrditi pravila o zahtjevima za prihvatljivost. Objektivni je zahtjev da se na zemljištu mora sijati na način da se postigne najmanja gustoća sadnje koju propisuju države članice na osnovu tla i klimatskih uvjeta te određenih regionalnih posebnosti. Utvrđivanje određenih pravila za poljoprivredne prakse treba prepustiti državama članicama.
(71)
Države članice moraju odobriti međustrukovne organizacije za proizvodnju pamuka na temelju objektivnih kriterija koja se odnose na veličinu i unutarnje ustrojstvo međustrukovnih organizacija. Veličina međustrukovne organizacije određuje se uzimajući u obzir zahtjev prema poduzeću za odvajanje pamukova zrna, koje je njezin član, u pogledu preuzimanja dovoljne količine neobrađenog pamuka.
(72)
Kako bi se pojednostavilo upravljanje programom potpora, proizvođač može biti član samo jedne međustrukovne organizacije. Iz istog je razloga proizvođač koji se obveže isporučiti pamuk koji je proizveo, a član je međustrukovne organizacije, dužan taj pamuk dostaviti isključivo poduzeću za odvajanje pamukova zrna koje je član iste organizacije.
(73)
Za potrebu praćenja ispravne primjene pravila utvrđenih Uredbom (EU) br. 1307/2013 i procjene provedbe politike potrebno je utvrditi obveze obavješćivanja za države članice, posebno u pogledu informacija koje dostavljaju o svojim odlukama donesenima u skladu s glavama II. do V. te Uredbe.
(74)
Posebice što se tiče dobrovoljne proizvodno vezane potpore, potrebno je dodatno odrediti sadržaj informacija koje države članice priopćuju kako bi se osigurala ispravna primjena pravila za te potpore i kako bi takva priopćenja postala učinkovita, te se time Komisiji omogućila provjera poštuju li države članice zahtjeve usklađenosti i izbjegavanje nagomilavanja potpora kao i najveće moguće postotke nacionalne gornje granice iz članka 53. Uredbe (EU) br. 1307/2013 i povezane ukupne iznose pri oblikovanju mjera potpore.
(75)
Države članice mogu odlučiti dodijeliti nacionalne potpore pod određenim uvjetima. Kako bi se provjerilo jesu li te potpore dodijeljene unutar utvrđenih granica, prikladno je utvrditi obvezu podnošenja godišnjih izvješća o određenim pojedinostima povezanima s dodijeljenom potporom Komisiji.
(76)
Komisiju treba, ako je potrebno, obavješćivati o svim odlukama koje proizlaze iz revizije odluka priopćenih u skladu s Uredbom (EU) br. 1307/2013 ili ovom Uredbom kako bi se Komisiji omogućilo praćenje ispravne primjene i utjecaja te revizije. Stoga je potrebno utvrditi pravila o obvezama obavješćivanja u vezi s time.
(77)
Prilog X. Uredbi (EU) br. 1307/2013 sadržava tablicu namijenjenu za određivanje konverzijskih i ponderacijskih faktora iz članka 46. stavka 3. te Uredbe za različite vrste ekološki značajnih površina. U vrijeme donošenja Uredbe (EU) br. 1307/2013 ta je tablica ostavljena praznom. Stoga taj Prilog treba prilagoditi. Konverzijski faktori trebali bi biti temeljeni na iskustvu stečenom mjerenjem i posebnostima obilježja. Ponderacijski faktori trebali bi se sastojati od tri različite vrijednosti, uz priznavanje razlika u smislu važnosti za bioraznolikost. Prilog X. Uredbi (EU) br. 1307/2013 treba stoga na odgovarajući način izmijeniti. Za potrebu izračuna ekološke ciljne površine, konverzijski i ponderacijski faktori isto se tako trebaju primijeniti na obilježja obuhvaćena istovrijednim praksama ako su ona ista kao ona navedena u tom Prilogu.
(78)
Radi jasnoće i pravne sigurnosti, Uredba (EZ) br. 1120/2009 i Uredba (EZ) br. 1121/2009 stavljaju se izvan snage.
(79)
Ova se Uredba treba primjenjivati u pogledu zahtjeva za dodjelu potpore koji se odnose na kalendarske godine nakon kalendarske godine 2014,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE 1.
PODRUČJE PRIMJENE I OPĆE ODREDBE
ODJELJAK 1.
Područje primjene i opća načela
Članak 1.
Područje primjene
Ovom se Uredbom utvrđuju odredbe kojima se dopunjuju određeni elementi Uredbe (EU) br. 1307/2013 koji nisu ključni povezani sa sljedećim:
(a)
opće odredbe o izravnim plaćanjima;
(b)
program osnovnih plaćanja;
(c)
program jedinstvenih plaćanja;
(d)
plaćanja za poljoprivrednike koji se pridržavaju poljoprivrednih praksi korisnih za klimu i okoliš;
(e)
plaćanja za mlade poljoprivrednike koji započinju svoju poljoprivrednu djelatnost;
(f)
dobrovoljna proizvodno vezana potpora;
(g)
posebno plaćanje za pamuk;
(h)
obveze obavješćivanja država članica.
Članak 2.
Opća načela
1. Države članice provode ovu Uredbu u skladu s objektivnim kriterijima i na način da osiguraju jednak tretman poljoprivrednika te izbjegnu narušavanje tržišta i tržišnog natjecanja, a istodobno promiču održivo upravljanje prirodnim resursima i klimatsku politiku.
2. Države članice osiguravaju da se svi uvjeti za potporu koje provode u skladu s ovom Uredbom mogu provjeriti i nadzirati.
3. Države članice provode ovu Uredbu:
(a)
u pogledu potpore koja nije proizvodno vezana potpora, poštujući zahtjeve utvrđene u stavcima 1., 5. i 6. Priloga 2. Sporazumu o poljoprivredi i
(b)
u pogledu proizvodno vezane potpore, poštujući zahtjeve iz članka 6. stavka 5. Sporazuma o poljoprivredi.
Članak 3.
Smanjenja zbog financijske discipline
Smanjenja zbog financijske discipline predviđena člankom 8. Uredbe (EU) br. 1307/2013 primjenjuju se na iznos plaćanja iz različitih programa izravne potpore navedenih u Prilogu I. Uredbi (EU) br. 1307/2013 na koja svaki poljoprivrednik ima pravo nakon primjene povlačenja i administrativnih kazni povezanih s izravnim plaćanjima u skladu s glavom II. poglavljem IV. Delegirane uredbe (EU) br. 640/2014 te prije primjene administrativnih kazni u pogledu višestruke sukladnosti u skladu s glavom IV. poglavljem II. te Delegirane uredbe.
ODJELJAK 2.
Odredbe povezane s definicijama iz Uredbe (EU) br. 1307/2013
Članak 4.
Okvir za kriterije održavanja poljoprivredne površine u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj
1. Za potrebe članka 4. stavka 1. podstavka (c) točke ii. Uredbe (EU) br. 1307/2013, kriterije koje poljoprivrednici trebaju zadovoljiti kako bi ispunili obvezu održavanja poljoprivredne površine u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj bez da pripremne djelatnosti prelaze uobičajene poljoprivredne metode ili strojeve utvrđuju države članice na bilo koji ili oba sljedeća načina:
(a)
države članice zahtijevaju da poljoprivrednik izvrši barem jednu godišnju djelatnost. Ako je to opravdano iz ekoloških razloga, države članice mogu odlučiti uzeti u obzir i djelatnosti koje se izvršavaju jednom svake druge godine.
(b)
države članice određuju obilježja koja poljoprivredne površine moraju imati kako bi ih se smatralo održavanima u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj.
2. Pri utvrđivanju kriterija iz stavka 1., države članice mogu razlikovati različite vrste poljoprivrednih površina.
Članak 5.
Okvir za minimalne djelatnosti na poljoprivrednim površinama prirodno održavanima u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj
Za potrebe članka 4. stavka 1. podstavka (c) točke iii. Uredbe (EU) br. 1307/2013, minimalna je djelatnost koju utvrđuju države članice, a koja će se provoditi na poljoprivrednim površinama prirodno održavanima u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj, barem jedna godišnja djelatnost koju provodi poljoprivrednik. Ako je to opravdano iz ekoloških razloga, države članice mogu odlučiti uzeti u obzir i djelatnosti koje se izvršavaju jednom svake druge godine.
Članak 6.
Prevladavanje trava i drugih travolikih paša u slučaju trajnog travnjaka
Za potrebe članka 4. stavka 1. točke (h) Uredbe (EU) br. 1307/2013, trave i druge travolike paše smatraju se prevladavajućima kada prekrivaju više od 50 % prihvatljive površine na razini poljoprivredne parcele u smislu članka 67. stavka 4. točke (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Članak 7.
Utvrđene lokalne prakse u slučaju trajnog travnjaka
Za potrebe članka 4. stavka 1. točke (h) Uredbe (EU) br. 1307/2013, utvrđene lokalne prakse jesu jedna od sljedećih ili kombinacija njih:
(a)
prakse za područja za ispašu stoke koja su tradicionalna i uobičajeno se primjenjuju na predmetnim područjima;
(b)
prakse koje su važne za očuvanje staništa navedenih u Prilogu I. Direktivi Vijeća 92/43/EEZ (17) i biotopa i staništa obuhvaćenih Direktivom 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (18).
Članak 8.
Koeficijent smanjenja u skladu s člankom 32. stavkom 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013
Pri primjeni članka 32. stavka 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013 na trajne travnjake pogodne za ispašu koji su sastavni dio tradicionalnih lokalnih praksi kada trave i druge travolike paše tradicionalno nisu prevladavajuće na područjima za ispašu, države članice mogu razlikovati različite kategorije područja kako bi primijenile različite koeficijente smanjenja na te kategorije.
Članak 9.
Proizvodnja konoplje
Za potrebe članka 32. stavka 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013 prihvatljivost površina koje se koriste za proizvodnju konoplje podliježe uporabi sjemena sorti navedenih u „Zajedničkom katalogu sorti poljoprivrednih vrsta” 15. ožujka u godini za koju je odobreno plaćanje i objavljuje se u skladu s člankom 17. Direktive Vijeća 2002/53/EZ (19). Sjeme se certificira u skladu s Direktivom Vijeća 2002/57/EZ (20).
ODJELJAK 3.
Aktivni poljoprivrednik
Članak 10.
Slučajevi u kojima su poljoprivredne površine uglavnom površine prirodno održavane u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj
1. Za potrebe članka 9. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013, smatra se da fizička ili pravna osoba, ili skupina fizičkih ili pravnih osoba, posjeduje poljoprivredne površine koje se uglavnom održavaju u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj ako takve površine čine više od 50 % svih poljoprivrednih površina prijavljenih u skladu s člankom 72. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013.
2. Članak 9. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013 ne primjenjuje se na fizičku ili pravnu osobu, ili skupinu fizičkih ili pravnih osoba, koja na površinama prirodno održavanima u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj provodi poljoprivrednu djelatnost u smislu članka 4. stavka 1. podstavka (c) točke i. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
Članak 11.
Prihodi ostvareni od nepoljoprivrednih djelatnosti
1. Za potrebe članka 9. stavka 2. trećeg podstavka točke (a) Uredbe (EU) br. 1307/2013 i, prema potrebi, članka 13. ove Uredbe, prihodi ostvareni od poljoprivrednih djelatnosti oni su prihodi koje je poljoprivrednik primio od svoje poljoprivredne djelatnosti u smislu članka 4. stavka 1. točke (c) te Uredbe na svojem gospodarstvu, uključujući potporu Unije unutar Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) te nacionalnu potporu dodijeljenu za poljoprivredne djelatnosti osim dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja u skladu s člancima 18. i 19. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
Prihodi od prerade poljoprivrednih proizvoda u smislu članka 4. stavka 1. točke (d) Uredbe (EU) br. 1307/2013 gospodarstva smatraju se prihodima od poljoprivrednih djelatnosti uz uvjet da prerađeni proizvodi ostanu u vlasništvu poljoprivrednika te da ta prerada ima za posljedicu drugi poljoprivredni proizvod u smislu članka 4. stavka 1. točke (d) Uredbe (EU) br. 1307/2013.
Svi ostali prihodi smatraju se prihodima od nepoljoprivrednih djelatnosti.
2. Za potrebe stavka 1., pojam ‚prihodi’ znači bruto prihodi prije odbitka povezanih troškova i poreza.
3. Potpora Unije iz stavka 1. izračunava se:
(a)
u Bugarskoj i Rumunjskoj, za 2015., na temelju relevantnog iznosa navedenog u točki A Priloga V. Uredbi (EU) br. 1307/2013;
(b)
u Hrvatskoj, za svaku godinu iz članka 17. Uredbe (EU) br. 1307/2013, na temelju iznosa navedenog u točki A Priloga VI. toj Uredbi.
Članak 12.
Iznos izravnih plaćanja navedenih u članku 9. stavcima 2. i 4. Uredbe (EU) br. 1307/2013 i u članku 13. stavku 2. ove Uredbe
1. Godišnji iznos izravnih plaćanja poljoprivrednika iz članka 9. stavka 2. trećeg podstavka točke (a) Uredbe (EU) br. 1307/2013 i, prema potrebi, članka 13. stavka 12. ove Uredbe ukupan je iznos izravnih plaćanja na koje poljoprivrednik ima pravo u skladu s Uredbom (EU) br. 1307/2013 za najbližu fiskalnu godinu za koju su dostupni dokazi o prihodima iz nepoljoprivrednih djelatnosti. Taj se iznos izračunava ne uzimajući u obzir primjenu članka 63. i članka 91. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Ako je najbliža fiskalna godina iz prvog podstavka 2014. ili ranije, godišnji iznos izravnih plaćanja ukupni je iznos izravnih plaćanja na koja poljoprivrednik ima pravo u skladu s Uredbom (EZ) br. 73/2009 prije sniženja i isključenja predviđenih člancima 21. i 23. te Uredbe.
2. Ako poljoprivrednik nije podnio zahtjev za izravna plaćanja u skladu s Uredbom (EU) br. 1307/2013 u najbližoj fiskalnoj godini iz stavka 1. prvog podstavka, države članice utvrđuju ukupni iznos izravnih plaćanja iz stavka 1. prvog podstavka množeći broj prihvatljivih hektara koje poljoprivrednik prijavi u godini podnošenja zahtjeva za dodjelu potpore u skladu s člankom 72. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013 s nacionalnim prosjekom izravnih plaćanja potpore po hektaru za godinu navedenu u stavku 1. prvom podstavku.
Nacionalni prosjek izravnih plaćanja potpore po hektaru naveden u prvom podstavku utvrđuje se tako da se nacionalna gornja granica određena u Prilogu II. Uredbi (EU) br. 1307/2013 za tu godinu podijeli s ukupnim brojem prihvatljivih hektara prijavljenih u toj državi članici za tu godinu u skladu s člankom 72. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Ako je godina iz stavka 1. prvog podstavka 2014. ili ranije, nacionalni prosjek izravnih plaćanja potpore po hektaru naveden u prvom podstavku ovog stavka utvrđuje se tako da se nacionalna gornja granica određena u Prilogu VIII. Uredbi (EZ) br. 73/2009 za tu godinu podijeli s ukupnim brojem prihvatljivih hektara prijavljenih u toj državi članici za tu godinu u skladu s člankom 19. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EZ) br. 73/2009.
3. Iznos izravnih plaćanja za poljoprivrednika iz članka 9. stavka 4. Uredbe (EU) br. 1307/2013 ukupni je iznos izravnih plaćanja na koja poljoprivrednik ima pravo u skladu s Uredbom (EU) br. 1307/2013 prije primjene članka 63. i članka 91. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 za prethodnu godinu.
Ako je godina iz prvog podstavka 2014., iznos izravnih plaćanja ukupan je iznos izravnih plaćanja za 2014. na koja je poljoprivrednik imao pravo u skladu s Uredbom (EZ) br. 73/2009 prije sniženja i isključenja predviđenih člancima 21. i 23. te Uredbe.
4. Ako poljoprivrednik nije podnio zahtjev za izravna plaćanja u skladu s Uredbom (EU) br. 1307/2013 za prethodnu godinu iz stavka 3. prvog podstavka, države članice utvrđuju ukupni iznos izravnih plaćanja iz stavka 3. prvog podstavka množeći broj prihvatljivih hektara koje poljoprivrednik prijavi u godini podnošenja zahtjeva za dodjelu potpore u skladu s člankom 72. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013 s nacionalnim prosjekom izravnih plaćanja potpore po hektaru za prethodnu godinu.
Nacionalni prosjek izravnih plaćanja potpore po hektaru naveden u prvom podstavku utvrđuje se tako da se nacionalna gornja granica određena u Prilogu II. Uredbi (EU) br. 1307/2013 za tu godinu podijeli s ukupnim brojem prihvatljivih hektara prijavljenih u toj državi članici za tu godinu u skladu s člankom 72. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Ako je prethodna godina iz stavka 3. prvog podstavka 2014., države članice utvrđuju godišnji iznos izravnih plaćanja tog poljoprivrednika tako da pomnože broj prihvatljivih hektara koje je taj poljoprivrednik prijavio za 2015. u skladu s člankom 72. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013 s nacionalnim prosjekom izravnih plaćanja potpore po hektaru za 2014.
Nacionalni prosjek izravnih plaćanja potpore po hektaru za 2014. utvrđuje se tako da se nacionalna gornja granica za 2014. određena u Prilogu VIII. Uredbi (EZ) br. 73/2009 podijeli s ukupnim brojem prihvatljivih hektara prijavljenih u toj državi članici za 2014. u skladu s člankom 19. stavkom 1. točkom (a) te Uredbe.
5. Ukupni iznos izravnih plaćanja iz stavaka 1. i 2. izračunava se:
(a)
u Bugarskoj i Rumunjskoj, za 2015., na temelju relevantnog iznosa navedenog u točki A Priloga V. Uredbi (EU) br. 1307/2013;
(b)
u Hrvatskoj, za svaku godinu iz članka 17. Uredbe (EU) br. 1307/2013, na temelju iznosa navedenoga u točki A Priloga VI. toj Uredbi.
Članak 13.
Kriteriji za dokazivanje da poljoprivredne djelatnosti nisu zanemarive i da se glavna djelatnost ili predmet poslovanja sastoji od izvršavanja poljoprivredne djelatnosti
1. Za potrebe članka 9. stavka 2. trećeg podstavka točke (b) Uredbe (EU) br. 1307/2013, poljoprivredne djelatnosti nisu zanemarive ako ukupni prihodi ostvareni od poljoprivrednih djelatnosti u smislu članka 11. ove Uredbe u najbližoj fiskalnoj godini za koju su takvi dokazi dostupni čine najmanje jednu trećinu ukupnih prihoda ostvarenih u najbližoj fiskalnoj godini za koju su takvi dokazi dostupni.
Države članice mogu odlučiti da postave prag za ukupne prihode ostvarene od poljoprivrednih djelatnosti na nižu razinu od jedne trećine pod uvjetom da se takvim nižim pragom ne omogućuje fizičkim ili pravnim osobama s marginalnim poljoprivrednim aktivnostima da se smatraju aktivnim poljoprivrednicima.
Odstupajući od prvog i drugog podstavka, države članice mogu utvrditi alternativne kriterije kojima se subjektu omogućuje da pokaže da njegove poljoprivredne djelatnosti nisu zanemarive u skladu s člankom 9. stavkom 2. trećim podstavkom točkom (b) Uredbe (EU) br. 1307/2013.
2. Za potrebe članka 9. stavka 3. točke (a) Uredbe (EU) br. 1307/2013, države članice mogu odlučiti da poljoprivredne djelatnosti čine samo zanemarivi dio ukupnih gospodarskih djelatnosti fizičke ili pravne osobe ili skupine fizičkih ili pravnih osoba koristeći se sljedećim metodama:
(a)
godišnji iznos izravnih plaćanja manji je od 5 % ukupnih prihoda ostvarenih od nepoljoprivrednih djelatnosti u smislu članka 11. ove Uredbe u najbližoj fiskalnoj godini za koju su takvi dokazi dostupni,
(b)
ukupni iznos prihoda ostvarenih od poljoprivrednih djelatnosti u smislu članka 11. ove Uredbe u najbližoj fiskalnoj godini za koju su takvi dokazi dostupni niži je od praga kojeg određuju države članice i ne prelazi jednu trećinu ukupnog iznosa prihoda ostvarenih u najbližoj fiskalnoj godini za koju su takvi dokazi dostupni.
Odstupajući od prvog podstavka, države članice mogu utvrditi alternativne kriterije prema kojima se poljoprivredne djelatnosti smatraju zanemarivima u skladu s člankom 9. stavkom 3. točkom (a) Uredbe (EU) br. 1307/2013.
3. Za potrebe članka 9. stavka 2. trećeg podstavka točke (c) Uredbe (EU) br. 1307/2013 i, prema potrebi, članka 9. stavka 3. točke (b) te Uredbe, poljoprivrednom djelatnošću smatra se glavna djelatnost ili predmet poslovanja pravne osobe ako je upisana kao glavna djelatnost ili predmet poslovanja u službeni registar poduzeća ili istovrijednu službenu evidenciju države članice. U slučaju fizičke osobe zahtijeva se istovrijedni dokaz.
Ako takvi registri ne postoje, države članice koriste se istovrijednim dokazima.
Odstupajući od prvog i drugog podstavka, države članice mogu utvrditi alternativne kriterije prema kojima se poljoprivredna djelatnost smatra glavnom djelatnošću ili predmetom poslovanja fizičke ili pravne osobe u skladu s člankom 9. stavkom 2. trećim podstavkom točkom (c) i, prema potrebi, člankom 9. stavkom 3. točkom (b) te Uredbe.
POGLAVLJE 2.
PROGRAM OSNOVNIH PLAĆANJA I PROGRAM JEDINSTVENIH PLAĆANJA PO POVRŠINI
ODJELJAK 1.
Pravila za provedbu programa osnovnih plaćanja predviđenih u glavi III. Poglavlju 1. Odjeljcima 1., 2., 3. I 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013
Pododjeljak 1
Prva dodjela prava na plaćanja
Članak 14.
Slučajevi nasljeđivanja, promjene pravnog statusa ili naziva i spajanja i razdvajanja
1. Poljoprivrednik koji dobije gospodarstvo ili dio gospodarstva na temelju stvarnog ili budućeg nasljeđivanja ima pravo podnijeti zahtjev u svoje ime za dodjelu broja i vrijednosti prava na plaćanja za dobiveno gospodarstvo ili dio tog gospodarstva pod istim uvjetima kao i poljoprivrednik koji je prvobitno upravljao poljoprivrednim gospodarstvom.
U slučajevima opozvanog budućeg nasljeđivanja, prava na plaćanja dodjeljuju se samo nasljedniku imenovanom kao takvom dana navedenoga u članku 24. stavku 1. ili članku 39. stavku 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
2. Promjena naziva nema utjecaja na broj i vrijednost prava na plaćanja za dodjelu.
Promjena pravnog statusa nema utjecaja na broj i vrijednost prava na plaćanja za dodjelu ako poljoprivrednik koji je prvobitno nadzirao gospodarstvo u pogledu upravljanja, dobitka i financijskog rizika isto tako preuzima upravljanje novim poljoprivrednim gospodarstvom.
3. Spajanje ili razdvajanje nema utjecaja na ukupan broj i vrijednost prava na plaćanja za dodjelu poljoprivrednom gospodarstvu ili gospodarstvima.
U slučaju razdvajanja, ako država članica primijeni članak 24. stavak 4. ili 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013, broj prava na plaćanja koja se trebaju dodijeliti svakom gospodarstvu, koje je nastalo razdvajanjem, utvrđuje se množenjem broja prihvatljivih hektara koji su na raspolaganju tog novog gospodarstva s prosječnim smanjenjem broja prava izvornog gospodarstva koja bi mu pripadala u skladu s člankom 24. stavkom 4. ili 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
Za potrebe primjene ovog stavka primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„spajanje” znači spajanje dvaju ili više zasebnih poljoprivrednika u smislu članka 4. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) br. 1307/2013 u novog poljoprivrednika u smislu tog članka čije djelovanje u vezi s upravljanjem, dobitkom i financijskim rizikom nadziru poljoprivrednici koji su prvobitno upravljali gospodarstvima ili jednim od njih;
(b)
„razdvajanje” znači razdvajanje jednog poljoprivrednika u smislu članka 4. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) br. 1307/2013 na:
i.
najmanje dva nova zasebna poljoprivrednika u smislu tog članka, od kojih najmanje jednog, u pogledu upravljanja, dobitka i financijskog rizika, nadzire najmanje jedna fizička ili pravna osoba koja je prvobitno upravljala gospodarstvom; ili
ii.
prvobitnog poljoprivrednika i najmanje jednog novog zasebnog poljoprivrednika u smislu tog članka.
Članak 15.
Utvrđivanje prihvatljivih hektara u smislu članka 24. stavka 2. i članka 39. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013
1. Za utvrđivanje broja prava na plaćanja za dodjelu na temelju članka 24. stavka 2. i članka 39. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013 u slučajevima gdje se ne priznaje postojanje više sile i iznimnih okolnosti uzimaju se u obzir samo oni prihvatljivi hektari koji su utvrđeni u skladu s člankom 2. stavkom 1. drugim podstavkom točkom 23. podtočkom (a) Delegirane uredbe (EU) br. 640/2014.
2. Ako je prihvatljivi hektar naveden u stavku 1. predmet zahtjeva za dodjelu prava na plaćanja više od jednog podnositelja zahtjeva, odluka o tome kome će se dodijeliti pravo na plaćanja temelji se na kriteriju tko ima ovlasti za donošenje odluka povezanih s poljoprivrednim djelatnostima koje se obavljaju na tom hektaru i tko ima dobitke i snosi financijske rizike povezane s tim djelatnostima.
Članak 16.
Ograničenja iz članka 24. stavka 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013
1. Smanjenje u smislu članka 24. stavka 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013 ne premašuje 85 % broja prava na plaćanja koji odgovara prihvatljivim hektarima pod trajnim travnjakom smještenima na područjima s teškim klimatskim uvjetima.
2. Za potrebe primjene koeficijenta smanjenja predviđenoga prvim stavkom, na temelju prirodnih ograničenja iz članka 24. stavka 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013 države članice mogu razlikovati kategorije područja s teškim klimatskim uvjetima kako bi se za te kategorije primijenili različiti koeficijenti smanjenja.
Članak 17.
Utvrđivanje vrijednosti prava na plaćanja u smislu članaka 26. i 40. Uredbe (EU) br. 1307/2013
1. Za potrebe utvrđivanja relevantnih izravnih plaćanja ili vrijednosti prava na plaćanja koja se odnose na 2014. godinu, kako je navedeno u članku 26. Uredbe (EU) br. 1307/2013, u obzir se uzimaju plaćanja ili vrijednosti prava na plaćanja onim poljoprivrednicima koji imaju pravo na dodjelu izravnih plaćanja u 2015. godini u skladu s člankom 9. i člankom 24. stavkom 9. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
Za potrebe utvrđivanja relevantnih izravnih plaćanja koja se odnose na godinu koja prethodi godini provedbe programa osnovnih plaćanja kako je navedeno u članku 40. stavku 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013, u obzir se uzimaju plaćanja samo onim poljoprivrednicima koji imaju pravo na dodjelu izravnih plaćanja u prvoj godini provedbe programa osnovnih plaćanja u skladu s člankom 9. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
2. Za potrebe članka 26. stavka 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013, primjenjuju se sljedeća pravila:
(a)
upućivanjem na posebne mjere potpore predviđene člankom 68., stavkom 1. točkama (a), (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 73/2009 ne dovodi se u pitanje mogućnost države članice da uzme u obzir samo jednu ili više mjera provedenih u okviru tih posebnih mjera potpore;
(b)
potpora dodijeljena poljoprivredniku za kalendarsku godinu 2014. u okviru jednog ili više programa potpore iz članka 26. stavka 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013 računa se bez uzimanja u obzir sniženja ili isključenja predviđena u glavi II. poglavlju 4. Uredbe (EZ) br. 73/2009.
(c)
države članice mogu u skladu s objektivnim i nediskriminacijskim kriterijima odlučiti o razini potpore koja se uzima u obzir za jedan ili više programa navedenih u članku 26. stavku 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013 koje je primijenila predmetna država članica.
Pri primjeni ovog stavka države članice ne ugrožavaju nepovezanost potpore dodijeljene u skladu s člankom 68. stavkom 1. točkom (c) i člancima 126., 127. i 129. Uredbe (EZ) br. 73/2009.
3. Za potrebe članka 26. stavka 6. trećeg podstavka Uredbe (EU) br. 1307/2013 potpora dodijeljena za kalendarsku godinu 2014. u skladu s člancima 72.a i 125.a Uredbe (EZ) br. 73/2009 izračunava se ne uzimajući u obzir sniženja niti isključenja predviđena u glavi II. poglavlju 4. Uredbe (EZ) br. 73/2009.
4. Upućivanje u članku 26. stavku 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013 na prava na plaćanja u posjedu poljoprivrednika obuhvaćaju i ona prava na plaćanja koja je poljoprivrednik dao u zakup drugom poljoprivredniku na dan podnošenja njegovog zahtjeva za 2014.
Članak 18.
Utvrđivanje konačne vrijednosti i broja prava na plaćanja
Kada se informacije za poljoprivrednike iz članka 25. stavka 10. ili članka 40. stavka 4. drugog podstavka Uredbe (EU) br. 1307/2013 temelje na privremenim podacima, konačna vrijednost i broj prava na plaćanja utvrđuju se i dostavljaju im se nakon što se provedu sve nužne provjere u skladu s člankom 74. Uredbe (EU) br. 1306/2013 i svakako prije 1. travnja u godini koja slijedi nakon prve godine primjene programa osnovnih plaćanja od strane predmetne države članice.
Članak 19.
Utvrđivanje vrijednosti prava na plaćanja u slučajevima teškoća
1. Ako su jedno ili više izravnih plaćanja iz članka 26. ili članka 40. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013 u odnosu na 2014., odnosno godinu koja prethodi godini početka provedbe programa osnovnih plaćanja, manji od odgovarajućih iznosa u godini koja prethodi godini na koju je utjecala viša sila ili iznimne okolnosti, početna jedinična vrijednost utvrđuje se na temelju iznosa koje je taj poljoprivrednik primio u godini koja prethodi godini na koju je utjecala viša sila ili iznimne okolnosti.
2. Države članice mogu odlučiti da će ograničiti primjenu stavka 1. na slučajeve u kojima su izravna plaćanja koja se odnose na 2014. ili na godinu koja prethodi godini početka provedbe programa osnovnih plaćanja, manja od određenog postotka odgovarajućih iznosa u godini koja prethodi godine na koje je utjecala viša sila ili iznimne okolnosti. Ovaj postotak ne iznosi manje od 85 %.
Članak 20.
Klauzula građanskopravnih ugovora u slučaju prodaje
1. Države članice mogu odlučiti da, u slučaju prodaje gospodarstva ili dijela gospodarstva, poljoprivrednici na temelju ugovora potpisanog prije najkasnijeg datuma podnošenja zahtjeva za dodjelu prava na plaćanja kojeg utvrđuje Komisija na temelju članka 78. točke (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013, mogu zajedno s gospodarstvom ili dijelom gospodarstva prenijeti odgovarajuća prava na plaćanja koja se trebaju dodijeliti. U tom slučaju prava na plaćanja dodjeljuju se prodavatelju i izravno se prenose kupcu, koji će imati koristi, gdje je to primjenjivo, od preuzimanja plaćanja koja je prodavatelj primio za 2014. ili od vrijednosti prava na plaćanja koja je on posjedovao u 2014. kako je navedeno u članku 26. Uredbe (EU) br. 1307/2013 kao napomena za utvrđivanje početne jedinične vrijednosti tih prava na plaćanja.
Za takav se prijenos zahtijeva da prodavatelj ispunjuje uvjete iz članka 24. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013 i da kupac ispunjuje uvjete iz članka 9. te Uredbe.
Takva se prodaja ne smatra prijenosom bez zemljišta u smislu članka 34. stavka 4. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
2. Stavak 1. primjenjuje se mutatis mutandis na države članice koje primjenjuju odredbe iz glave III. poglavlja 1. odjeljka 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
Članak 21.
Klauzula građanskopravnih ugovora u slučaju zakupa
1. Države članice mogu odlučiti da, u slučaju zakupa gospodarstva ili dijela gospodarstva, poljoprivrednici na temelju ugovora potpisanog prije datuma iz članka 20. stavka 1. prvog podstavka, mogu zajedno s gospodarstvom ili dijelom gospodarstva dati u zakup odgovarajuća prava na plaćanja koja se trebaju dodijeliti. U tom slučaju prava na plaćanja trebaju se dodijeliti zakupodavcu i izravno prenijeti zakupcu, koji će imati koristi, gdje je to primjenjivo, od preuzimanja plaćanja koja je zakupodavac primio za 2014. ili od vrijednosti prava na plaćanja koja je posjedovao u 2014. kako je navedeno u članku 26. Uredbe (EU) br. 1307/2013 kao napomena za početnu jediničnu vrijednost prava na plaćanja.
Za takav se prijenos zahtijeva da zakupodavac ispunjuje uvjete iz članka 24. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013 i da zakupac ispunjuje uvjete iz članka 9. te Uredbe te da ugovor o zakupu ističe nakon posljednjeg dana roka za podnošenje zahtjeva u okviru programa osnovnog plaćanja.
Takav se zakup ne smatra prijenosom bez zemljišta u smislu članka 34. stavka 4. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
2. Stavak 1. primjenjuje se mutatis mutandis na države članice koje primjenjuju odredbe iz glave III. poglavlja 1. odjeljka 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
Članak 22.
Korisnici na temelju članka 24. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013
U smislu članka 24. stavka 1. trećeg podstavka točke (a) podtočke i. prve alineje Uredbe (EU) br. 1307/2013, „merkantilni krumpir” i „sjemenski krumpir” znači krumpir oznake CN 0701 osim krumpira namijenjenog proizvodnji krumpirova škroba.
Pododjeljak 2.
Aktivacija i prijenos prava na plaćanja
Članak 23.
Izračun vrijednosti prava na plaćanja
1. U prvom se koraku prava na plaćanja izračunavaju do tri decimale, a u drugom koraku zaokružuju na najbližu višu ili nižu drugu decimalu. Ako se izračunom dobije rezultat u kojem je treća decimala 5, rezultat se zaokružuje na drugu decimalu.
2. Ako poljoprivrednik prenosi dio prava, vrijednost tog dijela izračunava se razmjerno za svaku preostalu godinu iz članka 25. ili članka 40. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
3. Države članice mogu izmijeniti prava na plaćanja spajanjem dijelova prava u vlasništvu poljoprivrednika. Vrijednost spojenih prava određuje se za svaku preostalu godinu navedenu u članku 25. ili članku 40. Uredbe (EU) br. 1307/2013 dodavanjem vrijednosti dijelova.
Članak 24.
Zahtjevi za aktivaciju prava na plaćanja
1. Poljoprivrednik prijavljuje prava na plaćanja samo jedanput godišnje, i to ako ta prava posjeduje (u vlasništvu ili u zakupu) zadnji dan roka za podnošenje jedinstvenog zahtjeva.
Međutim, ako poljoprivrednik iskoristi mogućnost izmjene jedinstvenog zahtjeva u skladu s pravilima koja utvrđuje Komisija na temelju članka 78. točke (b) Uredbe br. 1306/2013, on može i prijaviti prava na plaćanja za plaćanje koja posjeduje (u vlasništvu ili u zakupu) na datum kada je o izmjenama službeno obavijestio nadležno tijelo, a pod uvjetom da navedena prava na plaćanja za tu godinu nije prijavio drugi poljoprivrednik za plaćanje.
Ako poljoprivrednik stekne prava na plaćanja prijenosom od drugog poljoprivrednika, a drugi je poljoprivrednik već prijavio navedena prava na plaćanja za plaćanje, dopuštaju se dodatne prijave navedenih prava na plaćanja od strane preuzimatelja samo ako je prenositelj već obavijestio nadležno tijelo o prijenosu u skladu s pravilima koja utvrđuje Komisija na temelju članka 34. stavka 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013 i povukao navedena prava na plaćanja iz svojeg jedinstvenog zahtjeva u propisanom roku radi izmjene jedinstvenog zahtjeva koji utvrđuje Komisija na temelju članka 78. točke (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013.
2. Ako poljoprivrednik, nakon prijave parcela koje odgovaraju svim njegovim cjelovitim pravima na plaćanja u skladu s člankom 33. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013 koja su izražena kao cijeli broj, još uvijek raspolaže parcelom manjom od hektara može prijaviti druga cjelovita prava na plaćanja što mu daje pravo na plaćanje razmjerno veličini parcele. Za potrebe članka 31. stavka 1. točke (b) te Uredbe prava na plaćanja smatraju se u cijelosti aktiviranima.
Članak 25.
Prijenos prava
1. Prava na plaćanja mogu se prenijeti u bilo koje vrijeme tijekom godine.
2. Ako država članica koristi mogućnost predviđenu člankom 34. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013, ona definira regije iz te odredbe u prvoj godini primjene članka 34. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013 i najkasnije mjesec dana prije datuma koji je odredila država članica u skladu s člankom 33. stavkom 1. navedene Uredbe.
Pododjeljak 3.
Nacionalne ili regionalne rezerve
Članak 26.
Povrat u nacionalnu ili regionalnu rezervu zbog obveznog držanja prijenosa prava na plaćanja
Ako država članica koristi mogućnost predviđenu člankom 34. stavkom 4. Uredbe (EU) br. 1307/2013, ona se može odlučiti, u skladu s objektivnim kriterijima i na način kojim se osigurava jednako postupanje prema poljoprivrednicima i ne uzrokuje narušavanje tržišta i tržišnog natjecanja, za povrat u nacionalnu ili regionalnu rezervu do 30 % godišnjih jediničnih vrijednosti svakog prava na plaćanja koja se prenose bez odgovarajućih prihvatljivih hektara u smislu članka 32. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013, ili jednakovrijednih iznosa izraženih u broju prava na plaćanja.
Odstupajući od prvog podstavka, države članice mogu propisati povrat do 50 % godišnjih jediničnih vrijednosti svakog prava na plaćanja ili jednakovrijednih iznosa izraženih u broju prava na plaćanja kako je navedeno u prvom podstavku tijekom prve tri godine primjene programa osnovnih plaćanja.
Članak 27.
Primjena klauzule o slučajnoj dobiti
Za potrebe članka 28. i članka 40. stavka 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013, povećanje vrijednosti prava na plaćanja iz tih odredbi određuje se usporedbom vrijednosti prava na plaćanja poljoprivrednika koja proizlaze iz primjene članka 25. stavka 4., i članka 26. ili članka 40. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013, nakon prodaje ili davanja u zakup iz članka 28. ili članka 40. stavka 5. navedene Uredbe, s vrijednošću prava na plaćanja poljoprivrednika koji bi proizašli bez prodaje ili zakupa.
Članak 28.
Utvrđivanje prava na plaćanja iz nacionalne ili regionalne rezerve u skladu s člankom 30. stavkom 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013
1. Za potrebe članka 30. stavka 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013, ako mladi poljoprivrednik ili poljoprivrednik koji se počinje baviti poljoprivrednom djelatnošću i nema prava na plaćanja (u vlasništvu ili zakupu) podnese zahtjev za prava na plaćanja iz nacionalne ili regionalne rezerve, on dobiva prava na plaćanja jednaka broju prihvatljivih hektara koje posjeduje (u vlasništvu ili zakupu) zadnji dan roka za podnošenje zahtjeva za dodjelu ili povećanje vrijednosti prava na plaćanja koji utvrđuje Komisija na temelju članka 78. točke (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013.
2. Ako mladi poljoprivrednik ili poljoprivrednik koji se počinje baviti poljoprivrednom djelatnošću, podnese zahtjev za prava na plaćanja iz nacionalne ili regionalne rezerve iako već posjeduje prava na plaćanja (u vlasništvu ili zakupu), dobiva prava na plaćanja jednaka broju prihvatljivih hektara koje posjeduje (u vlasništvu ili zakupu) za koje nema prava na plaćanja (u vlasništvu ili zakupu) zadnji dan roka za podnošenje svojeg zahtjeva iz stavka 1.
Ako je vrijednost prava koje poljoprivrednik već posjeduje (u vlasništvu ili zakupu) ispod nacionalnog ili regionalnog prosjeka navedenoga u članku 30. stavku 8. drugom podstavku Uredbe (EU) br. 1307/2013, godišnje jedinične vrijednosti tih prava mogu se povećati do razine nacionalnog ili regionalnog prosjeka kako je predviđeno člankom 30. stavkom 10. Uredbe.
Međutim, u državama članicama koje primjenjuju povećanje iz članka 30. stavka 10. Uredbe (EU) br. 1307/2013, povećanje iz drugog podstavka ovog stavka obvezno je u toj državi članici u smislu članka 30. stavka 7. Uredbe. Takvo povećanje treba biti na razini koja odgovara najvišoj razini povećanja primijenjenoj u skladu s člankom 30. stavkom 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
3. U državama članicama koje primjenjuju članak 24. stavak 6. ili 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013, ograničenja dodjele prava na plaćanja utvrđena u tim odredbama mogu se primijeniti mutatis mutandis za dodjelu prava na plaćanja na temelju članka 30. stavka 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
Međutim, države članice mogu odlučiti da se, kada primjena jednog ili više ograničenja iz prvog podstavka ograničava ukupan broj prava na plaćanja koja poljoprivrednik već posjeduje i koja će se ponovno dodijeliti iz rezerve u iznosu manjem od utvrđenog postotka njegovih prihvatljivih hektara u godini u kojoj se prijavljuje za dodjelu prava na plaćanja iz rezerve, poljoprivredniku dodijeli dodatni broj prava na plaćanja koji odgovara udjelu ukupnog broja njegovih prihvatljivih hektara prijavljenih u njegovom zahtjevu za tu godinu u skladu s člankom 72. stavkom 1. Uredbe br. 1306/2013.
Utvrđeni postotak iz drugog podstavka ovog članka izračunava se prema metodi navedenoj u drugom podstavku članka 31. stavka 2. ove Uredbe.
Udio u ukupnom broju prihvatljivih hektara poljoprivrednika iz drugog podstavka ovog stavka računa se kao polovina razlike u postotnim bodovima između utvrđenog postotka iz trećeg podstavka ovog stavka i udjela prava na plaćanja poljoprivrednika u njegovim prihvatljivim hektarima prijavljenima u skladu s člankom 72. stavkom 1. točkom Uredbe br. 1306/2013 u njegovom zahtjevu za godinu navedenu u drugom podstavku ovog stavka. Za potrebe ovog podstavka, „prava na plaćanja koja poljoprivrednik posjeduje” znači prava na plaćanja koja poljoprivrednik već posjeduje i koja će mu se ponovno dodijeliti iz rezerve.
Pri izračunu broja prihvatljivih hektara iz drugog, trećeg i četvrtog podstavka ovog stavka, države članice mogu odlučiti da ne uključe površine koje se koriste kao trajni nasad, trajni travnjaci smješteni u područjima s teškim klimatskim uvjetima kako je navedeno u članku 24. stavku 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013 ili kao površine koje se smatraju trajnim travnjacima u skladu s člankom 4. stavkom 2. drugim podstavkom Uredbe (EU) br. 1307/2013.
Države članice koje se koriste mogućnošću predviđenom člankom 23. Uredbe (EU) br. 1307/2013 da na regionalnoj razini primijene program osnovnih plaćanja mogu metodu izračuna iz drugog podstavka ovog stavka temeljiti na ukupnom broju dodijeljenom/prijavljenom u 2015. u relevantnoj regiji.
Za potrebe određivanja praga u drugom podstavku, zemljište koje je poljoprivrednik kupio ili zakupio nakon 19. listopada 2011. ne uzima se u obzir.
4. Za potrebe ovog članka, poljoprivrednicima koji su se počeli baviti poljoprivrednom djelatnošću smatraju se samo oni koji su sa svojom poljoprivrednom djelatnošću započeli u kalendarskoj godini 2013. ili jednoj od narednih godina i koji podnesu zahtjev za osnovna plaćanja najkasnije dvije godine nakon kalendarske godine u kojoj su počeli poljoprivrednu djelatnost.
Članak 29.
Utvrđivanje prava na plaćanja iz nacionalne ili regionalne rezerve u skladu s člankom 30. stavkom 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013
1. Za potrebe članka 30. stavka 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013, ako se dodjeljuju nova prava na plaćanja kako je predviđeno člankom 30. stavkom 10. te Uredbe, ona se dodjeljuju se u skladu s uvjetima utvrđenima u ovom članku i u skladu s objektivnim kriterijima koje je utvrdila predmetna država članica.
2. Ako poljoprivrednik koji nema pravo na plaćanja (u vlasništvu ili zakupu) ima pravo primiti prava na plaćanja iz nacionalne ili regionalne rezerve u skladu s člankom 30. stavkom 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013 i za njih podnese zahtjev, dobiva prava na plaćanja najviše do broja prihvatljivih hektara koje posjeduje (u vlasništvu ili zakupu) zadnji dan roka za podnošenje svojeg zahtjeva kako je navedeno u članku 28. stavku 1.
3. Ako poljoprivrednik koji posjeduje prava na plaćanja (u vlasništvu ili zakupu) ima pravo primiti prava na plaćanja iz nacionalne ili regionalne rezerve u skladu s člankom 30. stavkom 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013 i za njih podnese zahtjev, dobiva prava na plaćanja najviše do broja prihvatljivih hektara koje posjeduje (u vlasništvu ili zakupu) i za koje nema prava na plaćanja (u vlasništvu ili zakupu) zadnji dan roka za podnošenje svojeg zahtjeva kako je navedeno u članku 28. stavku 1.
Ako je vrijednost prava koje poljoprivrednik već posjeduje (u vlasništvu ili zakupu) ispod nacionalnog ili regionalnog prosjeka navedenoga u članku 30. stavku 8. drugom podstavku Uredbe (EU) br. 1307/2013, godišnje jedinične vrijednosti tih prava mogu se povećati do razine nacionalnog ili regionalnog prosjeka kako je predviđeno člankom 30. stavkom 10. te Uredbe.
4. Za potrebe stavka 1., države članice ne utvrđuju kriterije povezane s proizvodnjom ili drugim podacima pojedinih sektora za razdoblje nakon datuma koji su države članice utvrdile u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1122/2009 za godinu potraživanja 2013.
Članak 30.
Dodatna pravila o određivanju prava na plaćanja iz nacionalne ili regionalne rezerve
1. Pri povećanju godišnjih jediničnih vrijednosti prava na plaćanja iz članka 30. stavka 10. Uredbe (EU) br. 1307/2013, države članice povećavaju jediničnu vrijednost prava koja poljoprivrednik već posjeduje (u vlasništvu ili zakupu) na datum podnošenja zahtjeva za dodjelu prava iz nacionalne ili regionalne rezerve u skladu s objektivnim kriterijima i na način kojim se osigurava jednako postupanje prema poljoprivrednicima i izbjegava narušavanje tržišta i tržišnog natjecanja.
2. Za potrebe stavka 1., države članice ne utvrđuju kriterije povezane s proizvodnjom ili drugim podacima pojedinih sektora za razdoblje nakon datuma koji su države članice utvrdile u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1122/2009 za godinu potraživanja 2013.
Članak 31.
Slučajevi teškoća
1. Poljoprivredniku koji je zbog više sile ili iznimnih okolnosti bio spriječen podnijeti zahtjev za dodjelu prava na plaćanja u skladu s člankom 24. stavkom 1. ili člankom 39. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013 i koji ga podnese za prava na plaćanja iz nacionalne ili regionalne rezerve, dodjeljuju se prava na plaćanja na temelju članka 30. stavka 7. točke (c) Uredbe. Države članice utvrđuju godišnje jedinične vrijednosti prava na plaćanja za dodjelu u skladu s člankom 25. odnosno člankom 40. Uredbe (EU) br. 1307/2013 i odlukama koje donose države članice povezane s mogućnostima iz tih članaka.
2. Države članice mogu odlučiti ako primjena jednog ili više ograničenja dodjele prava na plaćanja utvrđenih člankom 24. stavkom 3. do 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013 ograničava broj prava na plaćanja dodijeljenih poljoprivredniku u iznosu manjem od utvrđenog postotka njegovih prihvatljivih hektara, a poljoprivrednik podnese zahtjev za dodjelu prava na plaćanja iz nacionalne ili regionalne rezerve, za tog se poljoprivrednika smatra da je u situaciji „specifičnog nepovoljnog položaja” iz članka 30. stavka 7. točke (b) te Uredbe. Poljoprivredniku se u tom slučaju dodjeljuje broj prava na plaćanja u skladu s člankom 30. stavkom 7. točkom (b) Uredbe (EU) br. 1307/2013 koji odgovara udjelu u ukupnom broju prihvatljivih hektara prijavljenih u njegovom zahtjevu za 2015. u skladu s člankom 72. stavkom 1. Uredbe 1306/2013.
Utvrđeni postotak iz prvog podstavka računa se kao ukupan broj dodijeljenih prava na plaćanja u državi članici u 2015. nakon primjene ograničenja predviđenih člankom 24. stavcima 3. do 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013, podijeljen s ukupnim brojem prihvatljivih hektara prijavljenih u državi članici u 2015. u skladu s člankom 72. stavkom 1. Uredbe 1306/2013.
Udio u ukupnom broju prihvatljivih hektara poljoprivrednika iz prvog podstavka računa se kao polovina razlike u postotnim bodovima između utvrđenog postotka iz prvog i drugog podstavka i udjela prava na plaćanja poljoprivrednika u prihvatljivim hektarima prijavljenima u 2015. u skladu s člankom 72. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Pri izračunu broja prihvatljivih hektara iz prvog, drugog i trećeg podstavka ovog stavka, države članice mogu odlučiti da ne uključe površine koje se koriste kao trajni nasad, trajni travnjaci smješteni u područjima s teškim klimatskim uvjetima kako je navedeno u članku 24. stavku 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013 ili kao površine koje se smatraju trajnim travnjacima u skladu s člankom 4. stavkom 2. drugim podstavkom te Uredbe.
Države članice koje se koriste mogućnošću predviđenom člankom 23. Uredbe (EU) br. 1307/2013 da na regionalnoj razini primijene program osnovnih plaćanja mogu metodu izračuna iz drugog podstavka ovog stavka temeljiti na ukupnom broju dodijeljenom/prijavljenom u 2015. u relevantnoj regiji.
Za potrebe određivanja praga u prvom podstavku, zemljište koje je poljoprivrednik kupio ili zakupio nakon 19. listopada 2011. ne uzima se u obzir.
Pododjeljak 4.
Države članice koje primjenjuju članak 21. Stavak 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013
Članak 32.
Provedba u državama članicama koje primjenjuju članak 21. stavak 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013
Osim ako je drugačije predviđeno u ovom pododjeljku, odredbe iz ovog odjeljka primjenjuju se na države članice koje primjenjuju članak 21. stavak 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
Članak 33.
Primjena članka 21. stavka 4. Uredbe (EU) br. 1307/2013
Za potrebe utvrđivanja koja prava na plaćanja ističu u skladu s člankom 21. stavkom 4. Uredbe (EU) br. 1307/2013, prvenstvo se daje pravima na plaćanja najniže vrijednosti.
Ako su prava na plaćanja jednake vrijednosti, broj prava na plaćanja u vlasništvu i broj prava na plaćanja u zakupu smanjuju se u jednakom razmjeru.
Države članice mogu odlučiti da će na regionalnoj razini primjenjivati prvi i drugi stavak.
Članak 34.
Određivanje vrijednosti prava na plaćanja u smislu članaka 26. Uredbe (EU) br. 1307/2013 za države članice koje primjenjuju članak 21. stavak 3. te Uredbe
Za potrebe utvrđivanja početne jedinične vrijednosti prava na plaćanja, države članice koje primjenjuju članak 21. stavak 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013 mogu prilagoditi iznos plaćanja za 2014. iz članka 26. stavka 5. Uredbe oduzimanjem iznosa koji proizlazi iz prava na plaćanja koja su na temelju članka 21. stavka 4. Uredbe (EU) br. 1307/2013 istekla prije smanjenja i isključenja.
ODJELJAK 2.
Program jedinstvenih plaćanja po površini
Članak 35.
Prihvatljivi hektari u državama članicama koje primjenjuju program jedinstvenih plaćanja po površini
Za potrebe programa jedinstvenih plaćanja po površini predviđenoga u glavi III. poglavlju 1. odjeljku 4. Uredbe (EU) br. 1307/2013, uključujući sva upućivanja u Uredbi (EU) br. 1307/2013 na prihvatljive hektare prijavljene za taj program, uzimaju se u obzir samo oni prihvatljivi hektari koji su utvrđeni u smislu članka 2. stavka 1. drugog podstavka točke 23. podtočke (a) Delegirane uredbe (EU) br. 640/2014.
Članak 36.
Primjena članka 36. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013
1. Za potrebe razlikovanja jedinstvenih plaćanja po površini kako je predviđeno člankom 36. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013, primjenjuju se sljedeća pravila:
(a)
upućivanjem na posebne mjere potpore predviđene člankom 68., stavkom 1. točkama (a), (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 73/2009 ne dovodi se u pitanje mogućnost države članice da uzme u obzir samo jednu ili više mjera provedenih u okviru tih posebnih mjera potpore;
(b)
države članice mogu, u skladu s objektivnim i nediskriminacijskim kriterijima, odlučiti o razini potpore koja se uzima u obzir za jedan ili više programa za koje se predmetna država članica prijavila u skladu s člankom 36. stavkom 3. drugim podstavkom te Uredbe i, po potrebi, s trećim podstavkom te odredbe. Međutim, ako se uzme u obzir potpora dodijeljena u okviru relevantnog programa u 2014., iznos koji se upotrebljava za razlikovanje jedinstvenih plaćanja po površini ne smije biti veći od odgovarajućeg iznosa dodijeljenog pojedinačnom poljoprivredniku u okviru takvog programa u 2014.
(c)
kad se uzima u obzir potpora dodijeljena u skladu s člankom 68. stavkom 1. točkom (c) i člancima 126., 127. i 129. Uredbe (EZ) br. 73/2009., takvim se razlikovanjem ne ugrožava nepovezanost tih programa.
Takvo razlikovanje dostupno je poljoprivrednicima koji su u 2014. primili potporu iz članka 36. stavka 3. drugog, trećeg ili četvrtog stavka Uredbe (EU) br. 1307/2013. Iznos po hektaru određuje se svake godine dijeljenjem iznosa za razlikovanje jedinstvenih plaćanja po površini dostupnog pojedinačnom poljoprivredniku s brojem prihvatljivih hektara koje je poljoprivrednik prijavio u skladu s člankom 72. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013.
2. Ako je iznos potpore u okviru jednog ili više programa potpore iz članka 36. stavka 3. drugog podstavka Uredbe (EU) br. 1307/2013 u odnosu na 2014. manji od odgovarajućih iznosa u godini koja prethodi godinama na koje je utjecala viša sila ili iznimne okolnosti, države članice uzimaju u obzir potporu dodijeljenu u okviru predmetnih programa potpore u godini koja prethodi godinama na koje je utjecala viša sila ili iznimne okolnosti.
Države članice mogu odlučiti da će ograničiti primjenu prvog podstavka na slučajeve u kojima su izravna plaćanja koja se odnose na 2014. manja od određenog postotka odgovarajućih iznosa u godini koja prethodi godinama na koje je utjecala viša sila ili iznimne okolnosti. Ovaj postotak ne iznosi manje od 85 %.
3. Države članice mogu odlučiti da je u slučaju stvarnog ili budućeg nasljeđivanja razlikovanje jedinstvenih plaćanja po površini dostupno poljoprivredniku koji je naslijedio gospodarstvo pod uvjetom da on ispunjuje uvjete za potporu u okviru programa jedinstvenih plaćanja po površini.
Članak 37.
Proizvodnja konoplje u okviru programa jedinstvenih plaćanja po površini
Članak 9. primjenjuje se mutatis mutandis za program jedinstvenih plaćanja po površini.
POGLAVLJE 3.
EKOLOGIZACIJA
ODJELJAK 1.
Istovrijednost
Članak 38.
Zahtjevi primjenjivi na nacionalne ili regionalne programe certificiranja
1. Države članice koje odluče provoditi istovrijedne prakse iz članka 43. stavka 3. točke (b) Uredbe (EU) br. 1307/2013 imenuju jedno ili više javnih ili privatnih tijela za certificiranje koja potvrđuju da poljoprivrednik na svojem gospodarstvu poštuje prakse koje su u skladu s člankom 43. stavkom 3. te Uredbe.
2. Javna ili privatna tijela za certificiranje ispunjuju sljedeće uvjete:
(a)
imaju stručno znanje, opremu i infrastrukturu potrebnu za obavljanje zadataka certificiranja;
(b)
imaju dovoljan broj kvalificiranih i iskusnih zaposlenika;
(c)
nepristrana su i slobodna od bilo kakvog sukoba interesa u pogledu izvršenja zadataka certificiranja;
Privatna tijela za certificiranje akreditiraju se u skladu s normom EN ISO/IEC 17021 (zahtjevi za tijela koja provode ocjenjivanje i certifikaciju sustava upravljanja) ili EN ISO/IEC 17065 (ocjena sukladnosti - zahtjevi za tijela za certificiranje proizvoda, postupaka i usluga) u sektoru poljoprivredne proizvodnje. Akreditaciju provodi samo nacionalno akreditacijsko tijelo u državi članici u skladu s Uredbom (EZ) br. 765/2008 Europskog parlamenta i Vijeća (21).
3. Imenovanje javnog ili privatnog tijela za certificiranje povlači se u slučaju ako ono ne ispunjuje uvjete za imenovanje određene u stavku 2.
Članak 39.
Izračun iznosa iz članka 28. stavka 6. Uredbe (EU) br. 1305/2013
1. Za poljoprivrednike koji odluče poštovati prakse iz točke 3. i 4. odjeljka I. i točke 7. odjeljka III. Priloga IX. Uredbi (EU) br. 1307/2013 i bilo koje dodatne istovrijedne prakse dodane tom Prilogu za koje je potreban poseban izračun kako bi se izbjeglo dvostruko financiranje kao istovrijedne prakse prema članku 43. stavku 3. točki (a) te Uredbe, države članice odbijaju od iznosa za potporu po hektaru izračunanog u skladu s člankom 28. stavkom 6. Uredbe (EU) br. 1305/2013 iznos koji odgovara trećini prosječnog plaćanja za ekologizaciju po hektaru u predmetnoj državi članici ili regiji za svaku praksu ekologizacije kojoj je ta praksa istovrijedna.
Prosječno plaćanje za ekologizaciju po hektaru u predmetnoj državi članici ili regiji izračunava se na temelju postotka iz članka 47. stavka 1. Uredbe br. 1307/2013 prosječnih nacionalnih gornjih granica za godine od 2015. do 2019. određenih u Prilogu II. toj Uredbi i broja prihvatljivih hektara prijavljenih u 2015. u skladu s člankom 33. ili člankom 36. Uredbe (EU) br. 1307/2013. Države članice koje odluče provoditi prakse iz prvog podstavka ovog stavka već 2015. mogu procijeniti broj prihvatljivih hektara prijavljenih 2015. na temelju prijava podnesenih 2014. prema članku 34. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 73/2009.
2. Odstupajući od stavka 1., države članice koje odluče primijeniti članak 43. stavak 9. treći podstavak Uredbe (EU) 1307/2013 mogu odlučiti primijeniti odbitak iz ovog članka stavka 1. na pojedinačnoj osnovi u iznosu koji odgovara trećini prosječnih plaćanja za ekologizaciju po hektaru predmetnog poljoprivrednika.
Prosječno plaćanje za ekologizaciju za poljoprivrednika izračunava se na temelju prosjeka pojedinačnog plaćanja izračunanog u skladu s člankom 43. stavkom 9. trećim i četvrtim podstavkom Uredbe (EU) br. 1307/2013 za godine od 2015. do 2019. i broja prihvatljivih hektara koje poljoprivrednik prijavi 2015. u skladu s člankom 33. te Uredbe.
ODJELJAK 2.
Raznolikost usjeva
Članak 40.
Izračun udjela različitih usjeva za raznolikost usjeva
1. Radi izračuna udjela različitih usjeva kako je predviđeno člankom 44. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013 razdoblje koje je potrebno uzeti u obzir treba biti najrelevantniji dio razdoblja uzgoja uzimajući u obzir tradicionalne načine uzgoja u nacionalnom kontekstu.
Države članice obavješćuju poljoprivrednike na vrijeme o tom razdoblju. Svaki se hektar unutar ukupnog obradivog zemljišta gospodarstva uzima u obzir samo jedanput u jednoj godini podnošenja zahtjeva za potrebe izračuna udjela različitih usjeva.
2. Za izračun udjela različitih usjeva površina pod usjevom može obuhvaćati i obilježja krajobraza koja čine dio prihvatljive površine u skladu s člankom 9. Delegirane uredbe (EU) br. 640/2014.
3. Na površinama gdje se miješani uzgoj primjenjuje istovremenim uzgajanjem dvaju ili više usjeva u posebnim redovima, svaki se usjev računa kao različiti usjev ako pokriva najmanje 25 % te površine. Površina pokrivena različitim usjevima izračunava se dijeljenjem površine miješanog uzgoja s brojem usjeva koji pokrivaju najmanje 25 % te površine, bez obzira na trenutačan udio usjeva na toj površini.
Na površinama gdje se miješani uzgoj primjenjuje uzgajanjem glavnog usjeva ispod kojeg je zasijan drugi usjev, površina se smatra pokrivenom samo glavnim usjevom.
Površine na kojima je sijana mješavina sjemena, neovisno o određenim usjevima koje sadržava mješavina, smatraju se pokrivenima samo jednim usjevom. Ne dovodeći u pitanje članak 44. stavak 4. točku (d) Uredbe (EU) br. 1307/2013, takav se usjev naziva „miješanim usjevom”. Ako se može utvrditi da se vrste sadržane u različitim mješavinama sjemena razlikuju jedna od druge, države članice mogu te različite mješavine sjemena priznati kao različite pojedinačne usjeve, pod uvjetom da se te različite mješavine sjemena ne koriste za usjeve iz članka 44. stavka 4. točke (d) Uredbe (EU) br. 1307/2013.
ODJELJAK 3.
Trajni travnjak
Članak 41.
Okvir za označivanje daljnjih ekološko osjetljivih površina trajnih travnjaka izvan područja mreže Natura 2000
Ekološko osjetljive površine trajnih travnjaka izvan površina obuhvaćenih Direktivom 92/43/EEZ ili Direktivom 2009/147/EZ kako je navedeno u članku 45. stavku 1. drugom podstavku Uredbe (EU) br. 1307/2013 označuju se na temelju jednog ili više sljedećih kriterija:
(a)
obuhvaćaju organska tla s visokim postotkom organskog ugljika, poput tresetišta ili močvarnih područja;
(b)
područja su na kojima se nalaze staništa navedena u Prilogu I. Direktivi 92/43/EEZ ili su zaštićena u skladu s nacionalnim zakonodavstvom;
(c)
područja su na kojima se nalaze biljne vrste navedene u Prilogu II. Direktivi 92/43/EEZ ili su zaštićena nacionalnim zakonodavstvom;
(d)
od velike su važnosti za vrste divljih ptica navedenih u Prilogu I. Direktivi 2009/147/EZ;
(e)
od velike su važnosti za vrste divljih životinja zaštićene Direktivom 92/43/EEZ ili nacionalnim zakonodavstvom;
(f)
obuhvaćaju trajne travnjake visoke prirodne vrijednosti kako je određeno objektivnim kriterijima koje utvrđuje država članica;
(g)
obuhvaćaju tla s velikom opasnosti od erozije;
(h)
smještene su na osjetljivom području utvrđenom planovima upravljanja riječnim slivovima u skladu s Direktivom 200/60/EZ.
Države članice mogu svake godine odlučiti o dodavanju novih određenih površina i na vrijeme o toj odluci obavješćuju poljoprivrednike na koje se to odnosi.
Članak 42.
Ponovna konverzija u slučaju nepoštovanja obveza u pogledu ekološko osjetljivih površina trajnih travnjaka
Ne dovodeći u pitanje Direktivu 2004/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (22), ako je poljoprivrednik prenamijenio ili obradio trajni travnjak na koji se primjenjuje obveza iz članka 45. stavka 1. trećeg podstavka Uredbe (EU) br. 1307/2013, predmetna država članica predviđa obvezu ponovne konverzije površine u trajni travnjak i može, za svaki slučaj posebno, dati precizne upute koje predmetni poljoprivrednik mora slijediti kako bi se poništila prouzročena ekološka šteta i ponovno uspostavilo ekološko osjetljivo stanje.
Poljoprivrednik se nakon utvrđivanja nepoštovanja bez odlaganja obavješćuje o obvezi ponovne konverzije i o datumu do kojeg toj obvezi treba udovoljiti. Taj datum ne smije biti kasniji od datuma za podnošenje jedinstvenog zahtjeva za sljedeću godinu ili u slučaju Švedske i Finske 30. lipnja sljedeće godine.
Odstupajući od članka 4. stavka 1. točke (h) Uredbe (EU) br. 1307/2013, zemljište koje se prenamijenilo natrag u trajni travnjak smatra se trajnim travnjakom od prvog dana ponovne konverzije te podliježe obvezi iz članka 45. stavka 1. trećeg podstavka Uredbe (EU) br. 1307/2013.
Članak 43.
Izračun omjera trajnog travnjaka
1. Površine, koje prijave poljoprivrednici koji sudjeluju u programu za male poljoprivrednike iz glave V. Uredbe (EU) br. 1307/2013, i jedinice gospodarstva koje se upotrebljavaju za ekološku proizvodnju u skladu s člankom 11. Uredbe Vijeća (EZ) br. 834/2007 (23) nisu obuhvaćene omjerom površina trajnih travnjaka i ukupne poljoprivredne površine niti referentnim omjerom iz članka 45. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
2. Površine koje su poljoprivrednici prijavili u 2012. kao zemljišta koja se koriste kao trajni pašnjaci koja su prenamijenjena u zemljišta za druge namjene mogu se oduzeti od izračuna površina trajnih travnjaka u skladu s člankom 45. stavkom 2. drugim podstavkom točkom (a) Uredbe (EU) br. 1307/2013 sve do broja hektara trajnih pašnjaka ili trajnih travnjaka koja su poljoprivrednici uspostavili nakon 2012., a prijavili u 2015. na nacionalnoj, regionalnoj, podregionalnoj razini ili na razini gospodarstva, pod uvjetom da su poštovana postojeća pravila o održavanju trajnih pašnjaka utvrđena u članku 6. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 73/2009 i u članku 93. stavku 3. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Pri izračunu broja hektara trajnih pašnjaka ili trajnih travnjaka upostavljenih nakon 2012. kako je navedeno u prvom podstavku, uzimaju se u obzir samo hektari trajnih pašnjaka ili trajnih travnjaka na poljoprivrednoj površini prijavljenoj 2012., 2013. ili 2014. u skladu s člankom 34. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 73/2009.
3. Države članice prilagođavaju referentni omjer ako procijene da postoji znatan utjecaj na razvoj omjera posebice zbog promjene na površini s ekološkom proizvodnjom ili promjene unutar populacije sudionika u programu za male poljoprivrednike Države članice u takvim slučajevima obavješćuju Komisiju bez odlaganja o učinjenoj prilagodbi i o opravdanju za tu prilagodbu.
Članak 44.
Održavanje omjera trajnog travnjaka
1. Države članice mogu predvidjeti pojedinačnu obvezu poljoprivrednika da ne prenamjenjuju površine trajnih travnjaka bez prethodnog pojedinačnog odobrenja. Poljoprivrednici se obavješćuju o toj obvezi bez odlaganja i svakako prije 15. prosinca godine u kojoj je predmetna država članica predvidi. Ta se obveza primjenjuje samo na poljoprivrednike na koje se primjenjuju obveze u skladu s poglavljem 3. glavom III. Uredbe (EU) br. 1307/2013 u pogledu površina trajnog travnjaka na koje se ne primjenjuje članak 45. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
Izdavanje odobrenja može ovisiti o primjeni objektivnih i nediskriminirajućih kriterija, uključujući ekološke kriterije. Ako odobrenje iz prvog podstavka podliježe uvjetu da se neka druga površina odgovarajućeg broja hektara treba odrediti kao trajni travnjak, ta se površina, odstupajući od članka 4. stavka 1. točke (h) Uredbe (EU) br. 1307/2013, smatra trajnim travnjakom od prvog dana konverzije. Takve se površine upotrebljavaju za uzgoj trave ili druge travolike paše najmanje pet godina zaredom nakon dana konverzije ili, ako tako država članica odluči, u slučaju kada poljoprivrednici prenamijene površine koje su se već upotrebljavale za uzgoj trave ili druge travolike paše u površine trajnog travnjaka, preostali broj godina potrebnih za postizanje pet godina zaredom.
2. Ako je utvrđeno da se omjer iz članka 45. stavka 2. prvog podstavka Uredbe (EU) br. 1307/2013 smanjio za više od 5 % u usporedbi s referentnim omjerom iz tog članka, predmetna država članica predviđa obvezu ponovne konverzije površina u površine trajnih travnjaka i pravila kako bi se izbjegle nove konverzije površina trajnih travnjaka.
Države članice određuju poljoprivrednike na koje se primjenjuje obveza ponovne konverzije među poljoprivrednicima koji:
(a)
podliježu obvezama u skladu s poglavljem 3. glavom III. Uredbe (EU) br. 1307/2013 u pogledu površina trajnog travnjaka na koje se ne primjenjuje članak 45. stavak 1. te Uredbe i
(b)
na temelju zahtjeva predanih u skladu s člankom 72. Uredbe (EU) br. 1306/2013 ili člankom 19. Uredbe (EZ) br. 73/2009 tijekom prethodne dvije kalendarske godine ili u 2015. tijekom prethodne tri kalendarske godine, imaju poljoprivredne površine na raspolaganju koje su prenamijenjene iz površina trajnih travnjaka ili zemljišta koja se koriste kao trajni pašnjaci u površine za druge namjene.
Ako razdoblja iz drugog podstavka točke (b) obuhvaćaju kalendarske godine prije 2015., obveza ponovne konverzije primjenjuje se i na površine koje su prenamijenjene u površine za druge namjene iz zemljišta koja se koriste kao trajni pašnjaci na koja se primjenjuje obveza iz članka 6. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 73/2009 ili članka 93. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Pri utvrđivanju koji poljoprivrednici trebaju prenamijeniti natrag površine u trajne travnjake, države članice nameću obvezu prvo poljoprivrednicima koji raspolažu površinom koja je prenamijenjena iz površine trajnog travnjaka ili zemljišta koje se koristi kao trajni pašnjak u površinu za druge namjene čime krše obvezu odobrenja, ako je primjenjiva, iz stavka 1. ovog članka ili članka 4. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1122/2009. Takvi poljoprivrednici trebaju prenamijeniti natrag cijelu prenamijenjenu površinu.
3. Ako zahtjev iz stavka 2. četvrtog podstavka ne dovede do povećanja omjera iz članka 45. stavka 2. prvog podstavka Uredbe (EU) br. 1307/2013 iznad praga od 5 %, države članice osiguravaju da poljoprivrednici, koji raspolažu površinom koja je prenamijenjena iz površine trajnog travnjaka ili zemljišta koje se koristi kao trajni pašnjak u površinu za druge namjene tijekom razdoblja iz ovog članka stavka 2. drugog podstavka točke (b), trebaju prenamijeniti i određeni postotak te prenamijenjene površine natrag u površine trajnih travnjaka ili trebaju odrediti drugu površinu koja odgovara tom postotku kao površinu trajnog travnjaka. Taj se postotak izračunava na temelju površine koju je prenamijenio poljoprivrednik tijekom razdoblja iz ovog članka stavka 2. drugog podstavka točke (b) i površine potrebne za povećanje omjera iz članka 45. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013 iznad praga od 5 %.
Države članice mogu za izračun postotka iz prvog podstavka isključiti iz površine koju je prenamijenio poljoprivrednik one površine koje su nakon 31. prosinca 2015. postale trajni travnjaci, pod uvjetom da provode administrativne unakrsne provjere trajnih travnjaka koji se godišnje prijavljuju u geoprostornom zahtjevu za potporom s pomoću prostornog presjeka s površinom koja je 2015. prijavljena kao trajni travnjak i registrirana u sustavu za identifikaciju poljoprivrednih parcela te da te površine trajnih travnjaka nisu uspostavljene na temelju obveze ponovne konverzije ili uspostave površine trajnog travnjaka u skladu s drugim stavkom ili ovim stavkom. Međutim, ako takvo isključenje ne dopušta povećanje omjera iz članka 45. stavka 2. prvog podstavka Uredbe (EU) br. 1307/2013 iznad praga od 5 %, države članice ne isključuju te površine.
Površine trajnih travnjaka ili zemljišta koja se koriste kao trajni pašnjaci koja su poljoprivrednici stvorili u okviru obveza u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 1698/2005 (24) i Uredbom (EU) br. 1305/2013 ne uzimaju se u obzir za površine koje su poljoprivrednici prenamijenili za izračun postotka iz prvog podstavka.
Predmetni poljoprivrednici obavješćuju se o obvezi pojedinačne ponovne konverzije i o pravilima izbjegavanja novih konverzija trajnih travnjaka bez odlaganja i svakako prije 31. prosinca godine kada je uspostavljeno smanjenje veće od 5 %. Obveza ponovne konverzije mora se ispoštovati prije datuma za podnošenje jedinstvenog zahtjeva za sljedeću godinu, ili u slučaju Švedske i Finske 30. lipnja sljedeće godine.
Odstupajući od članka 4. stavka 1. točke (h) Uredbe (EU) br. 1307/2013, površine koje su prenamijenjene natrag u trajne travnjake ili su uspostavljene kao takve smatraju se trajnim travnjacima od prvog dana ponovne konverzije ili uspostave. Te se površine upotrebljavaju za uzgoj trave ili druge travolike paše najmanje pet godina zaredom od dana njihove konverzije ili, ako tako država članica odluči, u slučaju kada poljoprivrednici prenamijene površine koje su se već upotrebljavale za uzgoj trave ili druge travolike paše u površine trajnog travnjaka, preostali broj godina potrebnih za postizanje pet godina zaredom.
ODJELJAK 4.
Ekološki značajna površina
Članak 45.
Dodatni kriteriji za vrste ekološki značajnih površina
1. Za određivanje vrsta površina navedenih u članku 46. stavku 2. prvom podstavku Uredbe (EU) br. 1307/2013 kao ekološki značajnih površina primjenjuju se stavci od 2. do 11. ovog članka.
2. Na zemlji na ugaru nema poljoprivredne proizvodnje. Odstupajući od članka 4. stavka 1. točke (h) Uredbe (EU) br. 1307/2013, zemlja koja je na ugaru u cilju postizanja ekološki značajne površine više od pet godina ostaje obradiva zemlja.
3. Terase znači terase zaštićene na temelju GAEC 7 kako je navedeno u Prilogu II. Uredbi (EU) br. 1306/2013, kao i druge terase. Države članice mogu odlučiti da kao ekološki značajne površine smatraju samo terase zaštićene u okviru GAEC 7. Države članice koje odluče da se i druge terase uzmu o obzir utvrđuju kriterije za te druge terase, uključujući najmanju visinu na temelju nacionalnih ili regionalnih posebnosti.
4. Obilježja krajobraza na raspolaganju su poljoprivredniku i trebaju biti ona koja su zaštićena u okviru GAEC 7, SMR 2 ili SMR 3 kako je navedeno u Prilogu II. Uredbi (EU) br. 1306/2013 kao i sljedeća obilježja:
(a)
živica ili šumski pojasevi širine do 10 metara;
(b)
izolirana stabla s promjerom krošnje od najmanje 4 metra;
(c)
drvored s promjerom krošnje od najmanje 4 metra. Prostor između krošnji ne prelazi 5 metra;
(d)
stabla u skupini, gdje su stabla spojena krošnjama koje se preklapaju, i poljsko grmlje od najviše 0,3 ha u oba slučaja;
(e)
rubovi polja širine između 1 i 20 metara na kojima nema poljoprivredne proizvodnje.
(f)
bare do najviše 0,1 ha. spremnici od betona ili plastike ne smatraju se ekološki značajnom površinom;
(g)
jarci širine najviše 6 metara, uključujući otvorene vodotoke za navodnjavanje ili odvodnju. Kanali s betonskim zidovima ne smatraju se ekološkom značajnom površinom.
(h)
tradicionalni kameni zidovi.
Države članice mogu odlučiti ograničiti odabir obilježja krajobraza na ona u okviru GAEC 7, SMR 2 ili SMR 3 kako je navedeno u Prilogu II. Uredbi (EU) br. 1306/2013 i/ili na jedan ili više navedenih u prvom podstavku točkama (a) do (h), u slučaju kada je to valjano obrazloženo.
U smislu prvog podstavka točke (b) i (c), države članice mogu uključiti drveće koje one priznaju kao vrijedna obilježja krajobraza s promjerom krošnje manjim od 4 metra.
U smislu prvog podstavka točke (e), države članice mogu odrediti nižu najveću moguću širinu.
U smislu prvog podstavka točke (f), države članice mogu utvrditi minimalnu veličinu bara i mogu odlučiti da je pojas s obalnom vegetacijom duž vode širine do 10 metara uključen u veličinu bare. One mogu utvrditi kriterije kako bi osigurale da bare imaju prirodnu vrijednost, uzimajući u obzir značaj koji prirodne bare imaju za očuvanje staništa i vrsta.
U smislu prvog podstavka točke (h), države članice uspostavljaju minimalne kriterije temeljene na nacionalnim ili regionalnim posebnostima, uključujući ograničenja dimenzija visine i širine.
5. Granični pojasevi uključuju granične pojaseve duž vodotoka kako je propisano u okviru GAEC 1, SMR 1 ili SMR 10 kako je navedeno u Prilogu II. Uredbi (EU) br. 1306/2013, kao i ostale granične pojaseve. Minimalnu širinu tih ostalih graničnih pojaseva utvrđuju države članice, no ona nije manja od 1 metra. Oni se nalaze na ili pokraj poljoprivrednog zemljišta tako da se njihovi dulji rubovi protežu usporedno s rubom vodotoka ili vodne cjeline. Duž vodotoka oni mogu uključivati pojaseve s obalnom vegetacijom širine do 10 metara. Na graničnim pojasevima nema poljoprivredne proizvodnje. Odstupajući od zahtjeva da na graničnim pojasevima nema proizvodnje, države članice mogu dopustiti ispašu ili košnju trave pod uvjetom da se granični pojas nakon toga može razlikovati od susjedne poljoprivredne zemlje.
6. Hektari agrošumarstva obradiva su zemlja koja ispunjuje uvjete za program osnovnih plaćanja ili program jedinstvenih plaćanja po površini iz glave III. poglavlja 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013 i koja ispunjuje uvjete za koje se dodjeljuje ili se dodijelila potpora na temelju članka 44. Uredbe (EZ) br. 1698/2005 ili članka 23. Uredbe (EU) br. 1305/2013.
7. Što se tiče pojaseva prihvatljivih hektara duž rubova šuma, države članice mogu odlučiti hoće li dopustiti poljoprivrednu proizvodnju ili utvrditi zahtjev da nema poljoprivredne proizvodnje ili predvidjeti obje mogućnosti za poljoprivrednike. Ako države članice odluče ne dopustiti poljoprivrednu proizvodnju, odstupajući od zahtjeva da nema proizvodnje, one mogu dopustiti ispašu ili košnju trave pod uvjetom da se pojas nakon toga može razlikovati od susjedne poljoprivredne zemlje. Najmanju širinu tih pojaseva utvrđuju države članice, no ona nije manja od 1 metra. Najveća je širina 10 metara.
8. Za područja s kulturom kratkih ophodnji bez uporabe mineralnog gnojiva i/ili sredstava za zaštitu bilja, države članice utvrđuju popis vrsta koje se mogu koristiti s tim ciljem odabirući s popisa utvrđenoga u skladu s člankom 4. stavkom 2. točkom (c) Uredbe (EU) br. 1307/2013 vrste koje su najprikladnije iz ekološke perspektive, isključujući tako vrste koje očito nisu autohtone. Države članice utvrđuju i zahtjeve u pogledu uporabe mineralnih gnojiva i sredstava za zaštitu bilja, imajući na umu ciljeve ekološki značajnih površina posebice radi zaštite i unapređenja bioraznolikosti.
9. Područja pod postrnim usjevima ili zelenim pokrovom uključuju područja utvrđena u skladu sa zahtjevima u okviru SMR 1 kako je navedeno u Prilogu II. Uredbi (EU) br. 1306/2013 kao i druga područja pod postrnim usjevima ili zelenim pokrovom, pod uvjetom da su uspostavljena sjetvom mješavine vrsta usjeva ili podusjevom trave u glavnom usjevu. Države članice utvrđuju popis mješavina vrsta usjeva koje se trebaju koristiti i razdoblje za sjetvu postrnih usjeva ili zelenog pokrova te mogu utvrditi dodatne uvjete posebice u pogledu metoda proizvodnje. Razdoblje koje određuju države članice ne traje nakon 1. listopada.
Površine pod postrnim usjevima ili zelenim pokrovom ne uključuju površine pod zimskim usjevima koji se obično siju u jesen za žetvu ili ispašu. Ona također ne uključuju površine pokrivene istovrijednim praksama navedenima u točki I.3 i 4. Priloga IX. Uredbi (EU) br. 1307/2013 i koje se provode putem obveza iz članka 43. stavka 3. točke (a) te Uredbe.
10. Na površinama s usjevima koji vežu dušik, države članice uzgajaju te usjeve koji vežu dušik koji su uvršteni na popis koji je utvrdila država članica. Taj popis sadržava usjeve koji vežu dušik za koje država članica smatra da pridonose cilju poboljšanja bioraznolikosti. Ti su usjevi prisutni tijekom sezone rasta. Države članice utvrđuju pravila o tome gdje se usjevi koji vežu dušik koji ispunjuju uvjete za ekološki značajnu površinu mogu uzgajati. Tim se pravilima uzima u obzir potreba za ispunjivanjem ciljeva Direktive 91/676/EEZ i Direktive 2000/60/EZ, s obzirom na potencijal usjeva koji vežu dušik da povećaju rizik od otjecanja dušika u jesen. Države članice mogu utvrditi dodatne uvjete posebice u pogledu metoda proizvodnje.
Površine s usjevima koji vežu dušik ne uključuju površine pokrivene istovrijednim praksama navedenima u točki I.3 i 4. Priloga XI. Uredbi (EU) br. 1307/2013 i koje se provode putem obveza iz članka 43. stavka 3. točke (a) te Uredbe.
11. Poljoprivrednik može prijaviti istu površinu ili obilježje krajobraza samo jednom u jednoj godini podnošenja zahtjeva u cilju usklađivanja sa zahtjevom za ekološki značajnu površinu.
Članak 46.
Pravila za regionalnu provedbu ekoloških značajnih površina
1. Države članice koje se odluče za regionalnu provedbu predviđenu u članku 46. stavku 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013 određuju regije u smislu tog članka. Regije koje se trebaju odrediti sastoje se od jedinstvenih i homogenih zemljopisnih područja sa sličnim poljoprivrednim i okolišnim uvjetima. U tom se smislu homogenost odnosi na vrstu tla, visinu, kao i prisutnost prirodnih i poluprirodnih područja.
2. Unutar tih određenih regija države članice određuju površine u kojima se mora provesti pola postotnih bodova zahtjeva za ekološku značajnu površinu.
3. Za određene površine države članice predviđaju posebne obveze za uključene poljoprivrednike ili skupine poljoprivrednika. Te obveze osiguravaju da susjedne ekološke značajne površine međusobno graniče. Obveze za uključene poljoprivrednike ili skupine poljoprivrednika uključuju zahtjev da svaki uključeni poljoprivrednik treba imati barem 50 % područja koje podliježe obvezi utvrđenoj u članku 46. stavku 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013 na zemlji koja pripada njegovom gospodarstvu unutar regije i u skladu s člankom 46. stavkom 2. drugim podstavkom te Uredbe.
4. Obvezama za uključene poljoprivrednike ili skupine poljoprivrednika osigurava se da će se susjedne ekološki značajne površine iz stavka 3. sastojati od jedne ili više površina iz članka 46. stavka 2. prvog podstavka točke (a), (c), (d) i (h) Uredbe (EU) br. 1307/2013.
5. Prilikom određivanja površina i predviđanja obveza kako je navedeno u stavcima 2. i 3., države članice, ako je to primjenjivo, uzimaju u obzir postojeću nacionalnu ili regionalnu bioraznolikost i/ili strategije ublažavanja klimatskih promjena i prilagodbe, planove upravljanja riječnim slivovima ili potrebe utvrđene u cilju osiguravanja ekološke koherentnosti mreže Natura 2000 iz članka 10. Direktive 92/43/EEZ ili pridonošenja provedbi Strategije o zelenoj infrastrukturi.
6. Prije predviđanja obveza za poljoprivrednike, države članice savjetuju se s predmetnim poljoprivrednicima ili skupinama poljoprivrednika i ostalim odgovarajućim dionicima. Nakon takvih savjetovanja države članice utvrđuju konačan detaljni plan za regionalnu provedbu i obavješćuju dionike koji su sudjelovali u savjetovanju i predmetne poljoprivrednike ili skupine poljoprivrednika o tom planu, uključujući o određivanju površina i obvezama za uključene poljoprivrednike ili skupine poljoprivrednika, a posebno o preciznom postotku koji svaki pojedini poljoprivrednik mora provesti na svojemu gospodarstvu. Države članice priopćuju te informacije poljoprivredniku najkasnije do 30. lipnja godine prije one u kojoj će se regionalna provedba primjenjivati ili za prvu godinu primjene ove Uredbe pravodobno kako bi se poljoprivredniku omogućilo da ih na odgovarajući način primijeni.
Ne dovodeći u pitanje plaćanja poljoprivrednicima iz članka 43. stavka 9. Uredbe (EU) br. 1307/2013, države članice osiguravaju da se planovi utvrđuju s obzirom na novčane naknade između poljoprivrednika i u pogledu administrativnih kazni u slučaju neusklađenosti na susjednim ekološki značajnim površinama.
Članak 47.
Pravila za kolektivnu provedbu i kriteriji koje gospodarstva trebaju ispuniti kako bi se smatralo da su u neposrednoj blizini
1. Države članice koje odluče dopustiti kolektivnu provedbu kako je predviđeno u članku 46. stavku 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013 određuju kriterije koje gospodarstva trebaju ispuniti kako bi se smatralo da su u neposrednoj blizini koristeći bilo što od sljedećeg:
(a)
poljoprivrednici čija se gospodarstva u iznosu od 80 % nalaze u istoj općini;
(b)
poljoprivrednici čija se gospodarstva u iznosu od 80 % nalaze u području s polumjerom od onoliko kilometara koliko države članice odrede, ali najviše 15 kilometara.
2. Države članice koje se odluče za određivanje površina na kojima je kolektivna provedba moguća i koje se odluče za uvođenje obveza uključenim poljoprivrednicima ili skupinama poljoprivrednika uzimaju u obzir postojeću nacionalnu ili regionalnu bioraznolikost i/ili strategije ublažavanja klimatskih promjena i prilagodbe, planove upravljanja riječnim slivovima ili potrebe utvrđene u cilju osiguravanja ekološke koherentnosti mreže Natura 2000 iz članka 10. Direktive 92/43/EEZ ili pridonošenja provedbi Strategije o zelenoj infrastrukturi.
3. Obveze za uključene poljoprivrednike ili skupine poljoprivrednika iz stavka 2. uključuju uvjet da će se susjedne ekološki značajne površine sastojati od jedne ili više površina iz članka 46. stavka 2. drugog podstavka točke (a), (c), (d) i (h) Uredbe (EU) br. 1307/2013.
4. Poljoprivrednici koji sudjeluju u kolektivnoj provedbi sklapaju pisani sporazum koji uključuje pojedinosti o internim planovima za novčanu naknadu i u pogledu administrativnih kazni u slučaju neusklađenosti povezane sa zajedničkom ekološki značajnom površinom.
Članak 48.
Određivanje omjera šume i poljoprivredne zemlje
1. Države članice koje odluče provoditi stavak 46. točku 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013 utvrđuju postotak šuma u usporedbi s ukupnom površinom zemlje iz prvog podstavka tog stavka na temelju podataka dobivenih od Eurostata. Podaci o šumama odnose se na definiciju koju primjenjuje Organizacija za hranu i poljoprivredu Ujedinjenih naroda i isključuju površine pod drugom šumovitom zemljom. Ukupna površina zemlje isključuje područje pod kopnenom vodom, uključujući rijeke i jezera.
2. Omjer šuma i poljoprivredne zemlje iz članka 46. stavka 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013 izračunava se s pomoću podataka dobivenih od Eurostata. Ako od Eurostata nema dostupnih podataka o zemlji pod šumom i poljoprivrednoj zemlji u opsegu potrebnom da se ocijeni omjer šuma na razini područja istovrijednoj razini LAU2 ili na razini jasno označene jedinice koja pokriva jedinstveno jasno susjedno zemljopisno područje sa sličnim poljoprivrednim uvjetima, mogu se koristiti drugi izvori podataka.
Države članice pokazuju da su koristile ažurirane i dosljedne podatke o zemlji pod šumom i poljoprivrednoj zemlji koja do izvjesne mjere odražavaju stvarno stanje.
3. Podaci i izračuni iz stavka 1. i 2. vrijede tri godine. Nakon isteka ovog razdoblja, države članice koje odluče i dalje primjenjivati izuzeće predviđeno u članku 46. stavku 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013 i obnoviti to trogodišnje razdoblje ponovno izračunavaju omjere u skladu sa stavcima 1. i 2. ovog članka koristeći najnovije dostupne podatke.
U slučaju promjena u upravnim granicama koje utječu na omjer naveden u stavku 2. ovog članka, podaci i izračuni ponovno se ocjenjuju i sve promjene u primjeni izuzeća priopćuju se Komisiji.
POGLAVLJE 4.
PLAĆANJE ZA MLADE POLJOPRIVREDNIKE
Članak 49.
Pristup pravnih osoba plaćanju za mlade poljoprivrednike
1. Godišnje plaćanje za mlade poljoprivrednike iz članka 50. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013 odobrava se pravnoj osobi neovisno o njezinom pravnom obliku ako ispunjuje sljedeće uvjete:
(a)
pravna osoba ima pravo na plaćanje u okviru programa osnovnih plaćanja ili programa jedinstvenih plaćanja po površini iz glave III. poglavlja 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013 te je aktivirala prava na plaćanje ili prijavila prihvatljive hektare kako je navedeno u članku 50. stavku 4. te Uredbe;
(b)
mladi poljoprivrednik u smislu članka 50. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013 koji provodi učinkovitu i dugoročnu kontrolu nad pravnom osobom u pogledu odluka povezanih s upravljanjem, prednostima i financijskim rizicima u prvoj godini u kojoj pravna osoba podnosi zahtjev za plaćanje u okviru programa za mlade poljoprivrednike. Ako nekoliko fizičkih osoba, uključujući osobu ili osobe koje nisu mladi poljoprivrednici, sudjeluje u kapitalu pravne osobe ili upravljanju njome, mladi poljoprivrednik mora biti sposoban provoditi takvu učinkovitu i dugoročnu kontrolu samostalno ili zajedno s drugim poljoprivrednicima;
(c)
najmanje jedan od mladih poljoprivrednika koji ispunjuje uvjete utvrđene točkom (b) ispunjuje kriterije prihvatljivosti koje su utvrdile države članice u skladu s člankom 50. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013, ako postoje, osim ako su države članice odlučile da se ti kriteriji primjenjuju na sve takve mlade poljoprivrednike.
Ako je pravna osoba pod samostalnom ili zajedničkom kontrolom druge pravne osobe, uvjeti utvrđeni u prvom podstavku točki (b) primjenjuju se na svaku fizičku osobu koja ima kontrolu nad tom drugom pravnom osobom.
2. Plaćanje iz članka 50. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013 ne odobrava se ako su svi mladi poljoprivrednici koji ispunjuju kriterije utvrđene u stavku 1. prvom podstavku točki (b) i, prema potrebi, u stavku 1. prvom podstavku točki (c) prestali imati kontrolu nad pravnom osobom.
3. Za potrebe ovog članka:
(a)
sva upućivanja na „poljoprivrednika” u članku 50. stavcima 4. do 10. Uredbe (EU) br. 1307/2013 tumače se kao upućivanje na pravnu osobu iz ovog članka;
(b)
upućivanje na prvo podnošenje zahtjeva za program osnovnih plaćanja ili program jedinstvenih plaćanja iz članka 50. stavka 2. točke (a) Uredbe (EU) br. 1307/2013 tumači se kao upućivanje na prvi zahtjev pravne osobe za plaćanja u okviru programa za mlade poljoprivrednike;
(c)
ne dovodeći u pitanje stavak 4. ovog članka, upućivanje u drugoj rečenici u članku 50. stavku 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013 na „osnivanje” tumači se kao upućivanje na osnivanje mladih poljoprivrednika koji imaju kontrolu nad pravnom osobom u skladu sa stavkom 1. prvim podstavkom točkom (b) ovog članka.
4. Ako je nekoliko mladih poljoprivrednika iz stavka 1. prvog podstavka točke (b) u različito vrijeme steklo kontrolu nad pravnom osobom, najranije stjecanje kontrole smatra se trenutak „osnivanja” iz članka 50. stavka 5. druge rečenice Uredbe (EU) br. 1307/2013.
Članak 50.
Pristup skupine fizičkih osoba plaćanju za mlade poljoprivrednike
Članak 49. primjenjuje se mutatis mutandis na skupinu fizičkih osoba kako je navedeno u članku 4. stavku 1. točki (a) Uredbe (EU) br. 1307/2013 za koju su zahtjevi utvrđeni u članku 49. stavku 1. točki (a) ove Uredbe ispunjeni na razini skupine.
POGLAVLJE 5.
PROIZVODNO VEZANA POTPORA
ODJELJAK 1.
Dobrovoljna proizvodno vezana potpora
Članak 51.
Definicije
Za potrebe ovog odjeljka „mjere proizvodno vezane potpore” znače mjere kojima se provode dobrovoljne proizvodno vezane potpore iz članka 52. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
Članak 52.
Opća načela
1. Države članice utvrđuju regije iz članka 52. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013 u skladu s objektivnim i nediskriminirajućim kriterijima poput njihovih agronomskih i društveno-gospodarskih značajki te njihovog regionalnog poljoprivrednog potencijala ili njihove institucijske ili administrativne strukture. Takve se regije mogu razlikovati od regija uspostavljenih u okviru drugih programa potpore predviđenih Uredbom (EU) br. 1307/2013.
2. Pri utvrđivanju posebnih vrsta poljoprivrednih djelatnosti ili posebnih poljoprivrednih sektora iz članka 52. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013 države članice uzimaju posebice u obzir relevantne strukture proizvodnje i uvjete predmetne regije ili sektora.
3. Za potrebe članka 52. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013 za određene vrste poljoprivrednih djelatnosti ili posebne poljoprivredne sektore smatra se da imaju „poteškoće” ako postoji rizik od napuštanja proizvodnje ili njezinog smanjenja zbog, među ostalim, slabe isplativosti djelatnosti koja se provodi, što negativno utječe na gospodarsku, društvenu i ekološku ravnotežu predmetne regije ili sektora.
Članak 53.
Uvjeti za dodjelu potpore
1. Države članice utvrđuju kriterije prihvatljivosti za mjere proizvodno vezane potpore u skladu s okvirom utvrđenim Uredbom (EU) br. 1307/2013 i uvjetima određenima u ovoj Uredbi.
2. Površine i prinose te broj životinja iz članka 52. stavka 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013 određuju države članice na regionalnoj ili sektorskoj razini. One trebaju odražavati najveće moguće prinose, obradive površine ili broj životinja ostvarenih u ciljnoj regiji ili sektoru u najmanje jednoj godini unutar roka od pet godina prije godine donošenja odluke iz članka 53. stavka 1. te Uredbe.
Godišnje plaćanje izražava se po jediničnom iznosu potpore. Ono proizlazi iz omjera između utvrđenog iznosa za financiranje mjere kako je priopćeno u skladu sa stavkom 3. točkom i. Priloga II. ovoj Uredbi i površine ili broja životinja prihvatljivih za potporu u predmetnoj godini ili površine ili broja životinja utvrđenih prvim podstavkom ovog stavka.
3. Ako se mjera proizvodno vezane potpore odnosi na sjeme uljarica iz Priloga Memorandumu o razumijevanju između Europske ekonomske zajednice i Sjedinjenih Američkih Država u pogledu sjemena uljarica u okviru GATT-a, ukupni iznos najvećih površina koje trebaju primiti potporu kako su prijavile države članice ne smije prelaziti najveću površinu za cijelu Uniju kako bi se osigurala usklađenost s njihovim međunarodnim obvezama.
Ako se premaši najveća površina iz prvog podstavka, predmetne države članice prilagođavaju prijavljenu površinu primjenom koeficijenta smanjenja koji se dobiva omjerom najveće površine i ukupnog iznosa prijavljenih površina za potporu sjemena uljarica iz prvog podstavka.
Komisija utvrđuje koeficijent smanjenja iz drugog podstavka s pomoću provedbenih akata donesenih bez primjene postupka iz članka 71. stavka 2. ili 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
4. Ako se mjere proizvodno vezane potpore odnose na životinje vrste goveda i/ili ovce i koze, države članice određuju kao uvjet prihvatljivosti za dodjelu potpore zahtjeve da se životinje identificiraju i registriraju kako je predviđeno Uredbom (25) (EZ) br. 1760/2000 Europskog parlamenta i Vijeća ili Uredbom Vijeća (26) (EZ) br. 21/2004.
5. Države članice mogu ne dodijeliti proizvodno vezanu potporu povezanu s površinom za površine koje nisu prihvatljive površine u smislu članka 32. stavaka 2., 3. i 4. Uredbe (EU) br. 1307/2013. Kada države članice dodjeljuju proizvodno vezanu potporu za konoplju, primjenjuju se uvjeti iz članka 32. stavka 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013 i članka 9. ove Uredbe.
Članak 54.
Usklađenost i kumuliranje potpore
1. Za potrebe članka 52. stavka 8. Uredbe (EU) br. 1307/2013 mjere predviđene Uredbom (EU) br. 1305/2013 i Uredbom (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (27) smatraju se „drugim mjerama i politikama Unije”.
2. Države članice vode računa o usklađenosti između:
(a)
mjera proizvodno vezane potpore i mjera provedenih u skladu s drugim mjerama i politikama Unije;
(b)
različitih mjera proizvodno vezane potpore;
(c)
mjera proizvodno vezane potpore i mjera financiranih državnim potporama.
Države članice osiguravaju da mjere proizvodno vezane potpore ne utječu na pravilno djelovanje ostalih mjera spomenutih u prvom podstavku.
3. Ako se potpora u okviru određene mjere proizvodno vezane potpore može odobriti i u okviru druge mjere proizvodno vezane potpore ili mjere provedene u skladu s drugim mjerama i politikama Unije, države članice osiguravaju da predmetni poljoprivrednik može primiti potporu usmjerenu na cilj iz članka 52. stavka 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013 u okviru samo jedne od tih mjera.
Članak 55.
Kriteriji za odobrenje od strane Komisije
1. Za potrebe članka 55. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) br. 1307/2013 ne postoje alternative ako:
(a)
u ciljnoj regiji ili sektoru ni jedna druga proizvodnja osim proizvodnje na koju se primjenjuje mjera proizvodno vezane potpore ne može se provoditi ili nastavak takve proizvodnje zahtijeva znatne promjene u strukturi proizvodnje ili
(b)
prijelaz na drugu proizvodnju ozbiljno je ograničen zbog nedostupnosti zemlje ili infrastruktura prilagođenih toj proizvodnji, uzastopnog znatnog smanjenja broja gospodarstava, razine potrebnih ulaganja koja proizlazi iz prijelaza ili zbog sličnih razloga.
2. Za potrebe članka 55. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 1307/2013 nužno je pružiti stabilnu opskrbu lokalnoj prerađivačkoj industriji kada se očekuje da će obustava ili smanjenje proizvodnje u ciljnoj regiji ili sektoru negativno utjecati na djelatnost i povezanu gospodarsku održivost ili zapošljavanje u silaznim poduzećima koja znatno ovise o takvoj proizvodnji poput prerađivača sirovina, klaonica ili prehrambene industrije. Takva silazna poduzeća trebaju biti smještena u odgovarajućoj regiji ili trebaju znatno ovisiti o sektoru radi nastavka svoje djelatnosti.
3. Za potrebe članka 55. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) br. 1307/2013 kontinuirani poremećaji na povezanom tržištu postoje kada su poljoprivrednici u ciljnoj regiji ili sektoru pogođeni ekonomskim gubitcima koji su uzrokovani onečišćenjem, zagađenjem ili pogoršanjem kakvoće okoliša povezanim s određenim događajem ograničenog zemljopisnog opsega.
4. Pri procjeni razine proizvodno vezane potpore koja proizlazi iz mjera koje se trebaju odobriti u skladu s obavijesti države članice, Komisija uzima u obzir razinu proizvodno vezanih izravnih plaćanja dodijeljenih tijekom najmanje godinu dana unutar referentnog razdoblja 2010. - 2014. kako je navedeno u članku 53. stavku 4. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
ODJELJAK 2.
Posebno plaćanje za pamuk
Članak 56.
Odobrenje poljoprivrednih zemljišta za proizvodnju pamuka
Države članice utvrđuju objektivne kriterije na temelju kojih se odobrava poljoprivredno zemljište u skladu s člankom 57. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
Ti se kriteriji temelje na jednom ili više sljedećih elemenata:
(a)
poljoprivredno gospodarstvo onih regija u kojima je proizvodnja pamuka značajna;
(b)
pedoklimatski uvjeti predmetnih površina;
(c)
upravljanje vodama za navodnjavanje;
(d)
ekološki prihvatljivi sustavi plodoreda i metode uzgoja.
Članak 57.
Odobrenje sorti za sjetvu
Za potrebu članka 57. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013 države članice odobravaju sorte upisane u „Zajednički katalog sorti poljoprivrednih biljnih vrsta” utvrđen u Direktivi 2002/53/EZ koje su prilagođene potrebama tržišta.
Članak 58.
Uvjeti prihvatljivosti
Sjetva površina iz članka 57. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013 vrši se tako da se osigurava najmanja gustoća sadnje koju propisuje predmetna država članica s obzirom na pedoklimatske uvjete i, prema potrebi, određene regionalne posebnosti.
Članak 59.
Poljoprivredne prakse
Države članice mogu utvrditi posebna pravila za poljoprivredne prakse potrebne za održavanje i žetvu usjeva pod normalnim uvjetima uzgoja.
Članak 60.
Odobravanje međustrukovnih organizacija
1. Države članice svake godine odobravaju na godinu dana, najkasnije od 1. ožujka, međustrukovne organizacije iz članka 59. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013 koje podnose zahtjev da postanu odobrena međustrukovna organizacija i koje:
(a)
pokrivaju ukupnu površinu od najmanje 4 000 hektara, što utvrđuje država članica koja ispunjuje kriterije za odobrenje iz članka 56. ove Uredbe;
(b)
uključuju najmanje jedno poduzeće za odvajanje pamukova zrna i
(c)
su donijele interne operativne propise, posebno za članske uvjete i članarine u skladu s nacionalnim propisima i propisima Unije.
2. Ako se utvrdi da odobrena međustrukovna organizacija ne ispunjuje kriterije za odobrenje iz stavka 1., države članice oduzimaju odobrenje, osim ako se neispunjivanje predmetnih kriterija ne otkloni. Ako se namjerava oduzeti odobrenje, države članice o tome obavješćuju odobrenu međustrukovnu organizaciju i navode razloge za oduzimanje. Države članice omogućit će međustrukovnoj organizaciji da u određenom roku podnese svoje primjedbe.
Poljoprivrednici koji su članovi odobrene međustrukovne organizacije kojoj je odobrenje oduzeto u skladu s prvim podstavkom ovog stavka gube pravo na povećanje potpore iz članka 60. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
Članak 61.
Obveze proizvođača
1. Proizvođač može biti član samo jedne odobrene međustrukovne organizacije iz članka 59. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
2. Proizvođač koji je član odobrene međustrukovne organizacije mora proizvedeni pamuk dostaviti isključivo poduzeću za odvajanje pamukova zrna koje pripada istoj organizaciji.
3. Sudjelovanje proizvođača u odobrenoj međustrukovnoj organizaciji proizlazi iz dobrovoljnog članstva.
POGLAVLJE 6.
OBAVIJESTI
Članak 62.
Obavijesti koje se odnose na definicije i povezane odredbe
Države članice obavješćuju Komisiju o svim odlukama donesenima u skladu s člankom 4. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013 do 31. siječnja 2015. Takva obavijest uključuje pojedinosti tih odluka, njihovo obrazloženje i objektivne kriterije na temelju kojih su te odluke donesene.
Članak 63.
Obavijesti koje se odnose na koeficijent smanjenja u skladu s člankom 32. stavkom 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013
Države članice obavješćuju Komisiju o odlukama u skladu s člankom 7. do 31. siječnja 2015. Takva obavijest uključujuće pojedinosti tih odluka, njihovo obrazloženje i objektivne kriterije na temelju kojih su te odluke donesene.
Članak 64.
Obavijesti koje se odnose na osnovno plaćanje
1. Ako država članica obavješćuje Komisiju o svojim odlukama u skladu s člankom 22. stavkom 2. i 3., člankom 24. stavkom 10., člankom 29. i člankom 40. stavkom 4. Uredbe (EU) br. 1307/2013, takva obavijest uključuje pojedinosti takvih odluka. Osim toga, za odluke u skladu s člankom 24. stavkom 10., člankom 29. i člankom 40. stavkom 4. te Uredbe, po potrebi, uključuje se i obrazloženje.
Ako država članica obavješćuje Komisiju o svojim odlukama u skladu s člankom 23. stavkom 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013, takva obavijest uključuje pojedinosti takvih odluka, njihovo obrazloženje i objektivne kriterije na temelju kojih su te odluke donesene, posebice kriterije koji se koriste za utvrđivanje regija u skladu s člankom 23. stavkom 1. te Uredbe, kriterije upotrijebljene za podjelu nacionalnih gornjih granica među regijama u skladu s člankom 23. stavkom 2. te Uredbe i kriterije upotrijebljene za bilo koje godišnje postupne izmjene u skladu s člankom 23. stavkom 3.
2. Ako država članica odluči iskoristiti mogućnost predviđenu člankom 30. stavkom 7., člankom 30. stavkom 11. točkom (b), člankom 32. stavkom 3. točkom (b), člankom 32. stavkom 5. i člankom 36. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013 ona obavješćuje Komisiju do 31. siječnja prve godine primjene te odluke o pojedinostima tih odluka kao i o obrazloženju i, prema potrebi, objektivnim kriterijima na temelju kojih su takve odluke donesene.
U slučaju preispitivanja odluke iz članka 30. stavka 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013, informacije navedene u prvom podstavku ovog stavka prijavljuju se Komisiji do 31. siječnja prve godine primjene takve revidirane odluke.
3. Ako država članica odluči iskoristiti mogućnost predviđenu člankom 34. stavcima 3. i 4. Uredbe (EU) br. 1307/2013, ona svoju odluku prijavljuje Komisiji do 31. siječnja prve godine primjene te odluke.
4. Ako država članica odluči iskoristiti mogućnosti predviđene člankom 39. stavkom 1. drugim podstavkom i člankom 40. stavcima 2. i 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013, obavješćuje Komisiju do 31. srpnja godine koja prethodi godini prve primjene te odluke o pojedinostima tih odluka kao i o obrazloženju i, prema potrebi, objektivnim kriterijima na temelju kojih su donesene takve odluke.
5. Ako država članica odluči primijeniti program jedinstvenih plaćanja po površini u skladu s člankom 36. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013, obavješćuje Komisiju do 1. rujna svake godine, za predmetnu godinu podnošenja zahtjeva, o ukupnom broju hektara koje su prijavili poljoprivrednici u skladu s člankom 36. stavkom 2. te Uredbe.
Članak 65.
Obavijesti koje se odnose na ekologizaciju
1. Države članice priopćuju Komisiji sljedeće informacije:
(a)
do 15. prosinca 2014.:
i.
ako je primjenjivo, svoju odluku o izračunu plaćanja iz članka 43. stavka 9. Uredbe (EU) br. 1307/2013 u skladu s trećim podstavkom tog stavka;
ii.
ako je primjenjivo, svoju odluku o određivanju dodatnih ekološko osjetljivih površina trajnih travnjaka iz članka 45. stavka 1. drugog podstavka Uredbe (EU) br. 1307/2013;
iii.
ako je primjenjivo, svoju odluku o primjeni plaćanja iz članka 43. stavka 9. Uredbe (EU) br. 1307/2013 na regionalnoj razini kako je predviđeno u članku 47. stavku 2. drugom podstavku te Uredbe;
(b)
do 15. prosinca predmetne godine odluku o novom određivanju ekološko osjetljivih površina trajnih travnjaka kako je navedeno u članku 41. drugom podstavku ove Uredbe;
(c)
do 15. prosinca svake godine za predmetnu godinu podnošenja zahtjeva:
i.
ukupan broj poljoprivrednika koji moraju primijeniti barem jednu obvezu ekologizacije iz članka 43. stavaka 2. i 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013 i ukupan broj hektara koji su ti poljoprivrednici prijavili;
ii.
ukupan broj poljoprivrednika izuzetih iz jedne ili više praksi ekologizacije te broj hektara koji su ti poljoprivrednici prijavili, broj poljoprivrednika izuzetih iz svih praksi jer udovoljavaju zahtjevima Uredbe (EZ) br. 834/2007, broj poljoprivrednika izuzetih iz obveze raznolikosti usjeva te broj poljoprivrednika izuzetih iz obveze ekološki značajne površine, zajedno s brojevima hektara koje su navedeni poljoprivrednici prijavili. Ti brojevi ne uključuju poljoprivrednike koji sudjeluju u programu za male poljoprivrednike;
iii.
ukupan broj poljoprivrednika koji primjenjuju istovrijedne mjere, uz razlikovanje poljoprivrednika koji primjenjuju istovrijednost prema članku 43. stavku 3. točki (a) ili (b) Uredbe (EU) br. 1307/2013 i odgovarajući broj hektara koji je prijavio svaki od tih poljoprivrednika;
iv.
ukupan broj poljoprivrednika koji podliježu raznolikosti usjeva, raščlanjen po broju poljoprivrednika koji podliježu raznolikosti s dva usjeva i broju poljoprivrednika koji podliježu raznolikosti s tri usjeva, uključujući broj hektara obradive zemlje koji je prijavio svaki od tih poljoprivrednika;
v.
ukupan broj poljoprivrednika uzet u obzir za izračun omjera površina trajnih travnjaka i ukupne poljoprivredne površine i ukupan broj hektara pokrivenih trajnim travnjakom koji su ti poljoprivrednici prijavili;
vi.
ukupan broj poljoprivrednika koji su prijavili ekološko osjetljiv trajni travnjak, ukupan broj hektara pokriven ekološko osjetljivim trajnim travnjakom koji su ti poljoprivrednici prijavili i ukupan broj hektara označenih ekološki osjetljivih trajnih travnjaka;
vii.
ukupan broj poljoprivrednika koji podliježu obvezi ekološki značajne površine, ukupan broj obradivih hektara koji su ti poljoprivrednici prijavili i ukupan broj hektara prijavljenih kao ekološki značajne površine prije primjene ponderacijskih faktora, raščlanjen prema vrsti ekološki značajne površine kako je navedeno u članku 46. stavku 2. prvom podstavku Uredbe (EU) br. 1307/2013;
viii.
ukupan broj poljoprivrednika koji provode obvezu ekološki značajne površine na regionalnoj ili kolektivnoj razini i ukupan broj obradivih hektara koji su ti poljoprivrednici prijavili;
(d)
do 15. prosinca svake godine, referentni omjer i godišnji omjer površina trajnog travnjaka i ukupne poljoprivredne površine te podatke o obvezama utvrđenima na razini poljoprivrednog gospodarstva u skladu s člankom 45. stavkom 2. petim podstavkom Uredbe (EU) br. 1307/2013 i člankom 44. ove Uredbe.
2. U svojoj obavijesti koju trebaju dostaviti do 1. kolovoza 2014. u skladu s člankom 46. stavkom 8. Uredbe (EU) br. 1307/2013 države članice Komisiju izvješćuju o sljedećem:
(a)
svojoj odluci u pogledu toga koje se površine navedene u članku 46. stavku 2. prvom podstavku Uredbe (EU) br. 1307/2013 trebaju smatrati ekološki značajnom površinom koja se do 1. listopada 2014. dopunjuje detaljnim informacijama o takvim odlukama, uključujući o uvjetima koji se primjenjuju na takve površine kao posljedica odluka koje donose države članice;
(b)
detaljnim informacijama o korištenju konverzijskih i ponderacijskih faktora iz članka 46. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
3. U svojoj obavijesti koju trebaju dostaviti do 1. kolovoza godine koja prethodi prvoj primjeni odgovarajuće odluke u skladu s člankom 46. stavkom 8. Uredbe (EU) br. 1307/2013, države članice Komisiju izvješćuju o sljedećem:
(a)
za države članice koje se odluče na regionalnu provedbu iz članka 46. stavka 5. Uredbe (EU) br. 1307/2013, informacije o definiciji regija, određivanju površina, odabranim površinama za potrebe članka 46. stavka 4. ove Uredbe te informacije koje opravdavaju način na koji ova regionalna provedba podupire provedbu politika Unije o okolišu, klimi i bioraznolikosti.
(b)
za države članice koje odluče dopustiti kolektivnu provedbu iz članka 46. stavka 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013, ona uključuje informacije o određivanju površina i odabranim površinama iz članka 47. stavka 3. ove Uredbe, ako je to primjenjivo.
4. U svojoj obavijesti koju trebaju dostaviti do 1. kolovoza godine koja prethodi prvoj primjeni odgovarajuće odluke u skladu s člankom 46. stavkom 8. Uredbe (EU) br. 1307/2013, države članice koje ispunjuju uvjet iz članka 46. stavka 7. te Uredbe, a koje odluče primijeniti izuzeće predviđeno u toj odredbi, izvješćuju Komisiju o pojedinostima te odluke, uključujući podatke i izračune koji pokazuju da su svi uvjeti za izuzeće iz članka 46. stavka 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013 ispunjeni.
Prvi podstavak primjenjuje se mutatis mutandis na odluke za daljnju primjenu izuzeća predviđenoga u članku 46. stavku 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013 i obnavljanje trogodišnjeg razdoblja kako je navedeno u članku 48. stavku 3. ove Uredbe.
Države članice odmah izvješćuju Komisiju o bilo kojim promjenama u primjeni izuzeća predviđenoga u članku 46. stavku 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013.
Članak 66.
Obavijesti koje se odnose na plaćanja za mlade poljoprivrednike
1. Ako država članica odluči primijeniti članak 50. stavak 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013 za izračun plaćanja za mlade poljoprivrednike, do 31. siječnja 2015. priopćuje Komisiji izabranu metodu izračuna plaćanja i najvišu granicu utvrđenu u skladu s člankom 50. stavkom 9. te Uredbe.
2. Ako država članica odluči definirati kriterije prihvatljivosti u skladu s člankom 50. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1307/2013 ili primijeniti metodu izračuna iz članka 50. stavka 10. te Uredbe, obavješćuje Komisiju do 31. siječnja 2015. o takvoj odluci.
3. Ako država članica odluči primijeniti mogućnost ponovnog izračuna utvrđenog broja hektara kako je predviđeno u članku 50. stavku 10. trećem podstavku Uredbe (EU) br. 1307/2013, Komisiji priopćuje do 1. kolovoza one godine na koju se ta odluka o ponovnom izračunu primjenjuje te navodi obrazloženje i objektivne kriterije na osnovu kojih je donijela odluku.
Članak 67.
Obavijesti koje se odnose na dobrovoljnu proizvodno vezanu potporu
1. Obavijesti iz članka 54. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013 uključuju podatke navedene u Prilogu I. ovoj Uredbi.
2. Za svaku mjeru proizvodno vezane potpore i za svaku predmetnu posebnu vrstu poljoprivrednih djelatnosti ili posebni poljoprivredni sektor, države članice obavješćuju Komisiju o ukupnom broju korisnika, iznosu plaćanja koja su dodijeljena te o ukupnoj površini i ukupnom broju životinja za koje je potpora zapravo isplaćena. Takve se obavijesti dostavljaju do 15. rujna u godini nakon godine za koju su plaćanja odobrena.
Članak 68.
Obavijesti koje se odnose na minimalne zahtjeve za primanje izravnih plaćanja
Države članice obavješćuju Komisiju o svakoj odluci donesenoj u skladu s člankom 10. Uredbe (EU) br. 1307/2013 do 1. kolovoza 2014.
Članak 69.
Obavijesti koje se odnose na preraspodjelu plaćanja
Ako država članica odluči primijeniti preraspodjelu plaćanja u skladu s glavom III. poglavljem 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013, obavijest iz članka 41. stavka 1. drugog podstavka Uredbe (EU) br. 1307/2013 obuhvaća pojedinosti takve odluke, uključujući pojedinosti i obrazloženje izračuna preraspodjele plaćanja i, ako je potrebno, informacije o svim regionalnim zahtjevima u skladu s člankom 41. stavkom 2. te Uredbe i o svakom stupnjevanju u okviru broja hektara u skladu s člankom 41. stavkom 5. navedene Uredbe.
Članak 70.
Obavijesti koje se odnose na plaćanja za područja s prirodnim ograničenjima
Ako država članica odluči dodijeliti plaćanje za područja s prirodnim ograničenjima u skladu s glavom III. poglavljem 4. Uredbe (EU) br. 1307/2013, obavješćuje Komisiju do 1. kolovoza 2014. o svakoj odluci donesenoj u skladu s člankom 48. Uredbe (EU) br. 1307/2013. Takva obavijest obuhvaća pojedinosti te odluke, uključujući, ako je potrebno, informacije o svakom ograničenju plaćanja na određena područja u skladu s člankom 48. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013 i svakoj primjeni najviših granica iz članka 48. stavka 4. navedene Uredbe i svakoj regionalnoj primjeni u skladu s člankom 48. stavkom 5. navedene Uredbe.
Članak 71.
Obavijesti koje se odnose na program za male poljoprivrednike
Ako država članica odluči primijeniti program za male poljoprivrednike u skladu s glavom V. Uredbe (EU) br. 1307/2013, obavješćuje Komisiju o svim odlukama donesenima u skladu s tom glavom do 1. kolovoza 2014.
Takva obavijest obuhvaća pojedinosti te odluke, uključujući moguće automatsko uključivanje poljoprivrednika u skladu s člankom 62. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013 i izračun plaćanja u skladu s člankom 63. te Uredbe.
Država članica obavješćuje Komisiju o odluci o financiranju iz članka 65. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013 bez odlaganja i najkasnije do 1. prosinca kalendarske godine na koju se plaćanje odnosi.
Članak 72.
Primjena članka 8. stavka 1., članka 41. stavka 4. ili članka 52. stavka 6. Uredbe (EU) br. 1307/2013 na članove pravnih osoba ili skupina
Ako država članica odluči primijeniti članak 8. stavak 4., članak 41. stavak 8. ili članak 52. stavak 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013, obavješćuje Komisiju o pojedinostima tih odluka do 1. kolovoza 2014.
Članak 73.
Linearna smanjenja plaćanja
Kod primjene bilo kojeg linearnog smanjenja iz članka 7. stavka 1. drugog podstavka, iz članka 51. stavka 2. ili članka 65. stavka 2. točke (c) Uredbe (EU) br. 1307/2013, države članice obavješćuju Komisiju o primijenjenom postotku smanjenja bez odlaganja i najkasnije do 30. lipnja godine nakon kalendarske godine u kojoj je podnesen zahtjev za izravna plaćanja koja su linearno smanjena.
Članak 74.
Zahtjev za informacijama o mjerama koje su poduzele države članice
Kako bi se osigurala propisna primjena pravila utvrđenih u Uredbi (EU) br. 1307/2013 ili u ovoj Uredbi, Komisija može zatražiti od država članica da dostave pojedinosti o svakoj mjeri koja je poduzeta za provedbu Uredbe (EU) br. 1307/2013 ili svim pravilima koja je Komisija donijela na temelju te Uredbe.
Članak 75.
Izvješća
1. Ako Bugarska i Rumunjska odluče dodijeliti dopunska nacionalna izravna plaćanja u skladu s člankom 18. Uredbe (EU) br. 1307/2013, Komisiji podnose izvješće do 30. lipnja 2016. Za svako dopunsko nacionalno izravno plaćanje izvješće sadržava broj korisnika, ukupni iznos dodijeljenih dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja, hektare za koje je plaćanje odobreno i stopu plaćanja ako je potrebno.
2. Ako država članica odluči dodijeliti prijelazne nacionalne potpore u skladu s člankom 37. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1307/2013, Komisiji podnosi godišnje izvješće do 15. rujna godine nakon provedbe navedenih prijelaznih nacionalnih potpora. Izvješće sadržava za svaki sektor broj korisnika, iznos dodijeljenih prijelaznih nacionalnih potpora, podatke o hektarima, broj životinja ili drugih jedinica za koje je potpora dodijeljena i stopu potpore ako je potrebno.
Članak 76.
Obavijest o odluci koja proizlazi iz preispitivanja
Ako se odluka priopćena Komisiji u skladu s Uredbom (EU) br. 1307/2013 ili ovom Uredbom može preispitati, Komisiju se obavješćuje o odluci koja proizlazi iz preispitivanja unutar četiri tjedna nakon što je takva odluka donesena, osim ako je utvrđen drukčiji vremenski rok za takvu obavijest u Uredbi (EU) br. 1307/2013.
Takva obavijest uključujuće pojedinosti odluke i, prema potrebi, obrazloženje i objektivne kriterije na temelju kojih je donesena takva odluka.
POGLAVLJE 7.
IZMJENA, STAVLJANJE IZVAN SNAGE I STUPANJE NA SNAGU
Članak 77.
Izmjena Uredbe (EU) br. 1307/2013
Prilog X. Uredbi (EU) br. 1307/2013 zamjenjuje se tekstom predviđenim u Prilogu II. ovoj Uredbi.
Članak 78.
Stavljanje izvan snage
Uredbe (EZ) br. 1120/2009 i (EZ) br. 1121/2009 stavljaju se izvan snage.
Međutim, one se i dalje primjenjuju u pogledu zahtjeva za dodjelu potpore koji se odnose na kalendarske godine prije kalendarske godine 2015.
Članak 79.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu sedmog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ona se primjenjuje u pogledu zahtjeva za dodjelu potpore koji se odnose na kalendarske godine nakon kalendarske godine 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 11. ožujka 2014.