RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1042/2013
af 7. oktober 2013
om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 for så vidt angår leveringsstedet for ydelser
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1), særlig artikel 397,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I direktiv 2006/112/EF fastsættes det, at alle teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester og elektronisk leverede ydelser, der leveres til en ikkeafgiftspligtig person, fra den 1. januar 2015 skal beskattes i den medlemsstat, hvor kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted, uanset hvor den afgiftspligtige person, der leverer disse ydelser, er etableret. De fleste andre ydelser til en ikkeafgiftspligtig person beskattes fortsat i den medlemsstat, hvor leverandøren er etableret.
(2)
For at afgøre, hvilke ydelser der skal beskattes i kundens medlemsstat, er det af afgørende betydning at definere teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester og elektronisk leverede ydelser. Navnlig bør begrebet radio- og tv-spredningstjenester præciseres på grundlag af definitionerne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/13/EU (2).
(3)
For tydelighedens skyld er transaktioner, der er identificeret som elektronisk leverede ydelser, opført på en liste i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 (3), idet listen dog ikke er udtømmende. Listen bør opdateres, og der bør opstilles lignende lister for teleydelser og radio- og tv-spredningstjenester.
(4)
Det er nødvendigt at specificere, hvem der for så vidt angår merværdiafgift (moms) er leverandøren, når elektronisk leverede ydelser, eller telefoniydelser via internettet, leveres til en kunde via telenet eller via en grænseflade eller en portal.
(5)
For at sikre en ensartet anvendelse af reglerne om leveringsstedet for udlejning af transportmidler og leveringsstedet for teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester og elektronisk leverede ydelser er det nødvendigt at specificere, hvor en ikkeafgiftspligtig juridisk person bør anses for at være etableret.
(6)
Med henblik på at fastslå, hvem der er betalingspligtig for moms for levering af teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektronisk leverede ydelser, og under hensyntagen til, at beskatningsstedet er det samme, uanset om kunden er en afgiftspligtig eller en ikkeafgiftspligtig person, bør leverandøren kunne afgøre, hvilken status en kunde har, alene på grundlag af, om kunden meddeler sit individuelle momsregistreringsnummer. Denne status skal i overensstemmelse med de generelle regler ændres, hvis kunden efterfølgende foretager en sådan meddelelse. Hvis der ikke modtages en sådan meddelelse, bør leverandøren forblive betalingspligtig for momsen.
(7)
Når en ikkeafgiftspligtig person er etableret i mere end ét land eller har sin bopæl i ét land, men sit sædvanlige opholdssted i et andet, har det sted, hvor der bedst sikres beskatning på det faktiske forbrugssted, fortrinsret. For at undgå konflikter vedrørende jurisdiktion mellem medlemsstaterne bør det faktiske forbrugssted specificeres.
(8)
Der bør fastsættes regler for at præcisere den afgiftsmæssige behandling af udlejning af transportmidler og levering af teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester og elektronisk leverede ydelser til en ikkeafgiftspligtig person, hvis etableringssted, bopæl eller sædvanlige opholdssted, det er praktisk umuligt at fastlægge eller ikke kan fastlægges med sikkerhed. Det er hensigtsmæssigt, at disse regler baseres på formodninger.
(9)
Når der foreligger oplysninger, ifølge hvilke det kan fastlægges, hvor kunden faktisk er etableret, har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted, er det nødvendigt at fastsætte bestemmelser om afvisning af en formodning.
(10)
I visse tilfælde, hvor ydelsen ydes lejlighedsvis, sædvanligvis vedrører mindre beløb og kræver kundens fysiske tilstedeværelse, f.eks. levering af teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektronisk leverede ydelser på et wi-fi-hotspot eller en internetcafé, eller sædvanligvis ikke giver anledning til kvittering for betaling eller anden dokumentation for den leverede ydelse, som det er tilfældet med telefonbokse, vil forelæggelse og kontrol af bevis for kundens etableringssted, bopæl eller sædvanlige opholdssted medføre en uforholdsmæssigt stor byrde eller kunne give anledning til problemer med databeskyttelse.
(11)
Eftersom den afgiftsmæssige behandling af udlejning af transportmidler og levering af teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester og elektronisk leverede ydelser til en ikkeafgiftspligtig person afhænger af, hvor kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted, er det nødvendigt at præcisere, hvilke oplysninger leverandøren bør have for at fastlægge det sted, hvor kunden befinder sig, i de tilfælde, hvor der ikke er fastsat særlige formodninger eller afvisning af formodninger. Med dette formål bør der udarbejdes en vejledende, ikkeudtømmende liste over beviser.
(12)
For at sikre en ensartet afgiftsmæssig behandling af levering af ydelser i forbindelse med fast ejendom bør begrebet fast ejendom defineres. Det bør specificeres, hvilken tilknytning der kræves i forbindelse med en fast ejendom, og der bør ligeledes fastsættes en ikkeudtømmende liste med eksempler på transaktioner, der er identificeret som ydelser i forbindelse med fast ejendom.
(13)
Det er også nødvendigt at præcisere den afgiftsmæssige behandling af levering af ydelser, der består i at stille udstyr til en kundes rådighed med henblik på udførelse af arbejde på fast ejendom.
(14)
Af praktiske grunde bør det præciseres, at teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektronisk leverede ydelser, der leveres af en afgiftspligtig person, som handler i eget navn i forbindelse med indkvartering i hotelsektoren eller i sektorer med tilsvarende funktion, ved fastlæggelsen af leveringsstedet bør anses som leveret på disse steder.
(15)
I henhold til direktiv 2006/112/EF skal adgang til arrangementer inden for kultur, kunst, sport, videnskab, undervisning og underholdning og lignende under alle omstændigheder beskattes på det sted, hvor arrangementet rent faktisk finder sted. Det bør gøres klart, at dette også gælder, når billetter til sådanne arrangementer ikke sælges direkte af arrangøren, men via mellemmænd.
(16)
I henhold til direktiv 2006/112/EF kan momsen forfalde inden, samtidig med eller umiddelbart efter leveringen af varer eller ydelser. I forbindelse med teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektronisk leverede ydelser, der leveres i perioden med overgang til de nye regler om leveringsstedet, vil leveringsvilkårene eller forskellene i anvendelsen mellem medlemsstaterne kunne føre til dobbeltbeskatning eller ikkebeskatning. For at undgå, at dette sker, og for at sikre ensartet anvendelse i medlemsstaterne, er det nødvendigt at fastsætte overgangsbestemmelser.
(17)
Med henblik på denne forordning kan det være hensigtsmæssigt, at medlemsstaterne træffer lovgivningsmæssige foranstaltninger, som begrænser visse rettigheder og forpligtelser i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (4), for at beskytte væsentlige økonomiske eller finansielle interesser hos en medlemsstat eller Den Europæiske Union, herunder valuta-, budget- og skatteanliggender, når sådanne foranstaltninger er nødvendige og forholdsmæssige i betragtning af risikoen for skattesvig og skatteunddragelse i medlemsstaterne og i betragtning af behovet for at sikre en korrekt opkrævning af moms, der er omfattet af denne forordning.
(18)
Begrebet fast ejendom bør indføres med henblik på at sikre medlemsstaternes ensartede afgiftsmæssige behandling i forbindelse med levering af ydelser i tilknytning til fast ejendom. Indførelsen af dette begreb kan få betydelig indvirkning på lovgivningen og den administrative praksis i medlemsstaterne. Uden at dette berører den lovgivning eller praksis, der allerede finder anvendelse i medlemsstaterne, og for at sikre en gnidningsløs overgang bør dette begreb indføres på et senere tidspunkt.
(19)
Gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 foretages følgende ændringer:
1)
I kapitel IV foretages følgende ændringer:
a)
Følgende artikler indsættes:
»Artikel 6a
1. Teleydelser i henhold til artikel 24, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF omfatter især følgende:
a)
faste og mobile telefoniydelser til transmission og kobling af tale, data og video, herunder telefoniydelser med en billeddannelseskomponent (videotelefoni)
b)
telefoniydelser via internettet, herunder internettelefoni (VoIP)
c)
voicemail, ventende opkald, viderestilling af opkald, opkaldsidentifikation, trevejsopkald og andre opkaldsstyringstjenester
d)
personsøgetjenester
e)
audioteksttjenester
f)
fax, telegraf og telex
g)
adgang til internettet, herunder World Wide Web
h)
private nettilslutninger med telekommunikationsforbindelser, der udelukkende er til brug for kunden.
2. Teleydelser som omhandlet i artikel 24, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF omfatter ikke følgende:
a)
elektronisk leverede ydelser
b)
radio- og tv-spredningstjenester.
Artikel 6b
1. Radio- og tv-spredningstjenester omfatter ydelser bestående af audioindhold og audiovisuelt indhold som f.eks. radio- eller tv-programmer, der via kommunikationsnet udbydes til offentligheden af en medietjenesteudbyder og henhører under dennes redaktionelle ansvar med det formål, at de samtidig kan høres eller ses, på grundlag af en programoversigt.
2. Stk. 1 omfatter navnlig følgende:
a)
radio- eller tv-programmer, der transmitteres eller retransmitteres over et radio- eller tv-net
b)
radio- eller tv-programmer, der distribueres via internettet eller et lignende elektronisk net (IP-streaming), hvis de spredes, samtidig med at de transmitteres eller retransmitteres over et radio- eller tv-net.
3. Stk. 1 omfatter ikke følgende:
a)
teleydelser
b)
elektronisk leverede ydelser
c)
oplysninger om bestemte on-demand-programmer
d)
overførsel af rettigheder til radio- og tv-spredning eller -transmission
e)
leje af teknisk udstyr eller faciliteter til at modtage radio- og tv-spredning
f)
radio- eller tv-programmer via internettet eller et lignende elektronisk net (IP-streaming), medmindre de spredes samtidig med, at de transmitteres eller retransmitteres over et radio- eller tv-net.«
b)
Artikel 7, stk. 3, ændres således:
i)
Indledningen affattes således:
»3. Stk. 1 omfatter ikke følgende:«
ii)
Litra a) affattes således:
»a)
radio- og tv-spredningstjenester«.
iii)
Litra q), r) og s) udgår.
iv)
Følgende litraer tilføjes:
»t)
billetter til arrangementer inden for kultur, kunst, sport, videnskab, undervisning, underholdning og lignende reserveret online
u)
hotelindkvartering, biludlejning, restaurantydelser, passagertransport eller lignende ydelser reserveret online.«
c)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 9a
1. Med henblik på anvendelsen af artikel 28 i direktiv 2006/112/EF formodes det, hvis elektronisk leverede ydelser leveres via et telenet, en grænseflade eller en portal som f.eks. en markedsplads for applikationer, at en afgiftspligtig person, som deltager i denne levering, handler i eget navn, men for udbyderen af disse ydelsers regning, medmindre denne udbyder udtrykkeligt er angivet som leverandør af denne afgiftspligtige person, og dette afspejles i de kontraktlige aftaler mellem parterne.
For at udbyderen af elektronisk leverede ydelser kan anses for at være udtrykkeligt angivet som leverandør af disse ydelser af den afgiftspligtige person, skal følgende betingelser være opfyldt:
a)
Den faktura, som er udstedt eller stillet til rådighed af hver enkelt afgiftspligtig person, der deltager i leveringen af de elektronisk leverede ydelser, skal identificere sådanne ydelser og leverandøren heraf.
b)
Den regning eller kvittering, der udstedes til eller stilles til rådighed for kunden, skal identificere de elektronisk leverede ydelser og leverandøren heraf.
En afgiftspligtig person, der i forbindelse med levering af elektronisk leverede ydelser godkender, at kunden afkræves betaling eller leveringen af ydelserne eller fastsætter de almindelige leveringsbetingelser, har i forbindelse med anvendelsen af dette stykke ikke lov til udtrykkeligt at angive en anden person som leverandør af de pågældende ydelser.
2. Stk. 1 finder ligeledes anvendelse, når telefoniydelser via internettet, herunder internettelefoni (VoIP), leveres via et telenet, en grænseflade eller en portal som f.eks. en markedsplads for applikationer og på samme betingelser som i det nævnte stykke.
3. Denne artikel finder ikke anvendelse på afgiftspligtige personer, der alene behandler betalinger i forbindelse med elektronisk leverede ydelser eller telefoniydelser via internettet, herunder internettelefoni (VoIP), og som ikke deltager i leveringen af de pågældende elektronisk leverede ydelser eller telefoniydelser.«
2)
I kapitel V foretages følgende ændringer:
a)
I afdeling 1 indsættes følgende artikler:
»Artikel 13a
Det sted, hvor en ikkeafgiftspligtig juridisk person er etableret, jf. artikel 56, stk. 2, første afsnit, og artikel 58 og 59 i direktiv 2006/112/EF, er
a)
det sted, hvor denne har sit hovedkontor, eller
b)
ethvert andet forretningssted kendetegnet ved en tilstrækkelig permanent karakter og passende struktur med hensyn til de menneskelige og tekniske midler, således at det kan modtage og anvende de ydelser, som dette forretningssted får leveret, til egne formål.
Artikel 13b
I forbindelse med anvendelsen af direktiv 2006/112/EF anses følgende for at være »fast ejendom«:
a)
enhver specifik del af jorden, på eller under jordoverfladen, som kan ejes eller besiddes
b)
enhver bygning eller ethvert bygningsværk, der er fastgjort til eller i jorden, over eller under havoverfladen, og som ikke let kan demonteres eller flyttes
c)
ethvert element, der er installeret og som udgør en integrerende del af en bygning eller et bygningsværk, uden hvilket den pågældende bygning eller det pågældende bygningsværk er ufuldstændig(t), f.eks. døre, vinduer, tage, trapper og elevatorer
d)
ethvert element, udstyr eller maskine, der permanent er installeret i en bygning eller et bygningsværk, og som ikke kan flyttes, uden at bygningen eller bygningsværket ødelægges eller ændres.«
b)
I artikel 18, stk. 2, indsættes følgende afsnit:
»Leverandøren af teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektronisk leverede ydelser kan dog, uanset om han har modsatrettet information, betragte en kunde, der er etableret i Fællesskabet, som en ikkeafgiftspligtig person, så længe den pågældende kunde ikke har meddelt ham sit individuelle momsregistreringsnummer.«
c)
Artikel 24 affattes således:
»Artikel 24
Hvis ydelser, der er omfattet af artikel 56, stk. 2, første afsnit, eller artikel 58 og 59 i direktiv 2006/112/EF, leveres til en ikkeafgiftspligtig person, der er etableret i mere end et land, eller som har bopæl i et land og sædvanligt opholdssted i et andet, prioriteres:
a)
i tilfælde af en ikkeafgiftspligtig juridisk person det sted, der henvises til i litra a) i denne forordnings artikel 13a, medmindre der er bevis for, at tjenesteydelsen anvendes på det forretningssted, der henvises til i litra b) i den pågældende artikel
b)
i tilfælde af en fysisk person dennes sædvanlige opholdssted, medmindre der er bevis for, at ydelsen anvendes på personens bopæl.«
d)
I afdeling 4 foretages følgende ændringer:
i)
Følgende underafdelinger indsættes:
»Underafdeling 3a
Formodninger om kundens etableringssted
Artikel 24a
1. Med henblik på anvendelsen af artikel 44, 58 og 59a i direktiv 2006/112/EF formodes det, hvis en leverandør af teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektronisk leverede ydelser leverer disse ydelser på et sted som f.eks. en telefonboks, en telefonkiosk, et wi-fi-hotspot, en internetcafé, en restaurant eller en hotellobby, hvor ydelsens modtagers fysiske tilstedeværelse på dette sted er nødvendig for, at den pågældende ydelse kan leveres til ham af denne leverandør, at kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted det pågældende sted, og at ydelsen rent faktisk benyttes eller udnyttes dér.
2. Hvis det sted, der er nævnt i denne artikels stk. 1, er om bord på et skib, et luftfartøj eller et tog, som foretager personbefordring, som finder sted inden for Fællesskabet i henhold til artikel 37 og 57 i direktiv 2006/112/EF, er det land, hvor kunden er etableret, afgangslandet for personbefordringen.
Artikel 24b
Med henblik på anvendelsen af artikel 58 i direktiv 2006/112/EF formodes det, hvis teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektronisk leverede ydelser leveres til en ikkeafgiftspligtig person:
a)
via hans fastnetlinje, at kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted på det sted, hvor fastnetlinjen er installeret
b)
via mobilnet, at stedet, hvor kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted, er det land, der identificeres af den mobile landekode på det SIM-kort, som benyttes på tidspunktet for modtagelsen af de pågældende ydelser
c)
som kræver, at der bruges en dekoder eller lignende anordning eller et dekoderkort, og hvor der ikke benyttes en fastnetlinje, at kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted det sted, hvor denne dekoder eller lignende anordning befinder sig, eller, hvis dette sted ikke kendes, det sted, hvortil dekoderkortet er sendt med henblik på anvendelse dér
d)
under andre omstændigheder end dem, der er nævnt i artikel 24a og i denne artikels litra a), b) og c), at kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted det sted, der er fastlagt som sådant af leverandøren på grundlag af to separate beviser, der ikke er indbyrdes modstridende, som anført i artikel 24f i denne forordning.
Artikel 24c
Med henblik på anvendelsen af artikel 56, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF formodes det, hvis der leveres anden udlejning af transportmidler end korttidsudlejning til en ikkeafgiftspligtig person, at kunden er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted det sted, der er fastlagt som sådant af leverandøren på grundlag af to separate beviser, der ikke er indbyrdes modstridende, som anført i artikel 24e i denne forordning.
Underafdeling 3b
Afvisning af formodninger
Artikel 24d
1. Såfremt en leverandør leverer en ydelse opført i artikel 58 i direktiv 2006/112/EF, kan han afvise en formodning omtalt i artikel 24a eller i artikel 24b, litra a, b) eller c), i denne forordning, på grundlag af tre separate beviser, der ikke er indbyrdes modstridende, og som angiver, at kunden er etableret, har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted et andet sted.
2. En skattemyndighed kan afvise formodninger, der er fremsat i henhold til artikel 24a, 24b eller 24c, når der er tegn på fejlagtig anvendelse eller misbrug fra leverandørens side.
Underafdeling 3c
Bevis for fastlæggelsen af kundens etableringssted og afvisning af formodninger
Artikel 24e
Ved anvendelse af reglerne i artikel 56, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF og med henblik på at opfylde kravene i artikel 24c i denne forordning, tjener navnlig følgende som bevis:
a)
kundens faktureringsadresse
b)
bankoplysninger som f.eks. det sted, hvor den bankkonto, der anvendes til betaling, befinder sig, eller den pågældende banks faktureringsadresse for kunden
c)
registreringsoplysningerne for det transportmiddel, der lejes af kunden, hvis registreringen af det pågældende transportmiddel er påkrævet det sted, hvor det anvendes, eller andre lignende oplysninger
d)
andre kommercielt relevante oplysninger.
Artikel 24f
Ved anvendelse af reglerne i artikel 58 i direktiv 2006/112/EF og med henblik på at opfylde kravene i artikel 24b, litra d), eller artikel 24d, stk. 1, i denne forordning tjener navnlig følgende som bevis:
a)
kundens faktureringsadresse
b)
internetadressen (IP-adressen) for den anordning, der anvendes af kunden, eller enhver form for geolokaliseringsmetode
c)
bankoplysninger som f.eks. det sted, hvor den bankkonto, der anvendes til betaling, befinder sig, eller den pågældende banks faktureringsadresse for kunden
d)
den mobile landekode (MCC) for den internationale identitet for mobilabonnent (IMSI), der er lagret på det abonnentidentitetsmodul (SIM-kort), som kunden anvender
e)
det sted, hvor den fastnetlinje, gennem hvilken ydelsen leveres til kunden, befinder sig
f)
andre kommercielt relevante oplysninger.«
ii)
Følgende underafdeling indsættes:
»Underafdeling 6a
Ydelser i forbindelse med fast ejendom
Artikel 31a
1. Ydelser i forbindelse med fast ejendom som omhandlet i artikel 47 i direktiv 2006/112/EF omfatter kun ydelser, som har tilstrækkelig direkte tilknytning til den pågældende ejendom. Ydelser anses for at have tilstrækkelig direkte tilknytning til fast ejendom i følgende tilfælde:
a)
når de hidrører fra en fast ejendom, og den pågældende ejendom udgør en bestanddel af ydelsen og er central og væsentlig for de leverede ydelser
b)
når de leveres til eller er rettet mod en fast ejendom og tager sigte på en juridisk eller fysisk ændring af den pågældende faste ejendom.
2. Stk. 1 omfatter navnlig følgende:
a)
udarbejdelse af tegninger for en bygning eller en del af en bygning, der er bestemt for en bestemt jordlod, uanset om bygningen bliver opført
b)
tilsynsføring eller sikkerhedsydelser på stedet
c)
opførelse af en bygning på en grund samt bygge- og nedrivningsarbejde udført på en bygning eller dele af en bygning
d)
opførelse af permanente strukturer på en grund samt bygge- og nedrivningsarbejde udført på permanente strukturer som f.eks. rørledningsnet til gas, vand, kloakering og lignende
e)
arbejde på en grund, herunder ydelser på landbrugsområdet som f.eks. jordbearbejdning, såning, vanding og gødskning
f)
undersøgelser og vurdering af risici og tilstand i forbindelse med fast ejendom
g)
vurdering af fast ejendom, bl.a. i de tilfælde, hvor en sådan ydelse er nødvendig til forsikringsformål, til at bestemme værdien af en ejendom som sikkerhed for et lån eller til at vurdere risici og skader i tvister
h)
leasing eller udlejning af fast ejendom, der ikke er omfattet af stk. 3, litra c), herunder oplagring af varer, for hvilke en specifik del af ejendommen er bestemt udelukkende til brug for kunden
i)
indkvartering i hotelsektoren eller i sektorer med tilsvarende funktion som f.eks. ferielejre eller campingpladser, herunder retten til ophold på et bestemt sted, der fremkommer ved ombytning af timesharerettigheder og lignende
j)
tildeling eller overførelse af rettigheder, der ikke er omhandlet i litra h) og i), til at bruge en fast ejendom eller dele deraf, herunder tilladelse til at bruge en del af en ejendom som f.eks. tilståelse af fiskeri- og jagtrettigheder eller adgang til lufthavnslounger, eller anvendelse af en infrastruktur, for hvilken der opkræves afgifter, f.eks. en bro eller en tunnel
k)
vedligeholdelse, renovering og reparation af en bygning eller en del af en bygning, herunder arbejde som f.eks. rengøring, flisearbejde, tapetsering og parketlægning
l)
vedligeholdelse, renovering og reparation af permanente strukturer som f.eks. rørledningsnet til gas, vand, kloakering og lignende
m)
installation eller montering af maskiner eller udstyr, der efter installation eller montering betragtes som fast ejendom
n)
vedligeholdelse og reparation, inspektion og overvågning af maskiner eller udstyr, hvis disse maskiner eller dette udstyr betragtes som fast ejendom
o)
ejendomsforvaltning, bortset fra porteføljeforvaltning af investeringer i fast ejendom, som er omfattet af stk. 3, litra g), bestående i drift af handels-, industri- eller beboelsesejendomme varetaget af eller på vegne af ejeren af ejendommen
p)
formidling af salg, leasing eller udlejning af fast ejendom og af etablering eller overførsel af visse rettigheder til fast ejendom eller tinglige rettigheder til fast ejendom (uanset om det sidestilles med materielle goder), bortset fra formidling som omhandlet i stk. 3, litra d)
q)
juridiske ydelser i forbindelse med overførsel af en ejendomsret til fast ejendom, etablering af eller overførsel af visse rettigheder til fast ejendom eller tinglige rettigheder til fast ejendom (uanset om det sidestilles med materielle goder), som f.eks. notarvirksomhed eller udarbejdelse af en kontrakt med henblik på køb eller salg af fast ejendom, også selv om den underliggende transaktion, der medfører en juridisk ændring af ejendommen, ikke gennemføres.
3. Stk. 1 omfatter ikke følgende:
a)
udarbejdelse af tegninger for en bygning eller en del af en bygning, når bygningen ikke er bestemt for en bestemt jordlod
b)
oplagring af varer i en fast ejendom, hvis der ikke er nogen specifik del af den faste ejendom, som er bestemt udelukkende til brug for kunden
c)
levering af reklame, også selv om det indebærer anvendelse af fast ejendom
d)
formidling som led i indkvartering i hotelsektoren eller i sektorer med tilsvarende funktion som f.eks. ferielejre eller campingpladser, hvis formidleren handler i en anden persons navn og på en anden persons vegne
e)
tilrådighedsstillelse af en standplads på en messe eller udstilling sammen med andre dertil knyttede tjenester, der gør det muligt for udstilleren at udstille genstande, f.eks. design af standen, transport og opbevaring af genstande, tilrådighedsstillelse af maskiner, kabellægning, forsikring og reklame
f)
installation eller montering, vedligeholdelse og reparation, inspektion eller overvågning af maskiner eller udstyr, der ikke udgør eller ikke vil udgøre en del af den faste ejendom
g)
porteføljeforvaltning af investeringer i fast ejendom
h)
juridiske ydelser, bortset fra dem, der er omfattet af stk. 2, litra q), i forbindelse med kontrakter, herunder rådgivning om vilkårene i en kontrakt med henblik på at overdrage fast ejendom eller håndhæve en sådan kontrakt eller bevise eksistensen af en sådan kontrakt, såfremt de pågældende ydelser ikke er specifikt knyttet til overdragelse af en ejendomsret til en fast ejendom.
Artikel 31b
Når der stilles udstyr til rådighed for en kunde med henblik på udførelse af arbejde på fast ejendom, anses den pågældende transaktion kun for at være en levering af ydelser i forbindelse med fast ejendom, hvis leverandøren påtager sig ansvaret for udførelsen af arbejdet.
En leverandør, der forsyner kunden med udstyr samt tilstrækkeligt personale til at betjene udstyret med henblik på at udføre et arbejde, formodes at have påtaget sig ansvaret for udførelsen af det pågældende arbejde. Formodningen om, at leverandøren er ansvarlig for udførelsen af arbejdet, kan afvises af ethvert relevant faktisk eller retligt forhold.
Artikel 31c
Ved fastlæggelsen af leveringsstedet for teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektronisk leverede ydelser, der leveres af en afgiftspligtig person, som handler i eget navn, i forbindelse med indkvartering i hotelsektoren eller sektorer med tilsvarende funktion som f.eks. ferielejre eller campingpladser betragtes disse ydelser som leveret på disse steder.«
iii)
I underafdeling 7, indsættes følgende artikel:
»Artikel 33a
Levering af billetter til arrangementer inden for kultur, kunst, sport, videnskab, undervisning, underholdning og lignende af en mellemmand, som handler i eget navn, men for arrangørens regning, eller af en afgiftspligtig person, bortset fra arrangøren, som handler for egen regning, er omfattet af artikel 53 og artikel 54, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF.«
3)
I bilag I, punkt 4, tilføjes følgende litraer:
»f)
radio- eller tv-programmer distribueret via et radio- eller tv-net, internettet eller et lignende elektronisk net, med henblik på at programmer kan høres eller ses på et tidspunkt, som brugeren vælger, og efter den enkelte brugers eget ønske på grundlag af et katalog med programmer, der er udvalgt af medietjenesteudbyderen, f.eks. tv eller video on demand
g)
radio- eller tv-programmer distribueret via internettet eller et lignende elektronisk net (IP-streaming), medmindre de spredes samtidig med, at de transmitteres eller retransmitteres over et radio- og tv-net
h)
levering af audioindhold og audiovisuelt indhold via kommunikationsnet, som ikke udbydes af en medietjenesteudbyder og henhører under dennes redaktionelle ansvar
i)
senere levering af en medietjenesteudbyders audioproduktion og audiovisuelle produktion via kommunikationsnet, foretaget af en anden end medietjenesteudbyderen selv.«
Artikel 2
For teleydelser, radio- og tv-spredningstjenester eller elektronisk leverede ydelser leveret af en leverandør, der er etableret i Fællesskabet, til en ikkeafgiftspligtig person, som er etableret eller har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted dér, gælder følgende:
a)
Leveringsstedet med hensyn til hver indtræden af afgiftspligten, der finder sted før 1. januar 2015, er det sted, hvor leverandøren er etableret, som fastsat i artikel 45 i direktiv 2006/112/EF, uanset hvornår leveringen eller de løbende leverancer af disse ydelser er afsluttet.
b)
Leveringsstedet med hensyn til hver indtræden af afgiftspligten, der finder sted den 1. januar 2015 eller derefter, er det sted, hvor kunden er etableret, har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted, uanset hvornår leveringen eller de løbende leverancer af disse ydelser påbegyndtes.
c)
Hvis afgiftspligten indtrådte før den 1. januar 2015 i den medlemsstat, hvor leverandøren er etableret, forfalder ingen afgift i kundens medlemsstat den 1. januar 2015 eller derefter i tilknytning til samme indtræden af afgiftspligt.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2015.
Artikel 13b, 31a og 31b i gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011, som indsat ved nærværende forordning, finder imidlertid anvendelse fra den 1. januar 2017.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 7. oktober 2013.
PROVEDBENA UREDBA VIJEĆA (EU) br. 1042/2013
od 7. listopada 2013.
o izmjeni Provedbene uredbe (EU) br. 282/2011 o mjestu isporuke usluga
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenog 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1), a posebno njezin članak 397.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
budući da:
(1)
Direktivom 2006/112/EZ, predviđeno je da se od 1. siječnja 2015. sve telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja i elektronički isporučene usluge koje se isporučuju osobama koje nisu porezni obveznici oporezuju u državi članici u kojoj korisnik usluga ima poslovni nastan, stalnu adresu ili uobičajeno boravište, bez obzira na to gdje porezni obveznik koji isporučuje te usluge ima poslovni nastan. Većina se drugih usluga koje se isporučuju osobama koje nisu porezni obveznici i dalje oporezuje u državama članicama u kojima isporučitelj ima poslovni nastan.
(2)
Da bi se utvrdilo koje usluge treba oporezovati u državi članici korisnika usluga, nužno je definirati telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja i elektronički isporučene usluge. Posebice bi trebalo objasniti pojam usluga radijskog i televizijskog emitiranja (dalje u tekstu „usluge emitiranja”) koje proizlaze iz definicija utvrđenih u Direktivi 2010/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća (2).
(3)
U svrhu objašnjenja, transakcije prepoznate kao elektronički isporučene usluge navedene su u Provedbenoj uredbi Vijeća (EU) br. 282/2011. (3), pri čemu popis nije sveobuhvatan. Popis bi trebalo ažurirati, a slične bi popise trebalo izraditi za telekomunikacijske usluge te za usluge emitiranja.
(4)
Kada se elektroničke usluge, ili telefonske usluge koje se isporučuju putem interneta, isporučuju korisniku usluga posredstvom telekomunikacijskih mreža ili sučelja ili portala, potrebno je za potrebe poreza na dodanu vrijednost (PDV) točno navesti tko je isporučitelj.
(5)
Kako bi se jamčila ujednačena primjena pravila kojima se uređuje mjesto isporuke najma prijevoznih sredstava te mjesto isporuke telekomunikacijskih usluga, usluga emitiranja i elektronički isporučenih usluga, nužno je odrediti koje bi se mjesto trebalo smatrati poslovnim nastanom pravne osobe koja nije porezni obveznik.
(6)
Kako bi se odredilo tko je odgovoran za plaćanje PDV-a na telekomunikacijske usluge, usluge emitiranja ili elektronički isporučene usluge, te uzimajući u obzir da je mjesto oporezivanja isto, bez obzira na to je li korisnik usluga porezni obveznik ili nije, isporučitelj usluga trebao bi imati mogućnost odrediti status korisnika usluga isključivo ako mu korisnik usluga pošalje svoj osobni identifikacijski broj za PDV. U skladu s općim pravilima, ovaj se status mora promijeniti ako korisnik usluga naknadno pošalje svoj broj. Ako se ne primi nikakva takva komunikacija, isporučitelj bi trebao i dalje podlijegati plaćanju PDV-a.
(7)
Ako osoba koja nije porezni obveznik ima poslovni nastan u više zemalja ili ima stalnu adresu u jednoj zemlji, ali obično boravi u drugoj, prioritet se daje mjestu koje najbolje jamči oporezivanje na mjestu stvarne potrošnje. Kako bi se izbjeglo nesuglasje među državama članicama po pitanju nadležnosti, trebalo bi odrediti mjesto stvarne potrošnje.
(8)
Trebalo bi utvrditi pravila kojima bi se objasnio porezni tretman isporuke najma prijevoznih sredstava te isporuke telekomunikacijskih usluga, usluga emitiranja i elektronički isporučenih usluga isporučenih osobi koja nije porezni obveznik i čije je mjesto poslovnog nastana, stalnu adresu ili uobičajeno boravište nemoguće utvrditi ili se ono ne može utvrditi sa sigurnošću. Primjereno je da se ta pravila zasnivaju na pretpostavkama.
(9)
Kada su dostupne informacije kako bi se utvrdilo stvarno mjesto na kojem korisnik usluga ima poslovni nastan, gdje mu je stalna adresa ili uobičajeno boravište, potrebno je predvidjeti da se ta pretpostavka može pobiti.
(10)
Međutim, u određenim slučajevima kada je usluga povremena, kada redovito uključuje male iznose i zahtijeva fizičku prisutnost korisnika usluge, kao što je isporuka telekomunikacijskih usluga, usluga emitiranja i elektronički isporučenih usluga na mjestu pristupa bežičnom internetu ili u kafiću koji pruža internetsku uslugu, ili redovno ne dovodi do toga da se izdaje potvrda o plaćanju ili drugi dokazi o pruženoj usluzi, kao što je to slučaj s telefonskim govornicama, osiguravanje i kontrola dokaza u pogledu mjesta poslovnog nastana korisnika usluge ili stalne adrese ili njegovog uobičajenog boravišta, to bi nametalo nerazmjeran teret ili bi moglo predstavljati probleme u vezi sa zaštitom podataka.
(11)
Budući da porezni tretman isporuke najma prijevoznih sredstava i isporuke telekomunikacijskih usluga, usluga emitiranja i elektronički isporučenih usluga isporučenih osobi koja nije porezni obveznik ovisi o tome gdje korisnik usluga ima poslovni nastan, gdje mu je stalna adresa ili uobičajeno boravište, nužno je razjasniti, u slučajevima za koje nema posebnih pretpostavki ili za pobijanje pretpostavki, koje bi dokaze isporučitelj usluga trebao imati da bi utvrdio mjesto korisnika usluga, u slučajevima za koje nisu uspostavljene specifične pretpostavke ili za pobijanje tih pretpostavki. U tu svrhu potrebno je pripremiti okvirni, nepotpun popis dokaza.
(12)
Kako bi se jamčio ujednačen porezni tretman pružanja usluga povezanih s nepokretnom imovinom, treba definirati pojam nepokretne imovine. Trebalo bi odrediti blizinu koja je potrebna da bi postojala povezanost s nepokretnom imovinom te bi trebalo pružiti i netaksativnu listu primjera transakcija prepoznatih kao usluge povezane s nepokretnom imovinom.
(13)
Isto je tako važno razjasniti porezni tretman isporuke usluga koje korisniku usluga stavljaju opremu na raspolaganje radi obavljanja radova na nepokretnoj imovini.
(14)
Iz praktičnih bi razloga trebalo razjasniti da bi telekomunikacijske usluge, usluge emitiranja ili elektronički isporučene usluge koje pruža porezni obveznik koji djeluje u svoje ime u vezi s pružanjem usluga smještaja u hotelskom sektoru ili u sektorima sa sličnom funkcijom trebalo promatrati, za potrebe utvrđivanja mjesta isporuke, kao da se isporučuju na tim mjestima.
(15)
U skladu s Direktivom 2006/112/EZ, pristup kulturnim, umjetničkim, sportskim, znanstvenim, obrazovnim, zabavnim ili sličnim događanjima u svakom se slučaju mora oporezivati na mjestu gdje se događaj stvarno održao. Trebalo bi pojasniti da se primjenjuje isto pravilo kad ulaznice za takve događaje ne prodaje izravno organizator nego ih distribuiraju posrednici.
(16)
Prema Direktivi 2006/112/EZ, obveza obračuna PDV-a može nastati prije, u vrijeme ili odmah nakon isporuke robe ili usluga. U vezi s telekomunikacijskim uslugama, uslugama emitiranja ili elektronički isporučenim uslugama isporučenim tijekom razdoblja prijelaza na nova pravila o mjestu isporuke, uvjeti koji su povezani s isporukom ili razlike u primjeni među državama članicama mogle bi rezultirati dvostrukim oporezivanjem ili neoporezivanjem. Kako bi se to izbjeglo i kako bi se osigurala ujednačena primjena u državama članicama, potrebno je utvrditi prijelazne odredbe.
(17)
Za potrebe ove Uredbe može biti primjereno za države članice da donesu zakonodavne mjere kojima se ograničavaju određena prava i obveze iz Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (4) s ciljem očuvanja važnog gospodarskog ili financijskog interesa države članice ili Europske unije, uključujući novčana, proračunska i porezna pitanja gdje su takve mjere nužne i razmjerne s obzirom na porezne prijevare i utaje poreza u državama članicama te s obzirom na potrebu da se osigura pravilna naplata PDV-a u okviru ove Uredbe.
(18)
Trebalo bi uvesti pojam nepokretne imovine radi osiguranja ujednačenog poreznog tretmana isporuke usluga povezanih s nepokretnom imovinom od strane država članica. Uvođenje tog koncepta moglo bi imati značajan učinak na zakonodavstvo i upravnu praksu u državama članicama. Ne dovodeći u pitanje to zakonodavstvo ili praksu koji se već primjenjuju u državama članicama i radi osiguranja glatkog prijelaza, taj koncept trebalo bi uvesti na neki kasniji datum.
(19)
Provedbenu uredbu (EU) br. 282/2011 stoga bi na odgovarajući način trebalo izmijeniti,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Provedbena uredba (EU) br. 282/2011 mijenja se kako slijedi:
1.
Poglavlje IV. mijenja se kako slijedi:
(a)
umeću se sljedeći članci:
„Članak 6.a
1. Telekomunikacijske usluge u smislu članka 24. stavka 2. Direktive 2006/112/EZ posebice obuhvaćaju sljedeće:
(a)
fiksne i mobilne telefonske usluge za prijenos i komutaciju tonskog prijenosa, podatkovnog prijenosa i videoprijenosa, uključujući telefonske usluge s videosastavnicom (videotelefonske usluge);
(b)
telefonske usluge pružene putem interneta uključujući govor preko IP mreže (VoIP);
(c)
govornu poštu, poziv na čekanju, prosljeđivanje poziva, identifikaciju pozivatelja, trosmjerno pozivanje i ostale usluge upravljanja pozivima;
(d)
usluge osobnog poziva (paging);
(e)
audiotekstualne usluge;
(f)
telefaks, telegraf i teleks;
(g)
pristup internetu uključujući i World Wide Web;
(h)
privatne mrežne veze koje pružaju telekomunikacijske poveznice za isključivu upotrebu korisnika usluga.
2. Telekomunikacijske usluge u smislu članka 24. stavka 2. Direktive 2006/112/EZ ne obuhvaćaju sljedeće:
(a)
elektronički isporučene usluge;
(b)
usluge radijskog i televizijskog emitiranja (dalje u tekstu ‚usluge emitiranja’).
Članak 6.b
1. Usluge emitiranja uključuju usluge koje se sastoje od audiosadržaja i audiovizualnog sadržaja poput radijskih ili televizijskih programa koje isporučitelji medijskih usluga pružaju široj javnosti putem komunikacijskih mreža i u okviru uredničkih odgovornosti, za istodobno slušanje ili gledanje, na osnovi programskog rasporeda.
2. Stavak 1. posebice obuhvaća sljedeće:
(a)
radijske ili televizijske programe koji se prenose ili se ponovo prenose putem radijske ili televizijske mreže;
(b)
radijske ili televizijske programe koji se distribuiraju putem interneta ili sličnih elektroničkih mreža (IP streaming), ako se emitiraju istodobno sa svojim prijenosom ili ponovnim prijenosom putem radijske ili televizijske mreže.
3. Stavak 1. ne obuhvaća sljedeće:
(a)
telekomunikacijske usluge;
(b)
elektronički isporučene usluge;
(c)
pružanje informacija o posebnim programima na zahtjev;
(d)
prijenos prava emitiranja ili prijenosa;
(e)
lizing tehničke opreme ili prostorija za prijam programa;
(f)
radijske ili televizijske programe distribuirane putem interneta ili sličnih elektroničkih mreža (IP streaming), osim ako se emitiraju istodobno sa svojim prijenosom ili ponovnim prijenosom putem radijske ili televizijske mreže.”;
(b)
u članku 7. stavak 3. mijenja se kako slijedi:
i.
uvodna rečenica zamjenjuje se sljedećim:
„3. Stavak 1. ne obuhvaća sljedeće:”;
ii.
točka (a) zamjenjuje se sljedećim:
„(a)
usluge emitiranja;”;
iii.
točke (q), (r) i (s) brišu se;
iv.
dodaju se sljedeće točke:
„(t)
pružanje internetskih usluga prodaje ulaznica s područja kulture, umjetnosti, sporta, znanosti, obrazovanja, zabave ili sličnih usluga rezerviranih putem interneta;
(u)
smještaj, najam osobnih vozila, usluge restorana, putničkog prijevoza ili slične usluge rezervirane putem interneta.”;
(c)
umeće se sljedeći članak:
„Članak 9.a
1. Za primjenu članka 28. Direktive 2006/112/EZ, ako se elektronički isporučene usluge isporučuju putem telekomunikacijske mreže, sučelja ili portala poput tržišta aplikacija, smatra se da porezni obveznik koji sudjeluje u toj isporuci djeluje u svoje ime, ali za račun pružatelja tih usluga osim ako je taj pružatelj izričito naznačen kao isporučitelj od strane tog poreznog obveznika i ako se to uključi u ugovorne aranžmane između stranaka.
Kako bi se moglo smatrati da je porezni obveznik izričito naveo pružatelja elektronički isporučenih usluga kao isporučitelja tih usluga, moraju se poštovati sljedeći uvjeti:
(a)
na računu koji izdaje ili na raspolaganje stavlja svaki porezni obveznik koji sudjeluje u isporuci elektronički isporučenih usluga moraju se navesti takve usluge i njihov isporučitelj;
(b)
na računu ili potvrdi koji se izdaju ili stavljaju na raspolaganje korisniku usluga moraju se navesti elektronički isporučene usluge i njihov isporučitelj.
Za potrebe ovog stavka, porezni obveznik koji, u pogledu isporuke elektronički isporučenih usluga, odobrava naplatu od korisnika usluga ili isporuku usluga ili utvrđuje opće uvjete isporuke, ne smije izričito navesti drugu osobu kao isporučitelja tih usluga.
2. Stavak 1. primjenjuje se i kada se telefonske usluge koje se isporučuju putem interneta, uključujući govor putem internetskog protokola (VoIP), isporučuju putem telekomunikacijske mreže, sučelja ili portala poput tržišta aplikacija i pod istim uvjetima kako su utvrđeni u tom stavku.
3. Ovaj članak ne primjenjuje se na poreznog obveznika koji samo osigurava obradu plaćanja za elektronički isporučene usluge ili telefonske usluge koje se isporučuju putem interneta, uključujući govor putem IP mreže (VoIP), i ne sudjeluje u isporuci tih elektronički isporučenih usluga ili telefonskih usluga.”
2.
Poglavlje V. mijenja se kako slijedi:
(a)
u odjeljku 1. umeću se sljedeći članci:
„Članak 13.a
Mjesto gdje pravna osoba koja nije porezni obveznik ima poslovni nastan iz prvog podstavka članka 56. stavka 2. i članaka 58. i 59. Direktive 2006/112/EZ je:
(a)
mjesto gdje se provode funkcije njezine glavne uprave; ili
(b)
mjesto bilo koje druge poslovne jedinice koja ima dostatan stupanj trajnosti i primjerenu strukturu u smislu ljudskih i tehničkih resursa koji joj omogućuju primitak i korištenje isporučenih joj usluga za vlastite potrebe.
Članak 13.b
Za primjenu Direktive 2006/112/EZ, ‚nepokretnom imovinom’ smatra se sljedeće:
(a)
bilo koji određeni dio zemlje, na njezinoj površini ili ispod nje, na kojem se mogu uspostaviti vlasništvo i posjed;
(b)
bilo koja zgrada ili građevina pričvršćeni za tlo iznad ili ispod razine mora koja se ne može lako rastaviti na dijelove ili pomicati;
(c)
bilo koji predmet koji je ugrađen i sastavni je dio zgrade ili građevine bez kojeg su zgrada ili građevina nepotpuni, poput vrata, prozora, krovova, stepenica i dizala;
(d)
bilo koji predmet, oprema ili stroj trajno ugrađen u zgradu ili građevinu koji se ne može ukloniti bez uništenja ili preinake zgrade ili građevine.”;
(b)
u članku 18. stavku 2. dodaje se sljedeći podstavak:
„Međutim, neovisno o tome raspolaže li suprotnim informacijama, isporučitelj telekomunikacijskih usluga, usluga emitiranja ili elektronički isporučenih usluga smije smatrati da je korisnik usluga s poslovnim nastanom na području Zajednice osoba koja nije porezni obveznik dokle god mu taj korisnik usluga ne dostavi svoj osobni identifikacijski broj za PDV.”;
(c)
članak 24. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 24.
Kada se usluge obuhvaćene prvim podstavkom članka 56. stavka 2. ili člancima 58. i 59. Direktive 2006/112/EZ isporučuju osobi koja nije porezni obveznik s poslovnim nastanom u više od jedne države ili koja ima stalnu adresu u jednoj državi i uobičajeno boravište u drugoj, prednost se daje:
(a)
kad se radi o pravnoj osobi koja nije porezni obveznik, mjestu iz točke (a) članka 13.a ove Uredbe osim ako postoje dokazi da se usluga koristi u mjestu poslovne jedinice iz točke (b) tog članka;
(b)
kad se radi o fizičkoj osobi, mjestu njezina uobičajenog boravišta osim ako postoje dokazi da se usluga upotrebljava u mjestu njezine stalne adrese.”;
(d)
odjeljak 4. mijenja se kako slijedi:
i.
umeću se sljedeći odsjeci:
„Odsjek 3.a
Pretpostavke za mjesto korisnika usluga
Članak 24.a
1. Za primjenu članaka 44., 58. i 59.a Direktive 2006/112/EZ, ako isporučitelj telekomunikacijskih usluga, usluga emitiranja ili elektronički isporučenih usluga pruža te usluge na mjestu poput telefonske govornice, telefonskog kioska, na mjestu pristupa bežičnom internetu, u kafiću, u restoranu ili predvorju hotela koji pružaju internetsku uslugu gdje je fizička nazočnost primatelja usluge na tom mjestu nužna kako bi mu se od strane isporučitelja ta usluga pružila, pretpostavlja se da korisnik usluga ima nastan, stalnu adresu ili uobičajeno boravište na tom mjestu i da se usluga uistinu tamo koristi i uživa.
2. Ako je mjesto iz stavka 1. ovog članka na palubi broda, u zrakoplovu ili u vlaku koji prevozi putnike unutar Zajednice u skladu s člancima 37. i 57. Direktive 2006/112/EZ, država za određivanje mjesta je država polaska putničkog prijevoza.
Članak 24.b
Za primjenu članka 58. Direktive 2006/112/EZ, ako su telekomunikacijske usluge, usluge emitiranja ili elektronički isporučene usluge isporučene osobi koja nije porezni obveznik:
(a)
putem njezine fiksne telefonske mreže, pretpostavlja se da korisnik usluga ima poslovni nastan, stalnu adresu ili uobičajeno boravište na mjestu ugradnje fiksne telefonske linije;
(b)
putem mobilnih mreža, pretpostavlja se da je mjesto gdje korisnik usluga ima poslovni nastan, stalnu adresu ili uobičajeno boravište, u zemlji utvrđenoj prema mobilnoj oznaci zemlje SIM kartice korištene prilikom preuzimanja tih usluga;
(c)
za čiju je upotrebu potreban dekoder ili sličan uređaj ili satelitska odnosno programska kartica i za koje se ne upotrebljava fiksna telefonska linija, pretpostavlja se da korisnik usluga ima poslovni nastan, stalnu adresu ili uobičajeno boravište na mjestu gdje je smješten dekoder ili sličan uređaj, ili ako to mjesto nije poznato, na mjestu na koje se šalje satelitska odnosno programska kartica s ciljem da se tamo upotrebljava;
(d)
u okolnostima koje nisu navedene u članku 24.a i u točkama (a), (b) i (c) ovog članka, pretpostavlja se da korisnik usluga ima poslovni nastan, stalnu adresu ili uobičajeno boravište na mjestu koje je isporučitelj utvrdio kao takvo na osnovi dvaju neproturječnih dokaza iz članka 24.f ove Uredbe.
Članak 24.c
Za primjenu članka 56. stavka 2. Direktive 2006/112/EZ, ako se usluga najma, osim kratkoročnog najma, prijevoznih sredstava isporučuje osobi koja nije porezni obveznik, pretpostavlja se da korisnik usluga ima poslovni nastan, stalnu adresu ili uobičajeno boravište na mjestu koje je isporučitelj utvrdio kao takvo na osnovi dvaju neproturječnih dokaza iz članka 24.e ove Uredbe.
Odsjek 3.b
Pobijanje pretpostavki
Članak 24.d
1. Ako isporučitelj isporučuje uslugu navedenu u članku 58. Direktive 2006/112/EZ, on može pobiti pretpostavku iz članka 24.a ili članka 24.b točaka (a), (b) ili (c) ove Uredbe na temelju tri neproturječna dokaza koja dokazuju da korisnik usluga ima poslovni nastan, stalnu adresu ili uobičajeno boravište negdje drugdje.
2. Porezno tijelo može pobiti pretpostavke učinjene prema člancima 24.a, 24.b ili 24.c ako postoje naznake nepravilnosti ili zloupotrebe od strane isporučitelja.
Odsjek 3.c
Dokazi za utvrđivanje mjesta korisnika usluga i pobijanje pretpostavki
Članak 24.e
U svrhu primjene pravila iz članka 56. stavka 2. Direktive 2006/112/EZ i ispunjenja zahtjeva iz članka 24.c ove Uredbe, posebice sljedeće služi kao dokaz:
(a)
adresa korisnika usluga za ispostavu računa;
(b)
bankovni podaci poput mjesta gdje se nalazi bankovni račun koji se upotrebljava za plaćanje ili adresa korisnika usluga za ispostavu računa koju posjeduje ta banka;
(c)
podaci o registraciji prijevoznih sredstava koja je korisnik usluga unajmio, ako se registracija tih prijevoznih sredstava traži na mjestu gdje se upotrebljavaju ili drugi slični podaci;
(d)
druge komercijalno važne informacije.
Članak 24.f
U svrhu primjene pravila iz članka 58. Direktive 2006/112/EZ i ispunjenja zahtjeva iz članka 24.b točke (d) ili članka 24.d stavka 1. ove Uredbe, posebice sljedeće služi kao dokaz:
(a)
adresa korisnika usluga za ispostavu računa;
(b)
adresa internet protokola (IP adresa) uređaja kojim se koristi korisnik usluga ili bilo koja metoda geolociranja;
(c)
bankovni podaci poput mjesta gdje se nalazi bankovni račun koji se upotrebljava za plaćanje te adresa korisnika usluga za ispostavu računa koju posjeduje ta banka;
(d)
mobilni kod države (MCC) za Međunarodni identitet mobilnog pretplatnika (IMSI) pohranjen na kartici s modulom za identitet korisnika (SIM-kartici) kojom se koristi korisnik usluga;
(e)
mjesto fiksne telefonske linije korisnika usluga putem koje mu se isporučuje usluga;
(f)
druge komercijalno važne informacije.”;
ii.
umeće se sljedeći odsjek:
„Odsjek 6.a
Isporuka usluga povezanih s nepokretnom imovinom
Članak 31.a
1. Usluge povezane s nepokretnom imovinom iz članka 47. Direktive 2006/112/EZ uključuju samo one usluge koje imaju dovoljno izravne veze s tom imovinom. Za usluge se smatra da imaju dovoljno izravne veze s nepokretnom imovinom u sljedećim slučajevima:
(a)
ako proizlaze iz nepokretne imovine, a ta je imovina sastavni dio usluge te je ključna i nužna za isporučene usluge;
(b)
ako se pružaju nepokretnoj imovini ili su prema njoj usmjerene, a za cilj imaju pravnu ili fizičku izmjenu te imovine.
2. Stavak 1. posebice obuhvaća sljedeće:
(a)
izradu planova za zgrade ili dijelove zgrada namijenjenih za posebne zemljišne parcele bez obzira na to je li zgrada izgrađena ili ne;
(b)
pružanje nadzora ili usluge osiguranja na gradilištu;
(c)
izgradnju zgrade na zemljištu kao i građevinske radove te rušenje koji se izvode na zgradi ili dijelovima zgrade;
(d)
izgradnju trajnih struktura na zemljištu, kao i građevinske radove te rušenje koji se izvode na trajnim strukturama poput sustava plinovoda, vodovoda i kanalizacijskih te sličnih sustava;
(e)
radove na zemljištu, uključujući poljoprivredne usluge poput obrade tla, sjetve, zalijevanja i gnojidbe;
(f)
proučavanje i ocjenu rizika te cjelovitost nepokretne imovine;
(g)
vrednovanje nepokretne imovine uključujući slučajeve kada je takva usluga potrebna u svrhu osiguranja kako bi se odredila vrijednost imovine kao zaloga za zajam ili za procjenu rizika i štete u sporovima;
(h)
lizing ili iznajmljivanje nepokretne imovine koja nije obuhvaćena točkom (c) stavka 3., uključujući skladištenje robe za koju je određeni dio imovine namijenjen za isključivu uporabu korisnika usluga;
(i)
pružanje usluga smještaja u hotelskom sektoru ili sektorima slične funkcije, poput ljetnih kampova ili mjesta koja su uređena kao kamp odmarališta, uključujući pravo boravka na određenom mjestu koje proizlazi iz konverzije prava suvlasničkog vremenskog korištenja i slično;
(j)
dodjelu i prijenos prava koja nisu obuhvaćena točkama (h) i (i) da se nepokretna imovina upotrebljava u cijelosti ili dijelom, uključujući dozvolu za korištenje dijela imovine poput dodjele prava za ribolov i lov, pristup salonima u zrakoplovnim lukama ili korištenje infrastrukture za koje se naplaćuju cestarine, poput mostova ili tunela;
(k)
održavanje, obnovu i popravak zgrade ili dijelova zgrade uključujući radove poput čišćenja, pokrivanja krovova crijepom, oblaganja zidnim tapetama i postavljanje parketa;
(l)
održavanje, obnova i popravak trajnih struktura poput sustava plinovoda, vodovodnih i kanalizacijskih te sličnih sustava;
(m)
ugradnju ili montažu strojeva ili opreme koja se nakon ugradnje ili montaže smatra nepokretnom imovinom;
(n)
održavanje i popravak, inspekciju i nadzor strojeva ili opreme onih strojeva ili opreme koji se smatraju nepokretnom imovinom;
(o)
upravljanje imovinom koje uključuje upravljanje poslovnim, industrijskim ili stambenim nekretninama kojima upravlja vlasnik ili netko drugi u ime vlasnika imovine, osim upravljanja portfeljom ulaganja u nekretnine obuhvaćenog stavkom 3. točkom (g);
(p)
usluge posredovanja u prodaji, lizingu ili iznajmljivanju nepokretne imovine i u utvrđivanju ili prijenosu određenih prava na nepokretnu imovinu ili stvarnih prava nad nepokretnom imovinom (bilo da se smatra materijalnom imovinom ili ne), osim usluga posredovanja obuhvaćenih stavkom 3. točkom (d);
(q)
pravne usluge koje se odnose na prenošenje nepokretne imovine ili prijenos vlasničkih prava nad nepokretnom imovinom, na utvrđivanje ili prijenos određenih prava na nepokretnu imovinu ili stvarnih prava nad nepokretnom imovinom (bilo da se smatra materijalnom imovinom ili ne), poput javnobilježničkih akata ili na sastavljanje kupoprodajnih ugovora za nepokretnu imovinu, čak i ako se ne provede taj prijenos koji vodi pravnim izmjenama na nepokretnoj imovini.
3. Stavak 1. ne obuhvaća sljedeće:
(a)
izradu planova za zgradu ili dijelove zgrade ako nije predviđena za gradnju na određenoj zemljišnoj parceli;
(b)
skladištenje robe u nepokretnoj imovini ako korisniku usluga nije namijenjena isključiva uporaba nijednog određenog dijela nepokretne imovine;
(c)
pružanje usluga oglašavanja, čak i ako to uključuje korištenje nepokretne imovine;
(d)
posredovanje u pružanju usluga hotelskog smještaja ili smještaja u sektorima slične funkcije, poput ljetnih kampova ili mjesta koja su uređena kao kamp odmarališta, ako se posredovanje provodi u ime i za račun neke druge osobe;
(e)
stavljanje štanda na raspolaganje tijekom održavanja sajma ili izložbe zajedno s drugim sličnim uslugama kako bi se izlagaču omogućilo pokazivanje predmeta, poput oblika štanda, prijevoz i skladištenje predmeta, isporuka strojeva, postavljanje kabela te kako bi se pružile usluge osiguranja i oglašavanja;
(f)
ugradnja ili sklapanje, održavanje i popravak, inspekcija ili nadzor strojeva ili opreme koja nije ili ne postaje dio nepokretne imovine;
(g)
upravljanje portfeljom ulaganja u nekretnine;
(h)
pravne usluge koje nisu obuhvaćene stavkom 2. točkom (q) koje su povezane s ugovorima, uključujući usluge savjetovanja koje se pružaju u uvjetima ugovora za prijenos nepokretne imovine, za izvršenje takvog ugovora ili za dokazivanje postojanja takvog ugovora ako takve usluge nisu specifične za prijenos vlasništva nad nepokretnom imovinom.
Članak 31.b
Ako se oprema stavlja na raspolaganje korisniku usluga radi izvedbe radova na nepokretnoj imovini, ta je transakcija samo pružanje usluga povezanih s nepokretnom imovinom ako isporučitelj preuzima odgovornost za izvršenje radova.
Smatra se da je isporučitelj koji korisniku usluga pruža opremu zajedno s dostatnim brojem osoblja za upravljanje opremom radi izvedbe radova preuzeo odgovornost za izvršenje tih radova. Pretpostavka da isporučitelj snosi odgovornost za izvršenje radova može se pobiti bilo kojim relevantnim činjeničnim ili pravnim sredstvima.
Članak 31.c
U svrhu određivanja mjesta isporuke telekomunikacijskih usluga, usluga emitiranja i elektronički isporučenih usluga koje pruža osoba koja je porezni obveznik i koja djeluje u svoje ime zajedno s pružanjem usluga smještaja u hotelskom sektoru ili sektorima slične funkcije poput ljetnih kampova, mjesta koja su uređena kao kamp odmarališta, te se usluge smatraju pruženima na tim mjestima.”;
iii.
u odsjeku 7. umeće se sljedeći članak:
„Članak 33.a
Isporuka ulaznica kojima se jamči pristup kulturnom, umjetničkom, sportskom, znanstvenom, obrazovnom, zabavnom ili sličnom događaju putem posrednika koji djeluje u svoje ime, ali za račun organizatora ili putem osobe koja je porezni obveznik, a nije organizator i koja djeluje u svoje ime obuhvaća se člankom 53. i člankom 54. stavkom 1. Direktive 2006/112/EZ.”
3.
U točki 4. Priloga I. dodaju se sljedeće točke:
„(f)
prijam radijskih ili televizijskih programa distribuiranih putem radijske ili televizijske mreže, interneta ili slične elektroničke mreže u svrhu slušanja ili gledanja programa u trenutku koji odabere korisnik te na osobni zahtjev korisnika na osnovi kataloga programa koje odabire pružatelj medijskih usluga poput televizijskih programa ili videozapisa na zahtjev;
(g)
prijam radijskih ili televizijskih programa distribuiarnih putem interneta ili slične elektroničke mreže (IP streaming), osim ako se emitiraju istodobno sa svojim prijenosom ili ponovnim prijenosom putem radijske ili televizijske mreže;
(h)
isporuka audiosadržaja i audiovizualniog sadržaja putem komunikacijskih mreža koju ne pruža pružatelj medijskih usluga niti je u okviru njegove uredničke odgovornosti;
(i)
daljnja isporuka audioprodukcije i audiovizualne produkcije pružatelja medijskih usluga putem komunikacijskih mreža putem osobe koja nije pružatelj medijskih usluga.”
Članak 2.
Za telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja ili za elektronički isporučene usluge koje isporučitelj s poslovnim nastanom unutar Zajednice isporučuje osobi koja nije porezni obveznik, a koja ima poslovni nastan, stalnu adresu ili uobičajeno boravište na području Zajednice, primjenjuje se sljedeće:
(a)
mjesto isporuke s obzirom na svaki oporezivi događaj koji nastane prije 1. siječnja 2015. je mjesto gdje isporučitelj ima poslovni nastan, kako je utvrđeno u članku 45. Direktive 2006/112/EZ, bez obzira na to kada je isporuka ili kontinuirana isporuka tih usluga dovršena;
(b)
mjesto isporuke s obzirom na svaki oporezivi događaj koji nastane na dan ili nakon 1. siječnja 2015. je mjesto gdje korisnik usluge ima poslovni nastan, ima stalnu adresu ili uobičajeno boravište, bez obzira na to kada je isporuka ili kontinuirana isporuka tih usluga započela;
(c)
ako se oporezivi događaj zbio prije 1. siječnja 2015. u državi članici u kojoj isporučitelj ima poslovni nastan, nikakav porez ne podliježe oporezivanju u državi članici korisnika usluga na dan ili nakon 1. siječnja 2015. u vezi s istim oporezivim događajem.
Članak 3.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2015.
Međutim, članci 13.b, 31.a i 31.b Provedbene uredbe (EU) br. 282/2011, kako su umetnuti ovom Uredbom, primjenjuju se od 1. siječnja 2017.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Luxembourgu 7. listopada 2013.