RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 692/2014
af 23. juni 2014
om restriktioner på import af varer med oprindelse på Krim eller i Sevastopol som reaktion på den ulovlige annektering af Krim og Sevastopol
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 215,
under henvisning til Rådets afgørelse 2014/386/FUSP af 23. juni 2014 om restriktioner for varer med oprindelse på Krim eller i Sevastopol som reaktion på den ulovlige annektering af Krim og Sevastopol (1),
under henvisning til det fælles forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
På sit møde den 20. og 21. marts 2014 fordømte Det Europæiske Råd kraftigt Den Russiske Føderations indlemmelse af Den Autonome Republik Krim (»Krim«) og byen Sevastopol (»Sevastopol«) og understregede, at det ikke vil anerkende annekteringen. Det Europæiske Råd anmodede Kommissionen om at vurdere de juridiske konsekvenser af denne annektering og foreslå økonomiske, handelsmæssige og finansielle restriktioner vedrørende Krim til hurtig gennemførelse.
(2)
I sin resolution af 27. marts 2014 bekræftede FN's Generalforsamling sit engagement i Ukraines suverænitet, politiske uafhængighed, enhed og territoriale integritet inden for dets internationalt anerkendte grænser, idet den understregede ugyldigheden af den folkeafstemning, der blev afholdt på Krim den 16. marts, og opfordrede alle lande til ikke at anerkende nogen ændringer af Krims og Sevastopols status.
(3)
Den 23. juni 2014 vedtog Rådet afgørelse 2014/386/FUSP om restriktioner på varer med oprindelse på Krim eller i Sevastopol og på direkte eller indirekte at levere finansieringsmidler eller finansiel bistand samt forsikring og genforsikring i tilknytning til import af sådanne varer, som reaktion på den ulovlige annektering af Krim og Sevastopol. For at minimere sådanne restriktive foranstaltningers virkning for de økonomiske aktører bør der indføres undtagelser og overgangsperioder med hensyn til handel med varer og relaterede tjenesteydelser, for hvilke der kræves transaktioner i henhold til en handelskontrakt eller en tilknyttet aftale, forudsat at der forinden er gennemført en meddelelsesprocedure.
(4)
Da disse foranstaltninger falder ind under anvendelsesområdet for traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, er lovgivning på EU-plan nødvendig for deres gennemførelse, navnlig for at sikre, at alle medlemsstater anvender dem ensartet.
(5)
For at sikre, at de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er effektive, bør denne forordning træde i kraft dagen efter offentliggørelsen -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I denne forordning forstås ved:
a) »fordring«: enhver fordring, som er gjort gældende før eller efter den 25. juni 2014 i henhold til eller i forbindelse med en kontrakt eller en transaktion, uanset om fordringen er gjort gældende under en retssag, herunder særligt:
i)
en fordring, som tager sigte på opfyldelse af enhver forpligtelse, som er resultatet af eller har tilknytning til en kontrakt eller transaktion
ii)
en fordring, som tager sigte på forlængelse eller indfrielse af en finansiel garanti eller modgaranti uanset dens form
iii)
et erstatningskrav i forbindelse med en kontrakt eller transaktion
iv)
en modfordring
v)
en fordring, som tager sigte på, også ved eksigibilitet, at opnå anerkendelse eller fuldbyrdelse af en dom, en voldgiftskendelse eller en tilsvarende afgørelse, uanset hvor den er afsagt eller truffet
b) »kontrakt eller transaktion«: enhver transaktion uanset form og hvilken lov der finder anvendelse på den, bestående af en eller flere kontrakter eller lignende forpligtelser, der er indgået mellem samme eller forskellige parter; udtrykket »kontrakt« omfatter med henblik herpå navnlig alle garantier og modgarantier, navnlig finansielle garantier og modgarantier, og kreditter, også selv om de er juridisk uafhængige, samt enhver tilknyttet bestemmelse, som opstår som resultat af eller i forbindelse med en sådan transaktion
c) »varer med oprindelse på Krim eller i Sevastopol«: varer, som er fuldt ud fremstillet på Krim eller i Sevastopol, eller som har undergået den sidste væsentlige bearbejdning der, idet artikel 23 og 24 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (2) finder tilsvarende anvendelse
d) »Unionens område«: de af medlemsstaternes områder, hvor traktaten finder anvendelse på de betingelser, der er fastsat i traktaten, herunder deres luftrum
e) »kompetente myndigheder«: medlemsstaternes kompetente myndigheder, jf. listen over websteder i bilaget.
Artikel 2
Det er forbudt:
a)
til Den Europæiske Union at importere varer med oprindelse på Krim eller i Sevastopol
b)
direkte eller indirekte at levere finansieringsmidler eller finansiel bistand samt forsikring og genforsikring i tilknytning til import af de i litra a) omhandlede varer.
Artikel 3
De i artikel 2 omhandlede forbud finder ikke anvendelse på:
a)
gennemførelsen indtil den 26. september 2014 af handelskontrakter, der er indgået før den 25. juni 2014 eller tilknyttede aftaler, der er nødvendige for gennemførelsen af disse kontrakter, forudsat at de fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer, der har til hensigt at gennemføre kontrakten, senest 10 arbejdsdage i forvejen giver meddelelse om aktiviteten eller transaktionen til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor de er etableret
b)
varer med oprindelse på Krim eller i Sevastopol, som er stillet til rådighed for de ukrainske myndigheder til undersøgelse, for hvilke overholdelse af betingelserne for tildeling af præferenceoprindelse er blevet bekræftet i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 978/2012 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 374/2014 (3) eller i overensstemmelse med associeringsaftalen mellem EU og Ukraine.
Artikel 4
Det er forbudt bevidst og forsætligt at deltage i aktiviteter, der har til formål eller som følge at omgå forbuddene i artikel 2.
Artikel 5
Handlinger foretaget af fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer medfører ikke ansvar af nogen form for de pågældende, hvis de ikke vidste og ikke havde rimelig grund til at formode, at deres handling ville være i strid med foranstaltningerne i denne forordning.
Artikel 6
1. Ingen fordringer må indfries i forbindelse med kontrakter eller transaktioner, hvis opfyldelse eller gennemførelse direkte eller indirekte helt eller delvis er blevet påvirket af foranstaltningerne i denne forordning, herunder erstatningskrav eller andre tilsvarende fordringer, såsom krav om modregning eller erstatning i henhold til garanti, særlig ikke fordringer, som tager sigte på forlængelse eller indfrielse af garantier eller modgarantier, navnlig finansielle garantier eller modgarantier uanset deres form, såfremt disse fordringer gøres gældende af:
a)
fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer, der er opført i bilag I til Rådets forordning (EU) nr. 269/2014
b)
fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer, som handler gennem eller på vegne af en af de i litra a) omhandlede personer, enheder eller organer
c)
fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer, der ved en voldgiftsmæssig, judiciel eller administrativ afgørelse er fundet skyldige i at have overtrådt forbuddene i denne forordning
d)
fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer, såfremt fordringen vedrører varer, det i henhold til artikel 2 er forbudt at importere.
2. I forbindelse med enhver procedure vedrørende inddrivelse af en fordring påhviler det den fysiske eller juridiske person, den enhed eller det organ, der søger at få fordringen inddrevet, at bevise, at indfrielsen af fordringen ikke er forbudt i henhold til stk. 1.
3. Denne artikel berører ikke de rettigheder, som de i stk. 1 omhandlede fysiske og juridiske personer, enheder eller organer har til ved en domstol at få prøvet lovligheden af den manglende opfyldelse af kontraktlige forpligtelser i overensstemmelse med denne forordning.
Artikel 7
1. Kommissionen og medlemsstaterne underretter hinanden om foranstaltninger, der træffes i medfør af denne forordning, og udveksler andre relevante oplysninger, som de råder over i forbindelse denne forordning, navnlig oplysninger om overtrædelser og håndhævelsesproblemer samt domme afsagt af nationale domstole.
2. Medlemsstaterne underretter straks hinanden og Kommissionen om andre relevante oplysninger, som de råder over, og som kan påvirke den effektive implementering af denne forordning.
Artikel 8
1. Medlemsstaterne fastsætter regler for, hvilke sanktioner der skal anvendes ved overtrædelse af bestemmelserne i denne forordning, og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de iværksættes. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
2. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om de i stk. 1 omhandlede regler straks efter denne forordnings ikrafttræden og underretter den om senere ændringer.
Artikel 9
1. Medlemsstaterne udpeger de kompetente myndigheder, der henvises til i denne forordning, og angiver dem på de websteder, der er opført i bilaget. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen eventuelle ændringer af deres webadresse, som er opført i bilaget.
2. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om deres kompetente myndigheder, herunder disses kontaktoplysninger, straks efter denne forordnings ikrafttræden og underretter den om alle senere ændringer.
3. Når der i denne forordning fastsættes krav om, at der skal gives meddelelse eller underretning til eller på anden måde kommunikeres med Kommissionen, benyttes de adresser og øvrige kontaktoplysninger, der er angivet i bilaget.
Artikel 10
Denne forordning finder anvendelse:
a)
på Unionens område, herunder i dens luftrum
b)
om bord på fly og skibe under en medlemsstats jurisdiktion
c)
på alle personer inden for eller uden for Unionens område, som er statsborgere i en medlemsstat
d)
på alle juridiske personer, enheder eller organer inden for eller uden for Unionens område, der er oprettet eller stiftet i henhold til en medlemsstats lovgivning
e)
på alle juridiske personer, enheder eller organer for så vidt angår forretningsvirksomhed, der helt eller delvis foregår inden for Unionen.
Artikel 11
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 23. juni 2014.
UREDBA VIJEĆA (EU) br. 692/2014
od 23. lipnja 2014.
o ograničenjima uvoza u Uniju robe podrijetlom s Krima ili iz Sevastopolja, kao odgovor na nezakonito pripojenje Krima i Sevastopolja
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno članak 215.,
uzimajući u obzir Odluku Vijeća 2014/386/ZVSP (1) o ograničenjima u vezi s robom podrijetlom s Krima ili iz Sevastopolja, kao odgovor na nezakonito pripojenje Krima i Sevastopolja,
uzimajući u obzir zajednički prijedlog visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku i Europske komisije,
budući da:
(1)
Europsko vijeće je na svojem sastanku 20. i 21. ožujka 2014. snažno osudilo pripojenje Autonomne Republike Krima („Krim”) i grada Sevastopolja („Sevastopolj”) Ruskoj Federaciji te je naglasilo da neće priznati pripojenje. Europsko vijeće pozvalo je Komisiju da ocijeni pravne posljedice tog pripojenja i da predloži gospodarska, trgovinska i financijska ograničenja u pogledu Krima za brzu provedbu.
(2)
Opća skupština Ujedinjenih naroda u svojoj je rezoluciji od 27. ožujka 2014. potvrdila predanost suverenitetu, političkoj neovisnosti, jedinstvu i teritorijalnoj cjelovitosti Ukrajine unutar njezinih međunarodno priznatih granica, ističući nevaženje referenduma održanoga na Krimu 16. ožujka te je pozvala sve države da ne priznaju nikakve promjene statusa Krima i Sevastopolja.
(3)
Vijeće je 23. lipnja 2014. donijelo Odluku 2014/386/ZVSP o ograničenjima u vezi s robom podrijetlom s Krima ili iz Sevastopolja te ograničenjima izravnog ili neizravnog pružanja financiranja ili financijske pomoći, kao i osiguranja i reosiguranja, u vezi s uvozom takve robe, kao odgovor na nezakonito pripojenje Krima i Sevastopolja. Kako bi se učinak takvih mjera ograničavanja na gospodarske subjekte sveo na najmanju moguću mjeru, trebalo bi predvidjeti iznimke i prijelazna razdoblja u odnosu na trgovinu robom i povezane usluge za koje se trgovinskim ugovorom ili pomoćnim ugovorom zahtijevaju transakcije, podložno postupku prijave.
(4)
Te mjere obuhvaćene su područjem primjene Ugovora o funkcioniranju Europske unije i stoga je za njihovu provedbu, posebno kako bi se osigurala njihova jedinstvena primjena u svim državama članicama, potrebno regulatorno djelovanje na razini Unije.
(5)
Kako bi se osigurala učinkovitost mjera predviđenih ovom Uredbom, ova bi Uredba trebala stupiti na snagu sljedećeg dana od dana objave,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„zahtjev” znači svaki zahtjev, neovisno o tome potvrđuje li se pravnim postupkom ili ne, koji je uložen prije ili poslije 25. lipnja 2014. proizlazi iz ugovora ili transakcije ili je povezan s ugovorom ili transakcijom te osobito uključuje:
i.
zahtjev za izvršavanje bilo koje obveze koja proizlazi iz ugovora ili transakcije ili je povezana s ugovorom ili transakcijom;
ii.
zahtjev za produljenje dospijeća ili plaćanja obveznice, financijskog jamstva ili odštete u bilo kakvom obliku;
iii.
zahtjev za naknadu štete povezanu s ugovorom ili transakcijom;
iv.
protupotraživanje;
v.
zahtjev za priznanje ili izvršenje, uključujući postupak egzekvature, presude, arbitražne odluke ili ekvivalentne odluke, neovisno o tome gdje je donesena ili izdana;
(b)
„ugovor ili transakcija” znači sve vrste transakcija neovisno o obliku i mjerodavnom pravu, bilo da sadržavaju jedan ili više ugovora ili slične obveze među istim ili različitim strankama; za ove potrebe „ugovor” uključuje obveznicu, jamstvo ili odštetu, posebno financijsko jamstvo ili odštetu, i kredite, bilo da su pravno neovisni ili ne, te odgovarajuće odredbe koje proizlaze iz transakcije ili su s njom povezane;
(c)
„roba podrijetlom s Krima ili iz Sevastopolja” znači roba koja je u cijelosti dobivena na Krimu ili u Sevastopolju ili na kojoj je ondje obavljena posljednja bitna promjena, u skladu s, mutatis mutandis, člancima 23. i 24. Uredbe (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (2);
(d)
„područje Unije” znači državna područja država članica na koje se primjenjuje Ugovor, u skladu s uvjetima utvrđenima Ugovorom, uključujući i njihov zračni prostor;
(e)
„nadležna tijela” znači nadležna tijela država članica kako su navedena na internetskim stranicama iz Priloga.
Članak 2.
Zabranjeno je:
(a)
uvoziti u Europsku uniju robu podrijetlom s Krima ili iz Sevastopolja;
(b)
pružati, izravno ili neizravno, financiranje ili financijsku pomoć, kao i osiguranje i reosiguranje, u vezi s uvozom robe iz točke (a).
Članak 3.
Zabrane iz članka 2. ne primjenjuju se na:
(a)
izvršavanje do 26. rujna 2014. trgovinskih ugovora sklopljenih prije 25. lipnja 2014. ili pomoćnih ugovora potrebnih za izvršavanje takvih ugovora, pod uvjetom da su fizičke ili pravne osobe, subjekt ili tijelo koji ugovor žele izvršiti prijavili, najmanje 10 radnih dana unaprijed, aktivnost ili transakciju nadležnom tijelu države članice u kojoj imaju poslovni nastan;
(b)
robu podrijetlom s Krima ili iz Sevastopolja koja je dostupna ukrajinskim tijelima za pregled, za koju je potvrđeno ispunjavanje uvjeta za dodjelu prava na povlašteno podrijetlo u skladu s Uredbom (EU) br. 978/2012 Europskog parlamenta i Vijeća i Uredbom (EU) br. 374/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (3) ili u skladu sa Sporazumom o pridruživanju između EU-a i Ukrajine.
Članak 4.
Zabranjuje se svjesno i namjerno sudjelovanje u aktivnostima čiji je cilj ili učinak zaobilaženje zabrana utvrđenih u članku 2.
Članak 5.
Fizičke ili pravne osobe, subjekti ili tijela ne mogu za svoje postupke snositi bilo kakvu odgovornost ako nisu znali ili nisu imali opravdan razlog smatrati da svojim postupcima krše mjere iz ove Uredbe.
Članak 6.
1. U vezi s ugovorima ili drugim transakcijama na čije su izvršenje izravno ili neizravno, u cijelosti ili djelomično utjecale mjere uvedene ovom Uredbom, ne udovoljava se ni jednom zahtjevu, uključujući zahtjeve za odštetu ili druge zahtjeve te vrste, primjerice zahtjev za naknadu štete ili zahtjev na temelju jamstva, posebno zahtjev za produljenje ili plaćanje obveznice, jamstva ili odštete, ponajprije financijskog jamstva ili financijske odštete, u bilo kojem obliku, ako ga zahtijevaju:
(a)
imenovane fizičke ili pravne osobe, subjekti ili tijela uvršteni na popis iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EU) br. 269/2014;
(b)
bilo koja fizička ili pravna osoba, subjekt ili tijelo koji djeluju putem ili u ime jedne od osoba, subjekata ili tijela iz točke (a);
(c)
bilo koja fizička ili pravna osoba, subjekt ili tijelo za koje je arbitražnom, sudskom ili administrativnom odlukom utvrđeno da su prekršili zabrane iz ove Uredbe;
(d)
bilo koja fizička ili pravna osoba, subjekt ili tijelo, ako se zahtjev odnosi na robu čiji je uvoz zabranjen na temelju članka 2.
2. U svim postupcima za izvršenje zahtjeva teret dokazivanja da ispunjenje zahtjeva nije zabranjeno stavkom 1. snosi fizička ili pravna osoba, subjekt ili tijelo koji traže izvršenje tog zahtjeva.
3. Ovim se člankom ne dovodi u pitanje pravo fizičkih ili pravnih osoba, subjekata ili tijela iz stavka 1. na preispitivanje zakonitosti neizvršenja ugovornih obveza u skladu s ovom Uredbom.
Članak 7.
1. Komisija i države članice obavješćuju se uzajamno o mjerama poduzetima u skladu s ovom Uredbom te razmjenjuju sve druge bitne informacije koje su im na raspolaganju u vezi s ovom Uredbom, a osobito informacije o poteškoćama u vezi s kršenjem i izvršenjem te o presudama koje su donijeli nacionalni sudovi.
2. Države članice odmah obavješćuju jedna drugu te Komisiju o svim drugim bitnim informacijama koje su im na raspolaganju, koje bi mogle utjecati na učinkovitu provedbu ove Uredbe.
Članak 8.
1. Države članice utvrđuju pravila o sankcijama koje se primjenjuju na povrede odredaba ove Uredbe i poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale njihovu provedbu. Predviđene sankcije moraju biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.
2. Države članice nakon stupanja na snagu ove Uredbe odmah obavješćuju Komisiju o pravilima iz stavka 1. te je obavješćuju o svim naknadnim izmjenama.
Članak 9.
1. Države članice imenuju nadležna tijela navedena u ovoj Uredbi i navode ih na internetskim stranicama navedenima u Prilogu. Države članice obavješćuju Komisiju o svakoj promjeni adrese svojih internetskih stranica navedenih u Prilogu.
2. Države članice nakon stupanja na snagu ove Uredbe odmah obavješćuju Komisiju o svojim nadležnim tijelima, uključujući podatke za kontakt navedenih nadležnih tijela, te ju obavješćuju o svim naknadnim izmjenama.
3. Kada se ovom Uredbom određuje obveza priopćivanja Komisiji, njezina obavješćivanja ili drugog načina komuniciranja s njome, za tu se komunikaciju upotrebljavaju adresa i drugi podatci za kontakt navedeni u Prilogu.
Članak 10.
Ova se Uredba primjenjuje:
(a)
na području Unije, uključujući njezin zračni prostor;
(b)
u svim zrakoplovima i na svim plovilima koji su u nadležnosti države članice;
(c)
na sve osobe na području ili izvan područja Unije koje su državljani neke od država članica;
(d)
na sve pravne osobe, subjekte ili tijela, na području ili izvan područja Unije, koji su registrirani ili osnovani u skladu sa zakonodavstvom neke države članice;
(e)
na sve pravne osobe, subjekte ili tijela u vezi s bilo kojim poslom koji se u cijelosti ili djelomično odvija u Uniji.
Članak 11.
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Luxembourgu 23. lipnja 2014.