KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 5. september 2013
om nationale gennemførelsesforanstaltninger vedrørende foreløbig gratistildeling af drivhusgasemissionskvoter i overensstemmelse med artikel 11, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF
(meddelt under nummer C(2013) 5666)
(EØS-relevant tekst)
(2013/448/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (1), særlig artikel 10a og 11, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Fra 2013 tildeles emissionskvoter som hovedregel til operatører af anlæg under anvendelsesområdet for EU's emissionshandelssystem ved auktionering. Dog vil berettigede operatører fortsat modtage gratis kvoter i perioden 2013-2020. Det antal kvoter, som hver operatør modtager, fastsættes på grundlag af de på EU-plan harmoniserede regler i direktiv 2003/87/EF og Kommissionens afgørelse 2011/278/EU (2).
(2)
Medlemsstaterne skulle senest den 30. september 2011 fremsende deres nationale gennemførelsesforanstaltninger til Kommissionen med en række obligatoriske oplysninger, herunder en liste over de anlæg på deres område, der er omfattet af direktiv 2003/87/EF, og det foreløbige antal kvoter gratistildeling mellem 2013 og 2020, beregnet på grundlag af de på EU-plan harmoniserede regler.
(3)
Artikel 18 i akten om Republikken Kroatiens tiltrædelsesvilkår samt om tilpasning af traktaten om Den Europæiske Union, traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab (3) fastsætter de overgangsforanstaltninger, der finder anvendelse for så vidt angår Kroatien og er anført i bilag V til akten. I henhold til punkt 10 i bilag V skal Kroatien sikre, at operatørerne overholder direktiv 2003/87/EF i hele 2013. Ligeledes modtager operatørerne af berettigede anlæg gratistildelinger for hele 2013 for at gøre det muligt for dem fuldt ud at overholde EU's emissionshandelsordning og dets princip om årlig overvågning, rapportering og verifikation af emissioner og returnering af emissionskvoter. I overensstemmelse hermed har Kroatien fremsendt de nationale gennemførelsesforanstaltninger i henhold til artikel 11, stk. 1, i direktiv 2003/87/EF og artikel 15, stk. 1, i afgørelse 2011/278/EU.
(4)
For at sikre, at dataene er af høj kvalitet og sammenlignelige, har Kommissionen udarbejdet en elektronisk model til fremsendelse af de nationale gennemførelsesforanstaltninger. Alle medlemsstaterne har i dette eller et tilsvarende format fremsendt en liste over anlæg, en tabel med alle relevante oplysninger for hvert anlæg og en metoderapport, der beskriver den proces, som medlemsstaternes myndigheder har benyttet til at indsamle oplysningerne.
(5)
Da der er tale om en lang række oplysninger og data, har Kommissionen først undersøgt fuldstændigheden af alle de nationale gennemførelsesforanstaltninger. I de tilfælde, hvor Kommissionen har konstateret, at de fremsendte oplysninger var ufuldstændige, har den anmodet om yderligere oplysninger fra de berørte medlemsstater. Som svar på anmodningerne har de relevante myndigheder fremsendt yderligere oplysninger for at fuldstændiggøre de fremsendte nationale gennemførelsesforanstaltninger.
(6)
De nationale gennemførelsesforanstaltninger, herunder det foreløbige samlede antal emissionskvoter til gratistildeling mellem 2013 og 2020, er derefter evalueret ud fra kriterierne i direktiv 2003/87/EF, særlig artikel 10a, og afgørelse 2011/278/EU, idet der er taget hensyn til Kommissionens vejledende dokumenter til medlemsstaterne, som Udvalget for Klimaændringer godkendte den 14. april 2011. I de tilfælde, hvor det var relevant, er der taget hensyn til retningslinjerne for fortolkning af bilag I til direktiv 2003/87/EF.
(7)
For hver enkelt medlemsstat har Kommissionen udført en dybdegående overensstemmelsesvurdering af de nationale gennemførelsesforanstaltninger. Som led i denne omfattende vurdering analyserede Kommissionen sammenhængen mellem dataene indbyrdes og foreneligheden af dataene med de harmoniserede regler for tildeling. Først undersøgte Kommissionen anlæggenes opfyldelse af forudsætningerne for at komme i betragtning til gratistildeling, anlæggenes opdeling i delinstallationer samt deres afgrænsning. Kommissionen analyserede herefter, om de korrekte benchmarkværdier var anvendt til de relevante delinstallationer. I betragtning af, at afgørelse 2011/278/EU for produktbenchmarkede delinstallationer i princippet fastsætter et benchmark for hvert produkt, lagde Kommissionen særlig vægt på anvendelsen af benchmarkværdien for det slutprodukt, der fremstilles i overensstemmelse med produktdefinitionen og systemgrænserne i bilag I til afgørelse 2011/278/EU. Grundet den væsentlige indvirkning på tildelingerne analyserede Kommissionen nøje beregningen af anlæggenes historiske aktivitetsniveauer, tilfælde af væsentlige kapacitetsændringer i løbet af referenceperioden såvel som tilfælde, hvor anlæg er sat i drift i løbet af referenceperioden, beregningen af det foreløbige antal emissionskvoter til gratistildeling under hensyntagen til konverteringen mellem brændsel og elektricitet, status for carbon leakage samt varmeeksporten til private husstande. Yderligere statistiske analyser og rimelighedskontroller med brug af indikatorer som f.eks. foreslåede tildelinger som funktion af historisk aktivitetsniveau sammenlignet med benchmarkværdier eller historisk aktivitetsniveau sammenlignet med produktionskapaciteten bidrog til at identificere yderligere potentielle uregelmæssigheder i anvendelsen af de harmoniserede tildelingsregler.
(8)
På grundlag af resultaterne af denne vurdering har Kommissionen udført en detaljeret vurdering af anlæg, for hvilke der var identificeret potentielle uregelmæssigheder i anvendelsen af de harmoniserede tildelingsregler, idet Kommissionen bad de kompetente myndigheder i den berørte medlemsstat præcisere yderligere.
(9)
På baggrund af resultaterne af denne overensstemmelsesvurdering anser Kommissionen, at de nationale gennemførelsesforanstaltninger I Belgien, Bulgarien, Danmark, Estland, Irland, Grækenland, Spanien, Frankrig, Kroatien, Italien, Cypern, Letland, Litauen, Luxembourg, Ungarn, Malta, Nederlandene, Østrig, Polen, Portugal, Rumænien, Slovenien, Slovakiet, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige er forenelige med direktiv 2003/87/EF og afgørelse 2011/278/EU. De anlæg, der er omfattet af disse medlemsstaters nationale gennemførelsesforanstaltninger, er fundet berettiget til gratistildelinger, og der er ikke påvist uoverensstemmelser hvad angår det foreløbige samlede antal emissionskvoter, som hver af disse medlemsstater har foreslået tildelt gratis.
(10)
På baggrund af resultaterne af vurderingen finder Kommissionen, at visse aspekter af de nationale gennemførelsesforanstaltninger, som Tyskland og Tjekkiet har fremsendt, er uforenelige med kriterierne i direktiv 2003/87/EF og afgørelse 2011/278/EU, når der tages hensyn til Kommissionens vejledende dokumenter til medlemsstaterne, som blev godkendt af Udvalget for Klimaændringer den 14. april 2011.
(11)
Kommissionen bemærker, at Tyskland har foreslået at øge gratistildelingerne af emissionskvoter til syv anlæg, fordi landet mener at kunne undgå urimelige byrder derved. I overensstemmelse med artikel 10a i direktiv 2003/87/EF og afgørelse 2011/278/EU beregnes det foreløbige antal gratistildelinger, som fremsendes som en del af de nationale gennemførelsesforanstaltninger, på grundlag af de på EU-plan harmoniserede regler. Afgørelse 2011/278/EU giver ikke mulighed for den justering, som Tyskland ønsker at foretage på grundlag af artikel 9, stk. 5, i den tyske lov om handel med kvoter for drivhusgasemissioner - TEHG af 28. juli 2011. Mens tildelingen af emissionskvoter var organiseret på nationalt plan indtil 2012, har lovgiveren med overlæg fastsat fuldt harmoniserede regler for gratistildeling til anlæg for 2013, således at alle anlæg behandles på samme måde. Enhver ensidig ændring af de foreløbige mængder til gratistildeling, som medlemsstaterne beregner på grundlag af afgørelse 2011/278/EU, vil underminere denne harmoniserede tilgang. Tyskland har ikke underbygget, at en tildeling til de pågældende anlæg beregnet på grundlag af afgørelse 2011/278/EU vil være åbenlyst uhensigtsmæssig, når der henses til målet om fuld harmonisering af tildelingerne. At tildele flere gratis kvoter til nogle anlæg vil fordreje eller true med at fordreje konkurrencen og have grænseoverskridende virkninger, da handlen i alle de sektorer, der er omfattet af direktiv 2003/87/EF, finder sted over hele EU. På baggrund af princippet om lige behandling af anlæg under EU's emissionshandelssystem og af medlemsstaterne finder Kommissionen det derfor berettiget at rejse indsigelse mod det foreløbige antal gratistildelinger til visse anlæg, som er omfattet af de tyske nationale gennemførelsesforanstaltninger og anført i punkt A i bilag I.
(12)
Kommissionen finder, at de nationale gennemførelsesforanstaltninger, som Tyskland har foreslået, også er i strid med afgørelse 2011/278/EU, fordi anvendelsen af produktbenchmarket for varmt metal i de tilfælde, der er anført i punkt B i bilag I til afgørelsen, ikke er forenelig med de relevante regler. I denne henseende bemærker Kommissionen, at der i de tyske nationale gennemførelsesforanstaltninger i tilfælde af stålproduktion i oxygenkonvertere, hvor varmt metal fra højovne ikke raffineres til stål inden for samme anlæg, men eksporteres til videre forarbejdning, ikke tildeles gratis emissionskvoter til operatøren af anlægget med højovnen til fremstillingen af det varme metal. I stedet gives gratistildelingen til det anlæg, hvor stålfremstillingen finder sted.
(13)
Kommissionen bemærker, at der med henblik på tildeling af emissionskvoter og under hensyntagen til produktdefinitionerne og produktionsprocessernes kompleksitet er fastsat sådanne produktbenchmark i afgørelse 2011/278/EU, at produktionsdata kan verificeres og produktbenchmarkene anvendes ensartet i hele EU. Ved anvendelsen af produktbenchmarkene deles anlæggene op i delinstallationer, idet en produktbenchmarket delinstallation defineres som input, output og dertil hørende emissioner i forbindelse med produktionen af et produkt, som der er fastlagt et benchmark for i bilag I til afgørelse 2011/278/EU. Benchmark bliver således fastsat for produkter og ikke for processer. Følgelig er der udviklet et benchmark for varmt metal, idet produktet defineres som flydende jern, kulstofmættet, til videre forarbejdning. Til trods for, at konvertere ligger inden for de systemgrænser for benchmarket for varmt metal, som er fastsat i bilag I til afgørelse 2011/278/EU, kan medlemsstaterne ikke se bort fra, at tildelingerne bør finde sted for produktionen af et givet produkt. Denne betragtning underbygges af, at benchmarkværdierne skulle omfatte alle produktionsrelaterede direkte emissioner. Dog er det primært produktionen af varmt metal i højovne, der forårsager emissioner, hvorimod emissionerne fra processen med at raffinere det varme metal til stål i oxygenkonverteren er forholdsvis lave. Benchmarkværdien ville derfor være meget lavere, hvis den også omfattede anlæg, der importerer varmt metal og raffinerer det til stål i en oxygenkonverter. På baggrund af den almindelige tildelingsordning, som er indført ved afgørelse 2011/278/EU, særlig med hensyn til reglerne vedrørende væsentlige kapacitetsændringer, kan den tildeling, som Tyskland foreslår, ikke anses for forenelig. Kommissionen finder derfor, at på grund af mangel på en tilsvarende delinstallation, som ville gøre det muligt at fastlægge tildelingen i overensstemmelse med artikel 10 i afgørelse 2011/278/EU, kan anlæg, der importerer varmt metal til videre forarbejdning, ikke anses for at være berettigede til at modtage gratistildelinger for mængden af importeret varmt metal på grundlag af benchmarket for varmt metal. Kommissionen gør derfor indsigelse mod de foreløbige samlede årlige gratistildelte mængder, der foreslås for de anlæg, der er anført i punkt B i bilag I til denne afgørelse.
(14)
Hvad angår den anvendelse af benchmarket for varmt metal i de nationale gennemførelsesforanstaltninger, som Tjekkiet har foreslået, bemærker Kommissionen, at tildelingen til det anlæg, der er anført under punkt C med identifikatoren CZ-existing-CZ-73-CZ-0134-11/M, ikke svarer til værdien af benchmarket for varmt metal ganget med det relevante produktrelaterede historiske aktivitetsniveau som fremsendt i de nationale gennemførelsesforanstaltninger, og den er derfor ikke i overensstemmelse med artikel 10, stk. 2, litra a) i afgørelse 2011/278/EU. Kommissionen gør derfor indsigelse mod tildelingen til dette anlæg, medmindre fejlen rettes. Kommissionen bemærker desuden, at der i tildelingen til det anlæg, der er anført under punkt C med identifikatoren CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05, er medregnet processer, som ligger inden for systemgrænserne for benchmarket for varmt metal. Anlægget producerer imidlertid ikke varmt metal, men importerer det. Da anlægget med identifikatoren CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05 ikke producerer varmt metal, og der derfor mangler den dertil svarende produktbenchmarkede delinstallation, som ville gøre det muligt at fastsætte tildelingen i overensstemmelse med artikel 10 i afgørelse 2011/278/EU, er den foreslåede tildeling ikke forenelig med tildelingsreglerne og kan give anledning til dobbelttælling. Kommissionen gør derfor indsigelse mod tildelingen til de anlæg, der er anført i punkt C i bilag I til denne afgørelse.
(15)
Kommissionen bemærker, at de anlæg, der er anført i punkt D i bilag I til denne afgørelse, modtager tildeling på grundlag af en procesemissionsdelinstallation til produktionen af zink i højovn og relaterede processer. I denne henseende bemærker Kommissionen, at de emissioner, der er omfattet af procesemissionsdelinstallationen, allerede er omfattet af den produktbenchmarkede delinstallation for varmt metal, på grundlag af hvilken et af anlæggene også modtager tildeling, og emissionerne tælles således dobbelt. Den produktbenchmarkede delinstallation for varmt metal omfatter tydeligvis input, output og dertil hørende emissioner i forbindelse med produktionen af varmt metal i højovn og alle relaterede processer som fastsat i bilag I til afgørelse 2011/278/EU, herunder slaggebehandling. De nationale gennemførelsesforanstaltninger, som Tyskland har foreslået, er derfor i strid med artikel 10, stk. 8, i afgørelse 2011/278/EU og med forpligtelsen til at undgå dobbelttælling af emissioner, fordi visse emissioner tælles med to gange i tildelingen til disse anlæg. Kommissionen gør derfor indsigelse mod tildelingen til disse anlæg på grundlag af en procesemissionsdelinstallation til produktion af zink i højovne og relaterede processer.
(16)
Kommissionen bemærker også, at listen over anlæg i de tyske nationale gennemførelsesforanstaltninger er ufuldstændig og derfor i strid med artikel 11, stk. 1, i direktiv 2003/87/EF. Listen omfatter ikke anlæg, der producerer polymerer, særlig S-PVC og E-PVC, og vinylchloridmonomer (VCM), med angivelse af de mængder, som det er hensigten at tildele hvert af disse anlæg på Tysklands område, på hvilket direktivet finder anvendelse og som der henvises til i afsnit 5.1 i Kommissionens vejledning om fortolkningen af bilag I til direktiv 2003/87/EF, som Udvalget for Klimaændringer godkendte den 18. marts 2010. I denne henseende er Kommissionen bekendt med det synspunkt, som Tyskland har fremsat, at produktionen af polymerer, særlig S-PVC og E-PVC, og VCM, ikke er omfattet af bilag I til direktiv 2003/87/EF. Kommissionen finder, at polymerer, herunder S-PVC og E-PVC, og VCM opfylder definitionen for den pågældende aktivitet (produktion af organiske kemikalier) i bilag I til direktiv 2003/87/EF. Følgelig er der i tæt samarbejde med medlemsstaterne og de berørte industrisektorer fastsat produktbenchmark for S-PVC, E-PVC og VCM som anført i bilag I til afgørelse 2011/278/EU.
(17)
Kommissionen bemærker, at den kendsgerning, at den tyske liste over anlæg er ufuldstændig, har uønskede virkninger for tildelingen på grundlag af varmebenchmarket delinstallation til de anlæg, der er anført i punkt E i bilag I til denne afgørelse, som eksporterer varme til anlæg, der producerer organiske kemikalier. Mens kun eksport af varme til et andet anlæg eller en anden enhed, som ikke er omfattet af direktiv 2003/87/EF, giver anledning til gratistildelingen på grundlag af varmebenchmarket delinstallation, medregnes der i de tyske nationale gennemførelsesforanstaltninger eksport af varme til anlæg, der udfører aktiviteter, som falder ind under anvendelsesområdet for direktiv 2003/87/EF, i tildelingen til de anlæg, der er anført i punkt E i bilag I til denne afgørelse. Følgelig er de foreslåede tildelinger til anlæggene i punkt E i bilag I ikke forenelige med tildelingsreglerne. Kommissionen gør derfor indsigelse mod tildelingen til de anlæg, der er anført i punkt E i bilag I til denne afgørelse.
(18)
I overensstemmelse med artikel 9 og 9a i direktiv 2003/87/EF har Kommissionen ved afgørelse 2010/634/EU (4) offentliggjort den absolutte EU-kvotemængde for perioden 2013-2020. I denne henseende er den mængde, der beregnes i henhold til artikel 9 i direktiv 2003/87/EF baseret på den samlede mængde kvoter, som medlemsstaterne har udstedt i overensstemmelse med Kommissionens afgørelser om deres nationale tildelingsplaner for perioden 2008-2012. Efter afslutningen på handelsperioden 2008-2012 er yderligere oplysninger og mere nøjagtige data imidlertid blevet tilgængelige for Kommissionen, særlig hvad angår mængden af kvoter udstedt til nytilkomne fra medlemsstaternes reserver til nytilkomne og brugen af kvoterne i medlemsstaternes reserver til fælles gennemførelsesprojekter, som er etableret i henhold til artikel 3 i Kommissionens beslutning 2006/780/EF (5). Desuden skal der, for så vidt angår tilpasningen af den samlede EU-kvotemængde i henhold til artikel 9a i direktiv 2003/87/EF, særlig stk. 1 og 4, tages hensyn til de seneste videnskabelige data vedrørende drivhusgassernes globale opvarmningspotentiale, Kommissionens afgørelse C(2011) 3798 og C (2012) 497 vedrørende accept af Italiens og Det Forenede Kongeriges ensidige medtagelse af yderligere drivhusgasser og aktiviteter i henhold til artikel 24 i direktiv 2003/87/EF såvel som Tysklands, Det Forenede Kongeriges, Frankrigs, Nederlandenes, Spaniens, Slovenien og Italiens udelukkelse af anlæg med ringe emissioner fra EU's emissionshandelssystem i henhold til artikel 27 i direktiv 2003/87/EF.
(19)
Derudover bør der i den absolutte EU-kvotemængde tages hensyn til Kroatiens tiltrædelse af Den Europæiske Union såvel som udvidelsen af EU's emissionskvotehandelssystem til at omfatte EØS-EFTA-staterne. I henhold til punkt 8 i bilag III til akten om Republikken Kroatiens tiltrædelsesvilkår samt om tilpasning af traktaten om Den Europæiske Union, traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab forhøjes den kvotemængde, der beregnes i henhold til artikel 9 i direktiv 2003/87/EF, som følge af Kroatiens tiltrædelse med den mængde kvoter, som Kroatien auktionerer i henhold til artikel 10, stk. 1, i direktiv 2003/87/EF. Indarbejdningen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/29/EF (6) og afgørelse 2011/278/EU som ændret ved Kommissionens afgørelse 2011/745/EU (7) i EØS-aftalen ved Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse nr. 152/2012 (8) indebærer en forøgelse af den samlede kvotemængde i EU's emissionshandelssystem som helhed under artikel 9 og 9a i direktiv 2003/87/EF. Der er derfor behov for at tage hensyn til de relevante tal, som EØS-EFTA-staterne har fremsendt, i del A i tillægget til det nævnte direktiv i EØS-aftalen.
(20)
Afgørelse 2010/634/EU bør derfor ændres.
(21)
I 2014 og de efterfølgende år nedsættes den samlede kvotemængde, som er fastsat for 2013 på grundlag af artikel 9 og 9a i direktiv 2003/87/EF, med en lineær faktor på 1,74 % fra 2010 og udgør 38 264 246 kvoter.
(22)
Artikel 10a, stk. 5, i direktiv 2003/87/EF begrænser den maksimale årlige kvotemængde, som danner grundlag for beregningen af gratistildelingerne til anlæg, der ikke er omfattet af artikel 10a, stk. 3, i direktiv 2003/87/EF. Denne begrænsning er sammensat af de to elementer, som er omhandlet i artikel 10a, stk. 5, litra a) og b), i direktiv 2003/87/EF, og som begge er fastsat af Kommissionen på grundlag af de mængder, der er fastsat i henhold til artikel 9 og 9a i direktiv 2003/87/EF, data, der er offentligt tilgængelige i EU-registret, og oplysninger, der er fremsendt af medlemsstaterne, navnlig med hensyn til andelen af emissioner fra elproducerende anlæg og andre anlæg, der ikke er berettigede til de gratistildelinger, er omhandlet i artikel 10a, stk. 3, i direktiv 2003/87/EF, såvel som verificerede emissioner i perioden 2005-2007 fra anlæg, der kun er omfattet af EU's emissionshandelssystem fra 2013 under hensyntagen til de seneste foreliggende videnskabelige data med hensyn til drivhusgassernes globale opvarmningspotentiale.
(23)
Den grænse, der fastsættes i artikel 10a, stk. 5, i direktiv 2003/87/EF må ikke overskrides, og dette sikres ved at anvende en årlig tværsektoriel korrektionsfaktor, som om nødvendigt på en ensartet måde mindsker antallet af gratis kvoter for alle anlæg, der er berettiget til gratistildeling. Medlemsstaterne skal tage hensyn til denne faktor, når de på grundlag af de foreløbige tildelinger og denne afgørelse træffer beslutning om de endelige årlige tildelinger til anlæggene. Artikel 15, stk. 3, i afgørelse 2011/278/EU kræver, at Kommissionen fastlægger den tværsektorielle korrektionsfaktor ved at sammenligne summen af det foreløbige samlede årlige antal gratistildelte kvoter, som medlemsstaterne har fremsendt, med den grænse, der er fastsat ved artikel 10a, stk. 5, efter fremgangsmåden i artikel 15, stk. 3, i afgørelse 2011/278/EU.
(24)
Efter at direktiv 2009/29/EF er indarbejdet i EØS-aftalen ved Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse nr. 152/2012, skal den begrænsning, der er fastsat i artikel 10a, stk. 5, i direktiv 2003/87/EF, de harmoniserede tildelingsregler og de tværsektorielle korrektionsfaktorer anvendes i EØS-EFTA-landene. Der er derfor behov for at tage hensyn til de foreløbige årlige mængder gratistildelte kvoter for perioden 2013-2020, som er fastsat ved EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse af 10. juli 2013 vedrørende Islands, Norges og Liehtensteins nationale gennemførelsesforanstaltninger.
(25)
Den grænse, der er fastsat ved artikel 10a, stk. 5, i direktiv 2003/87/EF, er 809 315 756 kvoter i 2013. For at beregne denne grænse indsamlede Kommissionen først oplysninger fra medlemsstaterne og EØS-EFTA-landene om, hvorvidt deres anlæg kunne betragtes som et elproducerende anlæg eller andet anlæg omfattet af artikel 10a, stk. 3, i direktiv 2003/87/EF. Kommissionen bestemte herefter den brøkdel af emissionerne for perioden 2005-2007, der hidrørte fra anlæg, som ikke var omfattet af den nævnte bestemmelse, men som var omfattet af EU's emissionshandelssystem i perioden 2008-2012. Kommissionen anvendte den brøkdel af 34,78289436 % på det antal, der var bestemt på grundlag af artikel 9 i direktiv 2003/87/EF (1 976 784 044 kvoter). Til resultatet af denne beregning lagde Kommissionen 121 733 050 kvoter på grundlag af de gennemsnitlige årlige verificerede emissioner i perioden 2005-2007 fra relevante anlæg, idet der blev taget hensyn til EU's emissionshandelssystems reviderede anvendelsesområde fra 2013. Hertil anvendte Kommissionen oplysninger fremsendt af medlemsstaterne og EØS-EFTA-landene til tilpasningen af loftet. I tilfælde, hvor de årlige verificerede emissioner for perioden 2005-2007 ikke var tilgængelige, ekstrapolerede Kommissionen, i det omfang det var muligt, de relevante emissionstal fra senere års verificerede emissioner ved at anvende faktoren på 1,74 % i modsat retning. Kommissionen hørte medlemsstaternes myndigheder og modtog deres bekræftelse af, at oplysninger og data kunne anvendes til dette formål. Den grænse, der er fastsat ved artikel 10a, stk. 5, i direktiv 2003/87/EF, sammenlignet med summen af de foreløbige årlige gratistildelte kvoter uden anvendelse af de faktorer, der er nævnt i bilag VI til afgørelse 2011/278/EU, giver den årlige tværsektorielle korrektionsfaktor i bilag II til denne afgørelse.
(26)
Da denne afgørelse giver bedre overblik over antallet af kvoter, der vil blive tildelt gratis, er Kommissionen bedre i stand til at foretage et skøn over de kvotemængder, der skal auktioneres i overensstemmelse med artikel 10, stk. 1, i direktiv 2003/87/EF. Under hensyntagen til den grænse, der er fastsat ved artikel 10a, stk. 5, i direktiv 2003/87/EF, tildelingen til varmeproduktion i henhold til artikel 10a, stk. 4, i nedenstående tabel og omfanget af reserven for nytilkomne vurderer Kommissionen, at mængden af kvoter, der skal auktioneres i perioden 2013-2020 udgør 8 176 193 157.
(27)
Nedenstående tabel viser den årlige tildeling til varmeproduktion i henhold til artikel 10a, stk. 4, i direktiv 2003/87/EF.
År
Gratistildeling i henhold til artikel 10a, stk. 4, i direktiv 2003/87/EF
2013
104 326 872
2014
93 819 860
2015
84 216 053
2016
75 513 746
2017
67 735 206
2018
60 673 411
2019
54 076 655
2020
47 798 754
(28)
Medlemsstaterne bør på baggrund af de nationale gennemførelsesforanstaltninger, den tværsektorielle korrektionsfaktor og den lineære faktor nu fastlægge det endelige årlige antal gratistildelte emissionskvoter for hvert år fra 2013 til 2020. Det endelige årlige antal gratis emissionskvoter bør fastlægges i overensstemmelse med denne afgørelse, direktiv 2003/87/EF, afgørelse 2011/278/EU og andre relevante bestemmelser i EU-lovgivningen. Ligeledes bør EØS-EFTA-staterne fastlægge det endelige årlige antal gratistildelte mængde kvoter for hvert år fra 2013 til 2020 i overensstemmelse med artikel 10, stk. 9, i afgørelse 2011/278/EU for anlæg på deres område på grundlag af deres nationale gennemførelsesforanstaltninger, den tværsektorielle korrektionsfaktor og den lineære faktor.
(29)
Kommissionen finder, at gratistildeling af kvoter til anlæg, der er omfattet af EU's emissionshandelssystem, på grundlag af de på EU-plan harmoniserede regler ikke giver en selektiv økonomisk fordel til virksomheder med potentiale for at fordreje konkurrencen og påvirke handlen inden for EU. Medlemsstaterne har ifølge EU-lovgivningen pligt til at tildele de gratis kvoter og kan ikke vælge i stedet at auktionere de pågældende mængder. Medlemsstaternes beslutninger om tildeling af gratis kvoter kan derfor ikke anses for at indebære statsstøtte efter artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
KAPITEL 1
NATIONALE GENNEMFØRELSESFORANSTALTNINGER
Artikel 1
1. Optagelsen af de anlæg, der er anført i bilag I til denne afgørelse, på listen over anlæg, der er omfattet af direktiv 2003/87/EF, og som er fremsendt til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 11, stk. 1, i direktiv 2003/87/EF, og de tilsvarende foreløbige samlede årlige emissionskvoter, der tildeles gratis til disse anlæg, afvises.
2. Der gøres ikke indsigelse, hvis en medlemsstat ændrer det foreløbige samlede årlige antal emissionskvoter, der er fremsendt for de anlæg på medlemsstatens område, som er omfattet af de lister, der henvises til i stk. 1, og som er anført i punkt A i bilag I til denne afgørelse, før medlemsstaten fastlægger det endelige samlede årlige antal for hvert år fra 2013 til 2020 i overensstemmelse med artikel 10, stk. 9, i afgørelse 2011/278/EU, for så vidt som ændringen består i at udelukke enhver forøgelse af tildeling, som ikke er hjemlet i nævnte afgørelse.
Der gøres ikke indsigelse, hvis en medlemsstat ændrer det foreløbige samlede årlige antal emissionskvoter, der tildeles gratis til de anlæg på medlemsstatens område, som er omfattet af de lister, der henvises til i stk. 1, og som er anført i punkt B i bilag I til denne afgørelse, før medlemsstaten fastlægger det endelige samlede årlige antal for hvert år fra 2013 til 2020 i overensstemmelse med artikel 10, stk. 9, i afgørelse 2011/278/EU, for så vidt som ændringen består i at udelukke enhver tildeling på grundlag af benchmarket for varmt metal til anlæg, der importerer varmt metal som defineret i bilag I til afgørelse 2011/278/EU til videre bearbejdning. Hvis dette fører til en forøgelse af det foreløbige samlede årlige antal emissionskvoter for et anlæg, der producerer varmt metal til et anlæg, der er anført i punkt B i bilag I til denne afgørelse, gøres der ingen indvendinger, hvis den berørte medlemsstat ændrer den foreløbige samlede årlige mængde tilsvarende for det anlæg, der producerer og eksporterer varmt metal.
Der gøres ikke indsigelse, hvis en medlemsstat ændrer det foreløbige samlede årlige antal emissionskvoter, der tildeles gratis til de anlæg på medlemsstatens område, som er omfattet af de lister, der henvises til i stk. 1, og som er anført i punkt C i bilag I til denne afgørelse, før medlemsstaten fastlægger det endelige samlede årlige antal for hvert år fra 2013 til 2020 i overensstemmelse med artikel 10, stk. 9, i afgørelse 2011/278/EU, for så vidt som ændringen består i at bringe tildelingen i overensstemmelse med artikel 10, stk. 2, litra a), i afgørelse 2011/278/EU og udelukker enhver tildeling til processer, der er omfattet af systemgrænserne for produktbenchmarket for varmt metal som defineret i bilag I til afgørelse 2011/278/EU, til et anlæg, der ikke producerer, men importerer varmt metal, hvis dette ellers ville have ført til dobbelttælling.
Der gøres ikke indsigelse, hvis en medlemsstat ændrer det foreløbige samlede årlige antal emissionskvoter, der tildeles gratis til de anlæg på medlemsstatens område, som er omfattet af de lister, der henvises til i stk. 1, og som er anført i punkt D i bilag I til denne afgørelse, før medlemsstaten fastlægger det endelige samlede årlige antal for hvert år fra 2013 til 2020 i overensstemmelse med artikel 10, stk. 9, i afgørelse 2011/278/EU, for så vidt som ændringen består i at udelukke enhver tildeling på grundlag af en procesemissionsdelinstallation til produktion af zink i højovne og relaterede processer. Hvor dette fører til en forøgelse af den foreløbige tildeling under benchmarket brændsel eller varme for en delinstallation i et anlæg med en højovn, som er anført i punkt D i bilag I til denne afgørelse, gøres der ingen indvendinger, hvis den berørte medlemsstat ændrer anlæggets foreløbige samlede årlige mængde tilsvarende.
Der gøres ingen indvendinger, hvis en medlemsstat ændrer det foreløbige samlede årlige antal emissionskvoter, der tildeles til de anlæg på medlemsstatens område, som er omfattet af de lister, der henvises til i stk. 1, og som er anført i punkt E i bilag I til denne afgørelse, før medlemsstaten fastlægger det endelige samlede årlige antal for hvert år fra 2013 til 2020 i overensstemmelse med artikel 10, stk. 9, i afgørelse 2011/278/EU, for så vidt som ændringen består i at udelukke enhver tildeling til varme, der eksporteres til anlæg, der producerer polymerer, såsom S-PVC og E-PVC, og VCM.
3. Enhver ændring som omhandlet i stk. 2 meddeles til Kommissionen snarest muligt, og en medlemsstat må ikke fastlægge det endelige samlede årlige antal for hvert år fra 2013 til 2020 i overensstemmelse med artikel 10, stk. 9, i afgørelse 2011/278/EU, før der er foretaget acceptable ændringer.
Artikel 2
Uanset artikel 1 gøres der ikke indsigelse, for så vidt angår de lister over anlæg, der er omfattet af direktiv 2003/87/EF, som medlemsstaterne har fremsendt i henhold til artikel 11, stk. 1, i direktiv 2003/87/EF, og det tilsvarende foreløbige samlede årlige antal gratistildelte emissionskvoter til disse anlæg.
KAPITEL II
SAMLET MÆNGDE KVOTER
Artikel 3
Artikel 1 i afgørelse 2010/634/EU affattes således:
»Artikel 1
På grundlag af artikel 9 og 9a i direktiv 2003/87/EF er den samlede kvotemængde, der skal udstedes fra 2013 og frem og årligt mindskes lineært i henhold til artikel 9 i direktiv 2003/87/EF, 2 084 301 856 kvoter.«
KAPITEL III
TVÆRSEKTORIEL KORREKTIONSFAKTOR
Artikel 4
Den ensartede tværsektorielle korrektionsfaktor, der er omhandlet i artikel 10a, stk. 5, i direktiv 2003/87/EF og fastsat i overensstemmelse med artikel 15, stk. 3, i afgørelse 2011/278/EU, er anført i bilag II til denne afgørelse.
Artikel 5
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 5. september 2013.
ODLUKA KOMISIJE
оd 5. rujna 2013.
o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
(priopćeno pod brojem dokumenta C(2013) 5666)
(Tekst značajan za EGP)
(2013/448/EU)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (1), a posebno njezine članke 10.a i 11.,
budući da:
(1)
Od 2013. nadalje pravilo za dodjelu emisijskih jedinica operaterima postrojenjâ u području primjene Unijinog sustava trgovanja emisijama stakleničkih plinova (EU ETS) jest javna dražba. Međutim, operateri koji ispunjavaju uvjete nastavit će dobivati besplatne emisijske jedinice od 2013. do 2020. Količina emisijskih jedinica koju svi ti operateri dobivaju određuje se na temelju usklađenih pravila na razini Unije iz Direktive 2003/87/EZ i Odluke Komisije 2011/278/EU (2).
(2)
Od država članica zatražilo se da do 30. rujna 2011. Komisiji dostave svoje nacionalne provedbene mjere (NIM) s, među ostalim, obveznim informacijama, popisom postrojenjâ na svojem državnom području koja su obuhvaćena Direktivom 2003/87/EZ te preliminarnom količinom besplatnih emisijskih jedinica koje će se od 2013. do 2020. dodijeliti, a izračunane su na temelju usklađenih pravila na razini Unije.
(3)
U članku 18. Akta o uvjetima pristupanja Republike Hrvatske i prilagodbama Ugovora o Europskoj uniji, Ugovora o funkcioniranju Europske unije i Ugovora o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju (3) predviđene su privremene mjere koje se primjenjuju na Hrvatsku, a nalaze se u Prilogu V. tom Aktu. Na temelju točke 10. tog Priloga V. Hrvatska je dužna osigurati usklađenost operaterâ s Direktivom 2003/87/EZ tijekom cijele 2013. Isto tako, operaterima postrojenja koja ispunjavaju uvjete dodijelit će se besplatne emisijske jedinice za cijelu 2013. kako bi im se omogućila potpuna usklađenost sa sustavom trgovanja emisijama stakleničkih plinova Europske unije i njegovim načelom praćenja, izvješćivanja i verifikacije emisija stakleničkih plinova te predaje emisijskih jedinica. U skladu s tim Hrvatska je Komisiji dostavila svoje nacionalne provedbene mjere u skladu s člankom 11. stavkom 1. Direktive 2003/87/EZ i člankom 15. stavkom 1. Odluke 2011/278/EU.
(4)
Kako bi osigurala kvalitetu i usporedivost podataka, Komisija je za dostavu nacionalnih provedbenih mjera osigurala elektronički obrazac. Sve države članice dostavile su u tom ili sličnom formatu popis postrojenja, tablicu sa svim relevantnim podacima po postrojenjima i metodološko izvješće s opisom postupka prikupljanja podataka koji su tijela vlasti država članica primijenila.
(5)
S obzirom na široki raspon dostavljenih informacija i podataka, Komisija je najprije analizirala potpunost svih nacionalnih provedbenih mjera. Ako je Komisija ustanovila da su dostavljene informacije nepotpune, od dotične države članice zatražila je dodatne informacije. Kao odgovor na te zahtjeve nadležna tijela dostavila su dodatne relevantne informacije kako bi upotpunila dostavljene nacionalne provedbene mjere.
(6)
Nacionalne provedbene mjere, uključujući preliminarne ukupne godišnje količine emisijskih jedinica koje će se od 2013. do 2020. besplatno dodijeliti, ocijenjene su prema kriterijima iz Direktive 2003/87/EZ, a posebno njezinog članka 10.a, i Odluke 2011/278/EU, uzimajući pritom u obzir dokumente s uputama Komisije za države članice, a koje je Odbor za klimatske promjene odobrio 14. travnja 2011. Prema potrebi, uzete su u obzir upute za tumačenje Priloga I. Direktivi 2003/87/EZ.
(7)
Komisija je provela temeljitu procjenu usklađenosti nacionalnih provedbenih mjera za svaku pojedinu državu članicu. Kao dio te sveobuhvatne procjene, Komisija je analizirala dosljednost samih podataka te njihovu dosljednost u odnosu na usklađena pravila dodjele. Ponajprije, Komisija je ispitala ispunjavaju li postrojenja uvjete za besplatnu dodjelu, njihovu podjelu na potpostrojenja i granice postrojenja. Nakon toga, analizirala je primjenu točnih referentnih vrijednosti na odgovarajuća potpostrojenja. S obzirom na to da se za potpostrojenja s referentnom vrijednosti za proizvod Odlukom 2011/278/EU za svaki proizvod u načelu definira po jedna referentna vrijednost, Komisija je posebnu pozornost pridala primjeni referentne vrijednosti na konačni proizvod proizveden u skladu s definicijom proizvoda i granicama sustava iz Priloga I. Odluci 2011/278/EU. Nadalje, s obzirom na njihov znatan utjecaj na dodjelu, Komisija je podrobno analizirala izračun povijesnih razina djelatnosti postrojenjâ, slučajeve znatnih promjena kapaciteta tijekom referentnog razdoblja te slučajeve postrojenja koja su tijekom referentnog razdoblja započela s radom, izračun preliminarnog broja emisijskih jedinica koje će se besplatno dodijeliti uzimajući u obzir zamjenjivost goriva i električne energije, rizik istjecanja ugljika te isporuke topline privatnim kućanstvima. Daljnje statističke analize i provjere uvjerljivosti primjenom pokazatelja, kao što su predložena dodjela prema povijesnoj razini djelatnosti u usporedbi s referentnim vrijednostima ili povijesna razina djelatnosti u usporedbi s proizvodnim kapacitetom, pridonijele su utvrđivanju daljnjih mogućih nepravilnosti u primjeni usklađenih pravila dodjele.
(8)
Na temelju rezultata te procjene, Komisija je napravila podrobnu procjenu postrojenjâ u kojima su utvrđene moguće nepravilnosti u primjeni usklađenih pravila dodjele te je od nadležnih tijela dotične države članice zatražila daljnja objašnjenja.
(9)
U svjetlu rezultata te procjene usklađenosti, Komisija smatra da su nacionalne provedbene mjere Belgije, Bugarske, Danske, Estonije, Grčke, Španjolske, Irske, Francuske, Hrvatske, Italije, Cipra, Latvije, Litve, Luksemburga, Mađarske, Malte, Nizozemske, Austrije, Poljske, Portugala, Rumunjske, Slovenije, Slovačke, Finske, Švedske i Ujedinjene Kraljevine u skladu s Direktivom 2003/87/EZ i Odlukom 2011/278/EU. Utvrđeno je da postrojenja obuhvaćena nacionalnim provedbenim planovima tih država članica ispunjavaju uvjete za besplatnu dodjelu te nisu pronađene nikakve nedosljednosti u odnosu na preliminarne ukupne godišnje količine besplatno dodijeljenih emisijskih jedinica koje su svaka od tih država članica predložile.
(10)
Međutim, u svjetlu rezultata te procjene Komisija smatra da određeni aspekti nacionalnih provedbenih mjera koje su dostavile Njemačka i Češka nisu u skladu s kriterijima iz Direktive 2003/87/EZ i Odluke 2011/278/EU, uzimajući pritom u obzir dokumente s uputama Komisije za države članice, a koje je Odbor za klimatske promjene odobrio 14. travnja 2011.
(11)
Komisija primjećuje da je Njemačka predložila da sedam postrojenja dobije veću razinu besplatno dodijeljenih emisijskih jedinica jer smatra da će se time izbjeći nepotrebne teškoće. U skladu s člankom 10.a Direktive 2003/87/EZ i Odlukom 2011/278/EU, preliminarne količine za besplatnu dodjelu koje se dostavljaju kao dio nacionalnih provedbenih mjera izračunavaju se na temelju usklađenih pravila na razini Unije. Odlukom 2011/278/EU nisu predviđene prilagodbe koje Njemačka želi primijeniti na temelju članka 9. stavka 5. njemačkog zakona o trgovanju emisijama stakleničkih plinova - TEHG od 28. srpnja 2011. Dok se do 2012. besplatna dodjela emisijskih jedinica organizirala na nacionalnoj razini, od 2013. nadalje zakonodavac je namjerno uspostavio potpuno usklađena pravila za besplatnu dodjelu postrojenjima kako bi se sa svim postrojenjima jednako postupalo. Svaka jednostrana promjena preliminarnih količina za besplatnu dodjelu koje su države članice izračunale na temelju Odluke 2011/278/EU štetila bi tom usklađenom pristupu. Njemačka nije potkrijepila dokazima da je dodjela dotičnim postrojenjima izračunana na temelju Odluke 2011/278/EU očito neprikladna s obzirom na cilj potpune usklađenosti dodjela koji treba postići. Dodjela većeg broja besplatnih emisijskih jedinica nekim postrojenjima narušila bi ili bi prijetila narušavanjem tržišnog natjecanja te ima prekogranični učinak s obzirom na trgovanje diljem Unije u svim sektorima obuhvaćenima Direktivom 2003/87/EZ. U svjetlu načela jednakog postupanja sa svim postrojenjima u okviru sustava trgovanja emisijama stakleničkih plinova Europske unije i sa svim državama članicama, Komisija smatra da je stoga potrebno usprotiviti se preliminarnim količinama za besplatnu dodjelu određenim postrojenjima iz njemačkih nacionalnih provedbenih mjera, koja su popisana u točki A Priloga I.
(12)
Komisija smatra da su nacionalne provedbene mjere koje je predložila Njemačka i u suprotnosti s Odlukom 2011/278/EU jer primjena referentne vrijednosti za proizvod za vruću kovinu u slučajevima navedenima u točki A Priloga I. ovoj Odluci nije u skladu s mjerodavnim pravilima. S tim u vezi Komisija primjećuje da u njemačkim nacionalnim provedbenim mjerama, u slučajevima konvertora s kisikom (BOF) za proizvodnju čelika ili slučajevima gdje se vruća kovina iz visoke peći ne rafinira u čelik u istom postrojenju, već se isporučuje za daljnju preradu, nije predviđena besplatna dodjela emisijskih jedinica operateru postrojenja s visokom peći za proizvodnju vruće kovine. Umjesto toga emisijske jedinice besplatno se dodjeljuju postrojenju u kojemu se čelik rafinira.
(13)
Komisija primjećuje da su, za potrebe dodjele emisijskih jedinica, referentne vrijednosti za proizvod utvrđene u Odluci 2011/278/EU uzimajući u obzir definicije proizvoda i složenost proizvodnih postupaka koji omogućuju verifikaciju podataka o proizvodnji i jedinstvenu primjenu referentne vrijednosti za proizvod u cijeloj Uniji. Postrojenja su radi primjene referentne vrijednosti za proizvod podijeljena u potpostrojenja, a potpostrojenje s referentnom vrijednosti za proizvod definirano je kao proizvodni ulazi, izlazi i pripadajuće emisije koje se odnose na proizvodnju proizvoda za koji je određena referentna vrijednost u Prilogu I. Odluci 2011/278/EU. Stoga su referentne vrijednosti određene za proizvode, a ne za procese. U skladu s time, određena je referentna vrijednost za vruću kovinu, a proizvod je definiran kao tekuće željezo zasićeno ugljikom za daljnju preradu. Činjenica da granice sustava za referentnu vrijednost za vruću kovinu iz Priloga I. Odluci 2011/278/EU uključuju konvertor s kisikom (BOF) ne dopušta državama članicama da zanemare to da se dodjele trebaju izvršiti za proizvodnju određenog proizvoda. To potkrepljuje i činjenica da bi vrijednosti referentnih vrijednosti trebale obuhvatiti sve izravne emisije vezane uz proizvodnju. Međutim, upravo proizvodnja vruće kovine u visokoj peći uzrokuje većinu emisija, dok proces rafiniranja vruće kovine u čelik u konvertoru s kisikom (BOF) ima relativno niske emisije. Dakle, referentna vrijednost bila bi znatno niža da obuhvaća i postrojenja koja preuzimaju vruću kovinu i rafiniraju ju u čelik u konvertoru s kisikom (BOF). Osim toga, u svjetlu općeg sustava dodjele uspostavljenog Odlukom 2011/278/EU, a posebno u vezi s pravilima o znatnim promjenama kapaciteta, dodjela koju predlaže Njemačka ne može se smatrati dosljednom. Komisija stoga smatra da zbog nedostatka odgovarajućeg potpostrojenja koje bi omogućilo određivanje dodjele u skladu s člankom 10. Odluke 2011/278/EU, postrojenja koja preuzimaju vruću kovinu za daljnju preradu ne ispunjavaju uvjete za besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju referentne vrijednosti za vruću kovinu za tu količinu uvezene vruće kovine. Komisija se stoga protivi preliminarnim ukupnim godišnjim količinama za besplatnu dodjelu koje su predložene za postrojenja popisana u točki B Priloga I. ovoj Odluci.
(14)
U pogledu primjene referentne vrijednosti za vruću kovinu u nacionalnim provedbenim mjerama koje je predložila Češka, Komisija primjećuje da dodjela postrojenju koje se nalazi u točki C s oznakom CZ-existing-CZ-73-CZ-0134-11/M ne odgovara vrijednosti referentne vrijednosti za vruću kovinu pomnožene s odgovarajućom povijesnom razinom djelatnosti za proizvod kako je dostavljena u nacionalnim provedbenim mjerama te stoga nije u skladu s člankom 10. stavkom 2. točkom (a) Odluke 2011/278/EU. Komisija se stoga protivi dodjeli tom postrojenju ako se pogreška ne ispravi. Nadalje, Komisija primjećuje da dodjela postrojenju koje se nalazi u točki C s oznakom CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05 uzima u obzir procese obuhvaćene granicama sustava za referentnu vrijednost za vruću kovinu. To postrojenje, međutim, ne proizvodi vruću kovinu, već ga preuzima. Zbog nedostatka proizvodnje vruće kovine u postrojenju s oznakom CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05 i posljedičnog nedostatka odgovarajućeg potpostrojenja s referentnom vrijednosti za proizvod koje bi omogućilo određivanje dodjele u skladu s člankom 10. Odluke 2011/278/EU, predložena dodjela nije u skladu s pravilima dodjele i može dovesti do dvostrukog brojenja. Komisija se stoga protivi dodjeli postrojenjima popisanima u točki C Priloga I. ovoj Odluci.
(15)
Komisija primjećuje da se dodjela postrojenjima iz točke D Priloga I. ovoj Odluci temelji na potpostrojenju s procesnim emisijama za proizvodnju cinka u visokoj peći i povezanim procesima. S tim u vezi, Komisija primjećuje da su emisije obuhvaćene potpostrojenjem s procesnim emisijama već obuhvaćene i potpostrojenjem s referentnom vrijednosti za proizvod za vruću kovinu na temelju kojeg se jednom od postrojenja dodjeljuju emisijske jedinice te se stoga broje dvostruko. Potpostrojenje s referentnom vrijednosti za proizvod za vruću kovinu jasno obuhvaća proizvodne ulaze, izlaze i pripadajuće emisije koje se odnose na proizvodnju vruće kovine u visokoj peći i sve povezane procese kako je navedeno u Prilogu I. Odluci 2011/278/EU, uključujući obradu troske. Nacionalne provedbene mjere koje je predložila Njemačka stoga su u suprotnosti s člankom 10. stavkom 8. Odluke 2011/278/EU i obvezom izbjegavanja dvostrukog brojenja emisija zato što su određene emisije u dodjeli tim postrojenjima brojene dvostruko. Komisija se stoga protivi dodjeli tim postrojenjima koja se temelji na potpostrojenju s procesnim emisijama za proizvodnju cinka u visokoj peći i povezanim procesima.
(16)
Komisija primjećuje i da je popis postrojenja iz njemačkih nacionalnih provedbenih mjera nepotpun i stoga u suprotnosti s člankom 11. stavkom 1. Direktive 2003/87/EZ. Popis ne obuhvaća postrojenja koja proizvode polimere, osobito S-PVC i E-PVC, te vinilklorid monomera (VCM) s količinama emisijskih jedinica namijenjenih za dodjelu svakom od tih postrojenja smještenom na državnom području Njemačke, na koja se ta Direktiva odnosi i na koja se upućuje u odjeljku 5.1. uputa Komisije za tumačenje Priloga I. Direktivi 2003/87/EZ, a koje je Odbor za klimatske promjene odobrio 18. ožujka 2010. U tom pogledu Komisija je svjesna mišljenja koje je Njemačka iznijela da proizvodnja polimera, a posebno S-PVC-a, E-PVC-a i VCM-a nije obuhvaćena Prilogom I. Direktivi 2003/87/EZ. Komisija smatra da polimeri, uključujući S-PVC, E-PVC i VCM udovoljavaju definiciji relevantne djelatnosti (proizvodnja organskih kemikalija) iz Priloga I. Direktivi 2003/87/EZ. U skladu s time i u bliskoj suradnji s državama članicama te dotičnim industrijskim sektorima utvrđene su odgovarajuće referentne vrijednosti za proizvod za S-PVC, E-PVC i VCM kako je navedeno u Prilogu I. Odluci 2011/278/EU.
(17)
Komisija primjećuje da činjenica da je njemački popis postrojenja nepotpun neprimjereno utječe na dodjelu na temelju potpostrojenja s referentnom vrijednosti za toplinu postrojenjima popisanima u točki E Priloga I. ovoj Odluci koja isporučuju toplinu postrojenjima koja proizvode organske kemikalije. Dok samo isporuka topline postrojenju ili drugoj jedinici koja nije obuhvaćena Direktivom 2003/87/EZ ima za posljedicu besplatnu dodjelu na temelju potpostrojenja s referentnom vrijednosti za toplinu, u njemačkim nacionalnim provedbenim mjerama isporuka topline postrojenjima koja obavljaju djelatnosti iz područja primjene Priloga I. Direktivi 2003/87/EZ uzima se u obzir za dodjelu postrojenjima popisanima u točki E Priloga I. ovoj Odluci. Stoga predložene dodjele emisijskih jedinica postrojenjima popisanima u točki E Priloga I. ovoj Odluci nisu u skladu s pravilima dodjele. Komisija se stoga protivi dodjeli postrojenjima popisanima u točki E Priloga I. ovoj Odluci.
(18)
U skladu s člancima 9. i 9.a Direktive 2003/87/EZ, Komisija je Odlukom 2010/634/EU (4) objavila apsolutnu količinu emisijskih jedinica na razini Unije za razdoblje od 2013. do 2020. S tim u vezi količina koja se uzima u obzir na temelju članka 9. Direktive 2003/87/EZ temelji se na ukupnoj količini emisijskih jedinica koje je država članica izdala u skladu s odlukom Komisije o nacionalnim planovima raspodjele za razdoblje od 2008. do 2012. Međutim, nakon završetka razdoblja trgovanja od 2008. do 2012. Komisiji su dostupne dodatne informacije i točniji podaci, posebno u vezi s količinom emisijskih jedinica izdanih novim sudionicima iz rezerva država članica za nove sudionike i uporabom emisijskih jedinica u rezervama država članica za projekte zajedničke primjene uspostavljene na temelju članka 3. Odluke Komisije 2006/780/EZ (5). Nadalje, u pogledu prilagodbe količine emisijskih jedinica na razini Unije na temelju članka 9.a Direktive 2003/87/EZ, a posebno njegovih stavaka 1. i 4., treba uzeti u obzir najnovije znanstvene podatke u vezi s potencijalom globalnog zagrijavanja stakleničkih plinova, odluke Komisije C(2011) 3798 i C(2012) 497 o prihvaćanju jednostranog uključivanja dodatnih stakleničkih plinova i aktivnosti od strane Italije i Ujedinjene Kraljevine na temelju članka 24. Direktive 2003/87/EZ te isključivanje postrojenja s niskim emisijama iz sustava trgovanja emisijama stakleničkih plinova Europske unije (EU ETS) od strane Njemačke, Ujedinjene Kraljevine, Francuske, Nizozemske, Španjolske, Slovenije i Italije na temelju članka 27. Direktive 2003/87/EZ.
(19)
Osim toga, u apsolutnoj količini emisijskih jedinica na razini Unije treba se uzeti u obzir pristupanje Hrvatske Europskoj uniji te proširenje EU ETS-a na države EGP-a i EFTA-e. Na temelju točke 8. Priloga III. Akta o uvjetima pristupanja Republike Hrvatske i prilagodbama Ugovora o Europskoj uniji, Ugovora o funkcioniranju Europske unije i Ugovora o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju povećava se količina koja se uzima u obzir na temelju članka 9. Direktive 2003/87/EZ kao posljedica pristupanja Hrvatske, i to za količinu emisijskih jedinica koje će Hrvatska ponuditi na javnoj dražbi na temelju članka 10. stavka 1. Direktive 2003/87/EZ. Uključivanje u Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru (EGP) Direktive 2009/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6) i Odluke 2011/278/EU kako je izmijenjena Odlukom Komisije 2011/745/EU (7) na temelju Odluke Zajedničkog odbora EGP-a br. 152/2012 (8) podrazumijeva povećanje ukupne količine emisijskih jedinica u okviru EU ETS-a u cjelini predviđeno člancima 9. i 9.a Direktive 2003/87/EZ. Stoga je nužno uzeti u obzir odgovarajuće iznose koje su države EGP-a i EFTA-e dostavile u dijelu A Dodatka toj Direktivi u Sporazumu o EGP-u.
(20)
Odluku 2010/634/EU treba stoga na odgovarajući način izmijeniti.
(21)
U 2014. i svakoj sljedećoj godini ukupna količina emisijskih jedinica određena za 2013. na temelju članaka 9. i 9.a Direktive 2003/87/EZ smanjuje se za linearni faktor od 1,74 % iz 2010., što ukupno iznosi 38 264 246 emisijskih jedinica.
(22)
Člankom 10.a stavkom 5. Direktive 2003/87/EZ ograničava se najveća godišnja količina emisijskih jedinica na temelju koje se izračunavaju besplatne dodjele postrojenjima koja nisu obuhvaćena člankom 10.a stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ. To ograničenje sastoji se od dva elementa iz članka 10.a stavka 5. točaka (a) i (b) Direktive 2003/87/EZ, a Komisija je svaki od njih odredila na temelju količina određenih na temelju članaka 9. i 9.a Direktive 2003/87/EZ, javno dostupnih podataka u registru Unije i informacija koje su dostavile države članice, posebice u pogledu udjela u emisijama proizvođača električne energije i drugih postrojenja koja ne ispunjavaju uvjete za besplatnu dodjelu iz članka 10.a stavka 3. Direktive 2003/87/EZ te u pogledu verificiranih emisija u razdoblju od 2005. do 2007. iz postrojenja koja su uključena u EU ETS tek od 2013. nadalje, ako su dostupne, uzimajući u obzir najnovije znanstvene podatke u vezi s potencijalom globalnog zagrijavanja stakleničkih plinova.
(23)
Ograničenje iz članka 10.a stavka 5. Direktive 2003/87/EZ ne smije se premašiti, a to se osigurava primjenom godišnjeg međusektorskog faktora korekcije kojim se po potrebi na jedinstveni način smanjuje broj besplatnih emisijskih jedinica u svim postrojenjima koja ispunjavaju uvjete za besplatnu dodjelu. Države članice moraju taj faktor uzeti u obzir kada na temelju preliminarnih dodjela i ove Odluke odlučuju o konačnoj godišnjoj količini emisijskih jedinica za dodjelu postrojenjima. U članku 15. stavku 3. Odluke 2011/278/EU zahtijeva se da Komisija odredi međusektorski faktor korekcije, što se postiže usporedbom iznosa preliminarne ukupne godišnje količine besplatno dodijeljenih emisijskih jedinica koji su prijavile države članice s ograničenjem iz članka 10.a stavka 5. na način propisan člankom 15. stavkom 3. Odluke 2011/278/EU.
(24)
Nakon uključivanja Direktive 2009/29/EZ u Sporazum o EGP-u na temelju Odluke Zajedničkog odbora EGP-a br. 152/2012, ograničenje iz članka 10.a stavka 5. Direktive 2003/87/EZ, usklađena pravila dodjele i međusektorski faktor korekcije trebaju se primjenjivati u državama EGP-a i EFTA-e. Stoga je nužno uzeti u obzir preliminarne ukupne godišnje količine emisijskih jedinica besplatno dodijeljenih u razdoblju od 2013. do 2020. utvrđene odlukama Nadzornog tijela EFTA-e od 10. srpnja 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama.
(25)
Ograničenje iz članka 10.a stavka 5. Direktive 2003/87/EZ jest 809 315 756 emisijskih jedinica. Kako bi utvrdila to ograničenje, Komisija je najprije od država članica te država EGP-a i EFTA-e prikupila informacije o tome jesu li ta postrojenja proizvođači električne energije ili druga postrojenja obuhvaćena člankom 10.a stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ. Komisija je zatim za razdoblje od 2005. do 2007. odredila udjel emisija iz postrojenja koja nisu obuhvaćena tom odredbom, ali su uključena u EU ETS u razdoblju od 2008. do 2012. Komisija je zatim primijenila udjel od 34,78289436 % na količinu (1 976 784 044 emisijskih jedinica) određenu na temelju članka 9. Direktive 2003/87/EZ. Rezultatu toga izračuna Komisija je nakon toga pribrojila 121 733 050 emisijskih jedinica, na temelju prosječnih godišnjih verificiranih emisija u razdoblju od 2005. do 2007. iz odgovarajućih postrojenja, uzimajući u obzir revidirano područje primjene EU ETS-a od 2013. nadalje. S time u vezi, Komisija se za prilagodbu gornje granice služila informacijama koje su dostavile države članice te države EGP-a i EFTA-e. Ako nisu bile dostupne godišnje verificirane emisije za razdoblje od 2005. do 2007., Komisija je u mjeri u kojoj je to bilo moguće relevantne iznose emisija ekstrapolirala iz verificiranih emisija iz kasnijih godina primjenom faktora od 1,74 % u suprotnom smjeru. Komisija se savjetovala s tijelima vlasti država članica o za to uporabljenim informacijama i podacima te je od njih dobila potvrdu. Usporedbom ograničenja iz članka 10.a stavka 5. Direktive 2003/87/EZ sa zbrojem preliminarnih godišnjih količina besplatno dodijeljenih emisijskih jedinica bez primjene faktora iz Priloga VI. Odluci 2011/278/EU dobiva se godišnji međusektorski faktor korekcije kako je određen u Prilogu II. ovoj Odluci.
(26)
S obzirom na poboljšani pregled broja emisijskih jedinica koje će se besplatno dodijeliti, a koji je posljedica ove Odluke, Komisija može bolje procijeniti količinu emisijskih jedinica koje će se ponuditi na javnoj dražbi u skladu s člankom 10. stavkom 1. Direktive 2003/87/EZ. Uzimajući u obzir ograničenje iz članka 10.a stavka 5. Direktive 2003/87/EZ, dodjelu s obzirom na proizvodnju topline na temelju članka 10.a stavka 4. navedeno u tablici u nastavku, te veličinu rezerve za nove sudionike, Komisija procjenjuje da količina emisijskih jedinica koja će se ponuditi na javnoj dražbi u razdoblju od 2013. do 2020. iznosi 8 176 193 157.
(27)
U sljedećoj tablici prikazana je godišnja dodjela s obzirom na proizvodnju topline na temelju članka 10.a stavka 4. Direktive 2003/87/EZ:
Godina
Besplatna dodjela na temelju članka 10.a stavka 4. Direktive 2003/87/EZ
2013.
104 326 872
2014.
93 819 860
2015.
84 216 053
2016.
75 513 746
2017.
67 735 206
2018.
60 673 411
2019.
54 076 655
2020.
47 798 754
(28)
Države članice trebale bi, na temelju nacionalnih provedbenih mjera, međusektorskog faktora korekcije i linearnog faktora odrediti konačnu godišnju količinu besplatno dodijeljenih emisijskih jedinica za svaku godinu u razdoblju od 2013. do 2020. Konačnu godišnju količinu besplatno dodijeljenih emisijskih jedinica države članice trebale bi odrediti u skladu s ovom Odlukom, Direktivom 2003/87/EZ, Odlukom 2011/278/EU i ostalim mjerodavnim odredbama iz prava Unije. Isto tako, države EGP-a i EFTA-e trebale bi na temelju svojih nacionalnih provedbenih mjera, međusektorskog faktora korekcije i linearnog faktora odrediti konačnu godišnju količinu emisijskih jedinica besplatno dodijeljenih postrojenjima na svojem državnom području za svaku godinu u razdoblju od 2013. do 2020., u skladu s člankom 10. stavkom 9. Odluke 2011/278/EU.
(29)
Komisija smatra da se besplatnom dodjelom emisijskih jedinica postrojenjima obuhvaćenima EU ETS-om na temelju usklađenih pravila na razini Unije poduzećima ne dodjeljuje selektivna gospodarska prednost koja bi mogla potencijalno narušiti tržišno natjecanje i utjecati na trgovinu unutar Unije. Države članice dužne su u skladu s pravom Unije besplatno dodijeliti emisijske jedinice i ne mogu umjesto toga odlučiti prodati odgovarajuće količine. Stoga se ne može smatrati da odluke država članica u pogledu besplatne dodjele emisijskih jedinica uključuju državne potpore u smislu članaka 107. i 108. UFEU-a,
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
POGLAVLJE I.
NACIONALNE PROVEDBENE MJERE
Članak 1.
1. Odbija se uvrštavanje postrojenja popisanih u Prilogu I. ovoj Odluci na popise postrojenja obuhvaćenih Direktivom 2003/87/EZ, a koji su Komisiji dostavljeni na temelju članka 11. stavka 1. Direktive 2003/87/EZ, te odgovarajuće preliminarne godišnje količine emisijskih jedinica besplatno dodijeljene tim postrojenjima.
2. Nema prigovora na to da država članica izmijeni preliminarne ukupne godišnje količine emisijskih jedinica dostavljene za postrojenja na svojem državnom području, koja su uvrštena na popise iz stavka 1. i navedena u točki A Priloga I. ovoj Odluci, prije nego što se odredi konačna ukupna godišnja količina za svaku godinu od 2013. do 2020. u skladu s člankom 10. stavkom 9. Odluke 2011/278/EU, u mjeri u kojoj se izmjena sastoji od isključivanja svakog povećanja dodjele emisijskih jedinica koje nije predviđeno tom Odlukom.
Nema prigovora na to da država članica izmijeni preliminarne ukupne godišnje količine emisijskih jedinica besplatno dodijeljenih postrojenjima na svojem državnom području, koja su uvrštena na popise iz stavka 1. i navedena u točki B Priloga I. ovoj Odluci, prije nego što se odredi konačna ukupna godišnja količina za svaku godinu od 2013. do 2020. u skladu s člankom 10. stavkom 9. Odluke 2011/278/EU, u mjeri u kojoj se izmjena sastoji od isključivanja svake dodjele emisijskih jedinica na temelju referentne vrijednosti za vruću kovinu postrojenjima koja preuzimaju vruću kovinu za daljnju preradu, kako je definirano u Prilogu I. Odluci 2011/278/EU. Ako to dovede do povećanja preliminarne ukupne godišnje količine emisijskih jedinica u postrojenju koje proizvodi i isporučuje vruću kovinu postrojenju navedenom u točki B Priloga I. ovoj Odluci, nema prigovora na to da dotična država članica u skladu s time izmijeni preliminarnu ukupnu godišnju količinu tom postrojenju koje proizvodi i isporučuje vruću kovinu.
Nema prigovora na to da država članica izmijeni preliminarne ukupne godišnje količine emisijskih jedinica besplatno dodijeljenih postrojenjima na svojem državnom području, koja su uvrštena na popise iz stavka 1. i navedena u točki C Priloga I. ovoj Odluci, prije nego što se odredi konačna ukupna godišnja količina za svaku godinu od 2013. do 2020. u skladu s člankom 10. stavkom 9. Odluke 2011/278/EU, u mjeri u kojoj se izmjena sastoji od usklađivanja dodjele s člankom 10. stavkom 2. točkom (a) Odluke 2011/278/EU i isključivanja svake dodjele emisijskih jedinica za procese obuhvaćene granicama sustava za referentnu vrijednost za proizvod za vruću kovinu, kako je definirana u Prilogu I. Odluci 2011/278/EU, postrojenju koje ne proizvodi vruću kovinu, već ju preuzima, što bi inače dovelo do dvostrukog brojenja.
Nema prigovora na to da država članica izmijeni preliminarne ukupne godišnje količine emisijskih jedinica besplatno dodijeljenih postrojenjima na svojem državnom području, koja su uvrštena na popise iz stavka 1. i navedena u točki D Priloga I. ovoj Odluci, prije nego što se odredi konačna ukupna godišnja količina za svaku godinu od 2013. do 2020. u skladu s člankom 10. stavkom 9. Odluke 2011/278/EU, u mjeri u kojoj se izmjena sastoji od isključivanja svake dodjele emisijskih jedinica na temelju potpostrojenja s procesnim emisijama za proizvodnju cinka u visokoj peći i povezanim procesima. Ako to dovede do povećanja preliminarne ukupne godišnje količine emisijskih jedinica na temelju potpostrojenja s referentnom vrijednosti za gorivo ili toplinu u postrojenju s visokom peći navedenom u točki D Priloga I. ovoj Odluci, nema prigovora na to da dotična država članica u skladu s time izmijeni preliminarnu ukupnu godišnju količinu tom postrojenju.
Nema prigovora na to da država članica izmijeni preliminarne ukupne godišnje količine emisijskih jedinica besplatno dodijeljenih postrojenjima na svojem državnom području, koja su uvrštena na popise iz stavka 1. i navedena u točki E Priloga I. ovoj Odluci, prije nego što se odredi konačna ukupna godišnja količina za svaku godinu od 2013. do 2020. u skladu s člankom 10. stavkom 9. Odluke 2011/278/EU, u mjeri u kojoj se izmjena sastoji od isključivanja svake dodjele emisijskih jedinica za toplinu isporučenu postrojenjima koja proizvode polimere, kao što su S-PVC, E-PVC i VCM.
3. O svim izmjenama iz stavka 2. treba obavijestiti Komisiju što je prije moguće, a država članica ne smije odrediti konačnu ukupnu godišnju količinu za svaku godinu od 2013. do 2020. u skladu s člankom 10. stavkom 9. Odluke 2011/278/EU sve dok se ne donesu prihvatljive izmjene.
Članak 2.
Ne dovodeći u pitanje članak 1., nema prigovora u pogledu popisâ postrojenja obuhvaćenih Direktivom 2003/87/EZ koje su države članice dostavile na temelju članka 11. stavka 1. Direktive 2003/87/EZ i u pogledu odgovarajućih preliminarnih ukupnih godišnjih količina emisijskih jedinica besplatno dodijeljenih tim postrojenjima.
POGLAVLJE II.
UKUPNA KOLIČINA EMISIJSKIH JEDINICA
Članak 3.
Članak 1. Odluke 2010/634/EU zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 1.
Na temelju članaka 9. i 9.a Direktive 2003/87/EZ, ukupna količina emisijskih jedinica koje će se izdati od 2013. nadalje i godišnje linearno smanjivati na temelju članka 9. Direktive 2003/87/EZ iznosi 2 084 301 856 emisijskih jedinica.”
POGLAVLJE III.
MEĐUSEKTORSKI FAKTOR KOREKCIJE
Članak 4.
Jedinstveni međusektorski faktor korekcije iz članka 10.a stavka 5. Direktive 2003/87/EZ i određen u skladu s člankom 15. stavkom 3. Odluke 2011/278/EU naveden je u Prilogu II. ovoj Odluci.
Članak 5.
Ova je Odluka upućena državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 5. rujna 2013.