RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 45/2014
af 20. januar 2014
om ændring af forordning (EU) nr. 204/2011 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 215,
under henvisning til Rådets afgørelse 2011/137/FUSP af 28. februar 2011 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen (1),
under henvisning til fælles forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets forordning (EU) nr. 204/2011 (2) giver virkning til foranstaltningerne i afgørelse 2011/137/FUSP.
(2)
Det er nødvendigt at ændre ansvarsfraskrivelsesklausulen og klausulen om ikkeopfyldelse af fordringer i forordning (EU) nr. 204/2011 i overensstemmelse med retningslinjerne for gennemførelse og evaluering af restriktive foranstaltninger (sanktioner) som led i EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, som Rådet den 15. juni 2012 vedtog.
(3)
Forordning (EU) nr. 204/2011 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EU) nr. 204/2011 foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 11 affattes således:
»Artikel 11
1. Når indefrysning af pengemidler og økonomiske ressourcer eller afvisning af at stille pengemidler eller økonomiske ressourcer til rådighed er sket i god tro i forvisning om, at det er i overensstemmelse med denne forordning, kan den fysiske eller juridiske person, den enhed eller det organ, som har foretaget indefrysningen eller afvisningen, herunder ledelsen og personalet, ikke på nogen måde drages til ansvar herfor, medmindre det godtgøres, at indefrysningen eller tilbageholdelsen skyldtes forsømmelighed.
2. Handlinger foretaget af fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer medfører ikke nogen form for ansvar for disse, hvis de ikke vidste og ikke havde rimelig grund til at formode, at deres handlinger ville være i strid med de foranstaltninger, der er fastsat i denne forordning.«
2)
Artikel 12 affattes således:
»Artikel 12
1. Ingen fordringer må indfries i forbindelse med kontrakter eller transaktioner, hvis opfyldelse eller gennemførelse direkte eller indirekte er blevet påvirket helt eller delvis af foranstaltninger i denne forordning, herunder erstatningskrav og andre tilsvarende fordringer, såsom krav om modregning og erstatning i henhold til garanti, særlig fordringer, som tager sigte på forlængelse eller indfrielse af garantier eller modgarantier, navnlig finansielle garantier eller modgarantier uanset form, såfremt disse fordringer gøres gældende af:
a)
personer, enheder eller organer, der er opført i bilag II eller III
b)
andre libyske personer, enheder eller organer, herunder den libyske regering
c)
personer, enheder eller organer, som handler gennem eller på vegne af en af de i litra a) eller b) omhandlede personer, enheder eller organer.
2. I forbindelse med enhver procedure vedrørende inddrivelse af en fordring påhviler det den person, der søger at få fordringen inddrevet, at bevise, at indfrielsen af fordringen ikke er forbudt i henhold til stk. 1.
3. Denne artikel berører ikke de rettigheder, som de i stk. 1 omhandlede personer, enheder og organer har til ved en domstol at få prøvet lovligheden af den manglende opfyldelse af kontraktlige forpligtelser i overensstemmelse med denne forordning.«
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. januar 2014.
UREDBA VIJEĆA (EU) br. 45/2014
od 20. siječnja 2014.
o izmjeni Uredbe (EU) br. 204/2011 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 215.,
uzimajući u obzir Odluku Vijeća 2011/137/ZVSP od 28. veljače 2011. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji (1),
uzimajući u obzir zajednički prijedlog visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku i Europske komisije,
budući da:
(1)
Uredbom Vijeća (EU) br. 204/2011 (2) provode se mjere predviđene u Odluci 2011/137/ZVSP.
(2)
Potrebno je izmijeniti klauzulu o isključenju odgovornosti i klauzulu o neodobravanju zahtjeva predviđene u Uredbi (EU) br. 204/2011 u skladu s tekstom Smjernica o provedbi i evaluaciji mjera ograničavanja (sankcije) u okviru Zajedničke vanjske i sigurnosne politike EU-a, koje je Vijeće donijelo 15. lipnja 2012.
(3)
Uredbu (EU) br. 204/2011 stoga bi trebalo na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Uredba (EU) br. 204/2011 mijenja se kako slijedi:
1.
Članak 11. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 11.
1. Zamrzavanje sredstava i gospodarskih izvora ili odbijanje davanja na raspolaganje sredstava ili gospodarskih izvora, koje je provedeno u dobroj vjeri da je takvo postupanje u skladu s ovom Uredbom, ne smije prouzročiti odgovornost bilo kakve vrste za fizičku ili pravnu osobu, subjekt ili tijelo koje ga provodi, ili za njegove direktore ili zaposlenike, osim ako se dokaže da je zamrzavanje ili zadržavanje sredstava i gospodarskih izvora posljedica nepažnje.
2. Postupanja fizičkih ili pravnih osoba, subjekata ili tijela ne smiju za njih prouzročiti odgovornost bilo kakve vrste ako nisu znali niti opravdano nisu mogli znati da svojim postupanjem krše mjere navedene u ovoj Uredbi.”
2.
Članak 12. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 12.
1. U vezi s ugovorima ili transakcijama čije je izvršenje, izravno ili neizravno, u cijelosti ili djelomično, onemogućeno zbog mjera uvedenih ovom Uredbom, ne odobrava se nijedan zahtjev, uključujući zahtjeve za odštetu ili bilo koje druge zahtjeve takve vrste, kao što su zahtjev za naknadu štete ili zahtjev na temelju garancije, posebno zahtjev za produljenje ili plaćanje garancije ili protugarancije, osobito one financijske, u bilo kojem obliku, ako ga zahtijeva:
(a)
osoba, subjekt ili tijelo uvršteno na popis u prilozima II. ili III.;
(b)
bilo koja druga libijska osoba, subjekt ili tijelo, uključujući libijsku vladu;
(c)
bilo koja osoba, subjekt ili tijelo koje djeluje preko jedne od osoba, subjekata ili tijela iz točaka (a) ili (b) ili u njihovo ime.
2. U svim postupcima za izvršenje zahtjeva teret dokazivanja da ispunjenje zahtjeva nije zabranjeno stavkom 1. leži na osobi koja traži izvršenje tog zahtjeva.
3. Ovaj članak ne dovodi u pitanje pravo osoba, subjekata i tijela iz stavka 1. na sudsko preispitivanje zakonitosti neizvršenja ugovornih obveza u skladu s ovom Uredbom.”
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 20. siječnja 2014.