EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 235/2014
af 11. marts 2014
om oprettelse af et finansieringsinstrument for demokrati og menneskerettigheder på verdensplan
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 209 og 212,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Denne forordning udgør et af de instrumenter, hvormed der ydes direkte støtte til Unionens eksterne politikker, og erstatter Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1889/2006 (4). Den opretter et finansieringsinstrument til fremme af og støtte til demokrati og menneskerettigheder på verdensplan, der gør det muligt at yde støtte, uafhængigt af om de pågældende tredjelandes regeringer og offentlige myndigheder giver deres samtykke.
(2)
I artikel 2 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) fastsættes det, at Unionen bygger på værdierne respekt for den menneskelige værdighed, frihed, demokrati, ligestilling, retsstaten og respekt for menneskerettighederne, herunder rettigheder for personer, der tilhører mindretal. Dette er medlemsstaternes fælles værdigrundlag i et samfund præget af pluralisme, ikke-forskelsbehandling, tolerance, retfærdighed, solidaritet og ligestilling mellem kvinder og mænd.
(3)
I henhold til artikel 2 og artikel 3, stk. 3, i TEU samt artikel 8 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), er ligestilling mellem kvinder og mænd en grundlæggende værdi og et mål for Unionen, og Unionen skal fremme og integrere ligestilling i alle sine aktiviteter.
(4)
I henhold til artikel 21 i TEU skal Unionens optræden udadtil bygge på de principper, der har ligget til grund for dens egen oprettelse, nemlig demokrati, retsstatsprincippet, menneskerettighedernes og de grundlæggende frihedsrettigheders universalitet og udelelighed, respekt for den menneskelige værdighed, principperne om lighed og solidaritet samt respekt for grundsætningerne i De Forenede Nationers pagt og folkeretten.
(5)
Inden for rammerne af principperne og målene for Unionens optræden udadtil udgør fremme af menneskerettigheder, demokrati, retsstatsprincippet og god regeringsførelse og af en inklusiv og bæredygtig vækst to grundpiller i Unionens udviklingspolitik. En forpligtelse til at respektere samt fremme og beskytte menneskerettigheder og demokratiske principper er et væsentligt element i forbindelse med Unionens indgåelse af aftaler med tredjelande.
(6)
Den fælles meddelelse fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Europa-Kommissionen af 12. december 2011 med titlen »Menneskerettigheder og demokrati i centrum for EU's optræden udadtil - en mere effektiv tilgang« foreslog særlige foranstaltninger med henblik på at øge effektiviteten og sammenhængen af Unionens tilgang til menneskerettigheder og demokrati.
(7)
Det instrument, der herved etableres, bør bidrage til at realisere målene for Unionens optræden udadtil, herunder målene for Unionens udviklingspolitik, især målene fastlagt i fælleserklæringen fra Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer forsamlet i Rådet, Europa-Parlamentet og Kommissionen om den Europæiske Unions udviklingspolitik med titlen »Den europæiske konsensus« og Kommissionens meddelelse af 13. oktober 2011 med titlen »Forbedring af virkningen af EU's udviklingspolitik: En dagsorden for forandring« samt de af Unionens politikker, der har indvirkning på menneskerettighederne, herunder målene skitseret i EU's strategiske ramme og handlingsplan for menneskerettigheder og demokrati, der blev vedtaget af Rådet den 25. juni 2012.
(8)
I overensstemmelse med EU's strategiske ramme og handlingsplan for menneskerettigheder og demokrati, med henblik på at integrere menneskerettighedsprincipperne i gennemførelsen af denne forordning, bør Unionen anvende en rettighedsbaseret tilgang, der omfatter alle menneskerettighederne, det være sig borgerlige, politiske, økonomiske, sociale eller kulturelle.
(9)
Unionens bidrag til demokrati og retsstatsprincippet samt fremme og beskyttelse af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder tager udgangspunkt i verdenserklæringen om menneskerettigheder, den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder og den internationale konvention om økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder og andre menneskerettighedsinstrumenter vedtaget inden for rammerne af De Forenede Nationer (FN) samt relevante regionale menneskerettighedsinstrumenter.
(10)
Ligestilling mellem kønnene, kvinders rettigheder, herunder styrkelse af kvinders indflydelse og status, og ikke-forskelsbehandling er grundlæggende menneskerettigheder og er væsentlige for social retfærdighed såvel som for bekæmpelse af uligheder. Fremme heraf bør være en tværgående prioritet i denne forordning.
(11)
Som fastslået i Rådets konklusioner af 18. november 2009 om demokratistøtte i EU's eksterne forbindelser hænger demokrati og menneskerettigheder uløseligt sammen og er gensidigt forstærkende. De grundlæggende frihedsrettigheder tænke-, samvittigheds- og religions- eller trosfrihed, ytringsfrihed samt forenings- og forsamlingsfrihed er nødvendige forudsætninger for politisk pluralisme, den demokratiske proces og et åbent samfund, mens demokratisk kontrol, national ansvarliggørelse og magtens deling er en forudsætning for at kunne opretholde et uafhængigt retsvæsen og retsstatsprincippet, hvilket igen er nødvendigt for at kunne beskytte menneskerettighederne effektivt.
(12)
Indsatsen for at opbygge og opretholde en menneskerettighedskultur og støtte et uafhængigt civilsamfunds opståen, herunder ved at styrke et sådant samfunds rolle i de relevante lande og få demokratiet til at fungere for alle, udgør, selv om den er særlig vigtig og vanskelig i spæde demokratier, en fortsat udfordring, som i første række skal løftes af befolkningerne i de pågældende lande, men som på ingen måde reducerer det internationale samfunds forpligtelser. Den kræver en række institutioner, herunder nationale demokratiske parlamenter og lokale folkevalgte forsamlinger, der sikrer deltagelse, repræsentation, lydhørhed og ansvarlighed. Opmærksomheden bør i denne sammenhæng især rettes mod lande i en overgangsfase samt mod skrøbelige situationer eller postkonfliktsituationer. Der bør tages hensyn til de indhøstede erfaringer og erfaringerne fra overgangen til demokrati inden for rammen af Unionens udvidelses- og naboskabspolitikker.
(13)
Efter udløbet af forordning (EF) nr. 1889/2006 er der for at kunne sætte effektivt, gennemsigtigt, rettidigt og fleksibelt ind på disse områder fortsat behov for særlige finansielle ressourcer og et separat finansieringsinstrument, der fortsat kan fungere uafhængigt.
(14)
EU-bistand, der ydes i henhold til denne forordning, bør udformes på en sådan måde, at den supplerer forskellige andre redskaber for gennemførelse af EU-politikker vedrørende demokrati og menneskerettigheder. Disse redskaber spænder fra politisk dialog og diplomatiske tiltag til forskellige instrumenter for finansielt og teknisk samarbejde, herunder både geografiske og tematiske programmer. EU-bistanden bør desuden være et supplement til de mere kriseorienterede foranstaltninger under stabilitetsinstrumentet, oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 230/2014 (5) herunder hastende foranstaltninger, der er nødvendige i den første fase af overgangsprocessen.
(15)
Inden for rammerne af nærværende forordning skal Unionen yde bistand til fremme af menneskerettigheder og demokrati på globalt, regionalt, nationalt og lokalt plan i partnerskab med civilsamfundet. Civilsamfundet skal i denne sammenhæng forstås som omfattende alle former for samfundsindsats, der gøres af enkeltpersoner eller grupper, som er uafhængige af staten, og hvis arbejde bidrager til at fremme menneskerettigheder og demokrati, herunder menneskerettighedsforkæmpere som defineret i FN's erklæring om individers, gruppers og samfundsgruppers ret og ansvar for at fremme og beskytte universelt anerkendte menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (erklæringen om menneskerettighedsforkæmpere). I forbindelse med gennemførelsen af denne forordning bør der tages behørigt hensyn til Unionens lokale landestrategier for menneskerettigheder.
(16)
Mens målene vedrørende demokrati og menneskerettigheder i stadig højere grad skal integreres i alle instrumenter til finansiering af Unionens optræden udadtil, bør den EU-bistand, der ydes i henhold til denne forordning, ydermere spille en særlig komplementær og supplerende rolle, dels på grund af sin globale karakter, dels fordi indsatsen ikke er afhængig af samtykke fra de pågældende tredjelandes regeringer og andre offentlige myndigheder. Denne rolle bør åbne mulighed for at samarbejde og indgå partnerskaber med civilsamfundet om følsomme spørgsmål vedrørende menneskerettigheder og demokrati, såsom migranters udøvelse af menneskerettigheder og rettigheder for asylansøgere og internt fordrevne, således at bistanden bliver fleksibel og har den fornødne reaktivitet til at kunne tilpasses skiftende omstændigheder eller modtagernes behov eller kriseperioder. Denne forordning bør desuden give Unionen få mulighed for at formulere og støtte særlige mål og foranstaltninger på internationalt plan, der hverken er geografisk betingede eller foranlediget af kriser, og som kræver en tværnational tilgang eller omfatter en indsats i både Unionen og en række tredjelande. Denne forordning bør endvidere skabe de nødvendige rammer for tiltag såsom støtte til uafhængige valgobservationsmissioner udført af Unionen (EU-valgobservationsmissioner), der kræver politikkohærens, sammenhængende forvaltning og fælles standarder for gennemførelse.
(17)
Udviklingen og konsolideringen af demokratiet i henhold til denne forordning kan muligvis omfatte ydelse af strategisk støtte til nationale demokratiske parlamenter og forfatningsgivende forsamlinger, navnlig for at fremme deres kapacitet til at støtte og fremskynde demokratiske reformprocesser.
(18)
Unionen bør lægge særlig vægt på de lande og krisesituationer, hvor menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder er mest truet, og hvor manglende respekt for disse rettigheder er mest udtalt og systematisk. I sådanne tilfælde bør de overordnede politiske mål være at fremme respekten for den relevante internationale ret, yde konkret støtte til civilsamfundet, forbedre dets muligheder for at handle og bidrage til dets arbejde, der udføres under meget vanskelige forhold. I sådanne lande eller situationer og for at kunne imødekomme presserende behov for at beskytte menneskerettighedsforkæmpere og demokratiforkæmpere bør Unionen være i stand til at reagere fleksibelt og rettidigt gennem anvendelse af hurtigere og mere fleksible administrative procedurer og ved hjælp af en række finansieringsmekanismer. Det bør især være tilfældet, hvor valget af proceduremæssige ordninger kan få direkte indvirkning på foranstaltningernes effektivitet eller udsætte modtagerne for alvorlig intimidering, gengældelse eller andre risici.
(19)
I konfliktsituationer bør Unionen søge at fremme alle konfliktparters overholdelse af deres retlige forpligtelser i henhold til den humanitære folkeret i overensstemmelse med de relevante EU-retningslinjer. I lande, der befinder sig i en overgangsfase, bør EU-bistanden i henhold til denne forordning endvidere støtte et hensigtsmæssigt miljø, der gør det muligt for politiske aktører, der går ind for et demokratisk pluralistisk flerpartisystem, at komme frem. Denne forordning bør også sigte mod at fremme demokratiske strukturer, magtdeling og ansvarlige offentlige myndigheder.
(20)
EU-valgobservationsmissioner yder et betydeligt og effektivt bidrag til demokratiske processer i tredjelande. Fremme af og støtte til demokrati rækker imidlertid langt ud over selve valgprocessen, og derfor bør der tages hensyn til alle stadier af valgperioden. Udgifterne til EU-valgobservationsmissioner bør derfor ikke tegne sig for en uforholdsmæssigt stor del af de samlede midler, der er til rådighed i henhold til denne forordning.
(21)
Betydningen af oprettelsen af en stilling som EU's særlige repræsentant for menneskerettigheder (EUSR) bør understreges. EUSR bør bidrage til, at Unionens indsats og menneskerettighedspolitik fremtræder som en helhed, er sammenhængende og effektiv, og bør medvirke til at sikre sammenhæng i anvendelsen af alle Unionens instrumenter og medlemsstaternes indsats med henblik på at nå Unionens politikmål.
(22)
Unionen bør tilstræbe den mest effektive anvendelse af de ressourcer, der er til rådighed, for at optimere virkningen af sin optræden udadtil. Dette bør nås ved hjælp af sammenhæng og komplementaritet mellem Unionens instrumenter for optræden udadtil samt skabelse af synergier mellem denne forordning, andre EU-instrumenter til finansiering af optræden udadtil og andre af Unionens politikker. Dette bør endvidere føre til gensidig styrkelse af de programmer, der iværksættes i henhold til instrumenterne til finansiering af optræden udadtil.
(23)
Unionen og medlemsstaterne bør tilstræbe regelmæssig udveksling af oplysninger og rådføre sig med hinanden på et tidligt stadium i programmeringsprocessen for at fremme komplementariteten i deres respektive aktiviteter. Unionen bør også rådføre sig med andre donorer og relevante aktører.
(24)
Alt efter omstændighederne bør Kommissionen og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil regelmæssigt og hyppigt udveksle synspunkter og oplysninger med Europa-Parlamentet. Herudover bør Europa-Parlamentet og Rådet gives adgang til dokumenter for at sikre, at de kan udøve deres ret til indsigelse i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (6) på et informeret grundlag. Foranstaltninger, der træffes i henhold til denne forordning, bør tage behørigt hensyn til Europa-Parlamentets og Rådets synspunkter.
(25)
Unionen, herunder i relevant omfang via delegationerne, bør tilstræbe regelmæssig udveksling af oplysninger og rådføre sig med civilsamfundet på alle niveauer, herunder i tredjelande, så tidligt som muligt i programmeringsprocessen for at gøre det lettere for civilsamfundet at yde et bidrag og sikre, at det spiller en væsentlig rolle i disse procedurer.
(26)
For at tilpasse forordningens anvendelsesområde til den rivende udvikling i tredjelande bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF for så vidt angår de prioriteter, der er defineret i bilaget til nærværende forordning. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(27)
Gennemførelsesbeføjelserne til programmering og finansiering af de foranstaltninger, der støttes inden for rammerne af denne forordning, bør udøves i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 182/2011. Under hensyntagen til disse gennemførelsesretsakters karakter, især deres politisk retningsgivende karakter og deres finansielle virkninger, bør de i princippet vedtages efter undersøgelsesproceduren, undtagen hvor der er tale om tekniske gennemførelsesbestemmelser uden større finansielle virkninger.
(28)
Der er fastsat fælles regler og procedurer for gennemførelse af instrumenterne til finansiering af Unionens optræden udadtil i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 236/2014 (7).
(29)
Nærværende forordning fastlægger en finansieringsramme for hele dens anvendelsesperiode, der skal udgøre det primære referencebeløb for Europa-Parlamentet og Rådet under den årlige budgetprocedure, jf. punkt 17 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (8).
(30)
De nærmere regler for, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere, er fastlagt i Rådets afgørelse 2010/427/EU (9).
(31)
Målene for denne forordning, nemlig at fremme demokrati og menneskerettigheder på verdensplan, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af dens omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(32)
Det er hensigtsmæssigt at sikre en glidende overgang uden afbrydelser mellem forordning (EF) nr. 1889/2006 og nærværende forordning og at afstemme anvendelsesperioden for nærværende forordning med anvendelsesperioden for Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 (10) Nærværende forordning bør derfor anvendes fra den 1. januar2014 indtil den 31. december 2020 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og formål
Ved denne forordning oprettes et europæisk instrument for demokrati og menneskerettigheder (EIDHR) for perioden 2014-2020, i henhold til hvilket Unionen yder bistand til udvikling og konsolidering af demokrati og retsstatsprincippet samt af respekten for alle menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder.
Formålet med denne bistand er navnlig at:
a)
støtte, udvikle og konsolidere demokratiet i tredjelande ved at fremme participatorisk og repræsentativt demokrati, styrke den samlede demokratiske proces, navnlig ved at styrke en aktiv rolle for civilsamfundet i denne proces og retsstatsprincippet samt forbedre valghandlingers troværdighed, især gennem EU-valgobservationsmissioner
b)
øge respekten for og overholdelsen af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, som er stadfæstet i FN's verdenserklæring om menneskerettighederne og andre internationale og regionale menneskerettighedsinstrumenter, og styrke beskyttelse, fremme, gennemførelse og overvågning af disse rettigheder, især gennem støtte til relevante civilsamfundsorganisationer, menneskerettighedsforkæmpere og ofre for undertrykkelse og overgreb
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. EU-bistand skal fokusere på følgende:
a)
fremme og styrkelse af et participatorisk og repræsentativt demokrati i overensstemmelse med retningslinjerne for den samlede demokratiske proces, herunder parlamentarisk demokrati, og af demokratiseringsprocesser, særlig gennem civilsamfundsorganisationer på lokalt, nationalt og internationalt plan, bl.a. ved at:
i)
fremme forenings- og forsamlingsfrihed, uhindret bevægelighed for personer, menings- og ytringsfrihed, herunder politisk, kunstnerisk og kulturel udtryksfrihed, uhindret adgang til information, en fri presse og uafhængige pluralistiske medier, både traditionelle og ikt-baserede medier, internetfrihed og foranstaltninger til bekæmpelse af administrative hindringer for udøvelsen af disse frihedsrettigheder, herunder bekæmpelse af censur, navnlig ved vedtagelse og gennemførelse af relevant lovgivning
ii)
styrke retsstatsprincippet, fremme den dømmende og den lovgivende magts uafhængighed, støtte og evaluere retlige og institutionelle reformer, herunder deres gennemførelse, fremme domstolsadgang og støtte nationale menneskerettighedsinstitutioner
iii)
fremme og styrke Den Internationale Straffedomstol, internationale ad hoc-straffedomstole og retsopgør efter regimeskift samt sandheds- og forsoningsmekanismer
iv)
støtte overgangen til demokrati og reformer med henblik på at sikre en effektiv og gennemsigtig demokratisk og national ansvarliggørelse og nationalt tilsyn, herunder i sikkerhedssektoren og retsvæsenet, og styrke bekæmpelsen af korruption
v)
fremme politisk pluralisme og demokratisk politisk repræsentation og tilskynde til kvinders og mænds og især medlemmer af marginaliserede og sårbare gruppers politiske deltagelse, både som vælgere og som kandidater, i demokratiske reformprocesser på lokalt, regionalt og nationalt plan
vi)
styrke demokratiet på lokalplan ved at sikre et bedre samarbejde mellem civilsamfundsorganisationer og lokale myndigheder og således konsolidere den politiske repræsentation på det niveau, som er tættest på borgerne
vii)
fremme kvinders og mænds lige deltagelse i det sociale, økonomiske og politiske liv og støtte ligestilling mellem kønnene, kvinders deltagelse i beslutningsprocesser og kvinders politiske repræsentation, især i politiske overgangsprocesser, demokratisering og statsopbygning
viii)
fremme handicappedes lige deltagelse i det sociale, økonomiske og politiske liv, herunder foranstaltninger, som skal lette deres udøvelse af hertil knyttede frihedsrettigheder, og støtte lige muligheder, ikkeforskelsbehandling og politisk repræsentation
ix)
støtte foranstaltninger, der letter fredelig forsoning mellem segmenter i samfundene, herunder ved at støtte tillidsskabende foranstaltninger i forbindelse med menneskerettigheder og demokratisering
b)
fremme og beskyttelse af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, der er stadfæstet i FN's verdenserklæring om menneskerettighederne og andre internationale og regionale instrumenter på området for borgerlige, politiske, økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, hovedsagelig gennem civilsamfundsorganisationer, bl.a. på følgende områder:
i)
afskaffelse af dødsstraffen og oprettelse af moratorier med henblik på dens afskaffelse, og, hvor dødsstraffen stadig findes, fremme af dens afskaffelse og overholdelse af internationale minimumsstandarder
ii)
forebyggelse af tortur, mishandling og anden grusom, umenneskelig og nedværdigende behandling eller straf samt tvungne forsvindinger og rehabilitering af ofre for tortur
iii)
støtte til, beskyttelse af og bistand til menneskerettighedsforkæmpere, herunder imødekommelse af deres presserende behov for beskyttelse i overensstemmelse med artikel 1 i FN-erklæringen om menneskerettighedsforkæmpere; disse mål, herunder langsigtet bistand og adgang til husly, kunne være omfattet af en mekanisme til beskyttelse af menneskerettighedsforkæmpere
iv)
bekæmpelse af racisme og fremmedhad samt diskrimination på grund af køn, race, farve, kaste, etnisk eller social oprindelse, genetiske træk, sprog, religion eller tro, politisk eller anden overbevisning, tilhørsforhold til et nationalt mindretal, formueforhold, fødsel, handicap, alder, seksuel orientering, kønsidentitet eller ethvert andet forhold
v)
retten til at tænke frit, samvittighedsfrihed og religions- eller trosfrihed, bl.a. ved hjælp af foranstaltninger til bekæmpelse af alle former for had, intolerance og diskrimination, der er begrundet i religion eller tro, og ved at fremme tolerance og respekt for religiøs og kulturel mangfoldighed i og mellem samfundene
vi)
oprindelige folks rettigheder, som bl.a. stadfæstet i FN-erklæringen om oprindelige folks rettigheder, idet der fokuseres på vigtigheden af deres involvering i udviklingen af projekter, der vedrører dem, og ved at yde støtte med henblik på fremme af deres inddragelse og deltagelse i internationale mekanismer
vii)
rettigheder for personer, der tilhører nationale eller etniske, religiøse og sproglige mindretal, som stadfæstet i FN-erklæringen vedrørende rettigheder for personer, der tilhører nationale eller etniske, religiøse og sproglige minoriteter
viii)
rettigheder for lesbiske, bøsser, biseksuelle, transpersoner og interkønnede (LGBTI), herunder foranstaltninger til at afkriminalisere homoseksualitet, bekæmpe homofobisk og transfobisk vold og forfølgelse og fremme forsamlingsfriheden, foreningsfriheden og ytringsfriheden for lesbiske, bøsser, biseksuelle, transpersoner og interkønnede
ix)
kvinders rettigheder, som fastlagt i FN-konventionen om afskaffelse af alle former for diskrimination imod kvinder og den valgfrie protokol hertil, herunder foranstaltninger til bekæmpelse af alle former for vold mod kvinder og piger, navnlig omskæring af kvinder, tvangsægteskaber og arrangerede ægteskaber, æresforbrydelser, vold i hjemmet eller seksuel vold samt handel med kvinder og piger
x)
børns rettigheder, som fastlagt i FN-konventionen om barnets rettigheder og de valgfrie protokoller hertil, herunder bekæmpelse af børnearbejde, handel med børn og børneprostitution, rekruttering og brug af børnesoldater og beskyttelse af børn mod forskelsbehandling uanset deres race, farve, køn, sprog, religion eller tro, politisk eller anden overbevisning, national, etnisk eller social oprindelse, formueforhold, handicap, fødsel eller ethvert andet forhold
xi)
handicappedes rettigheder som fastlagt i FN-konventionen om rettigheder for personer med handicap
xii)
økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, herunder retten til en tilstrækkelig levestandard, og grundlæggende arbejdsnormer
xiii)
virksomheders sociale ansvar, navnlig via gennemførelsen af FN's vejledende principper om erhvervslivet og menneskerettigheder, og friheden til at oprette egen virksomhed, som fastlagt i artikel 16 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder
xiv)
uddannelse og erhvervsuddannelse samt overvågning inden for menneskerettigheder og demokrati
xv)
støtte til lokale, regionale, nationale og internationale civilsamfundsorganisationer, der arbejder på at beskytte, fremme eller forsvare menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder
xvi)
fremme af forbedrede vilkår og overholdelsen af standarder i fængsler i overensstemmelse med den menneskelige værdighed og de grundlæggende rettigheder
c)
styrkelse af de internationale rammer for beskyttelse af menneskerettighederne, retfærdighed, ligestilling mellem kønnene, retsstatsprincippet og demokratiet samt for fremme af den internationale humanitære folkeret, navnlig ved at:
i)
yde støtte til internationale og regionale instrumenter og organer på området for menneskerettigheder, retfærdighed, retsstatsprincippet og demokrati
ii)
fremme civilsamfundets samarbejde med internationale og regionale mellemstatslige organisationer og støtte civilsamfundsaktiviteter, herunder ikke-statslige organisationers kapacitetsopbygning, der tager sigte på at fremme og overvåge gennemførelsen af internationale og regionale instrumenter vedrørende menneskerettigheder, retfærdighed, retsstatsprincippet og demokrati
iii)
give uddannelse i og udbrede oplysninger om humanitær folkeret og yde støtte til dens håndhævelse
d)
opbyggelse af tillid til demokratiske valgprocesser og institutioner samt styrkelse af deres troværdighed og gennemsigtighed på alle stadier af valgperioden, navnlig gennem:
i)
udsendelse af EU-valgobservationsmissioner og andre foranstaltninger til overvågning af valgprocesser
ii)
bidrag til udvikling af nationale civilsamfundsorganisationers valgobservationskapacitet på regionalt og lokalt plan og støtte til deres initiativer til fremme af større deltagelse i og opfølgning af valgprocessen
iii)
støtte til foranstaltninger, der tager sigte på en sammenhængende integrering af valghandlinger i den demokratiske proces, formidling af oplysninger og gennemførelse af henstillinger fra EU-valgobservationsmissioner, navnlig i samarbejde med civilsamfundsorganisationer og relevante offentlige myndigheder, herunder parlamenter og regeringer, i overensstemmelse med denne forordning
iv)
fremme af fredelige udfald udførelse af valgprocesser, nedbringelse af valgrelateret vold og alle samfundssegmenters anerkendelse af troværdige resultater.
2. Hvor det er relevant, tages der i alle de foranstaltninger, der er omhandlet i denne forordning, hensyn til principperne om bekæmpelse af enhver form for forskelsbehandling, integration af kønsaspektet, deltagelse, øget indflydelse samt ansvarliggørelse, åbenhed og gennemsigtighed.
3. Alle foranstaltninger, der er omhandlet i denne forordning, gennemføres på tredjelandes område eller skal være direkte forbundet med situationer i tredjelande eller med globale eller regionale tiltag.
4. Alle foranstaltninger, der er omhandlet i denne forordning, skal tilgodese de særlige aspekter ved krise- eller nødsituationer og lande eller situationer, hvor der er alvorlige problemer med grundlæggende frihedsrettigheder, hvor menneskers sikkerhed er mest truet, eller hvor menneskerettighedsorganisationer og menneskerettighedsforkæmpere arbejder under de vanskeligste vilkår.
Artikel 3
Koordinering, sammenhæng og komplementaritet i EU-bistand
1. EU-bistand i henhold til denne forordning skal være i overensstemmelse med de overordnede rammer for Unionens optræden udadtil og komplementær i forhold til den bistand, der ydes af andre instrumenter eller aftaler om ekstern bistand.
2. For at øge effektiviteten, sammenhængen og ensartetheden i Unionens optræden udadtil tilstræber Unionen og medlemsstaterne regelmæssig udveksling af oplysninger og rådfører sig med hinanden på et tidligt stadium i programmeringsprocessen for at fremme komplementariteten og sammenhængen i deres respektive aktiviteter både på beslutningsplan og på stedet. Sådanne konsultationer kan føre til fælles programmering og fælles aktiviteter mellem Unionen og medlemsstaterne. Unionen rådfører sig også med andre donorer og aktører.
3. Alt efter omstændighederne udveksler Kommissionen og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil regelmæssigt synspunkter og oplysninger med Europa-Parlamentet.
4. Unionen tilstræber regelmæssig udveksling af oplysninger og rådfører sig med civilsamfundet på alle niveauer, herunder i tredjelande. Navnlig yder Unionen overalt, hvor det er muligt, og i overensstemmelse med de relevant procedurer teknisk vejledning og støtte i forbindelse med ansøgningsproceduren.
Artikel 4
Generelle rammer for programmering og gennemførelse
1. EU-bistand, der ydes i henhold til denne forordning, gennemføres i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 236/2014 og ved hjælp af følgende foranstaltninger:
a)
strategidokumenter, jf. artikel 5, og ændringer heraf i relevant omfang
b)
årlige handlingsprogrammer, individuelle foranstaltninger og støtteforanstaltninger i henhold til artikel 2 og 3 i forordning (EU) nr. 236/2014
c)
særlige foranstaltninger i henhold til artikel 2 i forordning (EU) nr. 236/2014
2. Enhver programmering eller revision af programmer, der finder sted efter offentliggørelsen af den midtvejsevalueringsrapport, der er nævnt i artikel 17 i forordning (EU) nr. 236/2014 (»midtvejsevalueringsrapporten«), skal tage hensyn til den pågældende rapports resultater og konklusioner.
Artikel 5
Strategidokumenter
1. Unionens strategi for dens bistand i henhold til denne forordning fastlægges i strategidokumenter på grundlag af Unionens prioriteringer, den internationale situation og de vigtigste partneres aktiviteter. De skal være i overensstemmelse med denne forordnings overordnede formål, mål, anvendelsesområde og principper.
2. I strategidokumenterne fastlægges de prioriterede områder, der udvælges til EU-finansiering i denne forordnings gyldighedsperiode, de specifikke mål, de forventede resultater og resultatindikatorerne. De skal ligeledes angive den vejledende finansielle tildeling, både de samlede beløb og beløbet for hvert prioriteret område, eventuelt i form af et beløbsinterval.
3. Strategidokumenterne godkendes efter undersøgelsesproceduren i artikel 16, stk. 3, i forordning (EU) nr. 236/2014. Hvor det er nødvendigt på grund af væsentlige ændringer i omstændigheder eller politik, opdateres strategidokumenterne efter samme procedure.
Artikel 6
Tematiske prioriteter og delegation af beføjelser
De specifikke mål og prioriteter for Unionens bistand i henhold til denne forordning er anført i bilaget.
Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter for at ændre de tematiske prioriteter, der er fastlagt i bilaget. Efter offentliggørelsen af midtvejsevalueringsrapporten og baseret på anbefalingerne deri skal Kommissionen navnlig vedtage en delegeret retsakt om ændring af bilaget senest den 31. marts 2018.
Artikel 7
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 6, tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 6, tillægges Kommissionen i denne forordnings gyldighedsperiode.
3. Den i artikel 6 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 6 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 8
Udvalg
Kommissionen bistås af et udvalg for demokrati og menneskerettigheder. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 9
Adgang til dokumenter
For at sikre, at Europa-Parlamentet og Rådet kan udøve deres ret til indsigelse på et informeret grundlag, skal de have adgang til alle EIDHR-dokumenter, som er relevante i forbindelse hermed, i overensstemmelse med de gældende regler.
Artikel 10
Finansieringsramme
Finansieringsrammen for gennemførelsen af denne forordning i perioden 2014-2020 fastsættes til 1 332 752 000 EUR.
De årlige bevillinger godkendes af Europa-Parlamentet og Rådet inden for rammerne af den flerårige finansielle ramme.
Artikel 11
Tjenesten for EU's Optræden Udadtil
Denne forordning anvendes i overensstemmelse med afgørelse 2010/427/EU.
Artikel 12
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2014 til den 31. december 2020.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. marts 2014.
UREDBA (EU) br. 235/2014 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 11. ožujka 2014.
o uspostavi Instrumenta financiranja za demokraciju i ljudska prava širom svijeta
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegove članke 209. i 212.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Ova Uredba predstavlja jedan od instrumenata kojima se pruža izravna podrška vanjskoj politici Unije i zamjenjuje Uredbu (EZ) br. 1889/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (4). Njom se uspostavlja Instrument financiranja za promicanje i podržavanje demokracije i ljudskih prava širom svijeta kojim se omogućava pružanje pomoći neovisno o suglasnosti vlada i tijela javne vlasti trećih zemalja o kojima je riječ.
(2)
Člankom 2. Ugovora o Europskoj uniji (UEU) propisano je da se Unija temelji na vrijednostima poštovanja ljudskog dostojanstva, slobode, demokracije, ravnopravnosti, vladavine prava i poštovanja ljudskih prava, uključujući i prava pripadnika manjina. Te su vrijednosti zajedničke državama članicama u društvu u kojem prevladavaju pluralizam, nediskriminacija, tolerancija, pravda, solidarnost i ravnopravnost žena i muškaraca.
(3)
U skladu s člankom 2. i člankom 3. stavkom 3. UEU-a i člankom 8. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), ravnopravnost žena i muškaraca temeljna je vrijednost i cilj Unije te Unija treba promicati i uključivati ravnopravnost spolova u sve svoje aktivnosti.
(4)
Na temelju članka 21. UEU-a, vanjsko djelovanje Unije treba se voditi načelima koja su nadahnula njezino stvaranje, to jest demokracijom, vladavinom prava, univerzalnošću i nedjeljivošću ljudskih prava i temeljnih sloboda, poštovanjem ljudskog dostojanstva, načelima ravnopravnosti i solidarnosti te poštovanjem načela Povelje Ujedinjenih naroda i međunarodnog prava.
(5)
U okviru načela i ciljeva vanjskog djelovanja Unije, promicanje ljudskih prava, demokracije, vladavine prava i dobrog upravljanja te promicanje uključivog i održivog rasta predstavljaju dva temeljna stupa razvojne politike Unije u okviru načela i ciljeva vanjskog djelovanja Unije. Predanost poštovanju, promicanju i zaštiti ljudskih prava i demokratskih načela bitan je element ugovornih odnosa Unije s trećim zemljama.
(6)
U Zajedničkoj komunikaciji Visoke predstavnice Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku i Europske komisije od 12. prosinca 2011. pod nazivom „Ljudska prava i demokracija u središtu vanjskog djelovanja EU-a - prema djelotvornijem pristupu” predložene su posebne mjere za povećanje djelotvornosti i dosljednosti u pristupu Unije ljudskim pravima i demokraciji.
(7)
Uspostavljenim Instrumentom namjerava se dati doprinos ispunjavanju ciljeva vanjskog djelovanja Unije, uključujući ciljeve njezine razvojne politike, a posebno one određene u Zajedničkoj izjavi Vijeća i predstavnika Vlada država članica koji su se sastali u okviru Vijeća, Europskog parlamenta i Komisije o razvojnoj politici Europske unije pod nazivom „Europski konsenzus” i u Komunikaciji Komisije od 13. listopada 2011. pod nazivom „Jačanje utjecaja razvojne politike EU-a: plan za promjenu” te onih politika Unije koje utječu na ljudska prava, uključujući ciljeve iznesene u Strateškom okviru EU-a i Akcijskom planu za ljudska prava i demokraciju koje je Vijeće donijelo 25. lipnja 2012.
(8)
U skladu sa Strateškim okvirom EU-a i Akcijskim planom za ljudska prava i demokraciju Unija bi, radi uključivanja načela ljudskih prava u provedbu ove Uredbe, trebala primjenjivati pristup utemeljen na pravima koji obuhvaća sva ljudska prava, bez obzira na to je li riječ o građanskim i političkim, gospodarskim, socijalnim ili kulturnim pravima.
(9)
Doprinos Unije demokraciji i vladavini prava te promicanju i zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda zabilježen je u Općoj deklaraciji o ljudskim pravima, Međunarodnom paktu o građanskim i političkim pravima, Međunarodnom paktu o gospodarskim, socijalnim i kulturnim pravima te drugim instrumentima o ljudskim pravima donesenima u okviru Ujedinjenih naroda (UN), kao i u relevantnim regionalnim instrumentima o ljudskim pravima.
(10)
Ravnopravnost spolova, prava žena, uključujući osnaživanje žena, te nediskriminacija temeljna su ljudska prava i od ključnog su značaja za socijalnu pravdu kao i za borbu protiv neravnopravnosti. Njihovo promicanje trebalo bi biti sveobuhvatan prioritet ove Uredbe.
(11)
Demokracija i ljudska prava neraskidivo su povezani i uzajamno se podupiru, kako je navedeno u Zaključcima Vijeća od 18. studenog 2009. o podršci demokraciji u vanjskim odnosima EU-a. Temeljne slobode misli, savjesti i vjeroispovijedi ili uvjerenja, izražavanja, okupljanja i udruživanja preduvjeti su političkog pluralizma, demokratskog procesa i otvorenog društva, dok su demokratska kontrola, odgovornost države i dioba vlasti od presudne važnosti za održavanje neovisnog sudstva i vladavine prava koji su s druge strane potrebni za djelotvornu zaštitu ljudskih prava.
(12)
Zadatak izgradnje i održavanja kulture ljudskih prava i pružanja podrške stvaranju neovisnog civilnog društva, uključujući naglašavanjem uloge takvog društva u odgovarajućim zemljama i osiguravanjem da demokracija funkcionira za sve, iako je to posebno žurno i teško u demokracijama u nastajanju, zapravo je trajni izazov koji se ponajprije i ponajviše tiče stanovnika zemlje o kojoj je riječi, ali pritom uopće ne umanjuje angažman međunarodne zajednice. On iziskuje cijeli niz institucija, uključujući nacionalne demokratske parlamente i lokalno izabrane skupštine koji osiguravaju sudjelovanje, predstavljanje, adekvatno reagiranje i odgovornost. U tom kontekstu, posebnu bi pažnju trebalo posvetiti zemljama u tranziciji, kao i nestabilnim situacijama ili situacijama nakon sukoba. U obzir bi trebalo uzeti iskustva koja su stečena i lekcije koje su naučene u procesu tranzicije prema demokraciji u okviru politika proširenja i susjedstva Unije.
(13)
Kako bi se nakon što Uredba (EZ) br. 1889/2006 prestane važiti ta pitanja i rješavala na djelotvoran, transparentan, pravodoban i fleksibilan način, postoji trajna potreba za posebnim financijskim sredstvima i zasebnim instrumentom financiranja koji mogu nastaviti funkcionirati neovisno.
(14)
Pomoć Unije u okviru ove Uredbe trebala bi biti osmišljena na takav način da dopunjava raznovrsne druge alate za provedbu politika Unije u vezi s demokracijom i ljudskim pravima. Spektar tih alata proteže se od političkog dijaloga i diplomatskih demarša do raznovrsnih instrumenata za financijsku i tehničku suradnju, uključujući zemljopisne i tematske programe. Pomoć Unije bi također trebala dopunjavati ona djelovanja u okviru Instrumenta za doprinos stabilnosti i miru, uspostavljenog Uredbom (EU) br. 230/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (5), koja se više odnose na krize, uključujući hitna djelovanja koja su potrebna tijekom početnih faza tranzicijskog procesa.
(15)
U okviru ove Uredbe Unija treba pružati podršku u rješavanju pitanja koja se odnose na globalna, regionalna, nacionalna i lokalna ljudska prava i pitanja demokratizacije u partnerstvu s civilnim društvom. U tom se pogledu smatra da civilno društvo obuhvaća sve vrste društvenog djelovanja pojedinaca ili skupina koji su neovisni o državi, a čije aktivnosti pomažu u promicanju ljudskih prava i demokracije, uključujući branitelje ljudskih prava kako je definirano u Deklaraciji UN-a o pravima i odgovornostima pojedinaca, skupina i društvenih tijela za promicanje i zaštitu opće priznatih ljudskih prava i temeljnih sloboda („Deklaracija o braniteljima ljudskih prava”). U provedbi ove Uredbe trebalo bi odgovarajuće razmotriti lokalne strategije Unije u području ljudskih prava za pojedinačne zemlje.
(16)
Nadalje, dok se ciljevi demokracije i ljudskih prava moraju pojačano ugrađivati u sve instrumente za financiranje vanjskog djelovanja, pomoć Unije u okviru ove Uredbe trebala bi imati posebnu dopunsku i dodatnu ulogu zbog svoje globalne prirode i svoje neovisnosti djelovanja o pristanku vlada i javnih tijela trećih zemalja o kojima je riječ. Ta bi uloga trebala omogućiti suradnju i partnerstvo s civilnim društvom u osjetljivim pitanjima ljudskih prava i demokracije, uključujući ljudska prava koja uživaju migranti te prava podnositelja zahtjeva za azil i interno raseljenih osoba, omogućujući fleksibilnost i potrebnu brzinu reakcije kako bi se odgovorilo na promijenjene okolnosti ili na potrebe korisnika ili na razdoblja krize. Ovom bi se Uredbom također trebalo omogućiti Uniji da izrazi i podrži posebne ciljeve i mjere na međunarodnoj razini koji nisu povezani niti u zemljopisnom smislu niti u smislu određene krize i koji zahtijevaju transnacionalni pristup ili obuhvaćaju aktivnosti unutar Unije, ali i u nizu trećih zemalja. Štoviše, ova bi Uredba trebala ponuditi potreban okvir za aktivnosti kao što je podrška neovisnim misijama Unije za promatranje izbora (EU EOM), a koje zahtijevaju dosljednost politika, jedinstveni sustav upravljanja i zajedničke operativne standarde.
(17)
Razvoj i učvršćivanje demokracije u okviru ove Uredbe eventualno može uključivati pružanje strateške podrške nacionalnim demokratskim parlamentima i ustavotvornim skupštinama, posebno kako bi se ojačala njihova sposobnost pružanja podrške i unaprjeđenja demokratskih reformskih procesa.
(18)
Unija bi trebala posvetiti posebnu pozornost zemljama i hitnim situacijama u kojima su ljudska prava i temeljne slobode najviše ugrožene te gdje je nepoštovanje tih prava i sloboda posebno izraženo i sustavno. U takvim bi slučajevima politički prioriteti trebali biti promicanje poštovanja mjerodavnih međunarodnih instrumenata, pružanje opipljive pomoći i sredstava djelovanja lokalnom civilnom društvu te doprinošenje njegovom radu koji se provodi u izuzetno teškim okolnostima. U takvim zemljama ili situacijama te kako bi se odgovorilo na hitne potrebe za zaštitom branitelja ljudskih prava i demokratskih aktivista, Unija bi trebala biti u stanju odgovoriti na fleksibilan i pravodoban način, upotrebom bržih i fleksibilnijih administrativnih postupaka te putem niza mehanizama financiranja. To bi posebno trebalo vrijediti u slučajevima kada bi izbor proceduralnih načina mogao izravno utjecati na djelotvornost mjera ili bi korisnike mogao izložiti ozbiljnom zastrašivanju, odmazdi ili drugim vrstama rizika.
(19)
U situacijama sukoba Unija bi se trebala zalagati za to da sve strane u sukobu izvršavaju svoje pravne obveze prema međunarodnom humanitarnom pravu, u skladu s relevantnim smjernicama EU-a. Nadalje, u zemljama u tranziciji pomoć Unije u okviru ove Uredbe trebala bi podržati stvaranje odgovarajućeg okruženja koje je pogodno za pojavljivanje na sceni političkih aktera koji su predani demokratskom pluralističkom višestranačkom sustavu. Ova bi Uredba također trebala biti usmjerena ka promicanju demokratskih struktura, diobe vlasti i državnih institucija koje odgovaraju za svoje postupke.
(20)
Misije Europske unije za promatranje izbora (EU EOM) značajno i uspješno doprinose demokratskim procesima u trećim zemljama. Međutim, promicanje demokracije i podrška demokraciji znatno nadilaze sam izborni proces te bi stoga trebalo uzeti u obzir sve faze izbornog ciklusa. Rashodi za misije za promatranje izbora ne bi stoga trebali biti nerazmjerni u odnosu na ukupna sredstva koja su dostupna u okviru ove Uredbe.
(21)
Trebalo bi naglasiti važnost uspostavljanja položaja posebnog predstavnika EU-a za ljudska prava (EUSR). EUSR bi trebao doprinijeti jedinstvu, usklađenosti i djelotvornosti djelovanja i politike ljudskih prava Unije te bi trebao pomoći u osiguravanju da svi instrumenti Unije i aktivnosti država članica dosljedno djeluju kako bi se ostvarili ciljevi politike Unije.
(22)
Unija bi trebala tražiti najučinkovitiji način korištenja dostupnih resursa kako bi što je više moguće poboljšala utjecaj svog vanjskog djelovanja. To bi trebalo postići kroz usklađenost između instrumenata Unije za vanjsko djelovanje i njihovu komplementarnost te stvaranjem sinergija između ove Uredbe, drugih instrumenata Unije za financiranje vanjskog djelovanja i drugih politika Unije. To bi također trebalo dovesti do uzajamnog jačanja programa izrađenih u okviru instrumenata za financiranje vanjskog djelovanja.
(23)
Unija i države članice trebaju nastojati redovito razmjenjivati informacije te se uzajamno savjetovati u ranoj fazi postupka izrade programa kako bi se promicala komplementarnost njihovih aktivnosti. Unija bi se također trebala savjetovati s drugim donatorima i relevantnim akterima.
(24)
Komisija i Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) trebali bi, prema potrebi, redovito i učestalo izmjenjivati stajališta i informacije s Europskim parlamentom. Osim toga, Europskom parlamentu i Vijeću trebalo bi omogućiti pristup dokumentima kako bi oni svoje pravo nadzora na temelju Uredbe (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (6) mogli ostvarivati na temelju potpunih informacija o stanju stvari. Mjere donesene u okviru ove Uredbe trebale bi odgovarajuće uzimati u obzir stajališta Europskog parlamenta i Vijeća.
(25)
Unija bi, uključujući i putem svojih delegacija, kada je to potrebno, trebala nastojati redovito razmjenjivati informacije te se savjetovati s civilnim društvom na svim razinama, uključujući i u trećim zemljama, što je prije moguće u okviru postupka izrade programa, kako bi se olakšalo ostvarivanje doprinosa civilnih društava i osigurala njihova značajna uloga u tom postupku.
(26)
Kako bi se područje primjene ove Uredbe prilagodilo situaciji u trećim zemljama koja se brzo mijenja, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. UFEU-a u vezi s prioritetima definiranima u prilogu ovoj Uredbi. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(27)
Provedbene ovlasti koje se odnose na izradu programa i financiranje djelovanja kojima se pruža podrška u okviru ove Uredbe trebale bi se izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011. S obzirom na prirodu tih provedbenih akata, a posebno njihovu karakteristiku usmjeravanja politike i njihove financijske implikacije, za njihovo bi se donošenje u načelu trebao koristiti postupak ispitivanja, osim u slučaju tehničkih provedbenih mjera čiji je financijski opseg mali.
(28)
Zajednička pravila i postupci za provedbu instrumenata Unije za financiranje vanjskog djelovanja utvrđeni su u Uredbi (EU) br. 236/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (7).
(29)
Ovom se Uredbom za razdoblje njezine primjene trajanja utvrđuje financijska omotnica koja za Europski parlament i Vijeće tijekom godišnjeg proračunskog postupka treba predstavljati glavni referentni iznos, u smislu točke 17. Međuinstitucionalnog sporazuma od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju (8).
(30)
Organizacija i funkcioniranje ESVD-a uspostavljeni su u Odluci Vijeća 2010/427/EU (9).
(31)
S obzirom na to da ciljeve ove Uredbe,, to jest promicanje demokracije i ljudskih prava širom svijeta, ne mogu dostatno ostvariti države članice nego se zbog njezina opsega i učinaka oni na bolji način mogu ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere, u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. UEU-a. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.
(32)
Trebalo bi osigurati neometan i neprekinut prijelaz s Uredbe (EZ) br. 1889/2006 na ovu Uredbu te uskladiti razdoblje primjene ove Uredbe s razdobljem primjene Uredbe Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 (10). Ova bi se Uredba stoga trebala primjenjivati od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020.
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet i ciljevi
Ovom se Uredbom uspostavlja Europski instrument za demokraciju i ljudska prava (EIDHR) za razdoblje 2014. - 2020. u okviru kojega Unija pruža pomoć razvoju i učvršćivanju demokracije i vladavine prava te poštovanju svih ljudskih prava i temeljnih sloboda.
Takva pomoć posebno ima za cilj:
(a)
podržavanje, razvoj i učvršćivanje demokracije u trećim zemljama, poticanjem direktne i predstavničke demokracije, jačanje cjelokupnog demokratskog ciklusa, posebno osnaživanjem aktivne uloge civilnog društva u okviru tog ciklusa i vladavine prava te poboljšavanjem pouzdanosti izbornih procesa, posebno putem misija EU-a za promatranje izbora (EU EOM);
(b)
poticanje poštovanja i pridržavanja ljudskih prava i temeljnih sloboda, kako su uglavljeni u Općoj deklaraciji UN-a o ljudskim pravima i drugim međunarodnim i regionalnim instrumentima ljudskih prava, te jačanje njihove zaštite, promicanja, provedbe i praćenja, uglavnom putem pružanja potpore relevantnim organizacijama civilnog društva, braniteljima ljudskih prava i žrtvama represije i zlostavljanja;
Članak 2.
Područje primjene
1. Pomoć Unije se usredotočuje na sljedeće:
(a)
podršku direktnoj i predstavničkoj demokracije i njezino poticanje, u skladu s pristupom cjelokupnom demokratskom ciklusu, uključujući parlamentarnu demokraciju i procese demokratizacije, uglavnom putem organizacija civilnog društva na lokalnoj, nacionalnoj i međunarodnoj razini, između ostalog:
i.
promicanjem slobode udruživanja i okupljanja, neometanog kretanja osoba, slobode misli i izražavanja, uključujući političko, umjetničko i kulturno izražavanje, neometanog pristupa informacijama, slobode tiska i neovisnih pluralističkih medija kako onih tradicionalnih tako i onih koji se zasnivaju na informacijskim i komunikacijskim tehnologijama, slobode interneta i mjera za borbu protiv administrativnih zapreka u ostvarivanju tih sloboda, uključujući borbu protiv cenzure, a posebno putem donošenja i provedbe relevantnog zakonodavstva;
ii.
jačanjem vladavine prava, promicanjem neovisnosti sudstva i zakonodavnih tijela, podupiranjem i evaluacijom pravnih i institucionalnih reformi i njihove provedbe, te promicanjem pristupa pravosuđu kao i pružanjem potpore nacionalnim institucijama za ljudska prava;
iii.
promicanjem i jačanjem Međunarodnog kaznenog suda, međunarodnih kaznenih ad hoc sudova i procesa tranzicijskog pravosuđa te mehanizama za utvrđivanje istine i pomirenje;
iv.
pružanjem potpore tranziciji ka demokraciji i reformama radi postizanja djelotvorne i transparentne demokratske odgovornosti te odgovornosti i nadzora u vlastitoj zemlji, uključujući u sektorima sigurnosti i pravosuđa, te jačanjem mjera protiv korupcije;
v.
promicanjem političkog pluralizma i demokratskog političkog predstavljanja te poticanjem političkog sudjelovanja žena i muškaraca, a posebno članova marginaliziranih i ranjivih skupina, kako u svojstvu glasača tako i u svojstvu kandidata, u procesima demokratske reforme na lokalnoj, regionalnoj i nacionalnoj razini;
vi.
jačanjem lokalne demokracije osiguravajući bolju suradnju između organizacija civilnog društva i lokalnih tijela vlasti, na taj način jačajući političko predstavljanje na razini najbližoj građanima;
vii.
promicanjem ravnopravnog sudjelovanja žena i muškaraca u društvenom, gospodarskom i političkom životu i podržavanjem ravnopravnosti spolova te sudjelovanju žena u postupcima donošenja odluka i političkoj zastupljenosti žena, posebno u procesima političke tranzicije, demokratizacije i izgradnje države;
viii.
promicanjem ravnopravnog sudjelovanja osoba s invaliditetom u društvenom, gospodarskom i političkom životu, uključujući mjere za olakšavanje ostvarivanja povezanih sloboda za te osobe, i podržavanjem jednakih mogućnosti, nediskriminacije te političkog predstavljanja;
ix.
pružanjem potpore mjerama za olakšavanje mirnog rješavanja sukoba između različitih segmenata društava, uključujući podršku mjerama za izgradnju povjerenja u vezi s ljudskim pravima i demokratizacijom.
(b)
promicanje i zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, kako su uglavljeni u Općoj deklaraciji UN-a o ljudskim pravima i drugim međunarodnim i regionalnim instrumentima u području građanskih, političkih, gospodarskih, socijalnih i kulturnih prava, uglavnom putem organizacija civilnog društva, između ostalog u vezi s:
i.
ukidanjem smrtne kazne i uspostavom moratorija s ciljem njezinog ukidanja te, u sustavima u kojima smrtna kazna i dalje postoji zagovaranjem njezinog ukidanja i pridržavanja minimalnih međunarodnih standarda;
ii.
prevencijom mučenja, zlostavljanja i drugog okrutnog, nečovječnog i ponižavajućeg postupka ili kazne, kao i nestanaka uslijed prisile, te rehabilitacijom žrtava mučenja;
iii.
podrškom, zaštitom i pomoći braniteljima ljudskih prava, uključujući zadovoljavanje njihovih hitnih potreba za zaštitom, u skladu s člankom 1. Deklaracije UN-a o braniteljima ljudskih prava; te bi ciljeve, uključujući pružanje dugoročne pomoći i pristupa skloništu, mogao obuhvatiti mehanizam za branitelje ljudskih prava;
iv.
borbom protiv rasizma i ksenofobije te diskriminacije na bilo kojoj osnovi, uključujući spol, rasu, boju kože, kastu, etničko ili socijalno podrijetlo, genetski uvjetovane osobine, jezik, vjeroispovijed ili uvjerenje, političko ili bilo kakvo drugo mišljenje, pripadnost nacionalnoj manjini, imovinu, rođenje, invaliditet, dob, spolnu orijentaciju i rodni identitet;
v.
slobodom misli, savjesti i vjeroispovijedi ili uvjerenja, između ostalog pomoću mjera uklanjanja svih oblika mržnje, netolerancije i diskriminacije na osnovi vjeroispovijedi ili uvjerenja te potičući toleranciju i poštovanje vjerske i kulturne raznolikosti u okviru društava i među njima;
vi.
pravima autohtonih naroda kako su uglavljena u Deklaraciji UN-a o pravima autohtonih naroda, između ostalog, naglašavajući važnost njihove uključenosti u razvoj projekata koji ih se tiču i pružajući podršku radi olakšavanja njihove interakcije s međunarodnim mehanizmima i sudjelovanja u njima;
vii.
pravima osoba koja pripadaju nacionalnim ili etničkim, vjerskim i jezičnim manjinama kako su uglavljena u Deklaraciji UN-a o pravima osoba koje pripadaju nacionalnim ili etničkim, vjerskim i jezičnim manjinama;
viii
pravima lezbijki, gej, biseksualnih, transseksualnih i interseksualnih osoba (LGBTI), uključujući mjere dekriminalizacije homoseksualnosti, borbu protiv homofobnog i transfobnog nasilja i progona te promicanje slobode okupljanja, udruživanja i izražavanja LGBTI osoba;
ix.
pravima žena kako su određena u Konvenciji UN-a o uklanjanju svih oblika diskriminacije žena i fakultativnim protokolima uz tu Konvenciju, uključujući mjere borbe protiv svih oblika nasilja nad ženama i djevojčicama, posebno genitalnog sakaćenja žena, prisilnih i dogovorenih brakova, zločina zbog povrede časti, nasilja u obitelji i spolnog nasilja te trgovanja ženama i djevojčicama;
x.
pravima djeteta kako su određena u Konvenciji UN-a o pravima djeteta i fakultativnim protokolima uz tu Konvenciju, uključujući borbu protiv rada djece, trgovanja djecom i dječje prostitucije, novačenja i iskorištavanja djece vojnika te zaštitu djece od diskriminacije bez obzira na njihovu rasu, boju kože, spol, jezik, vjeroispovijed ili uvjerenje, političko ili drugo mišljenje, nacionalno, etničko ili socijalno podrijetlo, imovinu, invaliditet, rođenje ili drugi status;
xi.
pravima osoba s invaliditetom kako su određena o u Konvenciji UN-a o pravima osoba s invaliditetom;
xii.
gospodarskim, socijalnim i kulturnim pravima, uključujući pravo na odgovarajući životni standard i temeljne radne standarde;
xiii
korporativnom društvenom odgovornošću, a posebno provedbom općih načela UN-a o poslovanju i ljudskim pravima te slobodom poduzetništva kako je određena u članku 16. Povelje o temeljnim pravima Europske unije;
xiv.
obrazovanjem, osposobljavanjem i praćenjem u području ljudskih prava i demokracije;
xv.
potporom lokalnim, regionalnim, nacionalnim ili međunarodnim organizacijama civilnog društva uključenima u zaštitu, promicanje ili obranu ljudskih prava i temeljnih sloboda;
xvi.
promicanjem poboljšanih uvjeta i poštovanja standarda u zatvorima, u skladu s ljudskim dostojanstvom i temeljnim pravima.
(c)
jačanje međunarodnog okvira za zaštitu ljudskih prava, pravde, ravnopravnosti spolova, vladavine prava i demokracije te za promicanje međunarodnog humanitarnog prava, posebno putem:
i.
pružanja potpore za međunarodne i regionalne instrumente i tijela u području ljudskih prava, pravde, vladavine prava i demokracije;
ii.
poticanja suradnje civilnog društva s međunarodnim i regionalnim međuvladinim organizacijama te podržavanja aktivnosti civilnog društva, uključujući izgradnju kapaciteta nevladinih organizacija, kojima je cilj promicanje i praćenje provedbe međunarodnih i regionalnih instrumenata koji se odnose na ljudska prava, pravdu, vladavinu prava i demokraciju;
iii.
osposobljavanja u području međunarodnog humanitarnog prava i širenja informacija o međunarodnom humanitarnom pravu te podrške njegovoj provedbi;
(d)
izgradnja povjerenja u demokratske izborne postupke i institucije te jačanje njihove pouzdanosti i transparentnosti u svim fazama izbornog ciklusa, posebno:
i.
raspoređivanjem misija Europske unije za promatranje izbora (EU EOM) i putem drugih mjera za praćenje izbornih postupaka;
ii.
doprinošenjem razvoju izbornih promatračkih kapaciteta domaćih organizacija civilnog društva na regionalnoj i lokalnoj razini, te podržavanjem njihovih inicijativa za povećanje sudjelovanja u izbornom postupku i aktivnostima nakon izbora;
iii.
pružanjem potpore mjerama čiji je cilj dosljedno uključivanje izbornih postupaka u demokratski ciklus, širenje informacija o preporukama misija Europske unije za promatranje izbora (EU EOM) i provedba tih preporuka, posebno u suradnji s organizacijama civilnog društva te u suradnji s relevantnim tijelima javne vlasti, uključujući parlamente i vlade, u skladu s ovom Uredbom;
iv.
promicanjem mirnog ishoda izbornih postupaka, smanjenjem nasilja povezanog s izborima i prihvaćanjem vjerodostojnih rezultata od strane svih segmenata društva.
2. Načela nediskriminacije na bilo kojoj osnovi, rodno osviještena politika, sudjelovanje, osnaživanje, odgovornost, otvorenost i transparentnost uzimaju se u obzir kada god je to relevantno za sve mjere iz ove Uredbe.
3. Mjere iz ove Uredbe provode se na državnom području trećih zemalja ili se izravno povezuju sa situacijama do kojih dolazi u trećim zemljama, ili s globalnim ili regionalnim djelovanjima.
4. Mjere iz ove Uredbe uzimaju u obzir posebne karakteristike krize ili hitnih situacija, kao i zemlje ili situacije u kojima je ozbiljno izražen nedostatak temeljnih sloboda, gdje je ljudska sigurnost najugroženija ili gdje organizacije za ljudska prava i branitelji djeluju u najtežim uvjetima.
Članak 3.
Koordinacija, usklađenost i komplementarnost pomoći Unije
1. Pomoć Unije u okviru ove Uredbe mora biti konzistentna s cjelokupnim okvirom vanjskog djelovanja Unije te komplementarna s onom koju pružaju drugi instrumenti ili sporazumi za vanjsku pomoć.
2. Radi jačanja djelotvornosti, usklađenosti i konzistentnosti vanjskog djelovanja Unije, Unija i države članice nastoje redovito razmjenjivati informacije te se uzajamno savjetovati u ranom stupnju postupka izrade programa kako bi se promicala komplementarnost njihovih aktivnosti i njihova usklađenost kako na razini odlučivanja tako i na terenu. Takva savjetovanja mogu dovesti do zajedničke izrade programa i zajedničkih aktivnosti između Unije i država članica. Unija se također savjetuje s ostalim donatorima i akterima.
3. Komisija i ESVD, prema potrebi, redovito razmjenjuju stajališta i informacije s Europskim parlamentom.
4. Unija nastoji redovito razmjenjivati informacije te se savjetovati s civilnim društvom na svim razinama, uključujući u trećim zemljama. Unija posebno pruža, kada god je to moguće i u skladu s odgovarajućim postupcima, tehničko vodstvo i podršku u vezi s postupkom podnošenja prijave.
Članak 4.
Opći okvir za izradu programa i provedbu
1. Pomoć Unije u okviru ove Uredbe provodi u skladu s Uredbom (EU) br. 236/2014 i putem sljedećih mjera:
(a)
strateških dokumenata iz članka 5. i njihove revizije, ako je potrebno;
(b)
godišnjih programa djelovanja, individualnih mjera i mjera potpore prema člancima 2. i 3. Uredbe (EU) br. 236/2014;
(c)
posebnih mjeraprema članku 2. Uredbe (EU) br. 236/2014.
2. Pri svakoj izradi programa ili preispitivanju programa koje se provodi nakon objave izvješća o preispitivanju u sredini razdoblja iz članka 17. Uredbe (EU) br. 236/2014 („izvješće o preispitivanju u sredini razdoblja”) uzimaju se u obzir rezultati, nalazi i zaključci tog izvješća.
Članak 5.
Strateški dokumenti
1. Strateškim dokumentima utvrđuje se strategija Unije za njezinu pomoć u okviru ove Uredbe, na temelju prioriteta Unije te međunarodne situacije i aktivnosti glavnih partnera. Oni moraju biti u skladu s općom svrhom, ciljevima, područjem primjene i načelima ove Uredbe.
2. Strateškim dokumentima utvrđuju se prioritetna područja odabrana za financiranje od strane Unije tijekom razdoblja valjanosti ove Uredbe, posebni ciljevi, očekivani rezultati i pokazatelji uspješnosti. U njima se također navodi kako ukupna okvirna dodjela sredstava, tako i dodjela sredstava prema prioritetnom području, a prema potrebi u obliku raspona.
3. Strateški se dokumenti odobravaju u skladu s postupkom ispitivanja utvrđenim u članku 16. stavku 3. Uredbe (EU) br. 236/2014. Kada to zahtijevaju značajne promjene u okolnostima i politikama, strateški se dokumenti ažuriraju u skladu s istim postupkom.
Članak 6.
Tematski prioriteti i delegiranje ovlasti
Posebni ciljevi i prioriteti pomoći Unije u okviru ove Uredbe navedeni su u prilogu.
Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte radi izmjene tematskih prioriteta utvrđenih u prilogu. Nakon objave izvješća o preispitivanju u sredini razdoblja i na temelju preporuka tog izvješća, Komisija do 31. ožujka 2018. donosi delegirani akt o izmjeni priloga.
Članak 7.
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 6. dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 6 dodjeljuje se Komisiji za razdoblje valjanosti ove Uredbe.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 6. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 6. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 8.
Odbor
Komisiji pomaže Odbor za demokraciju i ljudska prava („Odbor”). Taj Odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 9.
Pristup dokumentima
Kako bi se osiguralo da Europski parlament i Vijeće svoje ovlasti nadzora mogu izvršavati na temelju potpunih informacija o stanju stvari, oni imaju pristup svim dokumentima EIDHR-a koji su relevantni za izvršavanje tih ovlasti, u skladu s primjenjivim pravilima.
Članak 10.
Financijska omotnica
Financijska omotnica za provedbu ove Uredbe za razdoblje 2014. - 2020. iznosi 1 332 752 000 EUR.
Godišnja odobrena sredstva odobravaju Europski parlament i Vijeće u granicama višegodišnjeg financijskog okvira.
Članak 11.
Europska služba za vanjsko djelovanje
Ova se Uredba primjenjuje u skladu s Odlukom 2010/427/EU.
Članak 12.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 11. ožujka 2014.