EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 376/2014
af 3. april 2014
om indberetning og analyse af samt opfølgning på begivenheder inden for civil luftfart, ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 996/2010 og ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/42/EF, Kommissionens forordning (EF) nr. 1321/2007 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1330/2007
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 100, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Der bør opretholdes et højt sikkerhedsniveau inden for civil luftfart i Unionen, og der bør gøres alle bestræbelser på at nedbringe antallet af havarier og hændelser med henblik på at sikre borgernes tillid til lufttransport.
(2)
Antallet af havarier med dødelig udgang inden for civil luftfart har været ret konstant i de sidste ti år. Antallet af havarier kan imidlertid stige i de næste årtier på grund af vækst i lufttrafikken og øgning af luftfartøjers tekniske kompleksitet.
(3)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 996/2010 (3) tager sigte på at forebygge havarier ved at gøre det lettere omgående at gennemføre effektive sikkerhedsundersøgelser af høj kvalitet. Denne forordning bør ikke gribe ind i processen for havari- og hændelsesundersøgelser, der varetages af de nationale sikkerhedsundersøgelsesmyndigheder som defineret i forordning (EU) nr. 996/2010. I tilfælde af et havari eller en alvorlig hændelse er indberetning af begivenheden tillige omfattet af forordning (EU) nr. 996/2010.
(4)
Gældende EU-retsakter, navnlig Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 (4) og dens gennemførelsesforordninger, indfører for visse organisationer krav om indførelse af ordninger til indberetning af begivenheder i forbindelse med deres sikkerhedsstyringssystem. Overholdelse af forordning (EF) nr. 216/2008 og dens gennemførelsesforordninger bør ikke fritage organisationer for at overholde nærværende forordning. Tilsvarende bør overholdelse af nærværende forordning ikke fritage organisationer for at overholde forordning (EF) nr. 216/2008 og dens gennemførelsesforordninger. Dette bør dog ikke resultere i, at der indføres to parallelle indberetningsordninger, og forordning (EF) nr. 216/2008, dens gennemførelsesforordninger og nærværende forordning bør opfattes som komplementære.
(5)
Erfaringerne viser, at der før et havari ofte sker en række sikkerhedsrelaterede hændelser og mangler, der afslører forudgående sikkerhedsrisici. Sikkerhedsoplysninger er derfor en vigtig ressource til opdagelsen af faktiske eller potentielle sikkerhedsrisici. Selv om evnen til at tage ved lære af et havari er afgørende, har rent reaktive systemer endvidere vist sig at være til begrænset nytte i forhold til fortsat at medvirke til forbedringer. Reaktive systemer bør derfor suppleres af proaktive systemer, som anvender andre typer sikkerhedsoplysninger for at medvirke til effektive forbedringer i luftfartssikkerheden. Unionen, medlemsstaterne, Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (»agenturet«) og organisationerne bør medvirke til forbedringen af luftfartssikkerheden gennem indførelsen af mere proaktive og dokumentationsbaserede sikkerhedssystemer, som fokuserer på forebyggelse af havarier baseret på en analyse af alle relevante sikkerhedsoplysninger, herunder oplysninger om begivenheder inden for civil luftfart.
(6)
Med henblik på at forbedre luftfartssikkerheden bør relevante oplysninger vedrørende luftfartssikkerheden indberettes, indsamles, opbevares, beskyttes, udveksles, videregives og analyseres, og passende sikkerhedsforanstaltninger bør træffes på grundlag af de indsamlede oplysninger. Denne proaktive og dokumentationsbaserede tilgang bør gennemføres af medlemsstaternes kompetente luftfartssikkerhedsmyndigheder, af organisationer som led i deres sikkerhedsstyringssystem og af agenturet.
(7)
At der pålægges organisationer krav vedrørende indberetningen af begivenheder, bør stå i et rimeligt forhold til den pågældende organisations størrelse og dens aktivitetsområde. Det bør derfor være muligt, navnlig for mindre organisationer, at beslutte sig for at forbinde eller samle arbejdsopgaver relateret til håndtering af begivenheder inden for organisationen, at dele opgaverne med indberetning af begivenheder med andre organisationer af samme slags eller at outsource indsamlingen, vurderingen, behandlingen, analysen og opbevaringen af oplysninger om begivenheder til specialiserede enheder, som er godkendt af medlemsstaternes kompetente myndigheder. Sådanne enheder bør overholde de principper om beskyttelse og fortrolighed, der er opstillet i denne forordning. Den organisation, som outsourcer, bør bevare en passende kontrol med de udlagte opgaver og bør i sidste instans være ansvarlig for anvendelsen af kravene fastsat i denne forordning.
(8)
Det er nødvendigt at sikre, at det luftfartspersonale, der er tættest på, indberetter begivenheder, som udgør en væsentlig risiko for luftfartssikkerheden. Frivillige indberetningsordninger bør supplere de obligatoriske indberetningsordninger, og begge bør give enkeltpersoner mulighed for at indberette oplysninger om luftfartssikkerhedsrelaterede begivenheder. Der bør indføres obligatoriske og frivillige indberetningsordninger i organisationerne, agenturet og medlemsstaternes kompetente myndigheder. De indsamlede oplysninger bør overføres til den myndighed, der har ansvaret for en passende overvågning med henblik på at forbedre luftfartssikkerheden. Organisationerne bør analysere de begivenheder, som kan have en indvirkning på sikkerheden med henblik på at fastlægge sikkerhedsrisici og træffe de passende korrigerende eller forebyggende foranstaltninger. Organisationerne bør sende de foreløbige resultater af deres analyser til medlemsstaternes kompetente myndighed eller agenturet og bør også sende de endelige resultater til dem, hvis resultaterne fastslår en faktisk eller potentiel luftfartssikkerhedsrisiko. Medlemsstaternes kompetente myndigheder og agenturet bør indføre en tilsvarende procedure for de begivenheder, som de har fået tilsendt direkte, og bør på passende vis overvåge organisationens evaluering og enhver korrigerende eller forebyggende foranstaltning, som træffes.
(9)
De forskellige personalekategorier, der arbejder inden for eller på anden vis er tilknyttet den civile luftfart, er vidne til episoder, som har relevans for forebyggelse af havarier. De bør derfor råde over værktøjer, der sætter dem i stand til at indberette sådanne episoder, og deres beskyttelse bør sikres. Med henblik på at tilskynde personalet til at indberette begivenheder og sætte det i stand til bedre at forstå den positive indvirkning, som indberetning af begivenheder har på luftfartssikkerheden, bør det informeres regelmæssigt om de foranstaltninger, der træffes inden for rammerne af ordningerne for indberetning af begivenheder.
(10)
Risiciene ved komplekse motordrevne luftfartøjer adskiller sig meget fra risiciene ved andre luftfartøjer. Selv om hele luftfartsområdet bør dækkes af denne forordning, bør de bestemmelser, som den indfører, være proportionelle med forskellige typer luftfartøjers virksomhedsområde og kompleksitet. Oplysninger indsamlet om begivenheder, der involverer andre luftfartøjer end komplekse motordrevne luftfartøjer, bør underlægges forenklede indberetningskrav, der er bedre tilpasset til denne del af luftfarten.
(11)
Der bør tilskyndes til at udvikle andre metoder til indsamling af sikkerhedsoplysninger i tillæg til de ordninger, der kræves i denne forordning, med henblik på at indsamle yderligere oplysninger, som kan bidrage til forbedringen af luftfartssikkerheden. Organisationer, som allerede har eksisterende og velfungerende ordninger til indsamling af sikkerhedsoplysninger, bør have lov til at fortsætte med at anvende disse ordninger sideløbende med de ordninger, der oprettes i henhold til denne forordning.
(12)
Sikkerhedsundersøgelsesmyndighederne og enhver enhed, der har ansvaret for at fastsætte regler for sikkerheden inden for civil luftfart i Unionen, bør have fuld adgang til oplysninger om indsamlede begivenheder og indberetninger af begivenheder opbevaret af deres medlemsstater med henblik på at afgøre, hvilke hændelser der kræver en sikkerhedsundersøgelse, samt for at fastlægge, hvor erfaringer kan drages af betydning for luftfartssikkerheden, og for at opfylde deres overvågningsforpligtelser.
(13)
Det er afgørende at have fuldstændige data af høj kvalitet, da analyser og tendenser afledt af unøjagtige data kan resultere i vildledende resultater og føre til, at indsatsen koncentreres om punkter, hvor det ikke er nødvendigt at handle. Endvidere kan unøjagtige data resultere i svækket tillid til de oplysninger, der stammer fra ordninger for indberetning af begivenheder. Med henblik på at sikre kvaliteten af indberetninger af begivenheder og fremme deres fuldstændighed bør de indeholde visse minimumsoplysninger, som kan variere alt efter begivenhedens kategori. Desuden bør der indføres procedurer til at kontrollere oplysningernes kvalitet og til at undgå manglende konsekvens mellem en indberetning af en begivenhed og de oplysninger, der indledende er indsamlet om begivenheden. Endvidere bør der med Kommissionens støtte udarbejdes passende vejledningsmateriale, navnlig for at sikre dataenes kvalitet og fremme deres fuldstændighed samt en konsekvent og ensartet registrering af data i databaser. Der bør også afholdes workshopper, navnlig af Kommissionen, for at yde nødvendig støtte.
(14)
Kommissionen bør udvikle en fælles europæisk risikoklassificeringsordning for at sikre fastlæggelsen af enhver hurtig reaktion, der er behov for, når man undersøger individuelle sikkerhedsrelaterede begivenheder med høj risiko. Denne ordning bør også gøre det muligt at fastlægge centrale risikoområder af aggregerede oplysninger. En sådan ordning bør hjælpe de relevante enheder med at evaluere begivenheder og med at beslutte, hvor det er bedst at sætte ind. En fælles europæisk risikoklassificeringsordning bør fremme en integreret og harmoniseret tilgang til risikostyring i hele det europæiske luftfartssystem, så organisationer, medlemsstater, Kommissionen og agenturet kan fokusere på tiltag til forbedring af sikkerheden på en harmoniseret måde.
(15)
En fælles europæisk risikoklassificeringsordning bør også både gøre det muligt at fastlægge centrale risikoområder i Unionen på grundlag af aggregerede oplysninger ud fra et europæisk perspektiv og fremme det arbejde, der udføres inden for det europæiske program for luftfartssikkerhed og den europæiske plan for luftfartssikkerhed. Kommissionen bør give passende støtte til at sikre konsekvent og ensartet risikoklassificering i alle medlemsstater.
(16)
For at lette udveksling af oplysninger bør indberetninger af begivenheder opbevares i databaser, som bør være kompatible med Det Europæiske Koordinationscenter for Systemer for Indberetning af Flyhændelser (Eccairs) (den software, der anvendes af alle medlemsstater og den europæiske centrale database til at opbevare indberetninger af begivenheder) og med ADREP-taksonomien (den internationale organisation for civil luftfarts (ICAO) taksonomi, der også bruges i Eccairs-softwaren). Agenturet og Kommissionen bør yde teknisk bistand med henblik på systemernes interoperabilitet.
(17)
Organisationerne bør opbevare indberetninger af begivenheder, som stammer fra oplysninger om begivenheder, der er indsamlet i henhold til de obligatoriske og om relevant de frivillige indberetningsordninger, i en eller flere databaser. Det bør være muligt for databasens kompleksitet at stå i et rimeligt forhold til den pågældende organisations størrelse og/eller betydning for så vidt angår formålet med denne forordning, og den bør i det mindste bestå af en datafil, der indeholder fælles obligatoriske datafelter og om relevant specifikke obligatoriske datafelter.
(18)
En begivenhed, der omfatter et luftfartøj, som er registreret i en medlemsstat eller flyves af en organisation med hjemsted i en medlemsstat, bør indberettes, selv om de har fundet sted uden for den pågældende medlemsstats område.
(19)
Der bør udveksles oplysninger om begivenheder i Unionen for at øge påvisningen af faktiske eller potentielle risici. Denne udveksling af oplysninger bør endvidere give medlemsstaterne mulighed for at have adgang til alle oplysninger om begivenheder, der indtræffer på deres område eller i deres luftrum, men som indberettes til en anden medlemsstat. Det bør også give agenturet mulighed for at få præcise oplysninger om begivenheder og adgang til alle indberetninger af begivenheder indsamlet i Unionen for i givet fald at kunne træffe korrigerende foranstaltninger for at imødegå en risiko, der er fastlagt i Unionen. Denne udveksling af oplysninger bør sætte medlemsstaternes kompetente nationale myndigheder i stand til at få præcise oplysninger om begivenheder, der finder sted i deres luftrum, og om nødvendigt at træffe korrigerende foranstaltninger for at imødegå en risiko, der er fastlagt på deres område.
(20)
Målet med udvekslingen af oplysninger om begivenheder bør primært være at forebygge havarier og hændelser i luftfarten. Den bør ikke anvendes til at placere skyld og ansvar eller til at fastlægge benchmarks vedrørende sikkerhedsniveauer.
(21)
Den mest effektive måde, hvorpå store mængder sikkerhedsoplysninger kan udveksles mellem medlemsstaterne, Kommissionen og agenturet, er gennem den europæiske centrale database, forudsat at medlemsstaterne, Kommissionen og agenturet har fuld adgang hertil.
(22)
Alle sikkerhedsrelaterede oplysninger, der stammer fra indberetninger af begivenheder indsamlet i Unionen, bør overføres til den europæiske centrale database rettidigt. Dette bør omfatte indsamlingen af oplysninger om hændelser, men også oplysninger om havarier og alvorlige hændelser, der undersøges i henhold til forordning (EU) nr. 996/2010.
(23)
Denne forordning bør gælde for oplysninger om begivenheder, der opbevares i organisationernes, medlemsstaternes og agenturets databaser.
(24)
Alle sikkerhedsrelaterede oplysninger i den europæiske centrale database bør være til rådighed for enheder, der har ansvaret for at fastsætte regler for sikkerheden inden for civil luftfart i Unionen, herunder agenturet, og for myndigheder, der er ansvarlige for undersøgelsen af havarier og hændelser i Unionen.
(25)
Det bør være muligt for berørte parter at anmode om adgang til visse oplysninger i den europæiske centrale database i overensstemmelse med reglerne om fortrolighed og de berørte personers anonymitet.
(26)
Da de nationale kontaktpunkter har størst viden om, hvilke berørte parter der er etableret i en given medlemsstat, bør det være det enkelte nationale kontaktpunkt, der behandler anmodninger om oplysninger fra berørte parter, der er etableret på dets egen medlemsstats område. Kommissionen bør behandle anmodninger fra berørte parter fra tredjelande eller fra internationale organisationer.
(27)
Oplysninger i indberetninger af begivenheder bør analyseres, og sikkerhedsrisici bør påvises. Enhver passende foranstaltning til forbedring af luftfartssikkerheden bør fastlægges og iværksættes rettidigt. Der bør videregives oplysninger om analyse af og opfølgning på begivenheder i organisationer, hos medlemsstaternes kompetente myndigheder og agenturet, da tilbagemelding vedrørende begivenheder, der er blevet indberettet, tilskynder enkeltpersoner til at indberette begivenheder. Oplysninger om analyse af og opfølgning på begivenheder bør, hvis det er relevant og muligt, også gives til enkeltpersoner, der direkte har indberettet begivenheder til medlemsstaternes kompetente myndigheder eller til agenturet. En sådan tilbagemelding bør overholde bestemmelserne om fortrolighed og beskyttelse af indberetteren samt de personer, der nævnes i indberetningen af begivenheden i henhold til denne forordning.
(28)
Denne forordning bør bistå medlemsstaterne, agenturet og organisationerne med at styre sikkerhedsrisiciene inden for luftfarten. Organisationernes sikkerhedsstyringssystemer suppleres af medlemsstaterne og agenturets sikkerhedsstyringssystemer. Mens organisationerne styrer de sikkerhedsrisici, der er forbundet med deres specifikke aktiviteter, styrer medlemsstaternes kompetente myndigheder og agenturet sikkerhedsrisiciene inden for luftfarten for henholdsvis medlemsstaterne og for Unionen som helhed og håndterer fælles sikkerhedsrisici inden for luftfarten i de berørte medlemsstater eller på EU-plan. Agenturets og medlemsstaternes kompetente myndigheders ansvar bør ikke fritage organisationerne fra deres direkte ansvar for sikkerhedsstyring i forbindelse med de produkter og tjenesteydelser, de leverer. Med henblik herpå bør organisationerne indsamle og analysere oplysninger om begivenheder for at fastlægge og reducere risici forbundet med deres aktiviteter. De bør også evaluere dertil knyttede sikkerhedsrisici og afsætte ressourcer til omgående at træffe de fornødne foranstaltninger til reduktion af sikkerhedsrisici. Den relevante kompetente myndighed bør overvåge hele processen og bør om nødvendigt kræve, at der træffes yderligere foranstaltninger for at sikre, at sikkerhedsmanglerne bliver afhjulpet på passende vis. På den anden side bør medlemsstaternes kompetente myndigheder og agenturet supplere organisationernes sikkerhedsstyringssystemer på henholdsvis medlemsstatsplan og europæisk plan.
(29)
Når medlemsstaterne fastlægger, hvilken foranstaltning der skal indgå i deres statslige sikkerhedsprogram og statslige sikkerhedsplan, bør de anvende oplysningerne udledt af de indberetninger af begivenheder, der er blevet indsamlet, og analysen af dem for at sikre, at foranstaltningen er dokumentationsbaseret. Statslige sikkerhedsprogrammer og statslige sikkerhedsplaner suppleres på europæisk plan af det europæiske program for luftfartssikkerhed og den europæiske plan for luftfartssikkerhed.
(30)
Da målet om forbedring af luftfartssikkerheden ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne, da indberetningsordninger, som benyttes af medlemsstaterne enkeltvis, er mindre effektive end et koordineret informationsudvekslingsnet, der gør det muligt at fastlægge eventuelle sikkerhedsproblemer og centrale risikoområder på EU-plan, bør analyse på nationalt plan suppleres med analyse og opfølgning på EU-plan for at sikre bedre forebyggelse af havarier og hændelser i luftfart. Denne opgave på EU-plan bør gennemføres af et netværk af luftfartssikkerhedsanalytikere i samordning med agenturet og Kommissionen. Det bør være muligt for dette netværk ved konsensus at beslutte at indbyde andre observatører til deres møder, herunder ansatte i eller repræsentanter for industrien.
(31)
Det europæiske program for luftfartssikkerhed og den europæiske plan for luftfartssikkerhed bør navnlig nyde godt af arbejdet i netværket af luftfartssikkerhedsanalytikere med henblik på at fastlægge, hvilke foranstaltninger der skal iværksættes på EU-plan set ud fra et dokumentationsbaseret synspunkt.
(32)
Den brede offentlighed bør have adgang til almindelige aggregerede oplysninger om luftfartssikkerheden i medlemsstaterne og Unionen. Disse oplysninger bør især omfatte tendenser og analyser som følger af medlemsstaternes gennemførelse af denne forordning samt oplysninger i aggregeret form om indholdet af den europæiske centrale database og kan gives gennem offentliggørelse af sikkerhedsindikatorer (SPI'er).
(33)
Det civile luftfartssikkerhedssystem er etableret på grundlag af tilbagemeldinger og erfaringer fra havarier og hændelser. Indberetning af begivenheder og anvendelsen af oplysninger om begivenheder til forbedring af sikkerheden er afhængig af et tillidsforhold mellem indberetteren og den enhed, der har ansvaret for indsamlingen og vurderingen af oplysningerne. Dette forudsætter streng overholdelse af bestemmelser om fortrolighed. Formålet med at beskytte sikkerhedsoplysningerne mod uhensigtsmæssig brug og med at begrænse adgangen til den europæiske centrale database udelukkende til berørte parter, der arbejder med forbedringen af luftfartssikkerheden, er at sikre, at der til stadighed er adgang til sikkerhedsoplysninger, således at der kan træffes passende og rettidige forebyggende foranstaltninger, og luftfartssikkerheden kan forbedres. I den forbindelse bør følsomme sikkerhedsoplysninger beskyttes på passende vis, og indsamlingen af dem bør sikres ved at garantere deres fortrolige karakter, ved at beskytte kilden og ved at sikre tilliden hos personalet inden for den civile luftfart til ordninger for indberetning af begivenheder. Der bør træffes passende foranstaltninger til at sikre, at oplysninger, der indsamles gennem ordninger for indberetning af begivenheder, forbliver fortrolige, og at adgangen til den europæiske centrale database er begrænset. Nationale bestemmelser om informationsfrihed bør tage højde for sådanne oplysningers nødvendige fortrolige karakter. De indsamlede oplysninger bør beskyttes tilstrækkeligt mod uautoriseret anvendelse eller frigivelse. De bør anvendes udelukkende til opretholdelse eller forbedring af luftfartssikkerheden og ikke til at placere skyld eller ansvar.
(34)
Med henblik på at sikre de ansattes eller de kontraktansatte medarbejderes tillid til organisationens ordning til indberetning af begivenheder bør de oplysninger indeholdt i indberetninger af begivenheder beskyttes på passende vis og bør ikke bruges til andre formål end opretholdelse eller forbedring af luftfartssikkerheden. De interne regler for en åben rapporteringskultur, som organisationerne har vedtaget i henhold til denne forordning, bør særligt bidrage til at nå dette mål. Begrænsningen af overførslen af personoplysninger eller oplysninger, der muliggør identificeringen af indberetteren eller af de andre personer, der er nævnt i indberetninger af begivenheder, gennem en klar adskillelse mellem de afdelinger, der behandler indberetninger af begivenheder, og de øvrige dele af organisationen, kan være en effektiv måde at nå dette mål.
(35)
En indberetter eller en person, som nævnes i en indberetning af en begivenhed, bør beskyttes tilstrækkeligt. I den forbindelse bør indberetninger af begivenheder anonymiseres, og oplysninger om indberetterens identittet og de personer, der nævnes i indberetninger af begivenheder, bør ikke indføres i databaserne.
(36)
Den civile luftfart bør ligeledes fremme en »sikkerhedskultur«, der letter spontan indberetning af begivenheder og dermed medvirker til at fremme princippet om en åben rapporteringskultur. En åben rapporteringskultur er et væsentligt element i en bredere sikkerhedskultur, der udgør grundlaget for et solidt sikkerhedsstyringssystem. Et miljø, der omfatter principperne om en »sikkerhedskultur«, må ikke forhindre, at de nødvendige foranstaltninger til opretholdelse eller forbedring af luftfartssikkerheden bliver truffet.
(37)
En åben rapporteringskultur bør tilskynde enkeltpersoner til at indberette sikkerhedsrelaterede oplysninger. Den bør imidlertid ikke fritage dem for deres normale ansvar. Ansatte og kontraktansatte medarbejdere bør i den forbindelse ikke udsættes for nogen form for sanktioner på grundlag af oplysninger givet i henhold til denne forordning, medmindre det er i tilfælde af forsætlig forsømmelse, eller hvor der har været tydelig, alvorlig og grov tilsidesættelse i forhold til en åbenbar risiko og dyb mangel på professionelt ansvar for at foretage sådanne handlinger, som tydeligvis er påkrævet under omstændighederne, hvilket forårsager forudsigelig skade på en person eller ejendom, eller i alvorlig grad bringer luftfartssikkerheden i fare.
(38)
Med henblik på at opfordre til indberetning af begivenheder kan det være hensigtsmæssigt ikke alene at beskytte indberetterne, men også de personer, der nævnes i de berørte indberetninger af begivenheder. Sådan beskyttelse bør imidlertid ikke undtage disse personer fra deres indberetningsforpligtelser i henhold til denne forordning. Navnlig i en situation, hvor en person nævnes i en indberetning af en begivenhed, og vedkommende selv har pligt til at indberette denne begivenhed, men forsætligt ikke indberetter den, bør den pågældende person miste sin beskyttelse og bør blive pålagt sanktioner i henhold til denne forordning.
(39)
Med forbehold af national strafferet og en forsvarlig retspleje er det vigtigt klart at afgrænse omfanget af beskyttelsen af indberetteren og andre personer, der nævnes i indberetninger af begivenheder mod sanktioner og retsforfølgning.
(40)
For at øge enkeltpersoners tillid til systemet bør behandlingen af indberetninger af begivenheder tilrettelægges på en sådan måde, at der sikres passende fortrolighed af identiteten af indberetteren og andre personer, der nævnes i indberetninger af begivenheder, med henblik på at fremme en åben rapporteringskultur. Formålet hermed bør om muligt være at muliggøre indførelsen af en uafhængig ordning til behandling af begivenheder.
(41)
Ansatte i organisationer, medlemsstaternes kompetente myndigheder og agenturet, som er med til at evaluere, behandle eller analysere begivenheder, spiller en vigtig rolle med hensyn til fastlæggelsen af sikkerhedsrisici og sikkerhedsmangler. Erfaringerne viser, at når begivenheder efter et havari analyseres i bagklogskabens lys, fører analysen til fastlæggelse af risici og mangler, som måske ellers ville være blevet overset. Det er derfor muligt, at personer, der er involveret i evalueringen, behandlingen og analysen af begivenheder kan frygte mulige følger i form af retsforfølgning ved de retslige myndigheder. Med forbehold af national strafferet og en forsvarlig retspleje bør medlemsstaterne ikke retsforfølge personer, som i medlemsstaternes kompetente myndigheder er involveret i evaluering, behandling eller analyse af begivenheder, for beslutninger truffet som led i deres opgaver, der efterfølgende og i bagklogskabens lys viser sig at have været fejlagtige eller ineffektive, men som på det tidspunkt, hvor de blev truffet og på baggrund af de oplysninger, der forelå på daværende tidspunkt, var forholdsmæssige og hensigtsmæssige.
(42)
De ansatte og kontraktansatte medarbejdere bør have mulighed for at indberette krænkelser af de principper, der afgrænser beskyttelsen af dem i henhold til denne forordning, og bør ikke kunne pålægges sanktioner herfor. Medlemsstaterne bør fastsætte konsekvenserne for dem, der krænker princippet om beskyttelse af indberetteren og andre personer, der er nævnt i indberetninger af begivenheder, og bør indføre passende retsmidler eller pålægge passende sanktioner.
(43)
Enkeltpersoner kan blive afskrækket fra at indberette begivenheder af frygt for selvinkriminering og de mulige følger i form af retsforfølgning ved de retslige myndigheder. Målene for denne forordning kan opfyldes uden urimelig indgriben i medlemsstaternes retssystemer. Det er derfor passende at fastsætte, at uforsætlige eller uagtsomme lovovertrædelser, som medlemsstaternes myndigheder kun får kendskab til gennem indberetning i henhold til denne forordning, ikke bør være genstand for disciplinærsager, administrative procedurer eller retsforfølgning, medmindre andet er fastlagt i gældende national strafferet. Tredjeparters ret til at anlægge civile søgsmål bør imidlertid ikke være omfattet af dette forbud og bør kun være underlagt national lovgivning.
(44)
I forbindelse med udviklingen af en åben rapporteringskultur bør medlemsstaterne dog bevare muligheden for at udvide forbuddet mod at anvende indberetninger af begivenheder som bevis imod indberettere i administrative procedurer og disciplinærsager, så det også omfatter civilretlige eller strafferetlige søgsmål.
(45)
Endvidere bør samarbejdet mellem sikkerhedsmyndighederne og de retslige myndigheder udbygges og formaliseres ved hjælp af forhåndsaftaler mellem dem, der rammer den rigtige balance mellem de offentlige interesser, der står på spil, og som navnlig omfatter f.eks. adgang til og anvendelse af indberetninger af begivenheder i de nationale databaser.
(46)
For at bakke op om agenturets øgede ansvar i henhold til denne forordning bør det sikres, at det råder over tilstrækkelige ressourcer til at kunne udføre de supplerende opgaver, som det pålægges.
(47)
For at supplere eller ændre denne forordning bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og til Rådet.
(48)
Ved anvendelse af denne forordning bør Kommissionen høre agenturet og netværket af luftfartssikkerhedsanalytikere, der er omhandlet heri.
(49)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (5).
(50)
Bestemmelserne om behandling af data og beskyttelse af personer som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (6) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 (7), bør til fulde overholdes i forbindelse med denne forordning. Bestemmelserne om adgang til data som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 (8) bør til fulde overholdes ved anvendelsen af denne forordning, undtagen for så vidt angår videregivelsen af data og oplysninger fra den europæiske centrale database, som er beskyttet med strengere bestemmelser for adgang i denne forordning.
(51)
Sanktioner bør navnlig gøres gældende mod enhver person eller enhed, som i strid med denne forordning misbruger oplysninger, der er beskyttet i henhold til denne forordning, agerer på en skadelig måde over for indberetteren eller andre personer, der er nævnt i indberetninger af begivenheder, medmindre der er tale om undtagelser fastsat i denne forordning, som ikke etablerer et miljø, der giver mulighed for indsamling af oplysninger om begivenheder, som ikke analyserer de indsamlede oplysninger eller ikke tager skridt til at afhjælpe enhver påvist eller potentiel sikkerhedsmangel eller ikke videregiver de oplysninger, der er indsamlet i henhold til denne forordning.
(52)
Målet med denne forordning, nemlig fastsættelse af fælles bestemmelser for indberetning af begivenheder inden for civil luftfart, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af dens omfang og virkninger i hele Unionen bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går forordningen ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(53)
Forordning (EU) nr. 996/2010 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(54)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/42/EF (9), Kommissionens forordning (EF) nr. 1321/2007 (10) og Kommissionens forordning (EF) nr. 1330/2007 (11) bør derfor ophæves.
(55)
Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse er blevet hørt i overensstemmelse med artikel 28, stk. 2, i forordning (EF) nr. 45/2001 og afgav en udtalelse den 10. april 2013 (12) -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Formål
1. Formålet med denne forordning er at forbedre luftfartssikkerheden ved at sikre, at relevante sikkerhedsoplysninger relateret til civil luftfart indberettes, indsamles, opbevares, beskyttes, udveksles, videregives og analyseres.
Denne forordning sikrer:
a)
at der i givet fald træffes sikkerhedsforanstaltninger rettidigt på grundlag af analyse af de indsamlede oplysninger
b)
at der til stadighed er adgang til sikkerhedsoplysninger ved indførelse af regler om fortrolighed og om hensigtsmæssig brug af oplysninger samt ved den harmoniserede og styrkede beskyttelse af indberettere og personer, der nævnes i indberetninger af begivenheder, og
c)
at luftfartssikkerhedsrisici overvejes og behandles såvel på EU-plan som på nationalt plan.
2. Indberetning af begivenheder har udelukkende til formål at forebygge havarier og hændelser, ikke at placere skyld eller ansvar.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »indberetter«: en fysisk person, som indberetter en begivenhed eller anden sikkerhedsrelateret oplysning i henhold til denne forordning.
2) »luftfartøj«: enhver maskine, der i atmosfæren kan oppebæres af andre af luftens reaktioner end luftens reaktioner mod jordoverfladen
3) »hændelse«: en »hændelse« som defineret i forordning (EU) nr. 996/2010
4) »alvorlig hændelse«: en »alvorlig hændelse« som defineret i forordning (EU) nr. 996/2010
5) »havari«: et »havari« som defineret i forordning (EU) nr. 996/2010
6) »anonymiserede oplysninger«: oplysninger fra indberetninger af begivenheder, fra hvilke alle personoplysninger såsom navne eller adresser på fysiske personer er blevet fjernet
7) »begivenhed«: enhver sikkerhedsrelateret episode, herunder navnlig et havari eller en alvorlig hændelse, som bringer, eller som, hvis den ikke korrigeres eller imødegås, kan bringe et luftfartøj, de ombordværende eller enhver anden person i fare
8) »organisation«: enhver organisation, der leverer luftfartsprodukter, og/eller som har ansat, indgået kontrakt med eller benytter ydelser fra personer, der har pligt til at indberette begivenheder i henhold til artikel 4, stk. 6
9) »anonymisering«: fjernelse af alle personlige oplysninger om indberetteren og om de personer, der nævnes i indberetninger af begivenheder, og eventuelle enkeltheder, herunder navn på den organisation eller de organisationer, der er involveret i begivenheden, hvormed indberetterens eller en tredjeparts identitet kan afsløres, eller hvormed disse oplysninger kan udledes, fra indberetninger af begivenheder
10) »risiko«: en situation eller et objekt, der potentielt kan forårsage dødsfald eller personskade på en person, skade på udstyr eller en konstruktion, tab af materiale eller en mindskelse af evnen til at udføre en foreskrevet funktion
11) »sikkerhedsundersøgelsesmyndighed«: den permanente nationale sikkerhedsundersøgelsesmyndighed inden for civil luftfart, der gennemfører eller overvåger sikkerhedsundersøgelser som omhandlet i artikel 4 i forordning (EU) nr. 996/2010
12) »åben rapporteringskultur«: en kultur, hvor operatører i forreste linje eller andre personer ikke straffes for deres handlinger, undladelser eller beslutninger, når disse står i et rimeligt forhold til deres erfaringer og uddannelse, mens grov uagtsomhed, forsætlig regelovertrædelse og destruktive handlinger ikke tolereres
13) »kontaktpunkt«:
a)
når en berørt part, der er etableret i Unionen, anmoder om oplysninger: den kompetente myndighed, der er udpeget af den enkelte medlemsstat i henhold til artikel 6, stk. 3
b)
når en berørt part, der ikke er etableret uden for Unionen, anmoder om oplysninger: Kommissionen
14) »berørt part«: enhver fysisk eller juridisk person eller ethvert offentligt organ, uanset om det har selvstændig status som juridisk person eller ej, der kan medvirke til forbedring af luftfartssikkerheden ved at have adgang til de oplysninger om begivenheder, der udveksles mellem medlemsstaterne, og som tilhører en af de kategorier af berørte parter, der er fastsat i bilag II
15) »statsligt sikkerhedsprogram (SSP)«: et integreret sæt retsakter og aktiviteter med det formål at forvalte den civile luftfartssikkerhed i en medlemsstat
16) »den europæiske plan for luftfartssikkerhed«: vurdering af sikkerhedsspørgsmål og de tilknyttede handlingsplaner på europæisk plan
17) »det europæiske program for luftfartssikkerhed«: det integrerede sæt forordninger på EU-plan sammen med de aktiviteter og procedurer, der anvendes til fælles forvaltning af civil luftfartssikkerhed på europæisk plan
18) »sikkerhedsstyringssystem«: en systematisk tilgang til luftfartssikkerhedsstyring, herunder de nødvendige organisatoriske strukturer, ansvarsforhold, politikker og procedurer og ethvert styringssystem, som uafhængigt af eller integreret med andre styringssystemer i organisationen varetager sikkerhedsstyringen.
Artikel 3
Genstand og anvendelsesområde
1. Denne forordning fastsætter bestemmelser om:
a)
indberetningen af begivenheder, som bringer, eller som, hvis de ikke korrigeres eller imødegås, vil bringe et luftfartøj, de ombordværende eller enhver anden person, udstyr eller installation med indvirkning på operationer af luftfartøjet i fare, og indberetningen af andre relevante sikkerhedsrelaterede oplysninger i den forbindelse
b)
analyse og opfølgning på de indberettede begivenheder og andre sikkerhedsrelaterede oplysninger
c)
beskyttelsen af luftfartspersonale
d)
passende anvendelse af indberettede sikkerhedsoplysninger
e)
registreringen af oplysninger i den europæiske centrale database og
f)
videregivelse af anonymiserede oplysninger til berørte parter med henblik på at give dem de oplysninger, de behøver for at forbedre luftfartssikkerheden.
2. Denne forordning finder anvendelse på begivenheder og andre sikkerhedsrelaterede oplysninger, der involverer civile luftfartøjer med undtagelse af luftfartøjer omhandlet i bilag II til forordning (EF) nr. 216/2008. Medlemsstaterne kan beslutte også at anvende denne forordning på begivenheder og andre sikkerhedsrelaterede oplysninger, der involverer det luftfartøj, som er omhandlet i nævnte forordnings bilag II.
Artikel 4
Obligatorisk indberetning
1. Begivenheder, der kan udgøre en væsentlig risiko for luftfartssikkerheden, og som falder ind under følgende kategorier, indberettes af de i stk. 6 anførte personer gennem de obligatoriske indberetningsordninger i medfør af denne artikel:
a)
begivenheder relateret til operationen af luftfartøjet, f.eks.:
i)
kollisionsrelaterede begivenheder
ii)
start og landingsrelaterede begivenheder
iii)
brændstofrelaterede begivenheder
iv)
flyvningsbegivenheder
v)
kommunikationsrelaterede begivenheder
vi)
begivenheder relaterede til skader, nødsituationer og andre kritiske situationer
vii)
uarbejdsdygtig besætning og andre besætningsrelaterede begivenheder
viii)
vejrforhold eller sikkerhedsrelaterede begivenheder
b)
begivenheder relateret til tekniske forhold, vedligeholdelse og reparation af luftfartøj, f.eks.:
i)
konstruktionsfejl
ii)
systemfejl
iii)
problemer med vedligeholdelse og reparation
iv)
problemer med drivkraft (herunder motorer, propeller og rotorsystemer) og
v)
problemer med hjælpestrømsenheder
c)
begivenheder relateret til luftfartsnavigationstjenester og -hjælpemidler, f.eks.:
i)
kollisioner, nær-ved-kollisioner eller potentielle kollisioner,
ii)
begivenheder specifikke for lufttrafikstyring og luftfartsnavigationstjenester og
iii)
begivenheder relateret til driften af lufttrafikstyrings- og luftfartsnavigationstjenester
d)
begivenheder relateret til lufthavne og groundservices, f.eks.:
i)
begivenheder relateret til lufthavnsaktiviteter og lufthavnsanlæg
ii)
begivenheder relateret til passagerbetjening, håndtering af bagage, post og fragt
iii)
begivenheder relateret til ground-handling af luftfartøjer og relaterede ydelser.
2. Hver organisation, der er etableret i en medlemsstat, indfører en obligatorisk indberetningsordning for at lette indsamlingen af oplysninger om begivenheder, der er omhandlet i stk. 1.
3. Hver medlemsstat indfører en obligatorisk indberetningsordning for at lette indsamlingen af oplysninger om begivenheder, herunder indsamling af oplysninger om begivenheder indsamlet af organisationer i henhold til stk. 2.
4. Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (»agenturet«) indfører en obligatorisk indberetningsordning for at lette indsamlingen af oplysninger om begivenheder, herunder indsamlingen af oplysninger om begivenheder indsamlet i henhold til stk. 2 af organisationer, der er blevet certificeret eller godkendt af agenturet.
5. Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter en liste med en klassifikation af begivenheder, som der henvises til ved indberetning af begivenheder i henhold til stk. 1. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 19, stk. 2.
Kommissionen skal i disse gennemførelsesretsakter medtage en separat liste med en klassifikation af begivenheder, der gælder for luftfartøjer, som ikke er komplekse motordrevne luftfartøjer. Listen skal være en forenklet version af den liste, der er omhandlet i første afsnit, og skal, hvor det er hensigtsmæssigt, tilpasses de særlige forhold, der gælder for denne del af luftfarten.
6. Følgende fysiske personer indberetter de i stk. 1 omhandlede begivenheder gennem den ordning, der er indført i overensstemmelse med stk. 2 af den organisation, som har ansat, kontraktansat eller anvender ydelser fra indberetteren, eller, hvis dette ikke er tilfældet, gennem den ordning, der er indført i overensstemmelse med stk. 3 af den medlemsstat, hvor deres organisation er etableret, eller af den stat, der udstedte, validerede eller ombyttede pilotcertifikatet, eller gennem den ordning, der i overensstemmelse med stk. 4 er indført af agenturet:
a)
luftfartøjschefen eller, hvis luftfartøjschefen ikke er i stand til at indberette begivenheden, et hvilket som helst andet besætningsmedlem, der er den næste i kommandokæden for et luftfartøj, som er registreret i Unionen, eller et luftfartøj, som er registreret uden for Unionen, men som anvendes af en operatør, hvis operationer en medlemsstat fører tilsyn med, eller en operatør, der er etableret i Unionen
b)
en person, der er ansat til under en medlemsstats eller agenturets tilsyn at konstruere, fremstille, overvåge vedvarende luftdygtighed, vedligeholde eller ændre et luftfartøj eller udstyr eller en del heraf
c)
en person, som under en medlemsstats eller agenturets tilsyn underskriver et luftdygtighedseftersynsbevis eller en ibrugtagningstilladelse for et luftfartøj eller udstyr eller en del heraf
d)
en person, som udfører opgaver, der kræver, at vedkommende er godkendt af en medlemsstat som medarbejder ved en udbyder af lufttrafiktjenester, som har fået overdraget ansvar i relation til luftfartsnavigationstjenester, eller som flyveinformationsmedarbejder
e)
en person, der udfører en funktion i tilknytning til sikkerhedsstyringen af en lufthavn, som Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1008/2008 (13) finder anvendelse på
f)
en person, som udfører opgaver i forbindelse med montering, ændring, vedligeholdelse, reparation, eftersyn, kontrol under flyvning eller inspektion af luftfartsnavigationshjælpemidler, som en medlemsstat fører tilsyn med
g)
en person, som udfører en opgave i forbindelse med ground-handling af et luftfartøj, herunder brændstofpåfyldning, udarbejdelse af loadsheet, lastning, afisning og bugsering i en lufthavn, der er omfattet af forordning (EF) nr. 1008/2008.
7. De personer, der er anført i stk. 6, indberetter begivenheder inden for 72 timer efter, at de er blevet bekendt med begivenheden, medmindre særlige omstændigheder forhindrer dette.
8. Efter underretning om en begivenhed indberetter enhver organisation etableret i en medlemsstat, som ikke er omfattet af stk. 9, til den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat som omhandlet i artikel 6, stk. 3, de oplysninger om begivenheder, der er indsamlet i henhold til denne artikels stk. 2, hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest 72 timer efter, at de er blevet bekendt med begivenheden.
9. Efter underretning om en begivenhed indberetter enhver organisation etableret i en medlemsstat, som er certificeret eller godkendt af agenturet, til agenturet de oplysninger om begivenheder, der er indsamlet i henhold til stk. 2, hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest 72 timer efter, at de er blevet bekendt med begivenheden.
Artikel 5
Frivillig indberetning
1. Hver organisation, der er etableret i en medlemsstat, indfører en frivillig indberetningsordning for at lette indsamlingen af:
a)
oplysninger om begivenheder, som ikke opfanges af den obligatoriske indberetningsordning
b)
andre sikkerhedsrelaterede oplysninger, som af indberetteren betragtes som en faktisk eller potentiel risiko for luftfartssikkerheden.
2. Hver medlemsstat indfører en frivillig indberetningsordning for at lette indsamlingen af:
a)
oplysninger om begivenheder, som ikke opfanges af den obligatoriske indberetningsordning
b)
andre sikkerhedsrelaterede oplysninger, som af indberetteren betragtes som en faktisk eller potentiel risiko for luftfartssikkerheden.
Denne ordning omfatter tillige, men er ikke begrænset til indsamling af oplysninger, der videregives af organisationer i henhold til stk. 6.
3. Agenturet indfører en frivillig indberetningsordning for at lette indsamlingen af:
a)
oplysninger om begivenheder, som ikke opfanges af den obligatoriske indberetningsordning
b)
andre sikkerhedsrelaterede oplysninger, som af indberetteren betragtes som en faktisk eller potentiel risiko for luftfartssikkerheden.
Denne ordning omfatter tillige, men er ikke begrænset til indsamling af oplysninger, der er videregivet af organisationer, som er certificeret og godkendt af agenturet i henhold til stk. 5.
4. De frivillige indberetningsordninger skal anvendes for at lette indsamlingen af oplysninger om begivenheder og andre sikkerhedsrelaterede oplysninger, som:
a)
det ikke er obligatorisk at indberette i henhold til artikel 4, stk. 1
b)
indrapporteres af personer, som ikke er anført i artikel 4, stk. 6.
5. Hver organisation, der er etableret i en medlemsstat, og som er certificeret eller godkendt af agenturet, indberetter rettidigt til agenturet oplysningerne om begivenheder og andre sikkerhedsrelaterede oplysninger, som er indsamlet i henhold til stk. 1, og som kan omfatte en faktisk eller potentiel luftfartssikkerhedsrisiko.
6. Hver organisation, der er etableret i en medlemsstat, og som ikke er certificeret eller godkendt af agenturet, indberetter rettidigt til den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat som udpeget i henhold til artikel 6, stk. 3, oplysninger om begivenheder og andre sikkerhedsrelaterede oplysninger, som er indsamlet i henhold til nærværende artikels stk. 1, og som kan omfatte en faktisk eller potentiel luftfartssikkerhedsrisiko. Medlemsstaterne kan kræve, at enhver organisation, der er etableret på deres område, indberetter oplysningerne om alle begivenheder indsamlet i henhold til nærværende artikels stk. 1.
7. Medlemsstaterne, agenturet og organisationerne kan indføre andre ordninger for indsamling og behandling af sikkerhedsoplysninger med henblik på at indsamle oplysninger om begivenheder, der måske ikke bliver opfanget af de indberetningsordninger, der er omhandlet i artikel 4 samt i nærværende artikels stk. 1, 2 og 3. Disse ordninger kan omfatte indberetning til andre enheder end dem, der er omhandlet i artikel 6, stk. 3, og kan omfatte aktiv deltagelse fra:
a)
luftfartsbranchen
b)
luftfartspersonalets faglige organisationer.
8. Oplysninger fra frivillig og obligatorisk indberetning kan integreres i én enkelt ordning.
Artikel 6
Indsamling og opbevaring af oplysninger
1. Hver organisation, der er etableret i en medlemsstat, udpeger en eller flere personer til uafhængigt at varetage indsamlingen, vurderingen, behandlingen, analysen og opbevaringen af oplysninger om begivenheder, der indberettes i henhold til artikel 4 og 5.
Behandlingen af indberetningerne finder sted på en sådan måde, at oplysningerne ikke kan anvendes til andre formål end opretholdelse af sikkerheden, og der sikres passende fortrolighed af identiteten af indberetteren og af de personer, der er nævnt i indberetningen af begivenheden, med henblik på at fremme en åben rapporteringskultur.
2. Ved aftale med den kompetente myndighed kan små organisationer indføre en forenklet ordning til indsamling, vurdering, behandling, analyse og opbevaring af nærmere oplysninger om begivenheder. De kan dele disse opgaver med organisationer af samme art, så længe de opfylder bestemmelserne om fortrolighed og beskyttelse i henhold til denne forordning.
3. Hver medlemsstat udpeger en eller flere kompetente myndigheder til at indføre en ordning til uafhængigt at indsamle, vurdere, behandle, analysere og opbevareoplysninger om begivenheder, der indberettes i henhold til artikel 4 og 5.
Behandlingen af indberetningerne finder sted på en sådan måde, at oplysningerne ikke kan anvendes til andre formål end opretholdelse af sikkerheden, og der sikres passende fortrolighed af identiteten af indberetteren og af de personer, der er nævnt i indberetningen af begivenheden, med henblik på at fremme en åben rapporteringskultur.
Følgende myndigheder kan udpeges i henhold til første afsnit sammen eller hver for sig:
a)
den nationale myndighed for civil luftfart og/eller
b)
sikkerhedsundersøgelsesmyndigheden og/eller
c)
et andet uafhængigt organ eller en anden uafhængig enhed med hjemsted i Unionen, der får overdraget denne opgave.
Hvis en medlemsstat udpeger mere end et organ eller mere end en enhed, udpeger den et/en af disse som kontaktpunkt for overførsel af oplysninger som omhandlet i artikel 8, stk. 2.
4. Agenturet udpeger en eller flere personer til at indføre en ordning til uafhængigt at indsamle, vurdere, behandle, analysere og opbevare oplysninger om begivenheder, der indberettes i henhold til artikel 4 og 5.
Behandlingen af indberetningerne finder sted på en sådan måde, at oplysningerne ikke kan anvendes til andre formål end opretholdelse af sikkerheden, og der sikres passende fortrolighed af identiteten af indberetteren og af de personer, der er nævnt i indberetningen af begivenheden, med henblik på at fremme en åben rapporteringskultur.
5. Organisationer opbevarer indberetninger af begivenheder, som er udarbejdet på baggrund af oplysninger om begivenheder, der er indsamlet i henhold til artikel 4 og 5, i en eller flere databaser.
6. De i stk. 3 omhandlede kompetente myndigheder opbevarer indberetninger af begivenheder, som er udarbejdet på baggrund af oplysninger om begivenheder, der er indsamlet i henhold til artikel 4 og 5, i en national database.
7. Relevante oplysninger om havarier og alvorlige hændelser, som er indsamlet eller meddelt af sikkerhedsundersøgelsesmyndighederne, opbevares også i den nationale database.
8. Agenturet opbevarer indberetninger af begivenheder, som er udarbejdet på baggrund af oplysninger om begivenheder, der er indsamlet i henhold til artikel 4 og 5, i en database.
9. Sikkerhedsundersøgelsesmyndighederne skal have fuld adgang til deres respektive nationale database omhandlet i stk. 6 for at opfylde deres forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 4, i forordning (EU) nr. 996/2010.
10. Medlemsstaternes civile luftfartsmyndigheder skal have fuld adgang til deres respektive nationale database omhandlet i stk. 6 for at varetage deres sikkerhedsrelaterede ansvar.
Artikel 7
Kvalitet og indhold af indberetninger af begivenheder
1. Indberetninger af begivenheder, jf. artikel 6, skal som minimum indeholde de i bilag I anførte oplysninger.
2. Indberetninger af begivenheder, jf. artikel 6, stk. 5, 6 og 8 skal indeholde en sikkerhedsrisikoklassificering for den omhandlede begivenhed. Denne klassificering skal revideres og om nødvendigt ændres og skal godkendes af medlemsstatens kompetente myndighed eller agenturet i overensstemmelse med den i stk. 5 omhandlede fælles europæiske risikoklassificeringsordning.
3. Organisationerne, medlemsstaterne og agenturet indfører procedurer for kvalitetskontrol af dataene for at forbedre datakonsistensen, navnlig mellem de oprindelig indsamlede oplysninger og den indberetning, der opbevares i databasen.
4. De databaser, der er omhandlet i artikel 6, stk. 5, 6 og 8 skal anvende formater, som er:
a)
standardiserede for at lette udvekslingen af oplysninger og
b)
kompatible med Eccairs-softwaren og ADREP-taksonomien.
5. Kommissionen indfører i tæt samarbejde med medlemsstaterne og agenturet og gennem netværket af luftfartssikkerhedsanalytikere, jf. artikel 14, stk. 2, en fælles europæisk risikoklassificeringsordning for at gøre det muligt for organisationerne, medlemsstaterne og agenturet at klassificere begivenheder i forhold til sikkerhedsrisikoen. I forbindelse hermed tager Kommissionen hensyn til, at den skal være kompatibel med eksisterende risikoklassificeringsordninger.
Kommissionen indfører denne ordning senest den 15. maj 2017.
6. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i henhold til artikel 18 med henblik på at fastlægge den fælles europæiske risikoklassificeringsordning.
7. Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter foranstaltningerne til gennemførelse af den fælles europæiske risikoklassificeringsordning. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 19, stk. 2.
8. Kommissionen og agenturet bistår medlemsstaternes kompetente myndigheder med opgaven med at registrere dataene, herunder f.eks. med:
a)
registrering af minimumsoplysningerne omhandlet i stk. 1
b)
risikoklassificeringen af begivenheder omhandlet i stk. 2 og
c)
indførelsen af procedurer for kvalitetskontrol af dataene omhandlet i stk. 3.
Kommissionen og agenturet yder denne bistand på en sådan måde, at den medvirker til at harmonisere dataindlæsningen i medlemsstaterne, navnlig ved at stille følgende til rådighed for ansatte i de i artikel 6, stk. 1, 3 og 4, omhandlede organisationer eller enheder:
a)
vejledningsmateriale
b)
workshopper og
c)
passende uddannelse.
Artikel 8
En europæisk central database
1. Kommissionen forvalter en europæisk central database med henblik på at opbevare alle indberetninger af begivenheder indsamlet i Unionen.
2. Hver medlemsstat ajourfører i forståelse med Kommissionen den europæiske centrale database ved hertil at overføre alle oplysninger relateret til sikkerhed opbevaret i de i artikel 6, stk. 6, omhandlede nationale databaser.
3. Agenturet fastlægger sammen med Kommissionen de tekniske protokoller for overførsel til den europæiske centrale database af alle indberetninger af begivenheder indsamlet af agenturet i henhold til forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelserne hertil, navnlig de begivenheder, der er opbevaret i det interne system for hændelsesindberetning (IORS), samt de oplysninger, der er indsamlet i henhold til artikel 4, stk. 9, og artikel 5, stk. 5.
4. Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter foranstaltningerne til forvaltning af den europæiske centrale database, jf. stk. 1 og 2. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 19, stk. 2.
Artikel 9
Udveksling af oplysninger
1. Medlemsstaterne og agenturet deltager i en gensidig udveksling af oplysninger ved at stille alle oplysninger relateret til sikkerhed opbevaret i deres respektive indberetningsdatabaser til rådighed for de øvrige medlemsstaters kompetente myndigheder, agenturet og Kommissionen gennem den europæiske centrale database.
Indberetninger af begivenheder overføres til den europæiske centrale database senest 30 dage efter registrering i den nationale database.
Indberetninger af begivenheder ajourføres, når det er nødvendigt, med yderligere oplysninger relateret til sikkerhed.
2. Medlemsstaterne overfører også oplysninger om havarier og alvorlige hændelser til den europæiske centrale database på følgende måde:
a)
når en undersøgelse er igangværende, foreløbige, faktuelle oplysninger om havarier og alvorlige hændelser
b)
når undersøgelsen er afsluttet:
i)
den endelige undersøgelsesrapport og
ii)
et resumé af den endelige undersøgelsesrapport på engelsk, hvis det foreligger.
3. En medlemsstat eller agenturet videregiver alle relevante oplysninger relateret til sikkerhed til den relevante medlemsstats myndigheder eller agenturet snarest muligt, hvis den eller det i forbindelse med indsamling af oplysninger om begivenheder eller opbevaring af indberetninger af begivenheder eller gennemførelse af en analyse i henhold til artikel 13, stk. 6, påviser sikkerhedsforhold, som den eller det finder enten:
a)
at være af interesse for andre medlemsstater eller agenturet eller
b)
kan kræve, at der træffes sikkerhedsforanstaltninger af andre medlemsstater eller agenturet.
Artikel 10
Videregivelse af oplysninger opbevaret i den europæiske centrale database
1. Alle enheder, der har ansvaret for at fastsætte regler for sikkerheden inden for civil luftfart, og alle sikkerhedsundersøgelsesmyndigheder i Unionen skal have fuld og sikker onlineadgang til oplysninger om begivenheder i den europæiske centrale database.
Oplysningerne skal anvendes i overensstemmelse med artikel 15 og 16.
2. Berørte parter anført i bilag II kan anmode om adgang til visse oplysninger i den europæiske centrale database.
Berørte parter, der er etableret i Unionen, retter anmodninger om oplysninger til kontaktpunktet i den medlemsstat, hvor de er etableret.
Berørte parter, der er etableret uden for Unionen, retter anmodninger om oplysninger til Kommissionen.
Kommissionen orienterer den berørte medlemsstats kompetente myndighed, når anmodning fremsættes i henhold til dette stykke.
3. Med forbehold af artikel 15, stk. 2, i forordning (EU) nr. 996/2010 videregives oplysninger i den europæiske centrale database relateret til igangværende sikkerhedsundersøgelser, der gennemføres i henhold til nævnte forordning (EU), ikke til berørte parter i henhold til denne artikel.
4. Af sikkerhedshensyn bevilges berørte parter ikke direkte adgang til den europæiske centrale database.
Artikel 11
Behandling af anmodninger og beslutninger
1. Anmodninger om oplysninger i den europæiske centrale database indgives ved hjælp af formularer, der er godkendt af kontaktpunktet. Disse formularer skal som minimum indeholde de punkter, der er opstillet i bilag III.
2. Når et kontaktpunkt modtager en anmodning, verificerer det, at
a)
anmodningen er indgivet af en berørt part
b)
det er kompetent til at behandle denne anmodning.
Hvis kontaktpunktet konstaterer, at en anden medlemsstat eller Kommissionen er kompetent med hensyn til at behandle anmodningen, videregiver den efter omstændighederne anmodningen til den pågældende medlemsstat eller Kommissionen.
3. Kontaktpunktet vurderer for hver enkelt anmodning, det modtager, om anmodningen er berettiget, og om den kan efterkommes i praksis.
Kontaktpunktet kan udlevere oplysninger til berørte parter på papir eller via sikre elektroniske kommunikationsmidler.
4. Hvis anmodningen accepteres, afgør kontaktpunktet, hvor mange og hvor detaljerede oplysninger der skal udleveres. Oplysningerne begrænses til det, som er strengt nødvendigt til formålet med anmodningen, jf. dog artikel 15 og 16.
Oplysninger, som ikke vedrører den berørte parts eget udstyr, egen virksomhed eller eget aktivitetsområde, udleveres kun i aggregeret eller anonymiseret form. Der kan udleveres oplysninger i ikke-aggregeret form til den berørte part, hvis denne fremlægger en detaljeret skriftlig begrundelse. Disse oplysninger anvendes i overensstemmelse med artikel 15 og 16.
5. Kontaktpunktet udleverer til de berørte parter, der er anført i bilag II, litra b), alene oplysninger, som vedrører den berørte parts eget udstyr, egen virksomhed eller eget aktivitetsområde.
6. Når et kontaktpunkt modtager en anmodning fra en berørt part, der er opført i bilag II, litra a), kan det træffe en generel beslutning om jævnligt at udlevere oplysninger til den berørte part, hvis:
a)
de oplysninger, der anmodes om, vedrører den berørte parts eget udstyr, egen virksomhed eller eget aktivitetsområde
b)
den generelle beslutning ikke giver adgang til hele databasens indhold
c)
den generelle beslutning kun omfatter adgang til anonymiserede oplysninger.
7. Den berørte part skal bruge de modtagne oplysninger i henhold til denne artikel på følgende betingelser:
a)
den berørte part må kun bruge oplysningerne til det formål, der er anført på anmodningsformularen, og det skal være foreneligt med målet med denne forordning, jf. artikel 1, og
b)
den berørte part må ikke videregive de modtagne oplysninger uden forudgående skriftligt samtykke fra informationsformidleren og skal træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre de modtagne oplysninger en passende fortrolighedsgrad.
8. Beslutningen om at videregive oplysninger i henhold til denne artikel begrænses til det, der er strengt nødvendigt til brugerens formål.
Artikel 12
Fortegnelse over anmodninger og udveksling af oplysninger
1. Kontaktpunktet registrerer alle modtagne anmodninger og de trufne foranstaltninger i henhold til den pågældende anmodning.
Disse oplysninger videregives rettidigt til Kommissionen, når en anmodning er modtaget og når en foranstaltning er truffet.
2. Kommissionen stiller en ajourført liste over de anmodninger, der er modtaget af, og de foranstaltninger, der er truffet af de forskellige kontaktpunkter og af Kommissionen selv, til rådighed for alle kontaktpunkter.
Artikel 13
Analyse af begivenheder og opfølgning på nationalt plan
1. Hver organisation, der er etableret i en medlemsstat, indfører en procedure til analyse af begivenheder indsamlet i henhold til artikel 4, stk. 2, og artikel 5, stk. 1, med henblik på at fastlægge de sikkerhedsrisici, der er forbundet med påviste begivenheder eller grupper af begivenheder.
På grundlag af denne analyse fastsætter hver organisation alle passende korrigerende eller forebyggende foranstaltninger, som er nødvendige for at forbedre luftfartssikkerheden.
2. Når en organisation, der er etableret i en medlemsstat, efter analysen omhandlet i stk. 1 fastlægger eventuelle passende korrigerende eller forebyggende foranstaltninger, som er nødvendige for at afhjælpe faktiske eller potentielle luftfartssikkerhedsmangler, skal den:
a)
gennemføre denne foranstaltning rettidigt og
b)
indføre en procedure for at overvåge gennemførelsen og effektiviteten af foranstaltningen.
3. Hver organisation, der er etableret i en medlemsstat, meddeler regelmæssigt sine ansatte eller kontraktansatte oplysninger vedrørende analyse af og opfølgning på begivenheder, der er genstand for forebyggende eller korrigerende foranstaltninger.
4. Når en organisation, der er etableret i en medlemsstat, som ikke er omfattet af stk. 5, fastlægger en faktisk eller potentiel luftfartssikkerhedsmangel på baggrund af dens analyse af begivenheder eller grupper af begivenheder, indberettet i henhold til artikel 4, stk. 8, og artikel 5, stk. 6, fremsender den til medlemsstatens kompetente myndighed senest 30 dage efter datoen for indberetterens meddelelse om begivenheden:
a)
eventuelle foreløbige resultater af den i henhold til stk. 1 gennemførte analyse og
b)
eventuelle foranstaltninger, der skal træffes i henhold til stk. 2.
Organisationen indberetter om nødvendigt de endelige resultater af analysen, så snart de foreligger og i princippet senest tre måneder efter datoen for indberetningen af begivenheden.
En medlemsstats kompetente myndighed kan anmode en organisation om at fremsende de foreløbige eller endelige resultater af en analyse af enhver begivenhed, som er blevet anmeldt, men for hvilken den ikke har modtaget opfølgning eller kun har modtaget de foreløbige resultater.
5. Hvis en organisation etableret i en medlemsstat og certificeret eller godkendt af agenturet fastlægger en faktisk eller potentiel luftfartssikkerhedsrisiko på baggrund af dens analyse af begivenheder eller grupper af begivenheder, indberettet i henhold til artikel 4, stk. 9, og artikel 5, stk. 5, fremsender den til agenturet senest 30 dage efter datoen for indberetterens meddelelse om begivenheden:
a)
de foreløbige resultater af den i henhold til stk. 1 gennemførte analyse, hvis de foreligger, og
b)
eventuelle foranstaltninger, der skal træffes i henhold til stk. 2.
Organisationen, der er certificeret eller godkendt af agenturet, skal om nødvendigt til agenturet fremsende de endelige resultater af analysen, så snart de foreligger, og i princippet senest tre måneder efter datoen for indberetningen af begivenheden.
Agenturet kan anmode organisationer om at fremsende de foreløbige eller endelige resultater af analysen af enhver begivenhed, som er blevet anmeldt, men for hvilken den ikke har modtaget opfølgning, eller for hvilken den kun har modtaget de foreløbige resultater.
6. Hver medlemsstat og agenturet indfører en procedure til analyse af oplysningerne relateret til begivenheder, som er indberettet direkte til dem i henhold til artikel 4, stk. 6, og artikel 5, stk. 2 og 3, med henblik på at fastlægge de sikkerhedsrisici, der er forbundet med disse begivenheder. På grundlag af denne analyse fastlægger de eventuelle passende korrigerende eller forebyggende foranstaltninger, som er nødvendige for at forbedre luftfartssikkerheden.
7. Når en medlemsstat eller agenturet efter analysen omhandlet i stk. 6 fastlægger eventuelle passende korrigerende eller forebyggende foranstaltninger, som er nødvendige for at afhjælpe faktiske eller potentielle sikkerhedsmangler, skal den eller det:
a)
gennemføre disse foranstaltninger rettidigt og
b)
indføre procedurer for at overvåge gennemførelsen og effektiviteten af foranstaltningerne.
8. Hver medlemsstat og agenturet skal for hver begivenhed eller gruppe af begivenheder, der overvåges i overensstemmelse med stk. 4 eller 5, have adgang til den udførte analyse og skal på en passende måde overvåge de foranstaltninger, der træffes af de organisationer, som de hver har ansvaret for.
Hvis en medlemsstat eller agenturet konkluderer, at gennemførelsen og effektiviteten af de indberettede foranstaltninger er uhensigtsmæssig med henblik på at afhjælpe de faktiske eller potentielle sikkerhedsmangler, sørger den for, at den pågældende organisation træffer og gennemfører yderligere passende foranstaltninger.
9. Oplysninger vedrørende analyse af og opfølgning på individuelle begivenheder eller grupper af begivenheder indhentet efter denne artikel registreres, såfremt disse oplysninger er tilgængelige, i den europæiske centrale database i henhold til artikel 8, stk. 2 og 3, rettidigt og senest to måneder efter registreringen af dem i den nationale database.
10. Medlemsstaterne anvender oplysninger fra analysen af indberetninger af begivenheder til at fastlægge eventuelle afhjælpende foranstaltninger, der skal træffes inden for det statslige sikkerhedsprogram.
11. For at holde den brede offentlighed underrettet om sikkerhedsniveauet inden for civil luftfart offentliggør hver medlemsstat mindst én gang om året en sikkerhedsoversigt. Sikkerhedsoversigten skal:
a)
indeholde aggregerede og anonymiserede oplysninger om de typer af begivenheder og andre sikkerhedsrelaterede oplysninger, som er indberettet gennem dens obligatoriske og frivillige nationale indberetningsordning
b)
påpege tendenser
c)
fastlægge de foranstaltninger, som den har truffet.
12. Medlemsstaterne kan også offentliggøre anonymiserede indberetninger af begivenheder og resultater af risikoanalyser.
Artikel 14
Analyse af begivenheder og opfølgning på EU-plan
1. Kommissionen, agenturet og medlemsstaternes kompetente myndigheder deltager regelmæssigt sammen i udvekslingen og analysen af oplysninger i den europæiske centrale database.
Med forbehold af de fortrolighedskrav, der er fastsat i denne forordning, kan observatører indbydes til at medvirke fra sag til sag, hvor dette er relevant.
2. Kommissionen, agenturet og medlemsstaternes kompetente myndigheder samarbejder gennem et netværk af luftfartssikkerhedsanalytikere.
Netværket af luftfartssikkerhedsanalytikere medvirker til at forbedre luftfartssikkerheden i Unionen, navnlig ved at gennemføre sikkerhedsanalyser for at fremme det europæiske program for luftfartssikkerhed og den europæiske plan for luftfartssikkerhed.
3. Agenturet støtter aktiviteterne i netværket af luftfartssikkerhedsanalytikere ved f.eks. at yde bistand til forberedelse og afholdelse af netværkets møder.
4. Agenturet medtager oplysninger om resultatet af analyser af oplysninger, jf. stk. 1, i den årlige sikkerhedsoversigt, jf. artikel 15, stk. 4, i forordning (EF) nr. 216/2008.
Artikel 15
Fortrolighed og hensigtsmæssig brug af oplysninger
1. Medlemsstaterne og organisationerne træffer i overensstemmelse med deres nationale lovgivning de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre de oplysninger om begivenheder, de modtager i medfør af artikel 4, 5 og 10, en passende fortrolighedsgrad, og det samme gør agenturet.
Hver medlemsstat, hver organisation, der er etableret i en medlemsstat, og agenturet behandler kun personoplysninger i det omfang, det er nødvendigt i medfør af denne forordning, og med forbehold af nationale retsakter til gennemførelse af direktiv 95/46/EF.
2. Oplysninger, der stammer fra indberetninger af begivenheder, må kun anvendes til det formål, hvortil de er indsamlet, jf. dog bestemmelserne om beskyttelse af følsomme oplysninger i artikel 12, 14 og 15 i forordning (EU) nr. 996/2010.
Medlemsstaterne, agenturet og organisationerne stiller hverken oplysningerne om begivenheder til rådighed eller anvender dem
a)
med henblik på at placere skyld eller ansvar eller
b)
til et hvilket som helst andet formål end til opretholdelse eller forbedring af luftfartssikkerheden.
3. Kommissionen, agenturet og medlemsstaternes kompetente myndigheder sikrer, når de opfylder deres forpligtelser som omhandlet i artikel 14 i relation til oplysningerne i den europæiske centrale database:
a)
at oplysningerne behandles fortroligt, og
b)
at anvendelsen af oplysningerne begrænses til, hvad der er strengt nødvendigt med henblik på at opfylde deres sikkerhedsrelaterede forpligtelser uden at placere skyld eller ansvar; i denne forbindelse anvendes disse oplysninger navnlig til risikostyring og analyse af sikkerhedstendenser, der kan føre til sikkerhedsanbefalinger eller foranstaltninger og dermed afhjælpe faktiske eller potentielle sikkerhedsmangler.
4. Medlemsstaterne sørger for, at deres kompetente myndigheder som omhandlet i artikel 6, stk. 3, og deres kompetente retsplejemyndigheder samarbejder med hinanden på grundlag af administrative forhåndsaftaler. Disse administrative forhåndsaftaler skal sikre den korrekte balance mellem på den ene side behovet for god retspleje og på den anden side, at der til stadighed er adgang til sikkerhedsoplysninger.
Artikel 16
Beskyttelse af informationskilderne
1. Ved »personoplysninger« forstås ved anvendelsen af denne artikel især navne eller adresserne på fysiske personer.
2. Hver organisation, der er etableret i en medlemsstat, sikrer, at alle personoplysninger alene stilles til rådighed for andre end de af denne organisations ansatte, der er udpeget i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, hvis det er absolut nødvendigt for at undersøge begivenheder med henblik på at styrke luftfartssikkerheden.
Anonymiserede oplysninger videregives inden for organisationen i relevant omfang.
3. Hver medlemsstat sikrer, at ingen personoplysninger nogensinde registreres i den nationale database, der er omhandlet i artikel 6, stk. 6. Sådanne anonymiserede oplysninger stilles til rådighed for alle relevante parter, f.eks. for at gøre det muligt for dem at opfylde deres forpligtelser i relation til forbedring af luftfartssikkerheden.
4. Agenturet sikrer, at ingen personoplysninger nogensinde registreres i agenturets database, der er omhandlet i artikel 6, stk. 8. Sådanne anonymiserede oplysninger stilles til rådighed for alle relevante parter, f.eks. for at gøre det muligt for dem at opfylde deres forpligtelser i relation til forbedring af luftfartssikkerheden.
5. Medlemsstaterne og agenturet må ikke forhindres i at træffe eventuelle nødvendige foranstaltninger til opretholdelse eller forbedring af luftfartssikkerheden.
6. Med forbehold af gældende national strafferet afstår medlemsstaterne fra at iværksætte retsforfølgning for uforsætlige eller uagtsomme lovovertrædelser, som de kun får kendskab til, fordi de er indberettet i henhold til artikel 4 og 5.
Første afsnit gælder ikke i de tilfælde, der er omhandlet i stk. 10. Medlemsstaterne kan opretholde eller træffe foranstaltninger, der styrker beskyttelsen af indberettere eller personer, som er nævnt i indberetninger af begivenheder. Medlemsstaterne kan navnlig anvende denne bestemmelse uden de undtagelser, der er nævnt i stk. 10.
7. Hvis disciplinærsager eller administrative procedurer er indledt i henhold til national lovgivning, bør oplysninger indeholdt i indberetninger af begivenheder ikke bruges imod:
a)
indberettere eller
b)
personer nævnt i indberetninger af begivenheder.
Første afsnit gælder ikke i de tilfælde, der er nævnt i stk. 10.
Medlemsstaterne kan opretholde eller træffe foranstaltninger, der styrker beskyttelsen af indberettere eller personer nævnt i indberetninger af begivenheder. Medlemsstaterne kan navnlig udvide denne beskyttelse til civile eller strafferetlige søgsmål.
8 Medlemsstaterne kan vedtage eller bibeholde lovgivning, der sikrer et niveau for beskyttelse af indberettere eller for personer nævnt i indberetninger af begivenheder, som er højere end det niveau, der er fastsat i denne forordning.
9. Med undtagelse af de tilfælde, der er nævnt i stk. 10, må ansatte og kontraktansatte medarbejdere, som indberetter eller er nævnt i indsamlede indberetninger af begivenheder i medfør af artikel 4 og 5, ikke udsættes for nogen form for sanktioner fra arbejdsgiverens side eller fra den organisation, for hvilken tjenesten ydes, på grundlag af oplysninger fra indberetteren.
10. Beskyttelsen i henhold til stk. 6, 7 og 9 gælder ikke i nogen af de følgende situationer:
a)
i tilfælde af forsætlig forsømmelse
b)
hvor der har været en tydelig, alvorlig og grov tilsidesættelse af en åbenbar risiko og dyb mangel på professionelt ansvar for at foretage sådanne handlinger, som tydeligvis er påkrævet under omstændighederne, hvilket forårsager forudsigelig skade på en person eller ejendom, eller hvilket i alvorlig grad bringer luftfartssikkerheden i fare.
11. Hver organisation, der er etableret i en medlemsstat, indfører efter høring af sine personalerepræsentanter interne regler, der beskriver, hvordan principper om en åben rapporteringskultur, navnlig princippet i stk. 9, garanteres og gennemføres i deres organisation.
Det organ, der er udnævnt i henhold til stk. 12, kan anmode om at revidere de interne regler for organisationer, der er etableret i den medlemsstat, det henhører under, før disse interne regler indføres.
12. Hver medlemsstat udpeger et organ, som er ansvarligt for gennemførelsen af stk. 6, 9 og 11.
Ansatte og kontraktansatte kan til dette organ indberette formodede overtrædelser af bestemmelserne i denne artikel. Ansatte og kontraktansatte kan ikke straffes for at indberette formodede overtrædelser. Ansatte og kontraktansatte kan orientere Kommissionen om sådanne formodede overtrædelser.
Det udpegede organ rådgiver i givet fald de relevante myndigheder i sin medlemsstat vedrørende retsmidler eller sanktioner ved anvendelse af artikel 21.
13. Den 15. maj 2019 og derefter hvert femte år fremsender hver medlemsstat til Kommissionen en rapport om anvendelsen af denne artikel, og navnlig om aktiviteterne i det ansvarlige organ, der er udnævnt i henhold til stk. 12. Rapporten må ikke indeholde personoplysninger.
Artikel 17
Ajourføring af bilagene
Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i henhold til artikel 18 med henblik på at:
a)
ajourføre listen over obligatoriske datafelter i indberetninger af begivenheder, som er fastsat i bilag I, hvis det på baggrund af de indhøstede erfaringer med anvendelsen af denne forordning viser sig nødvendigt at indføre ændringer med henblik på at forbedre luftfartssikkerheden
b)
ajourføre formularen i bilag III vedrørende anmodning om oplysninger fra den europæiske centrale database for at tage hensyn til de indhøstede erfaringer og nye udviklinger
c)
tilpasse alle bilagene til Eccairs-softwaren og ADREP-taksonomien samt til andre retsakter vedtaget af Unionen og til internationale aftaler.
Med henblik på ajourføring af listen over obligatoriske datafelter afgiver agenturet og netværket af luftfartssikkerhedsanalytikere omhandlet i artikel 14, stk. 2, passende udtalelse(r) til Kommissionen.
Artikel 18
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 7, stk. 6, og artikel 17, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra datoen for denne forordnings ikrafttræden. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.
3. Den i artikel 7, stk. 6, og artikel 17 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 7, stk. 6, og artikel 17 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 19
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 65 i forordning (EF) nr. 216/2008. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011. Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendes.
Artikel 20
Aktindsigt og beskyttelse af personoplysninger
1. Med undtagelse af artikel 10 og 11, som fastsætter strengere regler for adgang til data og oplysninger i den europæiske centrale database, finder denne forordning anvendelse med forbehold af forordning (EF) nr. 1049/2001.
2. Denne forordning anvendes med forbehold af nationale retsakter til gennemførelse af direktiv 95/46/EF og i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 45/2001.
Artikel 21
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter regler om sanktioner for overtrædelse af denne forordning. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser og om alle senere ændringer.
Artikel 22
Ændring af forordning (EU) nr. 996/2010
Artikel 19 i forordning (EU) nr. 996/2010 udgår.
Nævnte artikel forbliver dog gældende indtil datoen for anvendelsen af denne forordning i overensstemmelse med artikel 24, stk. 3.
Artikel 23
Ophævelse
Direktiv 2003/42/EF, forordning (EF) nr. 1321/2007 og forordning (EF) nr. 1330/2007 ophæves. De forbliver dog gældende indtil datoen for anvendelsen af denne forordning i overensstemmelse med artikel 24, stk. 3.
Artikel 24
Ikrafttræden og anvendelse
1. Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Kommissionen offentliggør og forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en evalueringsrapport om gennemførelsen af denne forordning senest den 16. november 2020 Rapporten skal særlig omfatte denne forordnings bidrag til at reducere antallet af havarier af luftfartøjer og dødsfald i forbindelse dermed. På grundlag af denne rapport fremsætter Kommissionen, hvis det er hensigtsmæssigt, passende forslag til ændring af denne forordning.
3. Denne forordning anvendes fra den 15. november 2015, og ikke inden de i artikel 4, stk. 5, omhandlede gennemførelsesforanstaltninger er trådt i kraft. Artikel 7, stk. 2, anvendes, når de delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter til præcisering og udarbejdelse af den i artikel 7, stk. 6 og 7, omhandlede europæiske fælles risikoklassificeringsordning træder i kraft.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 3. april 2014.
UREDBA (EU) br. 376/2014 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 3. travnja 2014.
o izvješćivanju, analizi i naknadnom postupanju u vezi s događajima u civilnom zrakoplovstvu, o izmjeni Uredbe (EU) br. 996/2010 Europskog parlamenta i Vijeća i stavljaju izvan snage Direktive 2003/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i uredbi Komisije (EZ) br. 1321/2007 i (EZ) br. 1330/2007
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 100. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora (1),
nakon savjetovanja s Odborom regija,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
U civilnom zrakoplovstvu u Uniji mora se osigurati visoka opća razina sigurnosti te učiniti sve kako bi se smanjio broj nesreća i nezgoda i tako ojačalo povjerenje javnosti u zračni promet.
(2)
Tijekom prošlog desetljeća učestalost teških nesreća u civilnom zrakoplovstvu ostala je uglavnom konstantna. Unatoč tomu, broj nesreća mogao bi se povećati u narednim desetljećima zbog predviđenog porasta zračnog prometa i povećanja tehničke složenosti zrakoplova.
(3)
Uredba (EU) br. 996/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (3) ima za cilj sprečavanje nesreća olakšavanjem brzog provođenja učinkovitih i visokokvalitetnih istraga koje se odnose na sigurnost. Ova Uredba ne bi trebala ometati postupke istrage nesreća i nezgoda koje vode nacionalna tijela odgovorna za istrage koje se odnose na sigurnost definirana Uredbom (EU) br. 996/2010. Obavješćivanje u slučaju nesreće ili nezgode isto podliježe Uredbi (EU) br. 996/2010.
(4)
Postojeći zakonodavni akti Unije, a posebno Uredba (EZ) br. 216/2008 Europskog parlamenta i Vijeća (4) i njezine provedbene uredbe nameću obveze određenim organizacijama da uspostave u kontekstu sustavâ upravljanja sigurnošću. Usklađenost s Uredbom (EZ) br. 216/2008 i njezinim provedbenim uredbama ne bi trebala izuzeti organizacije od usklađenosti s ovom Uredbom. Isto tako, usklađenost s ovom Uredbom ne bi trebala izuzeti organizacije od usklađenosti s Uredbom (EZ) br. 216/2008 i njezinim provedbenim uredbama. Međutim, to ne bi trebalo dovesti do stvaranja dvaju paralelnih sustava izvješćivanja te bi Uredbu (EZ) br. 216/2008, njezine provedbene uredbe i ovu Uredbu trebalo smatrati komplementarnima.
(5)
Iskustvo je pokazalo da nesrećama često prethode nezgode povezane sa sigurnošću i nedostaci koji otkrivaju postojanje opasnosti za sigurnost. Informacije povezane sa sigurnošću stoga su važno sredstvo za otkrivanje postojećih ili potencijalnih opasnosti za sigurnost. Osim toga, iako je sposobnost učenja iz nesreće presudna, isključivo reaktivni sustavi pokazali su se ograničenima u kontinuiranom ostvarenju poboljšanja. Reaktivne sustave trebalo bi stoga upotpuniti proaktivnim sustavima koji koriste druge vrste informacija povezanih sa sigurnošću radi ostvarenja učinkovitih poboljšanja u sigurnosti zračnog prometa. Unija, njezine države članice, Europska agencija za sigurnost zračnog prometa („Agencija”) i organizacije trebale bi doprinijeti sigurnosti zračnog prometa putem uspostave proaktivnijih sigurnosnih procedura utemeljenih na dokazima koje su usredotočene na sprečavanje nesreća na temelju analiziranja svih relevantnih informacija povezanih sa sigurnošću, što obuhvaća i informacije o događajima u civilnom zrakoplovstvu.
(6)
Radi poboljšanja sigurnosti zrakoplovstva trebalo bi izvješćivati, prikupljati, pohranjivati, čuvati, razmjenjivati, širiti i analizirati informacije povezane sa sigurnošću o civilnom zrakoplovstvu i poduzimati odgovarajuće sigurnosne mjere na temelju prikupljenih informacija. Takav pristup koji je proaktivan i utemeljen na dokazima trebala bi provoditi odgovarajuća tijela odgovorna za zrakoplovnu sigurnost država članica, organizacije u okviru svojih sustava upravljanja sigurnošću i Agencija.
(7)
Nametanje organizacijama obveze izvješćivanja o događajima trebalo bi biti razmjerno veličini dotične organizacije i njezinu području djelatnosti. Stoga bi trebalo biti moguće, posebice u manjim organizacijama, odlučiti združiti ili spojiti funkcije povezane s postupanjem s događajima u okviru organizacije, radi dijeljenja zadataka izvješćivanja o događajima s drugim organizacijama iste prirode ili eksternalizacije prikupljanja, procjene, obrade, analize i pohrane detalja o događajima specijaliziranim subjektima odobrenima od strane nadležnog tijela države članice. Takvi subjekti trebali bi poštovati načela o zaštiti i povjerljivosti utvrđena ovom Uredbom. Organizacija koja eksternalizira trebala bi zadržati odgovarajuću kontrolu nad eksternaliziranim zadaćama i trebala bi snositi konačnu odgovornost za primjenu zahtjeva propisanih ovom Uredbom.
(8)
Potrebno je osigurati da se samo po sebi razumije da prve linije zaposlenika u zrakoplovstvu izvješćuju o događajima koji predstavljaju značajan rizik za sigurnost zrakoplovstva. Sustavi dobrovoljnog izvješćivanja trebali bi nadopunjavati sustave obveznog izvješćivanja, te bi oboji pojedincima trebali omogućavati dostavljanje podataka o događajima u zrakoplovstvu. Sustave obveznog i dobrovoljnog izvješćivanja trebalo bi uspostaviti u sklopu organizacija, Agencije i nadležnih tijela država članica. Prikupljene informacije trebale bi se prosljeđivati tijelu nadležnom za odgovarajuće praćenje radi jačanja sigurnosti zrakoplovstva. Organizacije bi trebale analizirati te događaje koji bi mogli imati učinak na sigurnost kako bi utvrdile s njima povezane opasnosti za sigurnost te prema potrebi poduzele odgovarajuće korektivne mjere. Organizacije bi trebale poslati prve rezultate svojih analiza nadležnom tijelu države članice ili Agenciji te bi im također trebale poslati i završne rezultate ako ti rezultati otkrivaju Nadležna tijela država članica i Agencija trebali bi uspostaviti sličan postupak za one događaje koji su im izravno priopćeni i trebali bi isto tako nadzirati procjenu i sve poduzete korektivne ili preventivne mjere organizacije.
(9)
Različite kategorije osoblja koje rade ili na drugi način sudjeluju u civilnom zrakoplovstvu svjedoče događajima koji su od značaja za sprečavanje nesreća. Stoga bi trebale imati pristup sredstvima za izvješćivanje o takvim događajima, te bi njihova zaštita trebala biti zajamčena. Radi poticanja osoblja na izvješćivanje o događajima i kako bi mu se omogućilo bolje shvaćanje pozitivnog učinka koji izvješćivanje o događajima ima na zračni promet, trebalo bi ga se redovito obavještavati o mjerama koje su poduzete u okviru sustava izvješćivanja o događajima.
(10)
Opasnosti i rizik povezani s kompleksnim zrakoplovima na motorni pogon vrlo su različiti od onih povezanih s drugim vrstama zrakoplova. Stoga, dok bi ukupni zrakoplovni sektor trebao biti obuhvaćen ovom Uredbom, obveze koje se njome nameću trebale biti razmjerne području djelovanja i kompleksnosti različitih tipova zrakoplova. Jednako tako, podaci prikupljeni o događajima koji osim kompleksnih zrakoplova na motorni pogon uključuju i druge zrakoplove trebali bi podlijegati pojednostavljenim obvezama izvješćivanja koje bolje odgovaraju toj grani zrakoplovstva.
(11)
Trebalo bi poticati razvoj drugih načina prikupljanja informacija povezanih sa sigurnošću osim sustava predviđenih ovom Uredbom radi prikupljanja dodatnih informacija koje bi mogle doprinijeti poboljšanju zrakoplovne sigurnosti. Ako organizacije imaju već postojeće sustave za prikupljanje informacija koji dobro funkcioniraju trebalo bi im dopustiti da nastave koristiti te sustave usporedno sa sustavima koje treba uspostaviti za svrhe ove Uredbe.
(12)
Tijela odgovorna za istrage koje se odnose na sigurnost i svaki subjekt zadužen za regulaciju sigurnosti civilnog zrakoplovstva u Uniji trebali bi imati puni pristup prikupljenim podacima o događajima i izvješćima o događajima koje pohranjuju njihove države članice kako bi mogli odlučiti koje nezgode zahtijevaju istragu koja se odnosi na sigurnost, kao i prepoznati gdje se može doći do sigurnosnih spoznaja u interesu sigurnosti zračnog prometa te ispuniti svoje obveze u vezi s nadzorom.
(13)
Ključno je imati visokokvalitetne i potpune podatke budući da analiza i trendovi koji proizlaze iz nepreciznih podataka mogu dati rezultate koji dovode u zabludu i mogu dovesti do usmjeravanja napora na neprimjereno djelovanje. Osim toga, takvi neprecizni podaci mogu dovesti do gubitka povjerenja u podatke dobivene iz sustavâ izvješćivanja o događajima. Da bi se osigurala kvaliteta izvješća o događajima i olakšala njihova potpunost, oni bi trebali sadržavati određenu minimalnu količinu informacija koja se može razlikovati ovisno o kategoriji događaja. Osim toga, trebalo bi provesti postupke provjere kvalitete informacija i izbjegavanja nedosljednosti između izvješća o događaju i prvotno prikupljenih podataka o događaju. Osim toga, uz potporu Komisije trebalo bi u prvom redu izraditi odgovarajući materijal sa smjernicama, osobito radi osiguravanja kvalitete i olakšavanja potpunosti podataka te usklađenog i ujednačenog unošenja podataka u baze podataka. Kako bi se pružila nužna potpora, trebalo bi organizirati radionice, osobito od strane Komisije.
(14)
Komisija bi trebala razviti zajednički europski sustav klasifikacije rizika da bi se osigurala potpora identifikaciji potrebnih brzih djelovanja kada se razmatraju pojedinačni visokorizični događaji. Taj bi sustav također trebalo omogućiti utvrđivanje ključnih područja rizika prilikom razmatranja skupnih informacija. Takav bi sustav trebao pomoći relevantnim subjektima u njihovoj procjeni događaja i pri utvrđivanju kamo je najbolje da usmjere svoje napore. Zajednički europski sustav klasifikacije rizika trebao bi olakšati integrirani i usklađeni pristup upravljanju rizicima u europskom sustavu zrakoplovstva te na taj način omogućiti organizacijama, državama članicama, Komisiji i Agenciji da se usklađeno usmjere na napore u smjeru poboljšanja sigurnosti.
(15)
Zajednički europski sustav klasifikacije rizika trebao bi također i omogućiti utvrđivanje ključnih područja rizika unutar Unije na temelju skupnih informacija s europskog stanovišta te poduprijeti rad učinjen u području Europskog programa za sigurnost zračnog prometa i Europskog plana za sigurnost zračnog prometa. Komisija bi trebala pružiti odgovarajuću potporu osiguravanju dosljedne i ujednačene klasifikacije rizika u državama članicama.
(16)
Radi olakšavanja razmjena informacija, izvješća o događajima trebalo bi pohranjivati u bazama podataka koje bi trebale biti uređene u obliku sustava kompatibilnog s Europskim centrom za koordinaciju sustava za izvješćivanje o zrakoplovnim nezgodama (Eccairs) (softverom koji koriste države članice i Europska središnja baza podataka za pohranu izvješća o događajima) i klasifikacijom ADREP-a (klasifikacijom Međunarodne organizacije civilnog zrakoplovstva (ICAO), koja se također koristi za softver Eccairs) kako bi se. Agencija i Komisija trebale bi pružiti tehničku potporu interoperabilnosti sustava.
(17)
Organizacije bi u jednu ili više baza podataka trebale pohranjivati izvješća o događajima proizašla iz podataka o događajima prikupljenih u sklopu sustava obveznog i, ako je primjenjivo, dobrovoljnog izvješćivanja. Trebalo bi omogućiti da složenost baze podataka bude proporcionalna veličini dotične organizacije i/ili njezinom značaju u pogledu ciljeva ove Uredbe i trebala bi se sastojati barem od datoteke podataka koja sadrži zajednička obvezna podatkovna polja i, ako je primjenjivo, specifična obvezna podatkovna polja.
(18)
O događaju koji uključuje zrakoplov registriran u državi članici ili zrakoplovom kojim upravlja poduzeće s poslovnim nastanom u državi članici trebalo bi izvijestiti čak i ako su se dogodili izvan državnog područja te države članice.
(19)
Informacije o događajima trebale bi se razmjenjivati unutar Unije kako bi se poboljšalo otkrivanje stvarnih ili potencijalnih opasnosti. Ta bi razmjena informacija trebala također omogućiti državama članicama da imaju pristup svim informacijama o događajima koji se događaju na njihovu državnom području ili u njihovu zračnom prostoru, ali o kojima je izvještena druga država članica. To bi također trebalo omogućiti Agenciji da pribavi precizne informacije o događajima i da ima pristup svim izvješćima o događajima koji su prikupljeni u Uniji kako bi, prema potrebi, poduzela korektivne mjere za neutralizaciju utvrđenog rizika u Uniji. Ta bi razmjena informacija trebala omogućiti nadležnim tijelima država članica da pribave precizne informacije o događajima u svojem zračnom prostoru te, prema potrebi, da poduzmu korektivne mjere za neutralizaciju rizika utvrđenog na njihovu državnom području.
(20)
Cilj razmjene informacija o događajima trebalo bi biti sprečavanje zrakoplovnih nesreća i nezgoda. Ne bi je se trebalo koristiti za pripisivanje krivnje ni odgovornosti niti za uspostavljanje mjerila za sigurnosnu izvedbu.
(21)
Najučinkovitiji način za osiguravanje razmjene velikih količina informacija između svih država članica, Komisije i Agencije jest putem Europske središnje baze podataka pod uvjetom da države članice, Komisija i Agencija imaju puni pristup njoj.
(22)
Sve informacije povezane sa sigurnošću koje proizlaze iz izvješća o događajima prikupljenima u Uniji trebale bi se pravodobno prenijeti u Europsku središnju bazu podataka. To bi trebalo obuhvaćati prikupljanje informacija o nezgodama, ali i informacija o nesrećama i ozbiljnim nezgodama koje su istražene na temelju Uredbom (EU) br. 996/2010.
(23)
Ova Uredba trebala bi se primjenjivati na informacije o događajima koje su pohranjene u bazama podataka koje pripadaju organizacijama, državama članicama ili Agenciji.
(24)
Sve informacije povezane sa sigurnošću sadržane u Europskoj središnjoj bazi podataka trebale bi biti dostupne subjektima kojima je povjerena zadaća reguliranja sigurnosti civilnog zrakoplovstva u Uniji, uključujući Agenciju, i tijelima zaduženima za istragu nesreća i nezgoda unutar Unije.
(25)
Trebalo bi omogućiti zainteresiranim strankama da zahtijevaju pristup određenim informacijama sadržanima u Europskoj središnjoj bazi podataka, podložno pravilima koja se tiču povjerljivosti takvih informacija i anonimnosti uključenih osoba.
(26)
Budući da nacionalne kontaktne točke najbolje poznaju zainteresirane stranke s poslovnim nastanom u određenoj državi članici, svaka nacionalna kontaktna točka trebala bi se baviti zahtjevima zainteresiranih stranaka s poslovnim nastanom na državnom području svoje države članice. Zahtjevima, pak, zainteresiranih strana iz trećih zemalja ili međunarodnih organizacija trebala bi se baviti Komisija.
(27)
Trebalo bi analizirati informacije sadržane u izvješćima o događajima i utvrditi rizike za sigurnost. Trebalo bi utvrditi sve odgovarajuće mjere za poboljšanje zrakoplovne sigurnosti koje iz toga proizađu i pravodobno ih provesti. Informacije o analizi i naknadnom postupanju u vezi s događajima trebalo bi širiti u okviru organizacija, nadležnih tijela država članica i Agencije, budući da je davanje povratne informacije o prijavljenim događajima potiče pojedince da dojavljuju o događajima. Ako je to primjenjivo i moguće, informacije o analizi i naknadnom postupanju u vezi s događajima trebalo bi također pružiti pojedincima koji su izravno prijavili događaj nadležnim tijelima države članice ili Agenciji. Takve povratne informacije trebale bi na temelju ove Uredbe poštovati pravila o povjerljivosti i zaštiti izvjestitelja i osoba koje su spomenute u izvješću.
(28)
Ova bi Uredba trebala pomoći državama članicama, Agenciji i organizacijama u upravljanju rizicima za sigurnost u zrakoplovstvu. Sustave upravljanja sigurnošću u organizacijama dopunjavaju sustavi upravljanja sigurnošću u državama članicama i Agenciji. Dok organizacije upravljaju rizicima za sigurnost povezanima s njihovim specifičnim djelatnostima, nadležna tijela država članica i Agencija upravljaju rizicima za sigurnost zrakoplovnih sustava čitavih država članica, odnosno Unije kao cjeline, baveći se zajedničkim rizicima za sigurnost u zrakoplovstvu u dotičnoj državi članici ili na razini Unije. Odgovornosti Agencije i nadležnih tijela država članica ne bi trebale osloboditi organizacije od njihovih izravnih odgovornosti u upravljanju sigurnošću koje su svojstvene proizvodima i uslugama koje pružaju. U tu svrhu organizacije bi trebale prikupljati i analizirati informacije o događajima kako bi utvrdile i smanjile opasnosti povezane sa svojom djelatnošću. One bi također trebale procjenjivati povezane sigurnosne rizike i osiguravati sredstva radi poduzimanja brzih i odgovarajućih mjera za ublažavanje rizika za sigurnost. Sveukupni proces trebalo bi pratiti relevantno nadležno tijelo koje bi, prema potrebi, trebalo zahtijevati poduzimanje dodatnih mjera kako bi se osiguralo da se nedostaci u pogledu sigurnosti otklanjaju na ispravan način. S druge strane, nadležna tijela država članica i Agencija trebali bi nadopunjavati sustave upravljanja sigurnošću u organizacijama na razini država članica odnosno europskoj razini.
(29)
Prilikom utvrđivanja mjera koje trebaju uključiti u svoj državni program sigurnosti i državni plan sigurnosti i kako bi se osiguralo da je djelovanje utemeljeno na dokazima, države članice trebale bi koristiti informacije koje proizlaze iz prikupljenih izvješća o događajima i iz njihove analize. Državni programi za sigurnost i državni planovi za sigurnost nadopunjuju se na Europskoj razini Europskim programom za sigurnost zračnog prometa i Europskim planom za sigurnost zračnog prometa.
(30)
S obzirom na to da cilj poboljšanja zračne sigurnosti ne mogu dostatno ostvariti države članice jer su sustavi izvješćivanja kojima upravljaju odvojene države članice manje učinkoviti od koordinirane mreže s razmjenom informacija koja omogućuje utvrđivanje mogućih problema u vezi sa sigurnošću i ključnih područja rizika na razini Unije, analizu na nacionalnoj razini trebalo bi nadopuniti analizom i naknadnim postupanjem na razini Unije kako bi se osiguralo bolje sprečavanje zrakoplovnih nesreća i nezgoda. Tu zadaću na razini Unije trebala bi provoditi mreža analitičara zrakoplovne sigurnosti u koordinaciji s Agencijom i Komisijom. Trebalo bi toj mreži omogućiti da konsenzusom odluči pozvati promatrače na svoje sastanke, uključujući zaposlenike u industriji ili predstavnike.
(31)
Europski program zrakoplovne sigurnosti i Europski plan zrakoplovne sigurnosti poglavito bi trebali imati koristi od rada mreže analitičara zrakoplovne sigurnosti kako bi, oslanjajući se na dokaze, utvrdili koje mjere treba provesti na razini Unije.
(32)
Javnosti bi trebale biti dostupne opće skupne informacije o razini zrakoplovne sigurnosti u državama članicama i Uniji. Te informacije trebale bi posebice obuhvaćati trendove i analize koji proizlaze iz provedbe ove Uredbe od strane država članica kao i informacije, u skupnom obliku, o sadržaju Europske središnje baze podataka te se mogu pružiti objavljivanjem pokazatelja uspješnosti u području sigurnosti (SPI).
(33)
Sigurnosni sustav civilnog zrakoplovstva uspostavljen je na temelju povratnih informacija i pouka iz nesreća i nezgoda. Izvješćivanje o događajima i korištenje informacija o događajima za poboljšanje sigurnosti temelji se na odnosu povjerenja između izvjestitelja i subjekta zaduženog za prikupljanje i procjenu informacije. To zahtijeva strogu primjenu pravila o povjerljivosti. Svrha zaštite informacija o sigurnosti od neprikladnog korištenja i ograničavanja pristupa Europskoj središnjoj bazi podataka isključivo na zainteresirane strane koje sudjeluju u poboljšanju sigurnosti civilnog zrakoplovstva treba osigurati kontinuiranu dostupnost informacija povezanih sa sigurnošću tako da se mogu poduzeti odgovarajuće i pravodobno preventivno djelovanje i poboljšati sigurnost zrakoplovstva. U tom kontekstu, trebalo bi na odgovarajući način štititi osjetljive informacije povezane sa sigurnošću i trebalo bi osigurati njihovo prikupljanje tako da se jamči njihova povjerljivost, zaštita njihova izvora i osigura povjerenje osoblja zaposlenog u civilnom zrakoplovstvu u sustavima izvješćivanja o događajima. Trebalo bi uspostaviti odgovarajuće mjere da bi se osiguralo da informacije prikupljene putem mehanizama izvješćivanja o događajima budu držane povjerljivima i da pristup Europskoj središnjoj bazi podataka bude ograničen. Nacionalna pravila o slobodi informiranja trebali bi uzeti u obzir nužnu povjerljivost takvih informacija. Prikupljene informacije trebalo bi na odgovarajući način zaštititi od neovlaštene uporabe ili otkrivanja. Trebalo bi ih također koristiti strogo za potrebu održavanja ili poboljšavanja sigurnosti zrakoplovstva, a ne za pripisivanje krivnje ili odgovornosti.
(34)
Kako bi se osiguralo povjerenje zaposlenika ili ugovornog osoblja u sustav izvješćivanja o događajima, trebalo bi na odgovarajući način zaštiti informacije sadržane u izvješćima o događajima i ne bi ih se trebalo koristiti u druge svrhe osim za zadržavanje ili poboljšavanje zrakoplovne sigurnosti. Interna načela „kulture pravičnosti” koja organizacije donesu na temelju ove Uredbe trebala bi posebno doprinijeti postizanju tog cilja. Dodatno, ograničavanje prenošenja osobnih detalja ili informacija koje omogućuju prepoznavanje izvjestitelja ili drugih osoba spomenutih u izvješćima o događajima jasnim razdvajanjem između odjela koji obrađuju izvješća o događajima i ostatka organizacije može biti učinkovit način za postizanje ovog cilja.
(35)
Trebalo bi na odgovarajući način zaštititi izvjestitelja ili osobu koja je spomenuta u izvješćima o događajima. U tom smislu, izvješćivanje o događajima treba biti anonimizirano, a detalji povezani s identitetom izvjestitelja i osoba koje se spominju u izvješćima o događajima ne bi se trebali unositi u baze podataka.
(36)
Osim toga, sustav civilnog zrakoplovstva trebao bi promicati „kulturu sigurnosti” što bi olakšalo spontano izvješćivanje o događajima i na taj način doprinijelo načelu „kulture pravičnosti”. „Kultura pravičnosti” ključan je element šire „kulture sigurnosti” koja predstavlja temelj čvrstog sustava upravljanja sigurnošću. Okruženje koje prihvaća načela „kulturu sigurnosti” ne bi trebalo sprečavati poduzimanje djelovanja koje je potrebno za održavanje ili unaprjeđenje razine zrakoplovne sigurnosti.
(37)
„Kultura pravičnosti” trebala bi ohrabrivati pojedince da priopćuju informacije povezane sa sigurnošću. To ipak ne bi trebalo osloboditi pojedince od njihovih uobičajenih odgovornosti. U ovom kontekstu zaposlenici i ugovorno osoblje ne bi smjeli trpjeti nikakvu ugrozu na temelju informacija pruženih na temelju ove Uredbe, osim u slučajevima zlonamjernog ponašanja ili ako je došlo do namjernog, teškog i ozbiljnog zanemarivanja u pogledu očitog rizika i krajnjeg nedostatka profesionalne odgovornosti da se postupi na način koji je očito potreban u danim okolnostima, koji uzrokuje predvidljivu štetu osobi ili imovini ili značajno ugrožava razinu zrakoplovne sigurnosti.
(38)
Kako bi se ohrabrilo izvješćivanje o događajima, bilo bi potrebno zaštititi izvjestitelje kao i osobe spomenute u dotičnim izvješćima o događajima. Međutim, takva zaštita ne bi trebala osloboditi te osobe od obveza izvješćivanja iz ove Uredbe. Osobito, u situaciji kada osoba spomenuta u izvješću o događaju i sama ima obvezu izvješćivanja o istom događaju, a o njemu namjerno ne izvijesti, tada bi ta osoba trebala izgubiti svoju zaštitu i suočiti se sa sankcijama na temelju ove Uredbe.
(39)
Ne dovodeći u pitanje nacionalno kazneno pravo i njegovu provedbu, važno je jasno odrediti mjeru zaštite izvjestitelja i drugih osoba spomenutih u izvješćima o događajima od ugrožavanja ili pokretanja kaznenog postupka.
(40)
Kako bi osnažili povjerenje pojedinaca u sustav, postupanje s izvješćima o događajima trebalo bi organizirati tako da se na prikladan način štiti povjerljivost identiteta izvjestitelja i ostalih osoba spomenutih u izvješćima o događajima u cilju njegovanja „kulture pravičnosti”. Cilj bi toga, gdje god je to moguće, trebao biti omogućavanje uspostave neovisnog sustava za postupanje s događajima.
(41)
Osoblje organizacija, nadležnih tijela države članice i Agencije uključeno u procjenu, obradu ili analizu događaja ima značajnu ulogu u utvrđivanju opasnosti i nedostataka povezanih sa sigurnošću. Iskustvo pokazuje da kad se događaji analiziraju s vremenskim odmakom nakon nesreće, analizom se utvrde rizici i nedostaci koji se možda inače ne bi utvrdili. Moguće je stoga da se osobe uključene u procjenu, obradu ili analizu događaja mogu bojati potencijalnih posljedica u smislu pokretanja postupaka pred sudskim tijelima. Ne dovodeći u pitanje nacionalno kazneno pravo i njegovu pravilnu provedbu, države članice ne bi trebale pokretati postupke protiv osoba koje su u nadležnim tijelima država članica uključene u procjenu, obradu ili analizu događaja, u vezi s odlukama koje donesu kao dio svojih dužnosti, a za koje se naknadno uvidi da su bile pogrešne ili neučinkovite, ali su u vrijeme donošenja i na temelju informacija koje su tada bile raspoložive, bile razmjerne i primjerene.
(42)
Zaposlenici i ugovorno osoblje trebali bi imati priliku prijaviti kršenja načela koja im pružaju okvir za zaštitu i koja su uspostavljena ovom Uredbom i ne bi smjeli biti kažnjavani zbog toga. Države članice trebale bi odrediti posljedice za one oni koji prekrše načela zaštite izvjestitelja i drugih osoba koje su spomenute u izvješćima o događajima i trebale bi donijeti primjerena pravna sredstva ili nametnuti sankcije.
(43)
Strah od samooptuživanja i potencijalnih posljedica u smislu pokretanja postupaka pred sudskim tijelima mogu odvratiti pojedince od izvješćivanja o događajima. Ciljevi ove Uredbe mogu se postići bez neopravdanog utjecanja na pravosudne sustave država članica. Stoga je primjereno osigurati da povrede pravnih propisa bez predumišljaja ili namjere, o kojima su nadležna tijela država članica stekla saznanja isključivo putem izvješćivanja u skladu s ovom Uredbom, ne bi trebala biti predmet disciplinskih, administrativnih ni pravnih postupaka, osim ako je drugačije propisano primjenjivim nacionalnim kaznenim pravom. Međutim, prava trećih strana na pokretanje civilnih postupaka ne bi trebalo biti obuhvaćeno ovom zabranom i trebalo bi isključivo biti podložno nacionalnom pravu.
(44)
Međutim, u kontekstu razvijanja okruženja „kulture pravičnosti” države članice trebale bi zadržati mogućnost proširenja zabrane korištenja izvješća o događajima kao dokaza protiv izvjestitelja u administrativnim i disciplinskim postupcima na civilne postupke.
(45)
Osim toga, trebalo bi poboljšati i formalizirati suradnju između sigurnosnih tijela i sudskih tijela putem prethodnih dogovora među njima koji bi trebali poštovati ravnotežu između različitih javnih interesa u pitanju i koji bi osobito trebali obuhvatiti, na primjer, pristup izvješćima o događajima koja se nalaze u nacionalnim bazama podataka i njihovo korištenje.
(46)
S ciljem podupiranja povećanih odgovornosti Agencije prema ovoj Uredbi, trebalo bi joj omogućiti dostatne resurse za izvršavanje povjerenih joj dodatnih zadaća.
(47)
Kako bi se dopunila ili izmijenila ova Uredba, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(48)
U primjeni ove Uredbe Komisija bi se trebala savjetovati s Agencijom i mrežom analitičara zrakoplovne sigurnosti iz ove Uredbe.
(49)
Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu ove Uredbe, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EZ) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (5).
(50)
U primjeni ove Uredbe trebala bi se u potpunosti poštovati pravila o obradi podataka i zaštiti pojedinaca utvrđena u Direktivi 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6) i Uredbi (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća (7). U primjeni ove Uredbe trebala bi se u potpunosti poštovati pravila o pristupu podacima kako je utvrđeno u Uredbi (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća (8) osim u pogledu širenja podataka i informacija sadržanih u Europskoj središnjoj bazi podataka, koji su zaštićeni strožim pravilima pristupa koja propisuje ova Uredba.
(51)
Sankcije bi posebice trebale biti primjenjive protiv svake osobe ili subjekta koji u suprotnosti s ovom Uredbom zloupotrijebi informacije zaštićene ovom Uredbom; djeluje tako da ugrožava izvjestitelja ili druge osobe spomenute u izvješćima o događajima, osim u slučajevima kada se primjenjuju izuzeća utvrđena u ovoj Uredbi, ne uspostavi odgovarajuće okruženje za prikupljanje podataka o događajima; ne analizira prikupljene informacije ili ne poduzme radnje kako bi otklonio bilo kakve uočene stvarne ili potencijalne nedostatke u sigurnosti ili ne dijeli informacije prikupljene primjenom ove Uredbe.
(52)
Budući da cilj ove Uredbe, a to je uspostava zajedničkih pravila u području izvješćivanja o događajima u civilnom zrakoplovstvu, ne mogu dostatno ostvariti države članice nego ga se, zbog njezine važnosti i učinaka diljem Unije, može na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može poduzeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti iz članka 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti iz navedenoga članka, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.
(53)
Uredbu (EU) br. 996/2010 trebalo bi u skladu s tim izmijeniti.
(54)
Stoga bi trebalo staviti izvan snage Direktivu 2003/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (9), Uredbu Komisije (EZ) br. 1321/2007 (10) i Uredbu Komisije (EZ) br. 1330/2007 (11).
(55)
Savjetovanje s Europskim nadzornikom za zaštitu podataka učinjeno je u skladu s člankom 28. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 45/2001 10. travnja 2013. (12),
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Ciljevi
1. Cilj je ove Uredbe poboljšati sigurnost civilnog zrakoplovstva u Uniji na način da se osigura izvješćivanje, prikupljanje, pohrana, čuvanje, razmjenjivanje, širenje i analiziranje relevantnih informacija povezanih sa sigurnošću o civilnom zrakoplovstvu.
Ovom se Uredbom osigurava:
(a)
pravodobno poduzimanje, prema potrebi, sigurnosnih mjera na temelju analize prikupljenih informacija;
(b)
stalna dostupnost informacija povezanih sa sigurnošću uvođenjem pravila o povjerljivosti i o pravilnoj uporabi informacija putem usklađene i poboljšane zaštite izvjestitelja i osoba spomenutih u izvješćima o događajima; i
(c)
da se rizici za sigurnost u zrakoplovstvu razmatraju i rješavaju i na razini Unije i na nacionalnoj razini.
2. Jedini je cilj izvješćivanja o događajima spriječiti nesreće i nezgode, a ne pripisati krivnju ili odgovornost.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„izvjestitelj” znači fizička osoba koja prijavi događaj ili druge informacije povezane sa sigurnošću na temelju ove Uredbe;
2.
„zrakoplov” znači svaka naprava koja se održava u atmosferi zbog reakcije zraka koja nije reakcija zraka u odnosu na zemljinu površinu;
3.
„nezgoda” znači nezgoda u smislu Uredbe (EU) br. 996/2010;
4.
„ozbiljna nezgoda” znači ozbiljna nezgoda u smislu Uredbe (EU) br. 996/2010;
5.
„nesreća” znači nesreća u smislu Uredbe (EU) br. 996/2010;
6.
„anonimizirane informacije” znači informacije koje proizlaze iz izvješća o događajima iz kojih su uklonjeni svi osobni podaci kao što su imena ili adrese fizičkih osoba;
7.
„događaj” znači bilo koji događaj povezan sa sigurnošću koji ugrožava, ili koji bi, ako se ne ispravi ili riješi, mogao ugroziti zrakoplov, osobe u njemu ili bilo koju drugu osobu te posebice uključuje nesreću i ozbiljnu nezgodu;
8.
„organizacija” znači bilo koja organizacija koja pruža zrakoplovne proizvode i/ili koja zapošljava, ugovara ili koristi usluge osoba koje su obvezne izvijestiti o događajima u skladu s člankom 4. stavkom 6.;
9.
„anonimizacija” znači uklanjanje iz izvješća o događajima svih osobnih podataka koji se odnose na izvjestitelja i na osobe spomenute u izvješćima o događajima te svih pojedinosti, uključujući nazive jedne ili više organizacija uključenih u događaj, koje bi mogle otkriti identitet izvjestitelja ili treće strane ili na temelju kojih je moguće utvrditi te podatke iz izvješća o događaju;
10.
„opasnost” znači situacija ili predmet koji bi mogli uzrokovati smrt ili povredu osobe, oštećenje opreme ili strukture, gubitak materijala ili smanjenje sposobnosti za obavljanje propisane funkcije;
11.
„tijelo odgovorno za istrage koje se odnose na sigurnost” znači stalno nacionalno tijelo odgovorno za istrage koje se odnose na sigurnost u civilnom zrakoplovstvu koje provodi ili nadzire istrage koje se odnose na sigurnost kako je navedeno u članku 4. Uredbe (EU) br. 996/2010;
12.
„kultura pravičnosti” znači kultura u kojoj se ne kažnjava djelatnike na terenu ili druge osobe za njihove postupke, propuste ili odluke koji su u skladu s njihovim iskustvom i izobrazbom, ali u kojoj se ne toleriraju krajnja nepažnja, voljne povrede i destruktivni postupci;
13.
„kontaktna točka” znači:
(a)
ako zahtjev za informacijama podnosi zainteresirana stranka s poslovnim nastanom u državi članici, nadležno tijelo koje određuje svaka država članica u skladu s člankom 6. stavkom 3.;
(b)
ako zahtjev za informacijama podnosi zainteresirana stranka s poslovnim nastanom izvan Unije, Komisija;
14.
„zainteresirana stranka” znači bilo koja fizička ili pravna osoba ili bilo koje službeno tijelo, bez obzira ima li status pravne osobe ili ne, koje može sudjelovati u poboljšanju sigurnosti zrakoplovstva imajući pristup informacijama o događajima razmijenjenima između država članica i koja pripada u jednu od kategorija zainteresiranih stranaka iz Priloga II.;
15.
„državni program sigurnosti” znači integrirani skup pravnih akata i aktivnosti kojima je cilj upravljanje sigurnošću civilnog zrakoplovstva u državi članici;
16.
„Europski plan zrakoplovne sigurnosti” znači procjena sigurnosnih pitanja i povezani akcijski plan na europskoj razini;
17.
„Europski program zrakoplovne sigurnosti” znači integrirani skup pravila na razini Unije, zajedno s aktivnostima i postupcima koji se koriste za zajedničko upravljanje sigurnošću civilnog zrakoplovstva na europskoj razini;
18.
„sustav upravljanja sigurnošću” znači sustavni pristup upravljanju zrakoplovnom sigurnošću koji obuhvaća nužne organizacijske strukture, odgovornosti, politike i postupke i uključuje bilo koji sustav upravljanja koji, neovisno ili zajedno s drugim sustavima upravljanja organizacije, upravlja sigurnošću.
Članak 3.
Predmet i područje primjene
1. Ovom Uredbom utvrđuju se pravila o:
(a)
izvješćivanju o događajima koji ugrožavaju ili koji bi, ako se ne isprave ili ne riješe, mogli ugroziti zrakoplov, osobe u njemu ili bilo koju drugu osobu, opremu ili uređaj koji utječu na rad zrakoplova; te izvješćivanje o drugim relevantnim informacijama povezanima sa sigurnošću u tom kontekstu;
(b)
analizi i naknadnom postupanju s obzirom na događaje o kojima se izvještava i o drugim informacijama povezanima sa sigurnošću;
(c)
zaštiti zaposlenika u zrakoplovstvu;
(d)
odgovarajućem korištenju prikupljenih informacija povezanih sa sigurnošću;
(e)
unošenju prikupljenih informacija u Europsku središnju bazu podataka; i
(f)
širenju anonimiziranih informacija zainteresiranim strankama s ciljem pružanja tim strankama informacija koje su im potrebne radi poboljšanja sigurnosti zrakoplovstva.
2. Ova se Uredba primjenjuje na događaje i druge informacije povezane sa sigurnošću koji uključuju civilne zrakoplove, osim zrakoplova iz Priloga II. Uredbi (EZ) br. 216/2008. Države članice mogu odlučiti primijeniti ovu Uredbu i na događaje i druge informacije povezane sa sigurnošću koji uključuju zrakoplove iz Priloga II. toj Uredbi.
Članak 4.
Obvezno izvješćivanje
1. O događajima koji mogu predstavljati značajan rizik za sigurnost zrakoplovstva i koji pripadaju sljedećim kategorijama izvješćuju osobe navedene u stavku 6. putem sustavâ obveznog izvješćivanja o događajima na temelju ovog članka:
(a)
događaji u vezi s radom zrakoplova, kao što su:
i.
događaji povezani sa srazovima;
ii.
događaji povezani s polijetanjem i slijetanjem;
iii.
događaji povezani s gorivom;
iv.
događaji tijekom leta;
v.
događaji povezani s komunikacijom;
vi.
događaji povezani s ozljedama, hitnim slučajevima i drugim kritičnim situacijama;
vii.
događaji povezani s onesposobljenošću osoblja i drugi događaji povezani s osobljem;
viii.
događaji povezani s vremenskim uvjetima ili sigurnošću;
(b)
događaji u vezi s tehničkim uvjetima, održavanjem i popravkom zrakoplova, kao što su:
i
strukturni kvarovi;
ii.
kvarovi na sustavima;
iii.
problemi u vezi s održavanjem i popravkom;
iv.
problemi u vezi s pogonom (uključujući motore, propelere i sustave rotora) te problemi u vezi s pomoćnom pogonskom jedinicom;
(c)
događaji u vezi s uslugama i objektima u zračnoj plovidbi, kao što su:
i.
srazovi, skori srazovi ili potencijalni srazovi,;
ii
posebni događaji u vezi s upravljanjem zračnim prometom i uslugama u zračnoj plovidbi (ATM/ANS);
iii.
operativni događaji vezani uz ATM/ANS;
(d)
događaji u vezi s aerodromima i zemaljskim uslugama, kao što su:
i.
događaji povezani s aerodromskim aktivnostima i objektima;
ii.
događaji povezani s prihvatom i otpremom putnika, prtljage, pošte i tereta;
iii.
događaji povezani sa zemaljskim opsluživanjem zrakoplova i njihovim servisiranjem.
2. Svaka organizacija s poslovnim nastanom u državi članici uspostavlja sustav obveznog izvješćivanja za lakše prikupljanje podataka o događajima iz stavka 1.
3. Svaka država članica uspostavlja sustav obveznog izvješćivanja za lakše prikupljanje podataka o događajima, uključujući prikupljanje podataka o događajima koje su prikupile organizacije primjenom stavka 2.
4. Europska agencija za sigurnost zračnog prometa („Agencija”) uspostavlja sustav obveznog izvješćivanja za lakše prikupljanje podataka o događajima, uključujući prikupljanje podataka o događajima koje su na temelju stavka 2. prikupile organizacije koje su ovlaštene ili odobrene od strane Agencije.
5. Komisija putem provedbenih akata donosi popis u kojem se klasificiraju događaji kojim se treba služiti prilikom izvješćivanja o događajima na temelju stavka 1. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 19. stavka 2.
U te provedbene akte Komisija uključuje zaseban popis u kojem se klasificiraju događaji primjenjivi na zrakoplove osim kompleksnih zrakoplova na motorni pogon. Taj je popis pojednostavljena verzije popisa iz prvog podstavka te je, prema potrebi, prilagođen posebnostima te grane zrakoplovstva.
6. Sljedeće fizičke osobe izvješćuju o događajima iz stavka 1. putem sustava koji je u skladu sa stavkom 2. uspostavila organizacija koja zapošljava tog izvjestitelja, s njim je u ugovornom odnosu ili koristi njegove usluge, ili, umjesto toga, putem sustava koji je u skladu sa stavkom 3. uspostavila država članica u kojoj njihova organizacija ima poslovni nastan ili država koja je izdala, potvrdila ili preoblikovala licenciju pilota ili putem sustava koji je u skladu sa stavkom 4. uspostavila Agencija:
(a)
kapetan zrakoplova, ili, u slučajevima kada kapetan zrakoplova ne može izvijestiti o događaju, bilo koji drugi član posade koji je sljedeći u zapovjednom lancu zrakoplova registriranog u Uniji ili zrakoplova registriranog izvan Unije, ali koji koristi operator za koji država članica osigurava nadzor operacija ili operator koji ima poslovni nastan u Uniji;
(b)
osoba koja se pod nadzorom države članice ili Agencije bavi projektiranjem, proizvodnjom, praćenjem kontinuirane plovidbenosti, održavanjem ili modificiranjem zrakoplova ili bilo koje opreme ili dijela takvog zrakoplova;
(c)
osoba koja pod nadzorom države članice ili Agencije potpisuje potvrdu o pregledu plovidbenosti ili potvrdu o puštanju u rad zrakoplova ili bilo koje opreme ili dijela tog zrakoplova;
(d)
osoba koja obavlja dužnost za koju mora dobiti ovlaštenje države članice kao član osoblja pružatelja usluga u zračnom prometu kojemu su povjerene odgovornosti povezane s uslugama u zračnoj plovidbi ili kao službenik za pružanje usluga letnih informacija;
(e)
osoba koja obavlja dužnost u vezi s upravljanjem sigurnošću zračne luke na koju se primjenjuje Uredba (EZ) br. 1008/2008 Europskog parlamenta i Vijeća (13);
(f)
osoba koja obavlja dužnost u vezi s ugradnjom, izmjenama, održavanjem, popravcima, obnovom, provjerom u letu ili inspekcijom opreme za zračnu plovidbu čiji nadzor osigurava država članica;
(g)
osoba koja obavlja dužnost u vezi sa zemaljskim opsluživanjem zrakoplova, uključujući opskrbu gorivom, pripremu dokumentacije o teretu, ukrcaj, odmrzavanje i tegljenje na zračnoj luci na koju se primjenjuje Uredba (EZ) br. 1008/2008.
7. Osobe iz stavka 6. izvješćuju o događajima u roku od 72 sata otkad su postale svjesne događaja, osim ako to spriječe iznimne okolnosti.
8. Nakon obavijesti o događaju, svaka organizacija s poslovnim nastanom u državi članici koja nije obuhvaćena stavkom 9. dostavlja nadležnom tijelu te države članice iz članka 6. stavka 3. podatke o događajima prikupljenima u skladu sa stavkom 2. ovog članka u najkraćem mogućem roku, a u svakom slučaju najkasnije 72 sata nakon što je postala svjesna tog događaja.
9. Nakon obavijesti o događaju, svaka organizacija s poslovnim nastanom u državi članici koju je ovlastila ili odobrila Agencija dostavlja Agenciji podatke o događajima prikupljenima u skladu sa stavkom 2. u najkraćem mogućem roku, a u svakom slučaju najkasnije 72 sata nakon što je postala svjesna tog događaja.
Članak 5.
Dobrovoljno izvješćivanje
1. Svaka organizacija s poslovnim nastanom u državi članici uspostavlja sustav dobrovoljnog izvješćivanja da bi olakšala prikupljanje:
(a)
podataka o događajima koje možda nije registrirao sustav obveznog izvješćivanja;
(b)
drugih informacija povezanih sa sigurnošću koje izvjestitelj smatra stvarnom ili potencijalnom opasnošću za sigurnost zrakoplovstva.
2. Svaka država članica uspostavlja sustav dobrovoljnog izvješćivanja da bi olakšala prikupljanje:
(a)
podataka o događajima koje možda nije registrirao sustav obveznog izvješćivanja;
(b)
drugih informacija povezanih sa sigurnošću koje izvjestitelj smatra stvarnom ili potencijalnom opasnošću za sigurnost zrakoplovstva.
Taj sustav također uključuje, ali se ne ograničava na, prikupljanje podataka koje prenose organizacije na temelju stavka 6..
3. Agencija uspostavlja sustav dobrovoljnog izvješćivanja da bi se olakšala prikupljanje:
(a)
podataka o događajima koje možda nije registrirao sustav obveznog izvješćivanja;
(b)
drugih informacija povezanih sa sigurnošću koje izvjestitelj smatra stvarnom ili potencijalnom opasnošću za sigurnost zrakoplovstva.
Taj sustav uključuje, ali se ne ograničava na, prikupljanje informacija koje su na temelju stavka 5. prikupile organizacije ovlaštene ili odobrene od strane Agencije.
4. Sustavi dobrovoljnog izvješćivanja koriste se radi olakšavanja prikupljanja pojedinosti o događajima i drugih informacija povezanih sa sigurnošću:
(a)
koje ne podliježu obveznom izvješćivanju na temelju članka 4. stavka 1.;
(b)
o kojima su izvijestile osobe koje nisu navedene u članku 4. stavku 6.
5. Svaka organizacija s poslovnim nastanom u državi članici koju je ovlastila ili odobrila Agencija pravovremeno dostavlja Agenciji pojedinosti o događajima i druge informacije povezane sa sigurnošću koje su prikupljene na temelju stavka 1. i koje mogu uključivati stvarni ili potencijalni rizik za sigurnost zrakoplovstva.
6. Svaka organizacija s poslovnim nastanom u državi članici koju nije ovlastila ili odobrila Agencija pravovremeno dostavlja nadležnom tijelu te države članice, imenovanom na temelju članka 6. stavka 3., podatke o događajima i druge informacije povezane sa sigurnošću koji su prikupljeni na temelju stavka 1. ovog članka i koji mogu uključivati stvarni ili potencijalni rizik za sigurnost zrakoplovstva. Države članice mogu zahtijevati od svake organizacije s poslovnim nastanom na njihovu državnom području da dostavlja podatke o svim događajima prikupljenima na temelju stavka 1. ovog članka.
7. Države članice, Agencija i organizacije mogu uspostaviti druge sustave prikupljanja i obrade informacija povezanih sa sigurnošću u svrhu prikupljanja podataka o događajima koje možda nisu registrirali sustavi izvješćivanja iz članka 4. i stavaka 1., 2. i 3. ovog članka. Ti sustavi mogu obuhvaćati izvješćivanje tijela različitih od onih određenih u članku 6. stavku 3. i mogu uključivati aktivno sudjelovanje:
(a)
zrakoplovne industrije;
(b)
profesionalnih organizacija zrakoplovnog osoblja.
8. Informacije dobivene na temelju dobrovoljnog i obveznog izvješćivanja mogu se uključiti u jedinstveni sustav.
Članak 6.
Prikupljanje i pohrana informacija
1. Svaka organizacija s poslovnim nastanom u državi članici imenuje jednu ili više osoba za neovisno prikupljanje, procjenu, obradu, analizu i pohranu podataka o događajima o kojima je izviješteno na temelju članaka 4. i 5.
Postupanje s tim izvješćima obavlja se tako da se spriječi korištenje informacijama za druge svrhe osim u svrhu sigurnosti i da se na odgovarajući način zaštiti povjerljivost identiteta izvjestitelja i osoba spomenutih u izvješćima o događajima s ciljem promicanja „kulture pravičnosti”.
2. U dogovoru s nadležnim tijelom, male organizacije mogu uspostaviti pojednostavljeni mehanizam za prikupljanje, procjenu, obradu, analizu i pohranu pojedinosti o događajima. One mogu dijeliti te zadaće s organizacijama iste vrste, istovremeno poštujući pravila o povjerljivosti i zašiti na temelju ove Uredbe.
3. Svaka država članica imenuje jedno ili više nadležnih tijela koja uspostavljaju mehanizam za neovisno prikupljanje, procjenu, obradu, analizu i pohranu podataka o događajima o kojima je izviješteno na temelju članaka 4. i 5.
Postupanje s tim izvješćima obavlja se tako da se spriječi korištenje informacijama za druge svrhe osim u svrhu sigurnosti i da se odgovarajuće zaštiti povjerljivost identiteta izvjestitelja i osobe spomenute u izvješću o događaju s ciljem promicanja „kulture pravičnosti”.
Sljedeća tijela mogu se imenovati na temelju prvog podstavka, zajednički ili odvojeno:
(a)
nacionalno tijelo za civilno zrakoplovstvo; i/ili
(b)
tijelo odgovorno za istrage koje se odnose na sigurnost; i/ili
(c)
bilo koje drugo neovisno tijelo ili subjekt iz Unije kojem je ta dužnost povjerena.
Ako država članica imenuje više od jednog tijela ili subjekta, jednog od njih imenuje kontaktnom točkom za prijenos informacija iz članka 8. stavka 2.
4. Agencija imenuje jednu ili više osoba koje uspostavljaju mehanizam za neovisno prikupljanje, procjenu, obradu, analizu i pohranu podataka o događajima o kojima je izviješteno na temelju članaka 4. i 5.
Postupanje s tim izvješćima obavlja se tako da se spriječi korištenje informacijama za druge svrhe osim u svrhu sigurnosti i da se odgovarajuće zaštiti povjerljivost identiteta izvjestitelja i osoba spomenutih u izvješću o događaju, s ciljem promicanja „kulture pravičnosti”.
5. Organizacije pohranjuju u jednu ili više baza podataka izvješća sastavljena na temelju podataka o događajima prikupljenima u skladu s člancima 4. i 5.
6. Nadležna tijela iz stavka 3. pohranjuju u nacionalnu bazu podataka izvješća o događajima sastavljena na temelju podataka o događajima prikupljenima u skladu s člancima 4. i 5.
7. Relevantne informacije o nesrećama i ozbiljnim nezgodama koje su prikupila ili izdala tijela odgovorna za istrage koje se odnose na sigurnost također se pohranjuju u toj nacionalnoj bazi podataka.
8. Agencija u bazu podataka pohranjuje izvješća o događajima sastavljena na temelju podataka o događajima prikupljenima u skladu s člancima 4. i 5.
9. Tijela odgovorna za istrage koje se odnose na sigurnost imaju puni pristup svojim nacionalnim bazama podataka iz stavka 6. radi izvršavanja odgovornosti na temelju članka 5. stavka 4. Uredbe (EU) br. 996/2010.
10. Tijela za civilno zrakoplovstvo država članica imaju puni pristup svojim nacionalnim bazama iz stavka 6. radi izvršavanja svoje odgovornosti u vezi sa sigurnosti.
Članak 7.
Kvaliteta i sadržaj izvješća o događajima
1. Izvješća o događajima iz članka 6. sadrže barem informacije navedene u Prilogu I.
2. Izvješća o događajima iz članka 6. stavaka 5. 6. i 8. uključuju klasifikaciju rizika za sigurnost za dotični događaj. Tu klasifikaciju preispituje te po potrebi izmjenjuje i ovjerava nadležno tijelo države članice ili Agencije, u skladu sa zajedničkim europskim sustavom klasifikacije rizika iz stavka 5. ovog članka.
3. Organizacije, države članice i Agencija uspostavljaju postupke kontrole kvalitete podataka kako bi poboljšale dosljednost podataka, osobito između prvotno prikupljenih informacija i izvješća pohranjenog u bazi podataka.
4. Baze podataka iz članka 6. stavaka 5., 6. i 8. koriste formate koji su:
(a)
standardizirani radi olakšavanja razmjene informacija; i
(b)
kompatibilni s softverom Eccairsa i klasifikacijom ADREP-a.
5. Komisija u bliskoj suradnji s državama članicama i Agencijom te putem mreže analitičara zrakoplovne sigurnosti iz članka 14. stavka 2. razvija zajednički europski sustav klasifikacije rizika kako bi se organizacijama, državama članicama i Agenciji omogućila klasifikacija događaja u pogledu rizika za sigurnost. Pritom uzima u obzir potrebu za sukladnošću s postojećim sustavima klasifikacije rizika.
Komisija je dužna razviti taj sustav do 15. svibnja 2017.
6. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 18. kako bi definirala zajednički europski sustav klasifikacije rizika.
7. Komisija putem provedbenih akata usvaja mjere za provedbu zajedničkog europskog sustava klasifikacije rizika. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 19. stavka 2.
8. Komisija i Agencija daju potporu nadležnim tijelima država članica u njihovoj zadaći integriranja podataka, uključujući na primjer za:
(a)
integraciju minimalnih informacija iz stavka 1.;
(b)
klasifikaciju rizika događaja iz stavka 2.; i
(c)
uspostavu postupaka kontrole kvalitete podataka iz stavka 3.
Komisija i Agencija pružaju tu potporu na način koji doprinosi harmonizaciji postupaka zaprimanja podataka u državama članicama, a poglavito pružajući osoblju koje radi u tijelima ili subjektima iz članka 6. stavaka 1., 3. i 4.:
(a)
smjernica;
(b)
radionica; i
(c)
adekvatnog osposobljavanja.
Članak 8.
Europska središnja baza podataka
1. Komisija upravlja Europskom središnjom bazom podataka u kojoj pohranjuje sva izvješća o događajima prikupljena u Uniji.
2. Sve države članice u dogovoru s Komisijom ažuriraju Europsku središnju bazu podataka prenoseći u nju sve informacije povezane sa sigurnošću pohranjene u nacionalnim bazama podataka iz članka 6. stavka 6.
3. Agencija dogovara s Komisijom tehničke protokole za prijenos u Europsku središnju bazu podataka svih izvješća o događajima koje je prikupila Agencija na temelju Uredbe (EZ) br. 216/2008 i njezinih provedbenih pravila, osobito za događaje pohranjene u unutarnjem sustavu za izvješćivanje o događajima (IORS), kao i informacija prikupljenih na temelju članka 4. stavka 9. i članka 5. stavka 5.
4. Komisija putem provedbenih akata usvaja mjere za upravljanje Europskom središnjom bazom podataka iz stavaka 1. i 2. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 19. stavka 2.
Članak 9.
Razmjena informacija
1. Države članice i Agencija sudjeluju u razmjeni informacija omogućujući nadležnim tijelima drugih država članica, Agenciji i Komisiji da putem Europske središnje baze podataka pristupe svim informacijama povezanima sa sigurnošću koje su pohranjene u njihovim bazama podataka s izvješćima.
Izvješća o događajima prenose se u Europsku središnju bazu podataka najkasnije 30 dana nakon što su unesena u nacionalnu bazu podataka.
Izvješća o događajima ažuriraju se dodatnim informacijama povezanima sa sigurnošću kad god je to potrebno.
2. Države članice također prenose informacije povezane s nesrećama i ozbiljnim nezgodama u Europsku središnju bazu podataka kako slijedi:
(a)
tijekom trajanja istrage, preliminarne činjenične informacije o nesrećama i ozbiljnim nezgodama;
(b)
nakon završetka istrage:
i.
završno izvješće o istrazi; i
ii.
ako postoji, sažetak na engleskom jeziku završnog izvješća o istrazi.
3. Država članica ili Agencija prosljeđuju sve bitne informacije povezane sa sigurnošću odgovarajućim tijelima država članica ili Agenciji što je prije moguće ako tijekom prikupljanja podataka o događajima ili prilikom pohrane izvješća o događajima ili provođenja analize u skladu s člankom 13. stavkom 6. utvrdi sigurnosna pitanja za koja smatra:
(a)
da su od interesa za druge države članice ili Agenciju; ili
(b)
da možda zahtijevaju poduzimanje sigurnosnih mjera druge države članice ili Agencije.
Članak 10.
Distribucija informacija pohranjenih u Europskoj središnjoj bazi podataka
1. Svaki subjekt zadužen za uređivanje sigurnosti civilnog zrakoplovstva ili bilo koje tijelo odgovorno za istrage koje se odnose na sigurnost u Uniji ima siguran puni mrežni pristup informacijama o događajima sadržanima u Europskoj središnjoj bazi podataka.
Informacije se koriste u skladu s člancima 15. i 16.
2. Zainteresirane stranke navedene u Prilogu II. mogu zahtijevati pristup određenim informacijama sadržanima u Europskoj središnjoj bazi podataka.
Zainteresirane stranke koje imaju poslovni nastan unutar Unije upućuju zahtjeve za informacijama kontaktnoj točki države članice u kojoj imaju poslovni nastan.
Zainteresirane stranke koje imaju poslovni nastan izvan Unije upućuju svoj zahtjev Komisiji.
Komisija obavještava nadležno tijelo dotične države članice kada se podnese zahtjev na temelju ovog stavka.
3. Podložno članku 15. stavku 2. Uredbe (EU) br. 996/2010, informacije iz Europske središnje baze podataka koje se odnose na istrage povezane sa sigurnošću koje su u tijeku, a koje se provode se u skladu s tom Uredbom, na temelju ovog članka ne otkrivaju se zainteresiranim strankama.
4. Iz sigurnosnih razloga, zainteresiranim strankama ne odobrava se izravan pristup Europskoj središnjoj bazi podataka.
Članak 11.
Obrada zahtjeva i odluke
1. Zahtjevi za informacijama koje se nalaze u Europskoj središnjoj bazi podataka podnose se na obrascima koje je odobrila kontaktna točka. Ti obrasci obavezno sadrže elemente iz Priloga III.
2. Kontaktna točka koja zaprimi zahtjev provjerava da je:
(a)
zahtjev podnijela zainteresirana stranka;
(b)
nadležna za obradu tog zahtjeva.
Ako kontaktna točka utvrdi da su druga država članica ili Komisija nadležne za rješavanje određenog zahtjeva, prenosi ga toj državi članici ili Komisiji, prema potrebi.
3. Kontaktna točka koja zaprimi zahtjev ocjenjuje za svaki pojedini slučaj je li zahtjev opravdan i ostvariv.
Kontaktna točka može zainteresiranim strankama prosljeđivati informacije u papirnatom obliku ili upotrebom sigurnih elektroničkih načina komunikacije.
4. Ako se zahtjev prihvati, kontaktna točka određuje količinu i razinu informacija koje prosljeđuje. Ne dovodeći u pitanje članke 15. i 16., informacije se ograničavaju na ono što je izričito zatraženo u zahtjevu.
Informacije koje nisu povezane s vlastitom opremom, operacijama ili područjem djelatnosti zainteresirane stranke, prosljeđuju se samo u skupnom ili anonimiziranom obliku. Informacije koje nisu u skupnom obliku mogu se proslijediti zainteresiranoj stranki ako ona ponese detaljno pismeno obrazloženje. Te informacije koriste se u skladu s člancima 15. i 16.
5. Kontaktna točka zainteresiranim strankama navedenima u Prilogu II. točki (b) može proslijediti samo informacije koje se odnose na njihovu vlastitu opremu, operacije ili područje djelatnosti.
6. Kontaktna točka koja dobije zahtjev od zainteresirane stranke s popisa u Prilogu II. točki (a) može donijeti opću odluku da informacije redovito prosljeđuje zainteresiranoj stranki, pod uvjetom da:
(a)
tražene informacije povezane su s vlastitom opremom, operacijama ili područjem djelatnosti zainteresirane stranke;
(b)
opća odluka ne odobrava pristup cijelom sadržaju baze podataka;
(c)
opća odluka odnosi se samo na pristup anonimiziranim informacijama.
7. Zainteresirana stranka koristi se informacijama dobivenima na temelju ovog članka samo pod sljedećim uvjetima:
(a)
zainteresirana stranka koristi informacije samo u svrhu navedenu u obrascu za podnošenje zahtjeva, koja bi trebala biti u skladu s ciljem ove Uredbe iz članka 1.; i
(b)
zainteresirana stranka ne smije otkriti dobivene informacije bez pismenog odobrenja pružatelja informacije i poduzima nužne mjere da osigura odgovarajuću povjerljivost dobivenih informacija.
8. Odluka o distribuciji informacija na temelju ovog članka ograničena je na ono što je nužno potrebno za svrhe njihova korisnika.
Članak 12.
Evidencija zahtjeva i razmjena informacija
1. Kontaktna točka vodi evidenciju o svakom primljenom zahtjevu i o poduzetim mjerama na temelju tog zahtjeva.
Navedene se informacije pravovremeno šalju Komisiji kadgod se primi zahtjev i/ili poduzme mjera.
2. Komisija svim kontaktnim točkama stavlja na raspolaganje ažurirani popis zahtjeva i mjera koje su primile i poduzele razne kontaktne točke, kao i sama Komisija.
Članak 13.
Analiza događaja i naknadno postupanje na nacionalnoj razini
1. Svaka organizacija s poslovnim nastanom u državi članici razvija postupak analize događaja, prikupljenih u skladu s člankom 4. stavkom 2. i člankom 5. stavkom 1., kako bi se utvrdile opasnosti za sigurnost povezane s utvrđenim događajima ili sa skupinama događaja.
Na temelju te analize, svaka organizacija utvrđuje odgovarajuće korektivne ili preventivne mjere koje su potrebne, ako postoje, za poboljšanje zrakoplovne sigurnosti.
2. Kada, nakon analize iz stavka 1., organizacija s poslovnim nastanom u državi članici utvrdi bilo kakvu primjerenu korektivnu ili preventivnu mjeru koja je potrebne radi rješavanja stvarnih ili potencijalnih nedostataka u pogledu zrakoplovne sigurnosti, ona:
(a)
pravodobno provodi tu mjeru; i
(b)
uspostavlja postupak praćenja provedbe i djelotvornosti mjere.
3. Svaka organizacija s poslovnim nastanom u državi članici svojim zaposlenicima i ugovornom osoblju redovito prosljeđuje informacije o analizi i naknadnim postupanjem u vezi s događajima koji su bili predmetom preventivne ili korektivne mjere.
4. Kada organizacija s poslovnim nastanom u državi članici koja nije obuhvaćena stavkom 5. utvrdi stvarni ili potencijalni rizik za sigurnost civilnog zrakoplovstva u rezultatima svoje analize događaja ili skupine događaja o kojima je izvješteno na temelju članka 4. stavka 8. i članka 5. stavka 6., ona nadležnom tijelu te države članice, u roku od 30 dana od dana podnošenja obavijesti o događaju od strane izvjestitelja, šalje:
(a)
preliminarne rezultate analize provedene na temelju stavka 1., ako postoje; te
(b)
o svim mjerama koje treba poduzeti na temelju stavka 2.
Organizacija izvještava p konačnim rezultatima provedene analize dostavljaju se, prema potrebi, čim postanu dostupni i, u načelu, najkasnije tri mjeseca od dana podnošenja obavijesti o događaju.
Nadležno tijelo države članice može zatražiti od organizacije da mu dostavi preliminarne ili konačne rezultate analize nekog događaja o kojem je obaviješteno, ali u odnosu na koji nije primilo naknadno postupanje, ili samo preliminarne rezultate.
5. Kada organizacija s poslovnim nastanom u državi članici koju je ovlastila ili odobrila Agencija utvrdi stvarni ili potencijalni rizik za sigurnost civilnog zrakoplovstva u rezultatima svoje analize događaja ili skupine događaja o kojima je izvješteno na temelju članka 4. stavka 9. i članka 5. stavka 5., ona Agenciji, u roku od 30 dana od dana podnošenja obavijesti o događaju od strane izvjestitelja, šalje:
(a)
preliminarne rezultate analize provedene na temelju stavka 1., ako postoje; i
(b)
svim mjerama koje treba poduzeti na temelju stavka 2..
Organizacija koju je ovlastila ili odobrila Agencija šalje Agenciji konačne rezultate provedene analize, prema potrebi, čim postanu dostupni i, u načelu, najkasnije tri mjeseca od dana podnošenja obavijesti o događaju.
Agencija može zatražiti od organizacija da joj dostave preliminarne ili konačne rezultate analize nekog događaja o kojem je obaviještena, ali u odnosu na koji nije primila naknadno postupanje, ili samo prve rezultate.
6. Svaka država članica i Agencija razvijaju postupak analize informacija o događajima o kojima su one izravno izviještene u skladu s člankom 4. stavkom 6. i člankom 5. stavcima 2. i 3. u svrhu utvrđivanja opasnosti za sigurnost u vezi s tim događajima. Na temelju te analize one određuju sve odgovarajuće korektivne ili preventivne mjere potrebne za poboljšanje sigurnosti zrakoplovstva.
7. Kada, nakon analize iz stavka 6., država članica ili Agencija utvrdi bilo kakvu primjerenu korektivnu ili preventivnu mjeru koja je potrebne radi rješavanja stvarnih ili potencijalnih nedostataka u pogledu zrakoplovne sigurnosti, ona:
(a)
pravodobno provodi te mjere; i
(b)
uspostavlja postupak praćenja provedbe i djelotvornosti mjera.
8. Za svaki događaj ili skupinu takvih događaja koji se nadziru u skladu sa stavcima 4. ili 5. svaka država članica i Agencija imaju pristup obavljenoj analizi i odgovarajuće nadziru mjere koje su poduzele organizacije za koje su svaka ponaosob odgovorne.
Ako država članica ili Agencija zaključe da provedba i učinkovitost reakcija o kojima su izviještene nisu prikladne za rješavanje stvarnih ili potencijalnih sigurnosnih nedostataka, one osiguravaju da odgovarajuća organizacija poduzme i provede odgovarajuće dodatne mjere.
9. Ako je moguće, informacije koje se odnose na analizu i naknadno postupanje u vezi s pojedinim događajima ili skupinama događaja dobivenih na temelju ovog članka pohranjuje se u Europskoj središnjoj bazi podataka u skladu s člankom 8. stavcima 2. i 3. pravovremeno, a najkasnije dva mjeseca od njihove pohrane u nacionalnu bazu podataka.
10. Države članice koriste informacije dobivene analizom izvješća o događajima da bi utvrdile mjere ispravljanja koje, ako postoje, treba poduzeti u sklopu Državnog programa sigurnosti.
11. U svrhu informiranja javnosti o razini sigurnosti u civilnom zrakoplovstvu, države članice objavljuju, najmanje jednom godišnje, analizu sigurnosti. Analiza sigurnosti:
(a)
sadrži skupne i anonimizirane informacije o vrsti događaja i druge informacije povezane sa sigurnošću o kojima je izviješteno putem njihovih nacionalnih sustava obveznog i dobrovoljnog izvješćivanja;
(b)
utvrđuje trendove;
(c)
utvrđuje poduzete mjere.
12. Države članice također mogu objaviti anonimizirano izvješće o događajima i ishode analize rizika.
Članak 14.
Analiza događaja i naknadno postupanje na razini Unije
1. Komisija, Agencija i nadležna tijela država članica redovito sudjeluju u razmjeni i analizi informacija koje su sadržane u Europskoj središnjoj bazi podataka.
Ne dovodeći u pitanje zahtjeve utvrđene u ovoj Uredbi koji se odnose na povjerljivost, ovisno o slučaju, prema potrebi se mogu pozvati promatrači.
2. Komisija, Agencija i nadležna tijela država članica surađuju putem mreže analitičara zrakoplovne sigurnosti.
Mreža analitičara zrakoplovne sigurnosti osobito pridonosi poboljšanju zrakoplovne sigurnosti u Uniji, posebice izvršavajući sigurnosne analize kao potporu Programu europske zrakoplovne sigurnosti i Europskom planu zrakoplovne sigurnosti.
3. Agencija podržava aktivnosti mreže analitičara zrakoplovne sigurnosti, na primjer, pružajući pomoć u pripremi i organizaciji sastanaka mreže.
4. Agencija uključuje informacije o rezultatima analize informacija iz stavka 1. u godišnju analizu sigurnosti iz članka 15. stavka 4. Uredbe (EZ) br. 216/2008.
Članak 15.
Povjerljivost i prikladna uporaba informacija
1. Države članice i organizacije, u skladu sa svojim nacionalnom pravom, te Agencija, poduzimaju potrebne mjere za osiguravanje primjerene povjerljivosti podataka o događajima koje su zaprimile na temelju članaka 4., 5. i 10.
Svaka država članica, svaka organizacija s poslovnim nastanom u državi članici ili Agencija, obrađuju osobne podatke samo u onoj mjeri u kojoj je to nužno za potrebe ove Uredbe i ne dovodeći u pitanje odredbe nacionalnog zakonodavstva kojima se provodi Direktiva 95/46/EZ.
2. Ne dovodeći u pitanje odredbe koje se odnose na zaštitu informacija iz članaka 12., 14. i 15. Uredbe (EU) br. 996/2010, informacije o događajima koriste se samo u namjenu za koju su bile prikupljene.
Države članice, Agencija i organizacije ne omogućuju niti ne koriste informacije o događajima:
(a)
radi pripisivanja krivnje ili odgovornosti ni
(b)
za bilo koju drugu svrhu osim održavanja ili poboljšavanja zrakoplovne sigurnosti.
3. Komisija, Agencija i nadležna tijela država članica pri ispunjavanju svojih obveza iz članka 14. u vezi s informacijama sadržanima u Europskoj središnjoj bazi podataka, dužni su:
(a)
osigurati povjerljivost takvih informacija; i
(b)
ograničiti njihovu uporabu na ono što je nužno potrebno za ispunjavanje svojih obveza povezanih sa sigurnošću bez pripisivanja krivnje ili odgovornosti; u tom pogledu, informacije se koriste osobito za upravljanje rizicima i za analizu sigurnosnih trendova koji mogu voditi do sigurnosnih preporuka ili mjera, rješavajući stvarne ili potencijalne sigurnosne nedostatke.
4. Države članice osiguravaju da njihova nadležna tijela iz članka 6. stavka 3. i njihova nadležna pravosudna tijela surađuju međusobno putem prethodnih administrativnih dogovora. Ti prethodni administrativni dogovori nastoje s jedne strane osigurati ispravnu ravnotežu između potrebe za ispravnim provođenjem prava, a s druge strane nužnu kontinuiranu dostupnost informacija povezanih sa sigurnošću.
Članak 16.
Zaštita izvora informacija
1. Za potrebe ovog članka, „osobni podaci” uključuje posebice imena i adrese fizičkih osoba.
2. Svaka organizacija s poslovnim nastanom u državi članici osigurava da svi osobni podaci budu dostupni osoblju te organizacije osim osobama navedenima u članku 6. stavku 1. samo kada je to apsolutno nužno za istragu događaja radi unaprjeđenja razine zrakoplovne sigurnosti.
Anonimizirane informacije šire se prema potrebi unutar organizacije.
3. Svaka država članica osigurava da nijedan osobni podatak nikada ne bude zabilježen u nacionalnoj bazi podataka iz članka 6. stavka 6. Takve anonimizirane informacije trebaju biti dostupne svim relevantnim strankama na primjer da bi im omogućile ispunjenje njihovih dužnosti u vezi s poboljšanjem zrakoplovne sigurnosti.
4. Agencija osigurava da nijedan osobni podatak nikada ne bude zabilježen u bazi podataka Agencije iz članka iz članka 6. stavka 8.. Takve anonimizirane informacije trebaju biti dostupne svim relevantnim strankama, na primjer da bi im omogućile ispunjenje njihovih dužnosti u vezi s poboljšanjem zrakoplovne sigurnosti.
5. Države članice i Agenciju ne sprečava se u poduzimanju svih mjera koje su potrebne za zadržavanje ili poboljšavanje zrakoplovne sigurnosti.
6. Ne dovodeći u pitanje primjenjivo nacionalno kazneno pravo, države članice suzdržat će se od pokretanja postupka za povrede pravnih propisa bez predumišljaja ili namjere, za koje su doznale samo zato što su im bile prijavljene na temelju članaka 4. i 5.
Prvi podstavak ne primjenjuje se u slučajevima iz stavka 10. Države članice mogu zadržati ili donijeti mjere za jačanje zaštite osoba koje izvijeste o događaju ili osoba koje se spominju u izvješću o događaju; države članice posebice mogu to pravilo primijeniti bez izuzeća iz stavka 10..
7. Ako se u okviru nacionalnog prava pokrene disciplinski ili administrativni postupak, informacije iz izvješća o događajima ne koriste se protiv:
(a)
izvjestitelja; ili
(b)
osoba koje se spominju u izvješćima o događajima.
Prvi podstavak ne primjenjuje se u slučajevima iz stavka 10..
Države članice mogu zadržati ili donijeti mjere za jačanje zaštite izvjestitelja ili osoba koje se spominju u izvješćima o događajima. Države članice mogu posebice tu zaštitu proširiti i na civilne ili kaznene postupke.
8. Države članice mogu donijeti ili zadržati na snazi zakonodavne odredbe kojima se jamči veća razina zaštite izvjestitelja ili osoba koje se spominju u izvješćima o događajima od onih određenih ovom Uredbom.
9. Osim u slučajevima iz stavka 10., zaposlenici i ugovorno osoblje koji izvijeste o događaju ili se spominju u izvješćima o događajima prikupljenima u skladu s člancima 4. i 5. ne podliježu nikakvom ugrožavanju od strane poslodavca, ili organizacije za koju se te usluge pružaju, na temelju informacija koje dostavi osoba koja izvijesti o događaju.
10. Zaštita iz stavaka 6., 7. i 9. ovog članka ne primjenjuje se u sljedećim situacijama:
(a)
u slučaju zlonamjernog ponašanja;
(b)
ako je došlo do namjernog, teškog i ozbiljnog zanemarivanja očitog rizika i krajnjeg nedostatka profesionalne odgovornosti za primjenu brige koja je očito potrebna u danim okolnostima, koji uzrokuje predvidljivu štetu osobi ili imovini, ili koji značajno ugrožava razinu zrakoplovne sigurnosti.
11. Svaka organizacija s poslovnim nastanom u državi članici, nakon savjetovanja s predstavnicima zaposlenika, donosi interna pravila koja opisuju kako se jamče i provode načela „kulture pravičnosti” u njihovoj organizaciji, a osobito načelo iz stavka 9.
Tijelo određeno na temelju stavka 12. ovog članka može zatražiti preispitivanje internih pravila organizacija s poslovnim nastanom u njegovoj državi članici prije njihova provođenja tih internih pravila.
12. Svaka država članica određuje tijelo odgovorno za provedbu stavaka 6. 9. i 11.
Zaposlenici ili ugovorno osoblje ovom tijelu mogu prijaviti navodne povrede pravila utvrđenih ovim člankom. Zaposlenici i ugovorno osoblje zbog prijava tih navodnih povreda neće biti kažnjeni. Zaposlenici ili ugovorno osoblje o tim navodnim povredama mogu izvijestiti Komisiju.
Prema potrebi, određeno tijelo savjetuje relevantna tijela u svojoj državi članici o pravnim lijekovima ili sankcijama u vezi s primjenom članka 21.
13. Dana 15. svibnja 2019. te svakih pet godina nakon toga, svaka država članica Komisiji šalje izvješće o primjeni ovog članka, a posebice o aktivnostima tijela određenog na temelju stavka 12. Izvješće ne sadrži osobne podatke.
Članak 17.
Ažuriranje Priloga
U skladu s člankom 18., Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte s ciljem:
(a)
ažuriranja popisa obaveznih polja u izvješćima o događajima iz Priloga I. gdje se, s obzirom na iskustvo dobiveno provođenjem ove Uredbe, pokaže da je potrebno učiniti promjene kako bi se povećala sigurnost civilnog zrakoplovstva;
(b)
ažuriranja obrasca za podnošenje zahtjeva za informacijama od Europske središnje baze podataka iz Priloga III. kako bi se uzeli u obzir nova iskustva i kretanja;
(c)
usklađivanja bilo kojeg Priloga s međunarodno priznatom klasifikacijom ADREP-a i sa softverom Eccairsa kao i s pravnim aktima koje donosi Unija i s međunarodnim sporazumima.
Agencija i mreža analitičara zrakoplovne sigurnosti iz članka 14. stavka 2. Komisiji daju odgovarajuće mišljenje ili mišljenja s ciljem ažuriranja popisa obveznih polja.
Članak 18.
Izvršavanje delegiranja
1. Ovlasti za donošenje delegiranih akata dodjeljuju se Komisiji u skladu s uvjetima utvrđenim u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 7. stavka 6. i članka 17. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od pet godina od datuma stupanja na snagu ove Uredbe. Komisija priprema izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije devet mjeseci prije isteka petogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti prešutno se produljuje na razdoblje jednakog trajanja, osim ako se Europski parlament ili Vijeće usprotive takvom produljenju najkasnije tri mjeseca prije isteka svakog razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće mogu u bilo kojem trenutku opozvati delegiranje ovlasti iz članka 7. stavka 6. i članka 17. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 7. stavka 6. i članka 17. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 19.
Postupak odbora
1. Komisiji pomaže Odbor ustanovljen člankom 65. Uredbe (EZ) br. 216/2008. Taj odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) 182/2011.
2. Pri upućivanju na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011. Ako odbor ne dostavi mišljenje, Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta i primjenjuje se treći podstavak članka 5. stavka 4. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 20.
Pristup dokumentima i zaštita osobnih podataka
1. Uz iznimku članaka 10. i 11. koji uspostavljaju stroža pravila pristupa podacima i informacijama iz Europske središnje baze podataka, ova Uredba primjenjuje se ne dovodeći u pitanje Uredbu (EZ) br. 1049/2001.
2. Ova Uredba primjenjuje se ne dovodeći u pitanje nacionalne pravne propise kojima se provodi Direktiva 95/46/EZ i u skladu s Uredbom (EZ) br. 45/2001.
Članak 21.
Sankcije
Države članice propisuju pravila o sankcijama koje se primjenjuju na povrede ove Uredbe. Predviđene sankcije moraju biti učinkovite, razmjerne i odvraćajuće. Države članice izvješćuju Komisiju o tim odredbama i svim naknadnim izmjenama koje se na njih odnose.
Članak 22.
Izmjena Uredbe (EU) br. 996/2010
Članak 19. Uredbe (EU) br. 996/2010 briše se.
Međutim, taj se članak primjenjuje do dana primjene ove Uredbe i skladu s člankom 24. stavkom 3.
Članak 23.
Stavljanje izvan snage
Stavljaju se izvan snage Direktiva 2003/42/EZ, Uredba (EZ) br. 1321/2007 i Uredba (EZ) br. 1330/2007. One se primjenjuju do dana primjene ove Uredbe i skladu s člankom 24. stavkom 3.
Članak 24.
Stupanje na snagu i primjena
1. Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
2. Do 16. studenoga 2020. Komisija objavljuje i šalje Europskom parlamentu i Vijeću izvješće o ocjeni provedbe ove Uredbe. To izvješće poglavito obuhvaća doprinos ove Uredbe smanjenju broja zrakoplovnih nesreća i povezanih žrtava. Ako je to primjereno te na temelju tog izvješća, Komisija izrađuje prijedloge za izmjenu ove Uredbe.
3. Ova se Uredba primjenjuje od 15. studenoga 2015. i ne prije stupanja na snagu provedbenih mjera iz članka 4. stavka 5. Članak 7. stavak 2. primjenjuje se kada stupe na snagu delegirani i provedbeni akti u kojima se određuje i razvija zajednički europski mehanizam klasifikacije rizika iz članka 7. stavaka 6. i 7.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 3. travnja 2014.