KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 342/2014
af 21. januar 2014
om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EF og til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 for så vidt angår reguleringsmæssige tekniske standarder for anvendelse af beregningsmetoderne for kapitalkrav i finansielle konglomerater
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (1), særlig artikel 49, stk. 6,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EF af 16. december 2002 om supplerende tilsyn med kreditinstitutter, forsikringsselskaber og investeringsselskaber i et finansielt konglomerat og om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF, 79/267/EØF, 92/49/EØF, 92/96/EØF, 93/6/EØF og 93/22/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/78/EF og 2000/12/EF (2), særlig artikel 21a, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I finansielle konglomerater, der i betydeligt omfang driver bank- eller investeringsvirksomhed og forsikringsvirksomhed, bør dobbeltanvendelse af elementer, som opfylder betingelserne for beregning af egenkapital i det finansielle konglomerat, dvs. dobbelt gearing, samt eventuel uhensigtsmæssig frembringelse af egenkapital inden for en gruppe, fjernes for at give et præcist billede af den egenkapital, som konglomeraterne har til disposition til at dække tab og til at sikre supplerende kapital i det finansielle konglomerat.
(2)
Det er vigtigt at sikre, at egenkapital, som overstiger den egenkapital, der er nødvendig for at dække sektorspecifikke solvenskrav, kun medtages i konglomeratet, hvis der ikke er noget til hinder for at overføre aktiver eller tilbagebetale forpligtelser mellem forskellige enheder i konglomeratet, herunder tværsektorielt.
(3)
Et finansielt konglomerat bør kun medtage egenkapital, som overstiger den egenkapital, der er nødvendig for at dække sektorspecifikke solvenskrav, ved beregning af dets egenkapital, hvis den pågældende kapital kan overføres mellem enheder i det finansielle konglomerat.
(4)
Der bør indføres passende regler, hvori der tages hensyn til, at sektorspecifikke egenkapitalkrav er udarbejdet med henblik på at dække risici i den pågældende sektor og ikke er beregnet til at dække risici uden for den pågældende sektor.
(5)
For at sikre konsekvent anvendelse af beregningen af supplerende kapitalkrav bør de sektorspecifikke krav, som omfatter solvenskrav med henblik herpå, opregnes. De pågældende krav bør ikke have indvirkning på sektorreglerne om de foranstaltninger, der skal træffes, hvis sektorspecifikke solvenskrav ikke overholdes. De nødvendige foranstaltninger bør, navnlig når der opstår et underskud i et finansielt konglomerat, fordi det kombinerede bufferkrav i afsnit VII, kapitel 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU (3) ikke overholdes, baseres på foranstaltningerne i nævnte kapitel.
(6)
Der bør ved beregning af det supplerende kapitalkrav i et finansielt konglomerat både beregnes et teoretisk solvenskrav og et teoretisk kapitalgrundlagskrav for uregulerede enheder i det finansielle konglomerat.
(7)
Del II i bilag I til direktiv 2002/87/EF indeholder tre tekniske metoder til beregning af kapitalkrav i det finansielle konglomerat: »regnskabskonsolideringsmetoden« (metode 1), »metoden med fradrag og sammenlægning« (metode 2) og »kombinationsmetoden« (metode 3), som tillader en kombination af metode 1 og 2. De tekniske beregningsmetoder 1 og 2 bør præciseres med henblik på at sikre konsekvent anvendelse heraf. Endvidere bør de omstændigheder, hvorunder metode 3 kan anvendes, præciseres, og det bør sikres, at de kompetente myndigheder tillader anvendelse af den pågældende metode under lignende omstændigheder, anvender fælles kriterier og kræver, at metoden anvendes konsekvent i alle finansielle konglomerater. De kompetente myndigheder bør kun tillade anvendelse af metode 3, såfremt et finansielt konglomerat kan dokumentere, at det ikke ville være rimeligt muligt kun at anvende metode 1 eller metode 2. Metode 3 bør anvendes konsekvent over tid for at sikre ækvivalente betingelser. Da de tekniske beregningsmetoder anvendes i overensstemmelse med de tekniske principper i del I i bilag I til direktiv 2002/87/EF, er det også nødvendigt at præcisere de pågældende principper.
(8)
Metode 1 til beregning af koncernsolvensen, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF (4), og metode 1 til beregning af supplerende kapitalkrav, jf. direktiv 2002/87/EF, bør anses for at være ækvivalente, idet begge metoder er i overensstemmelse med hovedformålene for supplerende tilsyn. Begge metoder sikrer fjernelse af frembringelse af egenkapital inden for en gruppe og beregning af egenkapital i overensstemmelse med definitionerne og begrænsningerne i de relevante sektorregler.
(9)
Beføjelserne til at vedtage reguleringsmæssige tekniske standarder i artikel 49, stk. 6, i forordning (EU) nr. 575/2013 hænger tæt sammen med beføjelserne i artikel 21a, stk. 3, i direktiv 2002/87/EF, idet begge vedrører konsekvent anvendelse af de beregningsmetoder, der er opstillet i bilaget til nævnte direktiv. Af hensyn til sammenhængen mellem de beregningsmetoder, som præciseres med henblik på de pågældende retsakter, og for at de personer, som er omfattet af disse beregningsmetoder, lettere kan få et samlet overblik over og samlet adgang til dem, er det hensigtsmæssigt at samle alle de i medfør af nævnte beføjelser vedtagne reguleringsmæssige tekniske standarder i én enkelt forordning.
(10)
Denne forordning er baseret på de nye sektorspecifikke solvensordninger, som er oprettet i Unionen med det formål at sikre, at beregningsmetoderne anvendes så konsekvent som muligt. Denne forordning bør derfor ikke finde anvendelse før datoen for anvendelse af forordning (EU) nr. 575/2013. De bestemmelser, der er afhængige af anvendelsen af direktiv 2009/138/EF, bør finde anvendelse fra datoen for nævnte direktivs anvendelse. Eksisterende nationale gennemførelsesbestemmelser om beregning af supplerende kapitalkrav bør derfor fortsat anvendes på de områder, der ikke er harmoniseret ved denne forordning, i perioden indtil forordningen finder fuldstændig anvendelse, og tilgrundliggende beregninger, som er baseret på regler for forsikringssektoren, bør baseres på de regler for forsikringssektoren, som finder anvendelse på tidspunktet for den pågældende beregning.
(11)
Denne forordning er baseret på det udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA), Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger (EIOPA) og Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) har forelagt Kommissionen i fællesskab.
(12)
EBA, EIOPA og ESMA har gennemført åbne offentlige høringer om det udkast til tekniske reguleringsmæssige standarder, som denne forordning er baseret på, analyseret de eventuelle tilknyttede omkostninger og fordele, jf. artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 (5), artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1094/2010 (6) og artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (7), og anmodet interessentgruppen for banker, nedsat i henhold til artikel 37 i forordning (EU) nr. 1093/2010, interessentgruppen for forsikringer, nedsat i henhold til artikel 37 i forordning (EU) nr. 1094/2010, og interessentgruppen for værdipapirer og markeder, nedsat i henhold til artikel 37 i forordning (EU) nr. 1095/2010, om rådgivning -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
FORMÅL OG DEFINITIONER
Artikel 1
Genstand
I denne forordning præciseres de tekniske principper og tekniske beregningsmetoder, som er anført i bilag I til direktiv 2002/87/EF, med henblik på alternativerne til fradrag som omhandlet i artikel 49, stk. 1, i forordning (EU) nr. 575/2013 og med henblik på beregning af egenkapital og supplerende kapitalkrav som omhandlet i artikel 6, stk. 2, i direktiv 2002/87/EF.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »forsikringsledet finansielt konglomerat«: et finansielt konglomerat, hvis væsentligste finansielle sektor er forsikringssektoren, jf. artikel 3, stk. 2, i direktiv 2002/87/EF
2) »bankledet finansielt konglomerat«: et finansielt konglomerat, hvis væsentligste finansielle sektor enten er banksektoren eller investeringsservicesektoren, jf. artikel 3, stk. 2, i direktiv 2002/87/EF.
KAPITEL II
TEKNISKE PRINCIPPER
Artikel 3
Fjernelse af dobbelt gearing og frembringelse af egenkapital inden for en gruppe
Egenkapital, som er frembragt direkte eller indirekte ved transaktioner inden for en gruppe, medtages ikke ved beregning af supplerende kapitalkrav i et finansielt konglomerat.
Artikel 4
Mulighed for at overføre og gøre egenkapital disponibel
1. Anerkendt egenkapital i en reguleret enhed, som overstiger den egenkapital, der er nødvendig for at dække sektorspecifikke solvenskrav, jf. artikel 9, medtages ikke i beregningen af egenkapitalen i et finansielt konglomerat eller af summen af egenkapitalen i de enkelte regulerede og uregulerede enheder i den finansielle sektor i det finansielle konglomerat, medmindre nuværende eller forventede praktiske eller retlige forhold ikke er til hinder for overførsel af egenkapital mellem enheder i det finansielle konglomerat.
2. Den enhed, der er nævnt i artikel 6, stk. 2, femte afsnit, i direktiv 2002/87/EF skal, når den forelægger koordinatoren resultaterne af beregningen og de for beregningen relevante data, der er nævnt i det pågældende afsnit, bekræfte og dokumentere over for koordinatoren, at stk. 1 er overholdt.
Artikel 5
Sektorspecifik egenkapital
1. Egenkapital som nævnt i stk. 2, der er disponibel i en reguleret enhed, kan anvendes til dækning af risici i den sektor, som anerkender denne egenkapital, men ikke til dækning af risici i andre finansielle sektorer.
2. Egenkapital som nævnt i stk. 1 er ikke:
a)
egentlige kernekapitalposter, hybride kernekapitalposter og supplerende kapitalposter som defineret i forordning (EU) nr. 575/2013
b)
kernekapitalelementer i institutter omfattet af kravene i direktiv 2009/138/EF, hvis de pågældende elementer er klassificeret som tier 1-kapital eller tier 2-kapital, jf. artikel 94, stk. 1 og 2, i nævnte direktiv.
Artikel 6
Underskud af egenkapital i det finansielle konglomerat
1. Såfremt der er underskud af egenkapital i det finansielle konglomerat, må kun egenkapitalelementer, der opfylder betingelserne i henhold til sektorreglerne for både banksektoren og forsikringssektoren, anvendes til at dække det pågældende underskud.
2. Egenkapital som nævnt i stk. 1 er følgende:
a)
egentlig kernekapital som defineret i artikel 50 i forordning (EU) nr. 575/2013
b)
kernekapitalelementer, hvis de pågældende elementer er klassificeret som tier 1-kapital, jf. artikel 94, stk. 1, i direktiv 2009/138/EF, og medtagelse af de pågældende elementer ikke er begrænset ved delegerede retsakter vedtaget i henhold til artikel 99 i nævnte direktiv
c)
hybrid kernekapital som defineret i artikel 61 i forordning (EU) nr. 575/2013
d)
kernekapitalelementer, hvis de pågældende elementer er klassificeret som tier 1-kapital, jf. artikel 94, stk. 1, i direktiv 2009/138/EF, og medtagelse af de pågældende elementer er begrænset ved delegerede retsakter vedtaget i henhold til artikel 99 i nævnte direktiv
e)
supplerende kapital som defineret i artikel 71 i forordning (EU) nr. 575/2013
f)
kernekapitalelementer, hvis de pågældende elementer er klassificeret som tier 2-kapital, jf. artikel 94, stk. 2, i direktiv 2009/138/EF.
3. Egenkapitalelementer, som anvendes til at dække underskuddet, skal være i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1.
Artikel 7
Konsekvens
De regulerede enheder eller det blandede finansielle holdingselskab i et finansielt konglomerat skal anvende beregningsmetoden konsekvent over tid.
Artikel 8
Konsolidering
For så vidt angår forsikringsledede finansielle konglomerater, anses metode 1 til beregning af koncernsolvensen for forsikrings- og genforsikringsselskaber, jf. artikel 230, 231 og 232 i direktiv 2009/138/EF, og metode 1 til beregning af de supplerende kapitalkrav for de regulerede enheder i et finansielt konglomerat, jf. bilag I til direktiv 2002/87/EF, for at være ækvivalente, forudsat at anvendelsesområdet for koncerntilsyn i afsnit III i direktiv 2009/138/EF ikke er væsentligt forskelligt fra anvendelsesområdet for supplerende tilsyn i kapitel II i direktiv 2002/87/EF.
Artikel 9
Solvenskrav
1. Såfremt reglerne for forsikringssektoren finder anvendelse, anses solvenskapitalkravet, jf. artikel 100 og 218 i direktiv 2009/138/EF, herunder eventuelle kapitaltillæg anvendt i overensstemmelse med artikel 37 i nævnte direktiv, i henhold til artikel 216, stk. 4, artikel 231, stk. 7, artikel 232, artikel 233, stk. 6, artikel 238, stk. 2 og 3, i nævnte direktiv for at udgøre solvenskravene med henblik på beregning af de supplerende kapitalkrav.
2. Såfremt reglerne for bank- eller investeringsservicesektoren finder anvendelse, anses kapitalgrundlagskrav, jf. tredje del, afsnit I, kapitel 1, i forordning (EU) nr. 575/2013, og krav i henhold til nævnte forordning eller til direktiv 2013/36/EU om at have et kapitalgrundlag, der er større end de pågældende krav, herunder et krav som følge af processen til vurdering af den interne kapital i artikel 73 i nævnte direktiv, eventuelle krav stillet af en kompetent myndighed i henhold til artikel 104, stk. 1, litra a), i nævnte direktiv, de kombinerede bufferkrav som defineret i artikel 128, stk. 6, i nævnte direktiv og foranstaltninger truffet i henhold til artikel 458 eller 459 i forordning (EU) nr. 575/2013, for at udgøre solvenskravene med henblik på beregning af de supplerende kapitalkrav.
Artikel 10
Det finansielle konglomerats egenkapital og solvenskrav
1. Det finansielle konglomerats egenkapital og solvenskrav beregnes i overensstemmelse med definitionerne og begrænsningerne i de relevante sektorregler, jf. dog artikel 14, stk. 7, 8 og 9.
2. Porteføljeadministrationsselskabers egenkapital beregnes i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, litra l), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF (8). Porteføljeadministrationsselskabers solvenskrav svarer til kravene i artikel 7, stk. 1, litra a), i nævnte direktiv.
3. Forvaltere af alternative investeringsfondes egenkapital beregnes i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, litra ad), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU (9). Forvaltere af alternative investeringsfondes solvenskrav svarer til kravene i artikel 9 i nævnte direktiv.
Artikel 11
Behandling af tværsektorielle besiddelser
1. Såfremt en enhed i et bankledet finansielt konglomerat har en besiddelse i en enhed i den finansielle sektor, som hører til forsikringssektoren, og som fratrækkes i henhold til artikel 14, stk. 3, og artikel 15, stk. 3, stilles der ikke supplerende kapitalkrav til den pågældende besiddelse i det finansielle konglomerat.
2. Såfremt anvendelsen af stk. 1 fører til en direkte ændring af størrelsen af det forventede tab efter metoden med interne ratings, jf. tredje del, afsnit II, kapitel 3, i forordning (EU) nr. 575/2013, lægges der et beløb svarende til den pågældende ændring til det finansielle konglomerats egenkapital.
Artikel 12
Teoretisk kapitalgrundlagskrav og teoretiske solvenskrav for uregulerede enheder i den finansielle sektor
1. Såfremt et blandet finansielt holdingselskab har kapitalinteresser i en ureguleret enhed i den finansielle sektor, beregnes det teoretiske kapitalgrundlagskrav og de teoretiske solvenskrav for den pågældende enhed i overensstemmelse med sektorreglerne for det finansielle konglomerats væsentligste sektor.
2. For en ureguleret enhed i den finansielle sektor, som ikke er nævnt i stk. 1, beregnes det teoretiske kapitalgrundlagskrav og de teoretiske solvenskrav i overensstemmelse med sektorreglerne for den finansielle sektor, der er nærmest den uregulerede enhed i den finansielle sektor. Hvilken finansiel sektor der er nærmest, bestemmes på grundlag af den relevante enheds aktiviteter og det omfang, hvori enheden gennemfører disse aktiviteter. Hvis det ikke er muligt at identificere den nærmeste finansielle sektor entydigt, anvendes sektorreglerne i det finansielle konglomerats væsentligste sektor.
Artikel 13
Sektorspecifikke overgangs- og undtagelsesbestemmelser
De sektorregler, der anvendes til beregning af supplerende kapitalkrav, skal omfatte eventuelle overgangs- eller undtagelsesbestemmelser, som finder anvendelse i sektoren.
KAPITEL III
TEKNISKE BEREGNINGSMETODER
Artikel 14
Præcisering af teknisk beregning efter metode 1 i henhold til direktiv 2002/87/EF
1. Et finansielt konglomerats egenkapital beregnes på grundlag af de konsoliderede regnskaber i overensstemmelse med de for det supplerende tilsyn i direktiv 2002/87/EF relevante regnskabsregler under hensyntagen til stk. 5, hvis det er relevant.
2. For så vidt angår bankledede finansielle konglomerater behandles ukonsoliderede kapitalandele ved beregning af det finansielle konglomerats egenkapital som følger:
a)
ukonsoliderede væsentlige kapitalandele, som besiddes af en enhed i den finansielle sektor, jf. artikel 43 i forordning (EU) nr. 575/2013, som hører til forsikringssektoren, trækkes fuldt ud fra konglomeratets egenkapital
b)
ukonsoliderede kapitalandele, som ikke er nævnt i litra a), som besiddes af en enhed i den finansielle sektor, som hører til forsikringssektoren, trækkes fuldt ud fra konglomeratets egenkapital, jf. artikel 46 i forordning (EU) nr. 575/2013.
3. Eventuel egenkapital udstedt af en enhed i et finansielt konglomerat, som besiddes af en anden enhed i det pågældende finansielle konglomerat, trækkes fra konglomeratets egenkapital, hvis beløbet ikke allerede er fjernet i regnskabskonsolideringsprocessen, jf. dog stk. 2.
4. En virksomhed, som er en fælles kontrolleret enhed med henblik på de relevante regnskabsregler, behandles i overensstemmelse med sektorregler om pro rata-konsolidering eller medregning af forholdsmæssige andele.
5. Såfremt en enhed, som er omfattet af direktiv 2009/138/EF, udgør en del af et finansielt konglomerat, baseres beregningen af de supplerende kapitalkrav i det finansielle konglomerat på værdiansættelsen af aktiver og passiver beregnet i overensstemmelse med afsnit I, kapitel VI, afdeling 1 og 2, i direktiv 2009/138/EF.
6. Såfremt aktiv- eller passivværdier er omfattet af filtre og fradrag, jf. anden del, afsnit I, i forordning (EU) nr. 575/2013, er de aktiv- eller passivværdier, der anvendes med henblik på beregning af de supplerende kapitalkrav, de værdier, der tillægges de relevante enheder i henhold til nævnte forordning, dog ikke aktiver og passiver, som tillægges andre enheder i det finansielle konglomerat.
7. Såfremt sektorregler indeholder krav om beregning af en tærskel eller grænse, beregnes tærsklen eller grænsen i konglomeratet på grundlag af det finansielle konglomerats konsoliderede data og efter de fradrag, der kræves i stk. 2 og 3.
8. Med henblik på beregning af tærskler eller grænser betragtes regulerede enheder i et finansielt konglomerat, som indgår i et instituts konsoliderede situation, jf. første del, afsnit II, kapitel 2, afdeling 1, i forordning (EU) nr. 575/2013, sammen.
9. Med henblik på beregning af tærskler eller grænser betragtes regulerede enheder i et finansielt konglomerat, som indgår i koncerntilsyn, jf. afsnit III i direktiv 2009/138/EF, sammen.
10. Med henblik på beregning af tærskler eller grænser i den regulerede enhed, beregner regulerede enheder i et finansielt konglomerat, som hverken er omfattet af stk. 8 eller 9, hver for sig deres respektive tærskler og grænser i overensstemmelse med sektorreglerne for den regulerede enhed.
11. Ved sammenlægning af de relevante sektorspecifikke solvenskrav foretages der udelukkende justering i henhold til artikel 11 eller som følge af justering af sektorspecifikke tærskler og grænser, jf. stk. 7.
Artikel 15
Præcisering af teknisk beregning efter metode 2 i henhold til direktiv 2002/87/EF
1. Såfremt egenkapitalen i en reguleret enhed i henhold til de relevante sektorregler er omfattet af et filter, behandles det af et filter omfattede beløb på en af følgende måder:
a)
det af et filter omfattede beløb, som er det nettobeløb, der skal tages højde for ved beregning af kapitalinteressers egenkapital, lægges til kapitalinteressers bogførte værdi, jf. artikel 6, stk. 4, andet afsnit, i direktiv 2002/87/EF, hvis det af et filter omfattede beløb forhøjer den lovpligtige kapital
b)
det af et filter omfattede beløb, der er nævnt i litra a), trækkes fra kapitalinteressers bogførte værdi, jf. artikel 6, stk. 4, andet afsnit, i direktiv 2002/87/EF, hvis det af et filter omfattede beløb reducerer den lovpligtige kapital.
2. For så vidt angår bankledede finansielle konglomerater, trækkes væsentlige kapitalandele i en enhed i den finansielle sektor, jf. artikel 43 i forordning (EU) nr. 575/2013, som hører til forsikringssektoren, og som ikke er en kapitalinteresse, fuldt ud fra egenkapitalposter i den enhed, som besidder instrumentet, i overensstemmelse med de sektorregler, som finder anvendelse på den pågældende enhed.
3. Investeringer inden for en gruppe i kapitalinstrumenter, som i overensstemmelse med sektorregler opfylder betingelserne for beregning af egenkapital, skal under hensyn til relevante sektorspecifikke grænser fratrækkes eller udelades ved beregning af egenkapital.
4. Supplerende kapitalkrav beregnes i overensstemmelse med formlen i bilaget.
Artikel 16
Præcisering af de omstændigheder, hvorunder metode 3 kan anvendes i henhold til direktiv 2002/87/EF
1. Kompetente myndigheder kan kun tillade anvendelse af metode 3, jf. bilag I til direktiv 2002/87/EF, under en af følgende omstændigheder:
a)
det er ikke rimeligt muligt at anvende enten metode 1, jf. bilag I til direktiv 2002/87/EF, i forbindelse med alle enheder eller metode 2, jf. bilag I til direktiv 2002/87/EF, i forbindelse med alle enheder i et finansielt konglomerat, navnlig fordi metode 1 ikke kan anvendes i forbindelse med en eller flere enheder, idet de ikke er omfattet af konsolidering, eller fordi en reguleret enhed er etableret i et tredjeland og det ikke er muligt at indhente tilstrækkelige oplysninger til at anvende en af metoderne i forbindelse med den pågældende enhed
b)
de enheder, som kunne anvende en af metoderne, er samlet set ubetydelige i forhold til formålene med det supplerende tilsyn af regulerede enheder i et finansielt konglomerat.
2. Alle regulerede enheder i et finansielt konglomerat, som ikke er nævnt i stk. 1, skal enten anvende metode 1 eller metode 2.
3. Såfremt en kompetent myndighed tillader anvendelse af metode 3 i forbindelse med et finansielt konglomerat, skal metoden anvendes konsekvent over tid.
KAPITEL IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 17
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 5, artikel 6, stk. 2, artikel 8, artikel 9, stk. 1, og artikel 14, stk. 5 og 9, finder anvendelse fra den dato for anvendelse, der er nævnt i artikel 309, stk. 1, i direktiv 2009/138/EF.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. januar 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 342/2014
оd 21. siječnja 2014.
o dopuni Direktive 2002/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu regulatornih tehničkih standarda za primjenu metoda izračuna adekvatnosti kapitala za financijske konglomerate
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (1), a posebno njezin članak 49. stavak 6.,
uzimajući u obzir Direktivu 2002/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2002. o dodatnom nadzoru kreditnih institucija, društava za osiguranje i investicijskih društava u financijskom konglomeratu i o izmjeni direktiva Vijeća 73/239/EEZ, 79/267/EEZ, 92/49/EEZ, 92/96/EEZ, 93/6/EEZ i 93/22/EEZ i direktiva 98/78/EZ i 2000/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (2), a posebno njezin članak 21.a stavak 3,
budući da:
(1)
Za financijske konglomerate koji uključuju značajne bankovne ili investicijske aktivnosti, odnosno osiguravateljne aktivnosti, trebaju se ukloniti višestruko korištenje elemenata koji su prihvatljivi za izračun regulatornog kapitala na razini financijskog konglomerata, tj. višestruko uključivanje i sva neprikladna stvaranja regulatornog kapitala unutar grupe kako bi se točno iskazala raspoloživost regulatornog kapitala konglomerata za apsorbiranje gubitaka ili kako bi se na razini financijskog konglomerata osigurala dodatna adekvatnost kapitala.
(2)
Važno je osigurati da se regulatorni kapital koji premašuje sektorske zahtjeve koji se odnose na solventnost uključi na razini financijskog konglomerata samo ako ne postoje prepreke za prijenos kapitala među različitim subjektima financijskog konglomerata, uključujući i među sektorima.
(3)
Financijski konglomerat trebao bi uključiti u izračun regulatornog kapitala samo regulatorni kapital koji premašuje sektorske zahtjeve koji se odnose na solventnost ako se taj kapital može prenijeti među subjektima unutar financijskog konglomerata.
(4)
Odgovarajućim propisima treba se uzeti u obzir da su sektorski regulatorni kapitalni zahtjevi namijenjeni pokrivanju rizika koji se odnose na taj sektor, a nisu namijenjeni pokrivanju rizika izvan tog sektora.
(5)
Radi osiguranja dosljedne primjene izračuna dodatne adekvatnosti kapitala trebaju se navesti sektorski zahtjevi koji obuhvaćaju zahtjeve koji se odnose na solventnost. Ti zahtjevi ne smiju dovoditi u pitanje sektorske odredbe o mjerama koje se trebaju poduzeti zbog kršenja sektorskih zahtjeva koji se odnose na solventnost. Ako je deficit na razini financijskog konglomerata uzrokovan kršenjem zahtjeva za kombinirani zaštitni sloj na temelju glave VII. poglavlja 4. Direktive 2013/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća (3), potrebne mjere trebaju se temeljiti na onima utvrđenima tim poglavljem.
(6)
Prilikom izračuna dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala financijskog konglomerata potrebno je za neregulirane subjekte unutar financijskog konglomerata izračunati fiktivni zahtjev koji se odnosi na solventnost i fiktivnu razinu regulatornog kapitala.
(7)
U Prilogu I. dijelu II. Direktive 2002/87/EZ navode se tri tehničke metode za izračun zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala na razini financijskog konglomerata: „metoda računovodstvene konsolidacije” (metoda 1), „metoda dedukcije i agregacije” (metoda 2) i „kombinacija metoda” (metoda 3) kojom se kombinira metoda 1 i 2. Trebaju se pojasniti tehničke metode izračuna kako bi se osigurala njihova dosljedna primjena. Nadalje, trebaju se odrediti okolnosti korištenja metode 3 te se treba osigurati da nadležna tijela odobre korištenje te metode u sličnim okolnostima, koriste zajedničke kriterije te da zahtijevaju dosljednu primjenu te metode među financijskim konglomeratima. Nadležna tijela trebala bi odobriti primjenu metode 3 samo ako financijski konglomerat može dokazati da primjena metode 1 ili metode 2 nije opravdano moguća. Korištenje metode 3 treba biti dosljedno tijekom vremena radi osiguranja istovrijednih uvjeta. Budući da se tehničke metode izračuna provode u skladu s tehničkim načelima iz Priloga I. dijela I. Direktive 2002/87/EZ, potrebno je navesti i ta načela.
(8)
Metoda 1 za izračun solventnosti grupe, kako je predviđeno Direktivom 2009/138/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (4) i metoda 1 za izračun dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala, kako je predviđeno Direktivom 2002/87/EZ, trebaju se smatrati istovrijednima jer su obje metode usklađene s glavnim ciljevima dodatnog nadzora. Objema metodama osigurava se uklanjanje stvaranja regulatornog kapitala unutar grupe te izračun regulatornog kapitala u skladu s definicijama i ograničenjima utvrđenima odgovarajućim sektorskim propisima.
(9)
Ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz članka 49. stavka 6. Uredbe (EU) br. 575/2013 blisko je povezana s ovlasti iz članka 21.a stavka 3. Direktive 2002/87/EZ jer se obje odnose na dosljednu primjenu metode izračuna iz Priloga toj Direktivi. Radi osiguranja dosljednosti metoda izračuna određenih za potrebe tih zakonodavnih akata te kako bi se pojedincima na koje se primjenjuju te obveze omogućio sveobuhvatan prikaz i cjelovit pristup, poželjno je jedinstvenom uredbom utvrditi regulatorne tehničke standarde donesene na temelju tih ovlasti.
(10)
Ova bi se Uredba trebala temeljiti na novim sektorskim regulatornim sustavima koji su uspostavljeni u Uniji kako bi se osigurala najdosljednija primjena metoda izračuna. Ova se Uredba stoga ne bi trebala primjenjivati prije datuma primjene Uredbe (EU) br. 575/2013. Propisi koji ovise o primjeni Direktive 2009/138/EZ trebali bi se početi primjenjivati od datuma primjene te Direktive. Postojeće nacionalne odredbe o izračunu dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala nastavit će se primjenjivati u onim područjima koja nisu usklađena ovom Uredbom u razdoblju prije nego što se ona počne u cijelosti primjenjivati, a temeljni izračuni koji se temelje na sektorskim propisima sektora osiguranja temeljit će se na sektorskim propisima sektora osiguranja koji se primjenjuju u vrijeme izračuna.
(11)
Ova Uredba temelji se na nacrtu regulatornih tehničkih standarda koje Komisiji zajednički dostavljaju Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo (EBA), Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje (EIOPA) i Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržište kapitala (ESMA).
(12)
EBA, EIOPA i ESMA provele su otvoreno javno savjetovanje o nacrtu regulatornih tehničkih standarda na kojem se temelji ova Uredba, analizirale moguće povezane rizike troškova i koristi u skladu s člankom 10. Uredbe (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (5), člankom 10. Uredbe (EU) br. 1094/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (6) i člankom 10. Uredbe (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (7) te su zatražile mišljenje Interesne skupine za bankarstvo osnovane u skladu s člankom 37. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Interesne skupine za osiguranje i reosiguranje osnovane u skladu s člankom 37. Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Interesne skupine za vrijednosne papire i tržišta kapitala osnovane u skladu s člankom 37. Uredbe (EU) br. 1095/2010.
DONIJELA JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
PREDMET I DEFINICIJE
Članak 1.
Predmet
Ovom Uredbom određuju se tehnička načela i tehničke metode izračuna navedene u Prilogu I. Direktivi 2002/87/EZ za potrebe alternativnih pristupa odbijanju iz članka 49. stavka 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 te za potrebe izračuna regulatornog kapitala te dodatnog zahtjeva koji se odnosi na adekvatnost kapitala kako je predviđeno člankom 6. stavkom 2. Direktive 2002/87/EZ.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„financijski konglomerat utemeljen na osiguravateljnim djelatnostima” znači financijski konglomerat čiji je najvažniji financijski sektor osiguranje u skladu s člankom 3. stavkom 2. Direktive 2002/87/EZ;
2.
„financijski konglomerat utemeljen na bankovnim ili investicijskim djelatnostima” znači financijski konglomerat čiji je najvažniji financijski sektor bankovni sektor ili sektor investicijskih usluga u skladu s člankom 3. stavkom 2. Direktive 2002/87/EZ;
POGLAVLJE II.
TEHNIČKA NAČELA
Članak 3.
Uklanjanje višestrukog uključivanja i stvaranja regulatornog kapitala unutar grupe
Regulatorni kapital koji izravno ili neizravno proizlazi iz unutargrupnih transakcija ne uključuje se prilikom izračuna dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala na razini financijskog konglomerata.
Članak 4.
Prijenos i dostupnost regulatornog kapitala
1. Regulatorni kapital priznat na razini reguliranog subjekta, koji premašuje kapital potreban za ispunjivanje sektorskih zahtjeva koji se odnose na solventnost kako je određeno člankom 9., ne uključuje se u izračun regulatornog kapitala financijskog konglomerata ili u zbroj regulatornog kapitala svakog reguliranog i nereguliranog subjekta financijskog sektora u financijskom konglomeratu, osim ako ne postoje trenutačne ili predviđene praktične odnosno pravne prepreke prijenosu kapitala između subjekata u financijskom konglomeratu.
2. Subjekt iz članka 6. stavka 2. petog podstavka Direktive 2002/87/EZ potvrđuje i dostavlja koordinatoru dokaze o usklađenosti sa stavkom 1. prilikom dostavljanja koordinatoru rezultata o izračunu i odgovarajućim podacima za izračun iz tog podstavka.
Članak 5.
Sektorski regulatorni kapital
1. Regulatorni kapital iz stavka 2. koji je dostupan na razini reguliranog subjekta prihvatljiv je za pokrivanje rizika koji proizlaze iz sektora koji priznaje taj regulatorni kapital te se ne smatra prihvatljivim za pokrivanje rizika ostalih financijskih sektora.
2. Regulatorni kapital iz stavka 1. regulatorni je kapital koji ne podrazumijeva sljedeće:
(a)
stavke redovnog osnovnog kapitala, dodatnog osnovnog kapitala ili dopunskog kapitala u smislu Uredbe (EU) br. 575/2013;
(b)
stavke osnovnih vlastitih sredstava društava koja podliježu zahtjevima Direktive 2009/138/EZ ako su te stavke klasificirane u osnovni kapital ili dopunski kapital u skladu s člankom 94. stavcima 1. i 2. te Direktive.
Članak 6.
Deficit regulatornog kapitala na razini financijskog konglomerata
1. U slučaju deficita regulatornog kapitala na razini financijskog konglomerata, isključivo se stavke regulatornog kapitala koje su prihvatljive na temelju sektorskih propisa bankarskog sektora i sektora osiguranja koriste za pokrivanje tog deficita.
2. Regulatorni kapital iz stavka 1. jest sljedeći:
(a)
redovni osnovni kapital kako je definiran člankom 50. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(b)
stavke osnovnih vlastitih sredstva ako su te stavke klasificirane u osnovni kapital u skladu s člankom 94. stavkom 1. Direktive 2009/138/EZ i ako uključivanje tih stavki nije ograničeno delegiranim aktima donesenima u skladu s člankom 99. te Direktive;
(c)
dodatni osnovni kapital kako je definiran člankom 61. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(d)
stavke osnovnih vlastitih sredstva ako su te stavke klasificirane u osnovni kapital u skladu s člankom 94. stavkom 1. Direktive 2009/138/EZ i ako uključivanje tih stavki nije ograničeno delegiranim aktima donesenima u skladu s člankom 99. te Direktive;
(e)
dopunski kapital kako je definiran člankom 71. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(f)
stavke osnovnih vlastitih sredstava ako su te stavke klasificirane u dopunski kapital u skladu s člankom 94. stavkom 2. Direktive 2009/138/EZ.
3. Stavke vlastitih sredstava koje se koriste za pokrivanje deficita moraju biti u skladu s člankom 4. stavkom 1.
Članak 7.
Dosljednost
Regulirani subjekti ili mješoviti financijski holding u financijskom konglomeratu dosljedno primjenjuju metodu izračuna tijekom vremena.
Članak 8.
Konsolidacija
U pogledu financijskog konglomerata utemeljenog na osiguravateljnim djelatnostima, metoda 1 za izračun solventnosti grupe društava za osiguranje i reosiguranje, kako je utvrđeno člancima 230., 231. i 232. Direktive 2009/138/EZ, smatra se istovjetnom metodi 1 za izračun dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala reguliranih subjekata u financijskom konglomerata, kako je utvrđeno u Prilogu I. Direktivi 2002/87/EZ, pod uvjetom da se opseg nadzora grupe iz glave III. Direktive 2009/138/EZ materijalno ne razlikuje od opsega dodatnog nadzora iz poglavlja II. Direktive 2002/87/EZ.
Članak 9.
Zahtjev koji se odnosi na solventnost
1. Ako se primjenjuju propisi sektora osiguranja, potreban solventni kapital iz članaka 100. i 218. Direktive 2009/138/EZ, uključujući dodatni kapital koji se primjenjuje u skladu s člankom 37. te Direktive, te na temelju članka 216. stavka 4., članka 231. stavka 7., članka 232., članka 233. stavka 6., članka 238. stavaka 2. i 3. te Direktive, smatra se zahtjevom koji se odnosi na solventnost za potrebe izračuna dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala.
2. Ako se primjenjuju propisi bankarskog sektora ili sektora investicijskih usluga, kapitalni zahtjevi propisani dijelom trećim glavom 1. poglavljem I. Uredbe (EU) br. 575/2013 te zahtjevi na temelju te Uredbe ili Direktive 2013/36/EU o regulatornom kapitalu koji premašuje te zahtjeve, uključujući zahtjev koji proizlazi iz procesa procjene adekvatnosti internog kapitala iz članka 73. te Direktive, svaki zahtjev koji nameće nadležno tijelo na temelju članka 104. stavka 1. točke (a) te Direktive, zahtjev za kombinirani zaštiti sloj kako je definiran člankom 128. stavkom 6. te Direktive te mjere donesene na temelju članaka 458. ili 459. Uredbe (EU) br. 575/2013 smatraju se zahtjevom koji se odnosi na solventnost za potrebe izračuna dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala.
Članak 10.
Kapitalni zahtjevi i zahtjevi koji se odnose na solventnost na razini financijskog konglomerata
1. Na temelju stavaka 7., 8. i 9. članka 14. kapitalni zahtjevi i zahtjevi koji se odnose na solventnost na razini financijskog konglomerata izračunavaju se u skladu s definicijama i ograničenjima utvrđenima u odgovarajućim sektorskim propisima.
2. Regulatorni kapital društava za upravljanje imovinom izračunava se u skladu s člankom 2. stavkom 1. točkom 1. Direktive 2009/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (8). Zahtjevi koji se odnose na solventnost društava za upravljanje imovinom zahtjevi su iz članka 7. stavka 1. točke (a) te Direktive.
3. Regulatorni kapital upravitelja alternativnih investicijskih fondova izračunava se u skladu s člankom 4. stavkom 1. točkom (ad) Direktive 2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća (9). Zahtjevi koji se odnose na solventnost upravitelja alternativnih investicijskih fondova zahtjevi su iz članka 9. te Direktive.
Članak 11.
Tretman međusobnih ulaganja
1. Ako subjekt financijskog konglomerata utemeljenog na bankovnim ili investicijskim djelatnostima ima ulaganje u subjekt financijskog sektora koji pripada sektoru osiguranja, a koje se odbija na temelju članka 14. stavka 3. ili članka 15. stavka 3., ne primjenjuje se dodatni zahtjev koji se odnosi na adekvatnost kapitala u odnosu na to ulaganje na razini financijskog konglomerata.
2. Ako zbog primjene stavka 1. dolazi do izravne promjene u iznosu očekivanoga gubitka na temelju pristupa zasnovanog na internim rejting-sustavima u smislu dijela trećeg glave II. poglavlja 3. Uredbe (EU) 575/2013, iznos koji odgovara toj promjeni dodaje se regulatornom kapitalu financijskog konglomerata.
Članak 12.
Fiktivni kapitalni zahtjevi i fiktivni zahtjevi koji se odnose na solventnost za neregulirane subjekte financijskog sektora
1. Ako mješoviti financijski holding ima ulaganje u nereguliranom subjektu financijskog sektora, fiktivni kapitalni zahtjevi i fiktivni zahtjevi koji se odnose na solventnost za taj subjekt izračunavaju se u skladu sa sektorskim propisima najvažnijeg sektora financijskog konglomerata.
2. Za neregulirani subjekt financijskog sektora koji nije subjekt iz stavka 1. fiktivni kapitalni zahtjevi i fiktivni zahtjevi koji se odnose na solventnost izračunavaju se u skladu sa sektorskim propisima najbližeg financijskog sektora nereguliranog subjekta financijskog sektora. Određivanje najbližeg financijskog sektora temelji se na opsegu djelatnosti dotičnog subjekta i mjeri u kojoj se te djelatnosti provode. U slučaju da nije moguće jasno utvrditi najbliži financijski sektor, primjenjuju se sektorski propisi najvažnijeg sektora u financijskom konglomeratu.
Članak 13.
Sektorski privremeni mehanizmi i mehanizmi nastavka pridržavanja
Sektorski propisi koji se primjenjuju u izračunu dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala sadržavaju sve privremene odredbe ili odredbe nastavka pridržavanja koje se primjenjuju na sektorskoj razini.
POGLAVLJE III.
TEHNIČKE METODE IZRAČUNA
Članak 14.
Određivanje tehničkog izračuna na temelju metode 1 u skladu s Direktivom 2002/87/EZ
1. Regulatorni kapital financijskog konglomerata izračunava se na temelju konsolidiranih financijskih izvještaja u skladu s primjenjivim računovodstvenim okvirom koji se primjenjuje na opseg dodatnog nadzora na temelju Direktive 2002/87/EZ te se po potrebi u obzir uzima stavak 5.
2. U pogledu financijskih konglomerata utemeljenih na bankovnim ili investicijskim djelatnostima za izračun regulatornog kapitala financijskog konglomerata na nekonsolidirana ulaganja primjenjuju se sljedeći tretmani:
(a)
nekonsolidirana značajna ulaganja u subjekt financijskog sektora, u smislu članka 43. Uredbe (EU) br. 575/2013, koji pripada sektoru osiguranja, u cijelosti se odbijaju od regulatornog kapitala konglomerata;
(b)
nekonsolidirana ulaganja, osim onih iz točke (a), u subjekt financijskog sektora koji pripada sektoru osiguranja u cijelosti se odbijaju od regulatornog kapitala konglomerata u skladu s člankom 46. Uredbe (EU) br. 575/2013.
3. Na temelju stavka 2. sav regulatorni kapital koji izda subjekt financijskog konglomerata, a koji drži drugi subjekt u tom financijskom konglomeratu, odbija se od regulatornog kapitala konglomerata ako već nije uklonjen tijekom postupka računovodstvene konsolidacije.
4. Prema društvu koje je zajednički kontrolirani subjekt za potrebe odgovarajućeg računovodstvenog režima postupa se u skladu sa sektorskim propisima o proporcionalnoj konsolidaciji ili uključivanju razmjernih udjela.
5. Ako je subjekt koji podliježe primjeni Direktive 2009/138/EZ dio financijskog konglomerata, izračun dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala na razini financijskog konglomerata temelji se na vrednovanju imovine i obveza izračunanih u skladu s glavom I. poglavljem VI. odjeljcima 1. i 2. Direktive 2009/138/EZ.
6. Ako se na vrijednosti imovine ili obveza primjenjuju bonitetni filtri i odbitci u skladu s dijelom drugim glavom I. Uredbe (EU) br. 575/2013, vrijednosti imovine ili obveza korištene za potrebe izračuna dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala su one vrijednosti koje se pripisuju odgovarajućim subjektima na temelju te Uredbe, isključujući imovinu i obveze koje se pripisuju ostalim subjektima financijskog konglomerata.
7. Ako se izračun praga ili ograničenja zahtijeva na temelju sektorskih propisa, prag ili ograničenje na razini konglomerata izračunavaju se na temelju konsolidiranih podataka financijskog konglomerata i nakon odbitaka koji proizlaze iz stavaka 2. i 3.
8. Za potrebe izračuna pragova ili ograničenja regulirani subjekti financijskog konglomerata koji podliježu konsolidiranom položaju institucije na temelju dijela prvog glave II. poglavlja 2. odjeljka 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 razmatraju se zajednički.
9. Za potrebe izračuna pragova ili ograničenja regulirani subjekti financijskog konglomerata koji podliježu nadzoru grupe na temelju glave III. Direktive 2009/138/EZ razmatraju se zajednički.
10. Za potrebe izračuna pragova ili ograničenja na razini reguliranog subjekta regulirani subjekti financijskog konglomerata na koje se ne primjenjuje ni stavak 8. ni stavak 9. izračunavaju svoje pragove i ograničenja na pojedinačnoj osnovi na temelju sektorskih propisa reguliranog subjekta.
11. Prilikom zbroja odgovarajućih sektorskih zahtjeva koji se odnose na solventnost ne provodi se prilagodba osim one predviđene člankom 11. ili zbog prilagodbi sektorskih pragova ili ograničenja na temelju stavka 7.
Članak 15.
Određivanje tehničkog izračuna na temelju metode 2 u skladu s Direktivom 2002/87/EZ
1. Ako se na regulatorni kapital reguliranog subjekta primjenjuju bonitetni filtri u skladu s odgovarajućim sektorskim propisima, primjenjuje se jedan od sljedećih tretmana:
(a)
filtrirani iznos, to jest neto iznos koji se uzima u obzir za izračun regulatornog kapitala društva, dodaje se knjigovodstvenoj vrijednosti udjela u skladu s člankom 6. stavkom 4. podstavkom 2. Direktive 2002/87/EZ ako se zbog filtriranog iznosa povećava regulatorni kapital;
(b)
filtrirani iznos iz točke (a) odbija se od knjigovodstvene vrijednosti udjela u skladu s člankom 6. stavkom 4. podstavkom 2. Direktive 2002/87/EZ ako se zbog filtriranog iznosa smanjuje regulatorni kapital.
2. Za financijske konglomerate utemeljene na bankovnim ili investicijskim djelatnostima, značajna ulaganja u subjekt financijskog sektora koji pripada sektoru osiguranja, u smislu članka 43. Uredbe (EU) br. 575/2013, a koja nisu udio, u cijelosti se odbijaju od stavki regulatornog kapitala subjekta koji drži instrument, u skladu sa sektorskim propisima koji se primjenjuju na taj subjekt.
3. Unutargrupna ulaganja u bilo koji instrument kapitala koji je prihvatljiv kao regulatorni kapital u skladu sa sektorskim propisima, uzimajući u obzir odgovarajuća sektorska ograničenja, odbijaju se ili isključuju iz izračuna regulatornog kapitala.
4. Izračun dodatnih kapitalnih zahtjeva provodi se u skladu s formulom navedenom u Prilogu.
Članak 16.
Određivanje okolnosti za korištenje metode 3 u skladu s Direktivom 2002/87/EZ
1. Nadležna tijela mogu dopustiti primjenu metode 3 iz Priloga I. Direktivi 2002/87/EZ samo u slučaju jedne od sljedećih okolnosti:
(a)
ako iz opravdanih razloga nije moguće primijeniti na sve subjekte financijskog konglomerata metodu 1 iz Priloga I. Direktivi 2002/87/EZ odnosno metodu 2 iz Priloga I. Direktivi 2002/87/EZ, osobito zato što je najmanje jedan subjekt izvan područja primjene konsolidacije, zbog čega se metoda 1 ne može primijeniti, ili zato što regulirani subjekt ima poslovni nastan u trećoj zemlji te nije moguće steći dostatne informacije kako bi se na subjekt primijenila jedna od metoda;
(b)
subjekti koji bi primjenjivali jednu od metoda zajednički su od zanemarivog interesa s obzirom na ciljeve nadzora reguliranih subjekata financijskog konglomerata.
2. Metodu 1 ili 2 koriste svi regulirani subjekti u financijskom konglomeratu koji nisu predviđeni stavkom 1.
3. Primjena metode 3 koju dopušta nadležno tijelo u odnosu na financijski konglomerat mora biti dosljedna tijekom vremena.
POGLAVLJE IV.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 17.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 5., članak 6. stavak 2., članak 8., članak 9. stavak 1. i članak 14. stavci 5. i 9. primjenjuju se od datuma primjene iz članka 309. stavka 1. Direktive 2009/138/EZ:
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 21. siječnja 2014.