EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE Nr. 534/2014/EU
af 15. maj 2014
om makrofinansiel bistand til Den Tunesiske Republik
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 212,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forbindelserne mellem Den Europæiske Union og Den Tunesiske Republik (herefter »Tunesien«) udvikles inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik (ENP). Euromedassocieringsaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Tunesien på den anden side (2) (herefter »associeringsaftalen mellem EU og Tunesien«) trådte i kraft den 1. marts 1998. Ifølge associeringsaftalen mellem EU og Tunesien tilendebragte Tunesien i 2008 afviklingen af tolden på industrivarer, hvorved Tunesien blev det første land beliggende i det sydlige Middelhavsområde, der indgik en frihandelsaftale med Unionen. Den bilaterale politiske dialog og det økonomiske samarbejde er blevet videreudviklet inden for rammerne af ENP-handlingsplaner, hvoraf den seneste dækker perioden 2013-2017.
(2)
Tunesiens økonomi er blevet hårdt ramt af de indenlandske hændelser i forbindelse med begivenhederne i det sydlige Middelhavsområde siden slutningen af 2010, kendt som »det arabiske forår«, og af den efterfølgende uro i området, navnlig i nabolandet Libyen. Disse begivenheder og det svage globale økonomiske klima, især recessionen i euroområdet, som er Tunesiens vigtigste handelsmæssige og finansielle partner, har haft meget negative virkninger for Tunesiens økonomi og har ført til en nedgang i væksten og skabt store eksterne og budgetmæssige finansieringsunderskud.
(3)
Efter at præsident Ben Ali blev afsat den 14. januar 2011, afholdt Tunesien sit første frie og demokratiske valg den 23. oktober 2011. Der blev herefter oprettet en national forfatningsgivende forsamling, og selv om den politiske overgang ikke har været problemfri, har de vigtigste politiske aktører gjort en fælles indsats for at gennemføre reformer med henblik på et fuldgyldigt demokratisk system.
(4)
Den forfatning, som den tunesiske nationale forfatningsgivende forsamling har vedtaget, indebærer fremskridt hvad angår individuelle rettigheder og frihedsrettigheder samt ligestilling mellem mænd og kvinder, hvilket leder Tunesien i retning af demokrati og retsstatsprincippet.
(5)
Siden det arabiske forår begyndte, har Unionen ved forskellige lejligheder givet tilsagn om at ville støtte Tunesien i landets økonomiske og politiske reformproces. Dette tilsagn blev bekræftet i november 2012 i konklusionerne fra mødet i Associeringsrådet mellem Unionen og Tunesien. Unionens politiske og økonomiske støtte til Tunesiens reformproces er i overensstemmelse med Unionens politik over for det sydlige Middelhavsområde som fastsat i forbindelse med ENP.
(6)
I overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets fælles erklæring, der blev vedtaget sammen med Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 778/2013/EU (3), bør makrofinansiel bistand fra Unionen være et ekstraordinært finansielt instrument til ubunden og uspecificeret betalingsbalancestøtte, hvis sigte er at genoprette en holdbar ekstern finansieringssituation for støttemodtageren, og som bør understøtte gennemførelsen af et politisk program, der indeholder stærke tilpasnings- og strukturreformforanstaltninger til forbedring af betalingsbalancesituationen, navnlig i løbet af programperioden, og styrke gennemførelsen af relevante aftaler og programmer med Unionen.
(7)
I april 2013 indgik de tunesiske myndigheder og Den Internationale Valutafond (IMF) en ikkeforebyggende treårig standbyaftale (herefter »IMF-programmet«) på 1 146 mio. SDR (særlige trækningsrettigheder) til støtte for Tunesiens økonomiske tilpasnings- og reformprogram. Formålet med IMF-programmet er i overensstemmelse med målsætningen for Unionens makrofinansielle bistand, nemlig at afhjælpe kortsigtede betalingsbalanceproblemer og gennemføre stærke tilpasningsforanstaltninger.
(8)
Unionen har under sit normale samarbejdsprogram stillet 290 mio. EUR til rådighed i gavebistand for perioden 2011-2013 til støtte for Tunesiens økonomiske og politiske reformdagsorden. Desuden er der under SPRING-programmet (støtte til partnerskaber, reformer og inklusiv vækst) bevilget 155 mio. EUR til Tunesien for perioden 2011-2013.
(9)
På grund af landets forværrede økonomiske situation og fremtidsudsigter anmodede Tunesien i august 2013 Unionen om makrofinansiel bistand.
(10)
Eftersom Tunesien er omfattet af den europæiske naboskabspolitik, bør landet betragtes som berettiget til at modtage makrofinansiel bistand fra Unionen.
(11)
Da der stadig er et betydeligt resterende eksternt finansieringsunderskud på den tunesiske betalingsbalance, som overstiger de midler, der er stillet til rådighed af IMF og andre multilaterale institutioner, og på trods af Tunesiens gennemførelse af omfattende økonomiske stabiliserings- og reformprogrammer anses Unionens makrofinansielle bistand til Tunesien (herefter »Unionens makrofinansielle bistand«) under de nuværende ekstraordinære omstændigheder for at være et hensigtsmæssigt svar på Tunesiens anmodning om støtte til den økonomiske stabilisering i kombination med IMF-programmet. Unionens makrofinansielle bistand støtter Tunesiens økonomiske stabilisering og strukturreformdagsorden, idet den udgør et supplement til de midler, der stilles til rådighed som led i IMF's finansielle ordning.
(12)
Unionens makrofinansielle bistand bør sigte mod at støtte genoprettelsen af en holdbar ekstern finansieringssituation i Tunesien og derved støtte den økonomiske og sociale udvikling.
(13)
Fastsættelsen af beløbet for Unionens makrofinansielle bistand er baseret på en omfattende kvantitativ vurdering af Tunesiens resterende behov for ekstern finansiering og tager hensyn til landets evne til at finansiere sig selv med egne midler, navnlig med de internationale reserver, landet har til rådighed. Unionens makrofinansielle bistand bør supplere de programmer og midler, der stilles til rådighed af IMF og Verdensbanken. Fastsættelsen af bistandsbeløbet tager også højde for forventede finansielle bidrag fra multilaterale donorer og behovet for at sikre en retfærdig byrdefordeling mellem Unionen og andre donorer samt for den allerede eksisterende anvendelse af Unionens øvrige eksterne finansieringsinstrumenter i Tunesien og merværdien af Unionens samlede engagement.
(14)
Kommissionen bør sikre, at Unionens makrofinansielle bistand juridisk og indholdsmæssigt er i overensstemmelse med de vigtigste principper, mål og foranstaltninger, der træffes som led i de forskellige eksterne foranstaltninger og andre af Unionens relevante politikker.
(15)
Unionens makrofinansielle bistand bør støtte Unionens eksterne politik over for Tunesien. Kommissionens tjenestegrene og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil bør arbejde tæt sammen under hele den med makrofinansielle bistandsproces med henblik på at koordinere og sikre sammenhæng i Unionens udenrigspolitik.
(16)
Unionens makrofinansielle bistand bør understøtte Tunesiens tilslutning til fælles værdier med Unionen, herunder demokrati, retsstat, god regeringsførelse, respekt for menneskerettighederne, bæredygtig udvikling og bekæmpelse af fattigdom, samt landets tilslutning til principperne om åben, regelbaseret og fair handel.
(17)
Det bør være en forudsætning for at yde Unionens makrofinansielle bistand, at Tunesien respekterer effektive, demokratiske mekanismer, herunder et parlamentarisk flerpartisystem og retsstaten, samt sikrer respekt for menneskerettighederne. De specifikke målsætninger for Unionens makrofinansielle bistand bør samtidig styrke effektiviteten, gennemsigtigheden og ansvarligheden af de offentlige finansforvaltningssystemer i Tunesien og fremme strukturreformer, der har til formål at støtte en holdbar og inklusiv vækst, jobskabelse og finanspolitisk konsolidering. Kommissionen bør regelmæssigt føre kontrol med, at såvel forudsætningen opfyldes, som at disse målsætninger nås.
(18)
For at sikre, at Unionens finansielle interesser i forbindelse med dens makrofinansielle bistand beskyttes effektivt, bør Tunesien vedtage hensigtsmæssige foranstaltninger for at forebygge og bekæmpe svig, korruption og andre uregelmæssigheder i forbindelse med bistanden. Derudover bør det fastsættes, at Kommissionen gennemfører kontrol, og at Revisionsretten foretager den fornødne revision.
(19)
Unionens makrofinansielle bistand stilles til rådighed med forbehold af Europa-Parlamentets og af Rådets bemyndigelse.
(20)
Størrelsen af den hensættelse, der kræves til Unionens makrofinansielle bistand, bør være forenelig med budgetbevillingerne i den flerårige finansielle ramme.
(21)
Unionens makrofinansielle bistand bør forvaltes af Kommissionen. For at sikre, at Europa-Parlamentet og Rådet er i stand til at følge gennemførelsen af denne afgørelse, bør Kommissionen regelmæssigt informere dem om udviklingen i forbindelse med bistanden og forsyne dem med den relevante dokumentation.
(22)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne afgørelse bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (4).
(23)
Unionens makrofinansielle bistand bør knyttes til økonomisk-politiske betingelser, som nedfældes i et aftalememorandum. For at sikre ens gennemførelsesbetingelser, samt af effektivitetshensyn, bør Kommissionen gives bemyndigelse til at forhandle disse betingelser med de tunesiske myndigheder under tilsyn af et udvalg sammensat af repræsentanter for medlemsstaterne i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 182/2011. I henhold til nævnte forordning bør rådgivningsproceduren som hovedregel finde anvendelse i alle tilfælde, medmindre andet er fastsat i forordningen. I betragtning af den potentielt store betydning af bistand på mere end 90 mio. EUR vil det være hensigtsmæssigt, at undersøgelsesproceduren anvendes for transaktioner over denne tærskel. I betragtning af størrelsen af Unionens makrofinansielle bistand til Tunesien bør undersøgelsesproceduren finde anvendelse på vedtagelsen af aftalememorandummet og på enhver reduktion, suspendering eller annullering af bistanden -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Unionen stiller makrofinansiel bistand til rådighed for Tunesien (»Unionens makrofinansielle bistand«) på højst 300 mio. EUR med henblik på at understøtte Tunesiens økonomiske stabilisering og reformer. Bistanden skal bidrage til at dække Tunesiens betalingsbalancebehov som angivet i IMF-programmet.
2. Hele Unionens makrofinansielle bistand ydes til Tunesien i form af lån. Kommissionen bemyndiges til på vegne af Unionen at låne de nødvendige midler på kapitalmarkederne eller fra finansielle institutioner med henblik på at udlåne dem til Tunesien. Lånene skal have en løbetid på højst 15 år.
3. Frigivelsen af Unionens makrofinansielle bistand forvaltes af Kommissionen i overensstemmelse med de aftaler eller overenskomster, der er indgået mellem IMF og Tunesien, og med de centrale principper og målsætninger i den økonomiske reform, som er fastlagt i associeringsaftalen mellem EU og Tunesien samt EU-Tunesien-handlingsplanen for 2013-2017 inden for rammerne af ENP. Kommissionen underretter regelmæssigt Europa-Parlamentet og Rådet om udviklingen i Unionens makrofinansielle bistand, herunder udbetalingen heraf, og forsyner i god tid disse institutioner med den relevante dokumentation.
4. Unionens makrofinansielle bistand stilles til rådighed i to et halvt år fra den første dag efter ikrafttrædelsen af det aftalememorandum, der henvises til denne afgørelses artikel 3, stk. 1.
5. Sker der i løbet af den periode, hvor den makrofinansielle bistand udbetales, et afgørende fald i Tunesiens finansieringsbehov i forhold til de oprindelige fremskrivninger, reducerer Kommissionen efter undersøgelsesproceduren i artikel 7, stk. 2, størrelsen af bistanden, eller suspenderer eller annullerer den.
Artikel 2
En forudsætning for at yde Unionens makrofinansielle bistand er, at Tunesien respekterer effektive, demokratiske mekanismer, herunder et parlamentarisk flerpartisystem og retsstaten, samt sikrer respekt for menneskerettighederne.
Kommissionen kontrollerer opfyldelsen af denne forudsætning gennem hele perioden for Unionens makrofinansielle bistand.
Denne artikel anvendes i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2010/427/EU (5).
Artikel 3
1. Kommissionen aftaler efter undersøgelsesproceduren i artikel 7, stk. 2, med de tunesiske myndigheder klart definerede økonomisk-politiske og finansielle betingelser, der fokuserer på strukturreformer og sunde offentlige finanser, som Unionens makrofinansielle bistand skal være underlagt, og disse betingelser fastlægges i et aftalememorandum (»aftalememorandummet«), som omfatter en tidsramme for betingelsernes opfyldelse. De økonomisk-politiske og finansielle betingelser i aftalememorandummet skal være i overensstemmelse med de aftaler eller overenskomster, der henvises til i artikel 1, stk. 3, herunder de makroøkonomiske tilpasnings- og strukturreformprogrammer, som Tunesien gennemfører med støtte fra IMF.
2. Disse betingelser har især til formål at styrke effektiviteten, gennemsigtigheden og ansvarligheden i forbindelse med de offentlige finansforvaltningssystemer i Tunesien, blandt andet ved anvendelsen af Unionens makrofinansielle bistand. Fremskridt med hensyn til gensidig markedsåbning, udvikling af regelbaseret og fair handel samt andre prioriteringer i sammenhæng med EU's udenrigspolitik skal også tages i betragtning ved udarbejdelsen af de politiske foranstaltninger. Kommissionen fører regelmæssigt kontrol med fremskridt med hensyn til opfyldelsen af disse målsætninger.
3. De detaljerede finansielle betingelser for Unionens makrofinansielle bistand fastlægges i en låneaftale, der indgås mellem Kommissionen og de tunesiske myndigheder.
4. Kommissionen kontrollerer regelmæssigt, om betingelserne i artikel 4, stk. 3, fortsat er opfyldt, herunder om Tunesiens økonomiske politik er i overensstemmelse med målene for Unionens makrofinansielle bistand. I den forbindelse arbejder Kommissionen tæt sammen med IMF og Verdensbanken og, når det er nødvendigt, med Europa-Parlamentet og Rådet.
Artikel 4
1. Kommissionen stiller Unionens makrofinansielle bistand til rådighed i tre lånerater under iagttagelse af betingelserne i stk. 3. Raternes størrelse fastlægges i aftalememorandummet.
2. Unionens makrofinansielle bistand stilles om fornødent til rådighed i overensstemmelse med Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 480/2009 (6).
3. Kommissionen frigiver raterne under forudsætning af, at alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
forudsætningen i artikel 2 er opfyldt
b)
en kontinuerlig tilfredsstillende gennemførelse af et politisk program, der omfatter stærke tilpasnings- og strukturreformforanstaltninger understøttet af en ikkeforebyggende IMF-kreditaftale, samt
c)
gennemførelsen af de økonomisk-politiske og finansielle betingelser i aftalememorandummet inden for en nærmere angiven tidsfrist.
Anden rate må ikke udbetales tidligere end tre måneder efter frigivelsen af første rate. Tredje rate må ikke udbetales tidligere end tre måneder efter frigivelsen af anden rate.
4. Såfremt betingelserne i stk. 3 ikke opfyldes, skal Kommissionen midlertidigt suspendere eller annullere udbetalingen af Unionens makrofinansielle bistand. I sådanne tilfælde underretter den Europa-Parlamentet og Rådet om grundene til denne suspendering eller annullering.
5. Unionens makrofinansielle bistand udbetales til den tunesiske centralbank. Under iagttagelse af de bestemmelser, der fastlægges i aftalememorandummet, herunder en bekræftelse af de resterende budgetfinansieringsbehov, kan Unionens midler udbetales til det tunesiske finansministerium som den endelige modtager.
Artikel 5
1. Låntagnings- og långivningstransaktioner i forbindelse med Unionens makrofinansielle bistand gennemføres i euro med samme valørdato og må for Unionen ikke indebære nogen ændring af løbetiden eller udsætte den for eventuelle valutakurs- eller renterisici eller nogen anden kommerciel risiko.
2. Tillader omstændighederne det, og anmoder Tunesien herom, kan Kommissionen træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at der i lånebetingelserne indføjes en klausul om førtidig tilbagebetaling, og at betingelserne for låntagningstransaktionerne indeholder en tilsvarende klausul.
3. Tillader omstændighederne en forbedring af rentesatsen på lånet, og anmoder Tunesien herom, kan Kommissionen beslutte at refinansiere hele eller en del af sin oprindelige låntagning eller omlægge de tilsvarende finansielle betingelser. Refinansierings- eller omlægningstransaktioner skal foregå i overensstemmelse med stk. 1 og 4, og må ikke resultere i en forlængelse af løbetiden for de pågældende lån eller i en forhøjelse af restgælden på datoen for refinansieringen eller omlægningen.
4. Alle Unionens omkostninger, som vedrører de låntagnings- og långivningstransaktioner, der er omfattet af denne afgørelse, afholdes af Tunesien.
5. Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og Rådet om udviklingen i de transaktioner, der er omhandlet i stk. 2 og 3.
Artikel 6
1. Unionens makrofinansielle bistand gennemføres i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (7) og Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 (8).
2. Gennemførelsen af Unionens makrofinansielle bistand er underlagt direkte forvaltning.
3. Det aftalememorandum og den låneaftale, der indgås med de tunesiske myndigheder, skal indeholde bestemmelser,
a)
som sikrer, at Tunesien regelmæssigt kontrollerer, at midler modtaget fra Unionens almindelige budget er blevet anvendt efter hensigten, træffer passende foranstaltninger til at forebygge uregelmæssigheder og svig og tager om nødvendigt retlige skridt til at opnå tilbagebetaling af eventuelt misbrugte midler, der er udbetalt i henhold til denne afgørelse
b)
som sikrer beskyttelse af Unionens finansielle interesser og navnlig fastlægger specifikke foranstaltninger til at forebygge og bekæmpe svig, korruption og andre uregelmæssigheder, der kan påvirke Unionens makrofinansielle bistand, i henhold til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 (9), Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 (10) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 (11)
c)
som udtrykkeligt bemyndiger Kommissionen, herunder Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig, eller dens repræsentanter til at foretage kontrol og inspektion på stedet
d)
som udtrykkeligt bemyndiger Kommissionen og Revisionsretten til at foretage revision i og efter rådighedsperioden for Unionens makrofinansielle bistand, herunder dokumentrevision og revision på stedet, f.eks. operationelle vurderinger, og
e)
som sikrer, at Unionen har ret til førtidig tilbagebetaling af lånet, hvis det konstateres, at Tunesien i forbindelse med forvaltningen af Unionens makrofinansielle bistand har været involveret i svig eller korruption eller andre illegale aktiviteter, som skader Unionens finansielle interesser.
4. Under gennemførelsen af Unionens makrofinansielle bistand overvåger Kommissionen ved hjælp af operationelle vurderinger, om Tunesien råder over fornuftige finansielle arrangementer, administrative procedurer samt interne og eksterne kontrolmekanismer, der er relevante for denne bistand.
Artikel 7
1. Kommissionen bistås af et udvalg. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 8
1. Senest den 30. juni hvert år forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om gennemførelsen af denne afgørelse i det foregående år, herunder en vurdering af denne gennemførelse. I rapporten
a)
gennemgås de fremskridt, der er gjort med hensyn til gennemførelsen af Unionens makrofinansielle bistand
b)
vurderes Tunesiens økonomiske situation og udsigter samt fremskridt med at gennemføre de i artikel 3, stk. 1, omhandlede politiske foranstaltninger
c)
redegøres der for forbindelsen mellem de økonomisk-politiske betingelser, der er fastlagt i aftalememorandummet, Tunesiens aktuelle økonomiske og finanspolitiske resultater og Kommissionens afgørelser om frigivelse af raterne af Unionens makrofinansielle bistand.
2. Senest to år efter udløbet af den rådighedsperiode, der er omhandlet i artikel 1, stk. 4, forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en efterfølgende evalueringsrapport, som vurderer resultaterne og effektiviteten af Unionens gennemførte makrofinansielle bistand, og i hvilket omfang den har bidraget til bistandens mål.
Artikel 9
Denne afgørelse træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. maj 2014.
ODLUKA br. 534/2014/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 15. svibnja 2014.
o pružanju makrofinancijske pomoći Republici Tunisu
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 212.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (1),
budući da:
(1)
Odnosi između Europske unije i Republike Tunisa („Tunis”) razvijaju se unutar okvira Europske politike susjedstva (EPS). Euro-mediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Tunisa, s druge strane (2) („Sporazum o pridruživanju između EU-a i Tunisa”), stupio je na snagu 1. ožujka 1998. Prema Sporazumu o pridruživanju između EU-a i Tunisa, Tunis je finalizirao ukidanje carinske stope na industrijske proizvode u 2008., čime je Tunis postao prva južnomediteranska država koja je ušla u područje slobodne trgovine Unije. Bilateralni politički dijalog i gospodarska suradnja dalje se razvijaju unutar okvira akcijskih planova EPS-a, od kojih bi najnoviji planovi na razmatranju pokrivali razdoblje 2013.-2017.
(2)
Gospodarstvo Tunisa značajno je pogođeno domaćim događajima koji su povezani s događajima na jugu Mediterana, a započeli su krajem 2010., poznati kao „arapsko proljeće”, i regionalnim nemirima koji su uslijedili, posebno u susjednoj Libiji. Ti događaji i slabo globalno gospodarsko okruženje, posebno recesija u europodručju, koje je glavni trgovački i financijski partner Tunisa, imali su vrlo negativan utjecaj na gospodarstvo Tunisa, što je dovelo do usporavanja rasta i stvaranja velikih vanjskih i proračunskih financijskih deficita.
(3)
Nakon svrgavanja predsjednika Ben Alija 14. siječnja 2011., prvi slobodni i demokratski izbori u Tunisu održani su 23. listopada 2011. Nacionalna ustavotvorna skupština zasjeda od tog datuma, i iako politička tranzicija nije prošla bez poteškoća, glavne političke strane uložile su napore da nastave s reformama prema punopravnom demokratskom sustavu.
(4)
Ustav koji koji je donijela Nacionalna ustavotvorna skupština Tunisa sadrži znatne napretke u području pojedinačnih prava i sloboda te jednakosti spolova, zahvaljujući kojima se Tunis okreće prema demokraciji i vladavini prava.
(5)
Od početka arapskog proljeća Unija je u više navrata naglasila svoju predanu potporu Tunisu u procesu gospodarske i političke reforme. Ta predanost ponovno je potvrđena u studenom 2012. u zaključcima sastanka Vijeća za pridruživanje između Unije i Tunisa. Politička i gospodarska potpora Unije procesu reforme Tunisa u skladu je s politikom Unije prema području južnog Mediterana, kako je utvrđeno u kontekstu EPS-a.
(6)
U skladu sa zajedničkom izjavom Europskog parlamenta i Vijeća, usvojenom zajedno s Odlukom 778/2013/EU Europskog parlamenta i Vijeća (3), makrofinancijska pomoć Unije trebala bi biti izvanredan financijski instrument za nevezanu i nenamjensku pomoć za platnu bilancu čija je svrha ponovna uspostava održivog stanja korisnika na području vanjskog financiranja i kojom bi se trebala poduprijeti provedba programa politike kojim su obuhvaćene snažne mjere prilagodbe i mjere strukturnih reformi namijenjene poboljšanju bilance plaćanja, pogotovo za vrijeme trajanja programa, te osnažiti provedba relevantnih sporazuma s Unijom i njezinih programa.
(7)
U travnju 2013. tuniske vlasti i Međunarodni monetarni fond (MMF) postigli su sporazum oko nepreventivnog trogodišnjeg stand-by aranžmana („Program MMF-a”) u iznosu od 1 146 milijuna PPV (posebna prava vučenja) za potporu tuniskom programu gospodarske prilagodbe i reforme. Ciljevi programa MMF-a sukladni su svrsi makrofinancijske pomoći Unije, odnosno ublažavanju kratkoročnih poteškoća s bilancom plaćanja, a provedba snažnih mjera prilagodbe sukladna je cilju makrofinancijske pomoći Unije.
(8)
Unija je u okviru redovnog programa za suradnju osigurala 290 milijuna EUR bespovratnih sredstava za razdoblje 2011.-2013. radi potpore programu političke i gospodarske reforme Tunisa. Dodatno je Tunisu u okviru programa „Potpora partnerstvu, reformama i uključivom rastu” (SPRING) dodijeljeno 155 milijuna EUR za razdoblje 2011.-2013.
(9)
Zbog pogoršanja svojeg gospodarskog stanja i izgleda, Tunis je u kolovozu 2013. od Unije zatražio makrofinancijsku pomoć.
(10)
Budući da je Tunis obuhvaćen Europskom politikom susjedstva, trebao bi se smatrati državom koja ispunjava uvjete za primanje makrofinancijske pomoći Unije.
(11)
Budući da još uvijek postoji znatan preostao manjak u vanjskom financiranju u bilanci plaćanja Tunisa i nakon dodjele sredstava MMF-a i drugih multilateralnih institucija te unatoč provedbi snažnih programa gospodarske stabilizacije i reformi u Tunisu, makrofinancijska pomoć Unije koja će biti pružena Tunisu („makrofinancijska pomoć Unije”) smatra se, s obzirom na trenutačne iznimne okolnosti, prikladnim odgovorom na zahtjev Tunisa za potporu gospodarske stabilizacije u kombinaciji s programom MMF-a. Makrofinancijska pomoć Unije pomogla bi gospodarskoj stabilizaciji i programu strukturnih reformi u Tunisu, nadopunjujući sredstva na raspolaganju u okviru financijskog sporazuma s MMF-om.
(12)
Cilj makrofinancijske pomoći Unije trebao bi biti pružanje potpore ponovnom uspostavljanju održivog stanja vanjskog financiranja Tunisa, a time i pružanje potpore njegovom gospodarskom i društvenom razvoju.
(13)
Određivanje iznosa makrofinancijske pomoći Unije temelji se na sveobuhvatnoj kvantitativnoj procjeni preostalih potreba Tunisa za vanjskim financiranjem te se pritom uzima u obzir sposobnost Tunisa za financiranje vlastitim sredstvima, a pogotovo iz međunarodnih pričuva kojima raspolaže. Makrofinancijska pomoć Unije trebala bi nadopunjavati programe i sredstva osigurana putem MMF-a i Svjetske banke. Pri određivanju iznosa pomoći također se uzimaju u obzir očekivani financijski doprinosi multilateralnih donatora te potreba osiguranja pravedne raspodjele tereta između Unije i drugih donatora, kao i već postojeća upotreba drugih instrumenata Unije za vanjsko financiranje u Tunisu te dodana vrijednost sveukupnog angažmana Unije.
(14)
Komisija bi trebala osigurati da je makrofinancijska pomoć Unije pravno i stvarno u skladu s ključnim načelima, ciljevima i mjerama poduzetima u okviru različitih područja vanjskog djelovanja i ostalih relevantnih politika Unije.
(15)
Makrofinancijskom pomoći Unije trebalo bi podupirati vanjsku politiku Unije prema Tunisu. Službe Komisije i Europska služba za vanjsko djelovanje trebale bi blisko surađivati tijekom aktivnosti makrofinancijske pomoći kako bi uskladile i osigurale dosljednost vanjske politike Unije.
(16)
Makrofinancijskom pomoći Unije trebalo bi podupirati posvećenost Tunisa vrijednostima koje dijeli s Unijom, uključujući demokraciju, vladavinu prava, dobro upravljanje, poštovanje ljudskih prava, održivi razvoj i smanjenje siromaštva, kao i njegovu predanost načelima otvorene, uređene i poštene trgovine.
(17)
Kao preduvjet za odobravanje makrofinancijske pomoći Unije Tunis bi trebao poštovati učinkovite demokratske mehanizme, uključujući višestranački parlamentarni sustav i vladavinu prava, te jamčiti poštovanje ljudskih prava. Osim toga, posebni ciljevi makrofinancijske pomoći Unije trebali bi jačati učinkovitost, transparentnost i odgovornost sustava upravljanja javnim financijama u Tunisu te promicati strukturne reforme kojima su ciljevi potpora održivog i uključivog rasta, stvaranje radnih mjesta i fiskalna konsolidacija. Komisija bi trebala redovito pratiti kako ispunjenje preduvjeta, tako i postizanje tih ciljeva.
(18)
Kako bi se osiguralo da su financijski interesi Unije, povezani s makrofinancijskom pomoći Unije, učinkovito zaštićeni, Tunis bi trebao poduzeti odgovarajuće mjere vezane uz sprečavanje i borbu protiv prijevare, korupcije i drugih nepravilnosti u vezi s pomoći. Osim toga, trebalo bi predvidjeti da Komisija provodi provjere i da Revizorski sud provodi revizije.
(19)
Dodjelom makrofinancijske pomoći Unije ne dovode se u pitanje ovlasti Europskog parlamenta i Vijeća.
(20)
Iznosi rezervacija koji su potrebni za makrofinancijsku pomoć Unije trebali bi biti usklađeni s proračunskim odobrenim sredstvima utvrđenima višegodišnjim financijskim okvirom.
(21)
Komisija bi trebala upravljati makrofinancijskom pomoći Unije. Kako bi se osiguralo da Europski parlament i Vijeće mogu pratiti provedbu ove Odluke, Komisija bi ih trebala redovito obavješćivati o razvoju događaja u odnosu na pomoć i dostavljati im relevantne dokumente.
(22)
Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu ove Odluke, Komisiji bi trebalo dodijeliti provedbene ovlasti. Te ovlasti trebalo bi izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (4).
(23)
Makrofinancijska pomoć Unije trebala bi podlijegati uvjetima gospodarske politike koji će biti utvrđeni u Memorandumu o razumijevanju. Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti provedbe te radi učinkovitosti, Komisija bi trebala biti ovlaštena pregovarati o tim uvjetima s tuniskim vlastima uz nadzor odbora predstavnika država članica u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011. Temeljem te Uredbe, savjetodavni bi se postupak trebao, kao opće pravilo, primjenjivati u svim slučajevima osim ako je drukčije navedeno u toj Uredbi. S obzirom na mogući važan učinak pomoći iznad 90 milijuna EUR, za iznose koji prelaze taj prag prikladno je koristiti postupak ispitivanja. S obzirom na iznos makrofinancijske pomoći Unije Tunisu, postupak ispitivanja trebao bi se primjenjivati pri donošenju Memoranduma o razumijevanju te u slučaju smanjenja, obustave ili ukidanja pomoći,
DONIJELI SU OVU ODLUKU:
Članak 1.
1. Unija Tunisu stavlja na raspolaganje makrofinancijsku pomoć („makrofinancijska pomoć Unije”) u maksimalnom iznosu od 300 milijuna EUR, s ciljem pružanja potpore gospodarskoj stabilizaciji i reformama u Tunisu. Ta pomoć doprinosi pokrivanju potreba bilance plaćanje Tunisa, kao što je određeno programom MMF-a.
2. Puni iznos makrofinancijske pomoći Unije daje se na raspolaganje Tunisu u obliku zajmova. Komisija je ovlaštena u ime Unije posuditi potrebna sredstva na tržištima kapitala ili od financijskih institucija i u obliku zajma dodijeliti ih Tunisu. Rok dospijeća zajmova iznosi najviše 15 godina.
3. Dodjelom makrofinancijske pomoći Unije upravlja Komisija u skladu sa sporazumima ili dogovorima postignutima između MMF-a i Tunisa te s glavnim načelima i ciljevima gospodarskih reformi utvrđenih Sporazumom o pridruživanju između EU-a i Tunisa i Akcijskim planom EU-a i Tunisa za razdoblje 2013.-2017. dogovorenim u okviru ESP-a. Komisija redovito obavješćuje Europski parlament i Vijeće o napretku vezanom uz makrofinancijsku pomoć Unije, uključujući isplate te pomoći, te pravovremeno podnosi tim institucijama relevantne dokumente.
4. Makrofinancijska pomoć Unije stavlja se na raspolaganje u razdoblju od dvije i pol godine, počevši od prvog dana nakon stupanja na snagu Memoranduma o razumijevanju iz članka 3. stavka 1. ove Odluke.
5. Ako se potrebe Tunisa za financiranjem tijekom razdoblja isplate makrofinancijske pomoći Unije znatno smanje u usporedbi s prvotnim predviđanjima, Komisija, postupajući u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 7. stavka 2., smanjuje iznos pomoći ili tu pomoć obustavlja ili ukida.
Članak 2.
Kao preduvjet za odobravanje makrofinancijske pomoći Unije, Tunis mora poštovati učinkovite demokratske mehanizme, uključujući višestranački parlamentarni sustav i vladavinu prava, te jamčiti poštovanje ljudskih prava.
Komisija prati ispunjavanje tog preduvjeta tijekom trajanja makrofinancijske pomoći Unije.
Ovaj se članak primjenjuje u skladu s Odlukom Vijeća 2010/427/EU (5).
Članak 3.
1. Komisija se, u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 7. stavka 2., dogovara s tuniskim vlastima o jasno određenoj gospodarskoj politici i financijskim uvjetima, usmjeravajući se na strukturne reforme i dobre javne financije na kojima se temelji makrofinancijska pomoć Unije, a ti će uvjeti biti utvrđeni u Memorandumu o razumijevanju („Memorandum o razumijevanju”) u kojem će biti naveden rok za ispunjenje tih uvjeta. Gospodarska politika i financijski uvjeti utvrđeni u Memorandumu o razumijevanju u skladu su sa sporazumima ili dogovorima iz članka 1. stavka 3., uključujući makroekonomsku prilagodbu i programe strukturne reforme koje je Tunis proveo, uz potporu MMF-a.
2. Cilj je tih uvjeta, posebno, jačanje učinkovitosti, transparentnosti i odgovornosti sustava upravljanja javnim financijama u Tunisu, uključujući za korištenje makrofinancijske pomoći Unije. Pri određivanju mjera politike također se uzima u obzir napredak na području uzajamnog otvaranja tržišta, razvoj uređene i poštene trgovine, kao i drugi prioriteti u kontekstu vanjske politike Unije. Komisija redovito prati napredak u postizanju tih ciljeva.
3. Pojedinosti o financijskim uvjetima makrofinancijske pomoći Unije utvrđuju se Ugovorom o zajmu koji će sklopiti Komisija i tuniske vlasti.
4. Komisija redovito provjerava jesu li uvjeti iz članka 4. stavka 3. i dalje ispunjeni, kao i jesu li gospodarske politike Tunisa u skladu s ciljevima makrofinancijske pomoći Unije. Pritom Komisija blisko surađuje s MMF-om i Svjetskom bankom i, prema potrebi, s Europskim parlamentom i Vijećem.
Članak 4.
1. Podložno uvjetima iz stavka 3., Komisija stavlja na raspolaganje makrofinancijsku pomoć Unije u obliku zajma s isplatom u tri rate. Iznos svake rate utvrđuje se u Memorandumu o razumijevanju.
2. Za iznose makrofinancijske pomoći Unije u obliku zajmova formiraju se, prema potrebi, rezervacije, u skladu s Uredbom Vijeća (EZ, Euratom) br. 480/2009 (6).
3. Komisija odlučuje o isplati rata podložno ispunjenju svih sljedećih uvjeta:
(a)
preduvjet određen u članku 2.;
(b)
stalni zadovoljavajući rezultati provedbe programa politike koji sadrži snažne mjere prilagodbe i mjere strukturne reforme potpomognute nepreventivnim kreditnim aranžmanom s MMF-om; i
(c)
provedba, u određenom roku, uvjeta gospodarske politike i financijskih uvjeta dogovorenih u Memorandumu o razumijevanju.
Druga rata isplaćuje se najranije tri mjeseca nakon isplate prve rate. Treća rata isplaćuje se najranije tri mjeseca nakon isplate druge rate.
4. Ako uvjeti iz stavka 3. nisu ispunjeni, Komisija privremeno obustavlja ili ukida isplatu makrofinancijske pomoći Unije. U takvim slučajevima, ona obavješćuje Europski parlament i Vijeće o razlozima za tu obustavu ili ukidanje.
5. Makrofinancijska pomoć Unije isplaćuje se Središnjoj banci Tunisa. Podložno odredbama koje će se dogovoriti u Memorandumu o razumijevanju, uključujući potvrdu preostalih potreba za proračunskim financiranjem, sredstva Unije mogu se prenijeti tuniskom ministarstvu financija kao krajnjem korisniku.
Članak 5.
1. Poslovi zaduživanja i kreditiranja povezani s makrofinancijskom pomoći Unije izvršavaju se u eurima, koristeći isti datum valute, te ne smiju prouzročiti promjenu ročnosti za Uniju te je ne smiju izložiti valutnim ili kamatnim rizicima ili bilo kakvom drugom komercijalnom riziku.
2. Ako okolnosti to omogućuju i na zahtjev Tunisa, Komisija može poduzeti potrebne mjere kako bi osigurala da se u uvjete kreditiranja uključi odredba o prijevremenoj otplati i da se ista podudara s odgovarajućom odredbom o uvjetima zaduživanja.
3. Ako okolnosti dopuštaju poboljšanje kamatnih stopa na zajam i na zahtjev Tunisa, Komisija može odlučiti refinancirati cijeli zajam ili jedan dio prvotnog zaduženja ili može restrukturirati odgovarajuće financijske uvjete. Operacije refinanciranja ili restrukturiranja provode se u skladu sa stavcima 1. i 4. i ne utječu na produženje dospijeća zaduživanja ili povećanje iznosa nepodmirenog kapitala na dan refinanciranja ili restrukturiranja.
4. Sve troškove koji su nastali za Uniju, a koji se odnose na poslove zaduživanja i kreditiranja u skladu s ovom Odlukom, snosi Tunis.
5. Komisija obavješćuje Europski parlament i Vijeće o razvoju događaja u vezi s poslovima iz stavaka 2. i 3.
Članak 6.
1. Makrofinancijska pomoć Unije provodi se u skladu s Uredbom (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (7) i Delegiranom uredbom Komisije (EU) br. 1268/2012 (8).
2. Provedbom makrofinancijske pomoći Unije upravlja se izravno.
3. Memorandum o razumijevanju i Ugovor o zajmu oko kojeg se treba sporazumjeti s tuniskim vlastima, moraju sadržati odredbe:
(a)
kojima se osigurava da Tunis redovito provjerava jesu li financijska sredstva odobrena iz općeg proračuna Unije ispravno iskorištena, da poduzima odgovarajuće mjere radi sprečavanja nepravilnosti i prijevara te da, prema potrebi, poduzima pravne radnje s ciljem povrata svih zloupotrijebljenih sredstava isplaćenih na temelju ove Odluke;
(b)
kojima se osigurava zaštita financijskih interesa Unije, posebno predviđanje posebnih mjera u vezi sa sprečavanjem i suzbijanjem prijevare, korupcije i drugih nepravilnosti koje utječu na makrofinancijsku pomoć Unije, u skladu s Uredbom Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95 (9), Uredbom Vijeća (Euratom, EZ) br. 2185/96 (10) te Uredbom (EU, Euratom) br. 883/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (11);
(c)
kojima se izričito dodjeljuje ovlast Komisiji, uključujući Europski ured za borbu protiv prijevara, ili njezinim predstavnicima, da provodi provjere, uključujući provjere i inspekcije na terenu;
(d)
kojima se izričito dodjeljuje ovlast Komisiji i Revizorskom sudu za provođenje revizija tijekom i nakon razdoblja dostupnosti makrofinancijske pomoći Unije, uključujući revizije dokumentacije te revizije na terenu, poput operativnih procjena; i
(e)
kojima se osigurava da Unija ostvaruje pravo na prijevremenu otplatu zajma ako je utvrđeno da, u vezi s upravljanjem makrofinancijskom pomoći Unije, Tunis sudjeluje u prijevari ili korupciji ili u nekoj drugoj nezakonitoj radnji koja šteti financijskim interesima Unije.
4. Tijekom provedbe makrofinancijske pomoći Unije Komisija prati, putem operativnih procjena, kvalitetu financijskih aranžmana Tunisa, administrativne postupke te mehanizme unutarnje i vanjske kontrole koji su relevantni za takvu pomoć.
Članak 7.
1. Komisiji pomaže odbor. Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 8.
1. Svake godine do 30. lipnja Komisija Europskom parlamentu i Vijeću dostavlja izvješće o provedbi ove Odluke u prethodnoj godini, zajedno s ocjenom te provedbe. U tom se izvješću:
(a)
ispituje napredak u provedbi makrofinancijske pomoći Unije;
(b)
procjenjuje gospodarsko stanje i mogućnosti Tunisa, kao i napredak u provedbi mjera politike iz članka 3. stavka 1.;
(c)
navodi poveznica između uvjeta gospodarske politike utvrđenih u Memorandumu o razumijevanju, trenutačne gospodarske i fiskalne uspješnosti Tunisa te odluke Komisije o isplati rata makrofinancijske pomoći Unije.
2. Najkasnije dvije godine nakon isteka razdoblja dostupnosti iz članka 1. stavka 4. Komisija dostavlja Europskom parlamentu i Vijeću izvješće o ex post ocjeni u kojem se procjenjuju rezultati i djelotvornost isplaćene makrofinancijske pomoći Unije te mjera u kojoj je ta pomoć doprinijela ciljevima pomoći.
Članak 9.
Ova Odluka stupa na snagu trećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Sastavljeno u Bruxellesu 15. svibnja 2014.