KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 27. oktober 2014
om opstilling af en liste over sektorer og delsektorer, der anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage, jf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF, for perioden 2015-2019
(meddelt under nummer C(2014) 7809)
(EØS-relevant tekst)
(2014/746/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (1), særlig artikel 10a, stk. 13, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Det fastsættes i direktiv 2003/87/EF, at auktionering bør være det grundlæggende princip for tildeling af kvoter for drivhusgasemissioner til driftsledere af anlæg inden for EU's emissionshandelssystem (»EU ETS«) fra 2013. Visse driftsledere vil dog fortsat kunne få tildelt kvoter gratis fra 2013-2020 i overensstemmelse med reglerne i direktiv 2003/87/EF og Kommissionens afgørelse 2011/278/EU (2).
(2)
Manglen på en ambitiøs international klimaaftale, der skal begrænse den globale temperaturstigning til 2 °C, kunne undergrave fordelene ved de foranstaltninger, EU har iværksat. Manglen på bindende foranstaltninger på internationalt plan kunne føre til en stigning i drivhusgasemissionerne i tredjelande, hvor industrien ikke er underlagt tilsvarende begrænsninger for CO2-udledningen (»kulstoflækage«). For at imødegå risikoen for kulstoflækage fastsættes det i direktiv 2003/87/EF, at Kommissionen med udgangspunkt i resultatet af de internationale forhandlinger opstiller en liste over de sektorer og delsektorer, der anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage (»liste over sektorer og delsektorer«). Disse sektorer og delsektorer bør gratis tildeles kvoter på 100 % af den mængde, der fastsættes på grundlag af direktiv 2003/87/EF og Kommissionens afgørelse 2011/278/EU, med forbehold af den tværsektorielle korrektionsfaktor, der er omhandlet i direktiv 2003/87/EF og fastsat i bilag II til afgørelse 2013/448/EU (3).
(3)
Kommissionen har i den forbindelse analyseret, i hvilken grad tredjelande, som tegner sig for en betydelig del af den globale produktion af produkter i sektorer og delsektorer, der er opført på kulstoflækagelisten, har påtaget sig forpligtelser til at reducere drivhusgasemissionerne i de pågældende sektorer, og om deres forpligtelser er sammenlignelige med EU's forpligtelser og opfyldes inden for samme tidsramme. Derudover er det blevet undersøgt, om effektiviteten på anlæg i de pågældende lande svarer til den, der er på anlæg i EU. Kommissionen er nået til den konklusion, at der ikke kan konstateres tilstrækkelig sammenlignelighed med hensyn til forpligtelsen til at reducere drivhusgasemissioner, og at det derfor heller ikke er relevant at sammenligne CO2-effektiviteten.
(4)
Den første liste over sektorer og delsektorer, der anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage, blev opstillet for 2013 og 2014 ved Kommissionens afgørelse 2010/2/EU (4) i 2009.
(5)
Vurderingen bør være baseret på en række kvantitative og kvalitative kriterier og på data fra de seneste tre år. Kommissionen har anvendt data fra 2009, 2010 og 2011, da der kun forelå data fra 2012 for nogle af parametrene.
(6)
Med henblik på opstillingen af listen over sektorer og delsektorer vurderede Kommissionen risikoen for kulstoflækage fra sektorer og delsektorer på NACE-4-niveau i den statistiske nomenklatur for økonomiske for økonomiske aktiviteter i EU i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1893/2006 (5). NACE-4 er det niveau, hvor der er flest tilgængelige data for præcist definerede sektorer. En sektor betegnes på et firecifret niveau i NACE-nomenklaturen og en delsektor på CPA-niveau (sekscifret) eller Prodcom-niveau (ottecifret), dvs. den varenomenklatur, der anvendes til statistikker over industriproduktion i EU, og som følger direkte af NACE-nomenklaturen.
(7)
Sektorerne blev først vurderet på grundlag af de kvantitative kriterier i artikel 10a, stk. 15 og 16, i direktiv 2003/87/EF. Kommissionen måtte for at kunne anvende disse kvantitative kriterier fastlægge summen af direkte og indirekte ekstraomkostninger som følge af gennemførelsen af direktiv 2003/87/EF.
(8)
De direkte ekstraomkostninger, som følger af den mængde kvoter, som en sektor skal købe, hvis den ikke anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage, blev beregnet på grundlag af data om direkte CO2-emissioner på sektorniveau. Dataene i EU-transaktionsjournalen anses for at være den mest nøjagtige og gennemsigtige kilde til data om CO2-emissioner på anlægsniveau, og de er derfor benyttet til at beregne sektorernes direkte omkostninger. EU-transaktionsjournalen indeholder ingen emissionsdata for de sektorer og drivhusgasser, der først blev omfattet af EU ETS fra den 1. januar 2013. I disse tilfælde har Kommissionen derfor anvendt de data om direkte CO2-emissioner, som medlemsstaterne har indsendt som led i de nationale gennemførelsesforanstaltninger ifølge afgørelse 2011/278/EU.
(9)
For at kunne fastlægge de indirekte ekstraomkostninger har Kommissionen indsamlet data om elforbruget på sektorniveau fra medlemsstaterne, idet den har sikret, at elforbruget under de forskellige NACE-koder ikke medregnes to gange. Da Kommissionen skulle fastlægge de emissioner, der vedrører produktionen af den el, som blev forbrugt af de forskellige sektorer på listen over sektorer og delsektorer i afgørelse 2010/2/EU, blev der anvendt den gennemsnitlige emissionsfaktor, der kan afledes af det samlede brændstofmiks for elproduktionen, da den blev anset for at være baseret på de mest nøjagtige data. Der er anvendt samme gennemsnitlige emissionsfaktor til de vurderinger, der ligger til grund for denne afgørelse.
(10)
Kommissionen har endvidere måtte foretage et skøn over den gennemsnitlige CO2-pris for at fastlægge de direkte og indirekte ekstraomkostninger. Da den første liste over sektorer og delsektorer blev opstillet, blev der anvendt en antaget kulstofpris på 30 EUR pr. ton CO2-ækvivalent til vurderingerne. I den periode, hvor afgørelse 2010/2/EU er blevet anvendt, har der været en betydelig forskel mellem den CO2-pris, der blev anvendt til vurderingerne, og den faktiske CO2-pris, idet sidstnævnte har været betydeligt lavere. Kommissionen har i meddelelsen »Politikramme for klima- og energipolitikken i perioden 2020-2030« (6) foreslået et ubetinget mål for reduktion af drivhusgasemissioner på 40 % i 2030 i forhold til 1990 og et tilsvarende mål for energi fra vedvarende energikilder. Kommissionen har også foreslået at oprette en markedsstabilitetsreserve i EU ETS. Under disse omstændigheder forventes det, at kulstofprisen fremover i højere grad vil være drevet af emissionsreduktioner på mellemlang og lang sigt. Det menes derfor at være berettiget forsat at anvende en anslået pris på 30 EUR pr. ton CO2-ækvivalent til de vurderinger, der ligger til grund for denne afgørelse.
(11)
De direkte og indirekte ekstraomkostninger bør beregnes som en andel af bruttoværditilvæksten. Til vurdering af bruttoværditilvæksten på sektorniveau er der anvendt data fra Eurostats statistik over erhvervsstrukturer.
(12)
Endvidere har Kommissionen vurderet handelsintensiteten for hver sektor og delsektor ud fra data fra Eurostats Comext-database.
(13)
I alt har Kommissionen vurderet 245 industrisektorer og 24 delsektorer, der er klassificeret under »Råstofindvinding« og »Fremstillingsvirksomhed« i NACE-nomenklaturen. De sektorer og delsektorer, der er opført i punkt 1 i bilaget til denne afgørelse, opfylder kriterierne i artikel 10a, stk. 15 og 16, i direktiv 2003/87/EF og bør anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage.
(14)
For en række sektorer, som ikke blev anset for at være udsat for risiko for kulstoflækage på grundlag af de kvantitative kriterier i artikel 10a, stk. 15 og 16, er der foretaget vurderinger på grundlag af de kvalitative kriterier i artikel 10a, stk. 17, i direktiv 2003/87/EF. Den kvalitative vurdering er foretaget i tilfælde, som i forbindelse med opstillingen af den tidligere liste opfyldte de kvalitative kriterier, i tilfælde, hvor sektorerne må anses for at være grænsetilfælde, og på anmodning af repræsentanter for erhvervslivet.
(15)
Hvad angår sektorerne »Efterbehandling af tekstiler« (NACE-kode 1330), »Fremstilling af mursten, teglsten og byggematerialer af brændt ler« (NACE-kode 2332), »Fremstilling af byggematerialer af gips« (NACE-kode 2362), »Støbning af jernprodukter« (NACE-kode 2451) og »Støbning af letmetalprodukter« (NACE-kode 2453) er de kvalitative vurderinger, der blev foretaget i forbindelse med opstillingen af den tidligere liste over sektorer og delsektorer for 2013 og 2014, blevet ajourført. Konklusionen blev, at de omstændigheder, der berettigede at tilføje disse sektorer til listen over sektorer og delsektorer, stadig gør sig gældende. De pågældende sektorer bør derfor også i perioden 2015-2019 anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage.
(16)
Der er foretaget en kvantitativ vurdering for sektoren »Fremstilling af malt« (NACE-kode 1106), da denne sektor var et grænsetilfælde med hensyn til artikel 10a, stk. 16, litra b), i direktiv 2003/87/EF. Under hensyntagen til de øgede omkostninger som følge af gennemførelsen af direktiv 2003/87/EF viste vurderingen, at der var en høj handelsintensitet og et betydeligt fald i rentabiliteten i sektoren i EU. De lave fortjenstmargener begrænser anlæggenes kapacitet til at investere og begrænse emissionerne. På grundlag af disse faktorers samlede påvirkning må sektoren anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage.
(17)
De sektorer, der er opført i punkt 2 i bilaget bør anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage på grundlag af de kvalitative kriterier.
(18)
Da bilagets liste over sektorer og delsektorer, der anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage, skal gælde fra 2015-2019, bør denne afgørelse finde anvendelse fra den 1. januar 2015.
(19)
Af hensyn til retssikkerheden bør afgørelse 2010/2/EU ophæves med virkning fra den 1. januar 2015.
(20)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Klimaændringer -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Sektorerne og delsektorerne på listen i bilaget anses for at være udsat for en betydelig risiko for kulstoflækage.
Artikel 2
Afgørelse nr. 2010/2/EU ophæves med virkning fra den 1. januar 2015.
Artikel 3
Denne afgørelse anvendes fra den 1. januar 2015.
Artikel 4
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. oktober 2014.
ODLUKA KOMISIJE
оd 27. listopada 2014.
o utvrđivanju, u skladu s Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, popisa sektora i podsektora koji se smatraju izloženima značajnom riziku od istjecanja ugljika, za razdoblje od 2015. do 2019.
(priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 7809)
(Tekst značajan za EGP)
(2014/746/EU)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (1), a posebno njezin članak 10.a stavak 13.,
budući da:
(1)
Direktivom 2003/87/EZ propisuje se da bi dražba trebala biti osnovno načelo za raspodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova operaterima postrojenja u okviru područja primjene sustava Unije za trgovanje emisijama (dalje u tekstu: „EU ETS”) od 2013. godine nadalje. Međutim, operateri koji ispunjavaju uvjete nastavit će dobivati besplatne emisijske jedinice od 2013. do 2020. u skladu s pravilima navedenima u Direktivi 2003/87/EZ i Odluci Komisije 2011/278/EU (2).
(2)
Činjenica da ne postoji ambiciozan međunarodni sporazum o klimatskim promjenama s ciljem ograničavanja globalnog povećanja temperature na 2 °C mogla bi ugroziti korisne učinke aktivnosti Unije. Budući da ne postoje obvezujuće mjere na međunarodnoj razini, moglo bi doći do povećanja emisija stakleničkih plinova u trećim zemljama u kojima industrija ne podliježe sličnim ograničenja za ugljik (dalje u tekstu: „istjecanje ugljika”). Kako bi se smanjio taj rizik od istjecanja ugljika, Direktivom 2003/87/EZ propisuje se da, ovisno o ishodu međunarodnih pregovora, Komisija treba odrediti popis sektora i podsektora koji se smatraju izloženima značajnom riziku od istjecanja ugljika (dalje u tekstu: „popis sektora i podsektora”). Ti sektori i podsektori trebali bi dobivati besplatne emisijske jedinice u vrijednosti od 100 % količine utvrđene na temelju Direktive 2003/87/EZ i Odluke 2011/278/EU, ovisno o međusektorskom faktoru korekcije iz članka 10.a stavka 5. Direktive 2003/87/EZ i iz Priloga II. Odluci Komisije 2013/448/EU (3).
(3)
U vezi s tim Komisija je analizirala u kojoj se mjeri treće zemlje koje predstavljaju ključan udio globalne proizvodnje proizvoda u sektorima i podsektorima koji su uvršteni u popis jer se smatraju izloženima riziku od istjecanja ugljika čvrsto obvezuju smanjiti emisije stakleničkih plinova u odgovarajućim sektorima te jesu li njihove obveze usporedive s onima Unije i provode li se u istom vremenskom okviru. Ispitivalo se i u kojoj je mjeri učinkovitost postrojenja u tim zemljama usporediva s postrojenjima u Uniji. Komisija je zaključila da se ne može utvrditi dovoljna usporedivost obvezivanja na smanjenje emisija stakleničkih plinova te stoga usporedivost učinkovitosti u pogledu emisija ugljika nije relevantna.
(4)
Prvi popis sektora i podsektora koji se smatraju izloženima značajnom riziku od istjecanja ugljika utvrđen je 2009. godine Odlukom Komisije 2010/2/EU (4) za 2013. i 2014.
(5)
Procjena bi se trebala temeljiti na nizu kvantitativnih i kvalitativnih kriterija te na podacima iz posljednjih triju godina. Komisija je stoga koristila podatke iz 2009., 2010. i 2011., budući da su podaci iz 2012. bili dostupni samo za neke parametre.
(6)
Kako bi utvrdila popis sektora i podsektora, Komisija je procijenila rizik od istjecanja ugljika u sektorima i podsektorima razine NACE 4 statističke klasifikacije ekonomskih djelatnosti u Uniji u skladu s Uredbom (EZ) br. 1893/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (5). Razina NACE 4 razina je s optimalnom dostupnošću podataka i točnim definiranjem sektora. Sektor se označava na četveroznamenkastoj razini klasifikacije NACE, a podsektor na šesteroznamenkastoj razini klasifikacije CPA ili osmeroznamenkastoj razini klasifikacije Prodcom, to jest, klasifikacije robe za statistiku o industrijskoj proizvodnji u Uniji, koja je nastala izravno iz klasifikacije NACE.
(7)
Sektori su prvi put procijenjeni na temelju kvantitativnih kriterija iz članka 10.a stavaka 15. i 16. Direktive 2003/87/EZ. Za primjenu navedenih kvantitativnih kriterija Komisija je morala odrediti ukupni iznos izravnih i neizravnih dodatnih troškova nastalih provedbom Direktive 2003/87/EZ.
(8)
Izravni dodatni troškovi, nastali zbog količine emisijskih jedinica koju bi sektor morao kupiti ako se ne smatra izloženim značajnom riziku od istjecanja ugljika, izračunati su na temelju podataka o izravnim emisijama CO2 na sektorskoj razini. Dnevnik transakcija Europske unije (dalje u tekstu: „EUTL”) smatra se najpreciznijim i najtransparentnijim izvorom podataka o emisijama CO2 na razini postrojenja i stoga se podaci iz EUTL-a koriste za izračunavanje izravnih troškova za sektore. Za sektore i stakleničke plinove koji su obuhvaćeni EU ETS-om tek od 1. siječnja 2013. nema dostupnih podataka o emisijama u EUTL-u. Stoga je u tim slučajevima Komisija koristila podatke o izravnim emisijama CO2 koje su države članice navele u nacionalnim provedbenim mjerama na temelju Odluke 2011/278/EU.
(9)
Kako bi odredila neizravne dodatne troškove, Komisija je od država članica prikupljala podatke o potrošnji električne energije na sektorskoj razini, osiguravajući da se potrošena električna energija ne računa dvostruko pod različitim oznakama NACE-a. Za određivanje emisija povezanih s proizvodnjom električne energije potrošene u različitim sektorima s popisa sektora i podsektora u Odluci 2010/2/EU Komisija je koristila prosječni faktor emisije dobiven iz ukupne mješavine goriva za proizvodnju električne energije, jer je procijenjeno da se taj faktor temelji na najpreciznijim podacima. Isti prosječni faktor emisije upotrijebljen je i za procjene na kojima se temelji ova Odluka.
(10)
Nadalje, radi utvrđivanja izravnih i neizravnih dodatnih troškova, Komisija je morala procijeniti prosječnu cijenu ugljika. Kako bi sastavila prvi popis sektora i podsektora, za procjene se koristila pretpostavljenom cijenom ugljika od 30 EUR po toni ekvivalenta CO2. U razdoblju primjene Odluke 2010/2/EU pretpostavljena cijena ugljika korištena pri procjenama i stvarna cijena ugljika znatno su se razlikovale, tj. stvarna je cijena bila znatno niža. Međutim, Komisija je u svojoj Komunikaciji pod nazivom „Okvir za klimatsku i energetsku politiku u razdoblju 2020.-2030.” (6) predložila cilj bezuvjetnog smanjenja emisija stakleničkih plinova do 2030. godine za 40 % u usporedbi s 1990. i odgovarajući cilj za obnovljive izvore energije. Komisija je predložila i uspostavu pričuve za stabilnost tržišta u EU ETS-u. U tim okolnostima, očekuje se da će na cijenu ugljika u budućnosti u većoj mjeri utjecati srednjoročna i dugoročna smanjenja emisija. Stoga se smatra opravdanim i dalje se koristiti pretpostavkom cijene od 30 EUR po toni ekvivalenta CO2 za procjene na kojima se temelji ova Odluka.
(11)
Izravne i neizravne dodatne troškove treba izračunavati kao dio bruto dodane vrijednosti. Za procjenu bruto dodane vrijednosti na razini sektora korišteni su podaci iz strukturne poslovne statistike Eurostata.
(12)
Nadalje, Komisija je procijenila intenzitet trgovine za svaki sektor i podsektor na temelju podataka iz Eurostatove baze podataka Comext.
(13)
Ukupno je Komisija procijenila 245 industrijskih sektora i 24 podsektora razvrstana u područja klasifikacije NACE „Rudarstvo i vađenje” i „Prerađivačka industrija”. Sektori i podsektori navedeni u točki 1. Priloga ovoj Odluci udovoljavaju kriterijima utvrđenima člankom 10.a stavcima 15. i 16. Direktive 2003/87/EZ i treba ih smatrati izloženima značajnom riziku od istjecanja ugljika.
(14)
Procjene na temelju kvalitativnih kriterija iz članka 10.a stavka 17. Direktive 2003/87/EZ provedene su u brojnim sektorima koji se nisu smatrali izloženima riziku od istjecanja ugljika prema kvantitativnim kriterijima iz članka 10.a stavaka 15. i 16. Kvalitativne procjene provodile su se u slučajevima koji su udovoljavali kvalitativnim kriterijima u kontekstu određivanja prethodnog popisa, u sektorima koji se smatraju graničnim slučajevima i na zahtjev predstavnika industrije.
(15)
U slučaju sektora „Dovršavanje tekstila” (oznaka NACE 1330), „Proizvodnja opeke, crijepa i ostalih proizvoda od pečene gline za građevinarstvo” (oznaka NACE 2332), „Proizvodnja proizvoda od gipsa za građevinarstvo” (oznaka NACE 2362), „Lijevanje željeza” (oznaka NACE 2451) i „Lijevanje lakih metala” (oznaka NACE 2453), kvalitativne procjene provedene u kontekstu određivanja prethodnog popisa sektora i podsektora, valjane za 2013. i 2014., ažurirane su. Zaključeno je da još uvijek prevladavaju okolnosti koje opravdavaju uvrštavanje tih sektora u popis sektora i podsektora. Prema tome, te sektore treba smatrati izloženima značajnom riziku od istjecanja ugljika i za razdoblje 2015.-2019.
(16)
Kvalitativna procjena provedena je za sektor „Proizvodnja slada” (oznaka NACE 1106) jer je taj sektor obuhvaćao graničan slučaj s obzirom na članak 10.a stavak 16. točku (b) Direktive 2003/87/EZ. Uzimajući u obzir povećane troškove proizašle iz provedbe Direktive 2003/87/EZ, procjena je pokazala velik intenzitet trgovine i značajan pad profitabilnosti tog sektora u Uniji. Niske profitne marže ograničavaju kapacitet postrojenja za ulaganje i smanjenje emisija. Na temelju zajedničkog učinka tih čimbenika, taj sektor treba smatrati izloženim značajnom riziku od istjecanja ugljika.
(17)
Sektore navedene u točki 2. Priloga treba smatrati izloženima značajnom riziku od istjecanja ugljika na temelju kvalitativnih kriterija.
(18)
Budući da će popis sektora i podsektora koji se smatraju izloženima značajnom riziku od istjecanja ugljika, određen u Prilogu, vrijediti za razdoblje od 2015. do 2019., ova se Odluka treba primjenjivati od 1. siječnja 2015.
(19)
Radi pravne sigurnosti i jasnoće, Odluku 2010/2/EU treba staviti izvan snage s učinkom od 1. siječnja 2015.
(20)
Mjere predviđene ovom Odlukom u skladu su s mišljenjem Odbora za klimatske promjene,
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Sektori i podsektori navedeni u Prilogu smatraju se izloženima značajnom riziku od istjecanja ugljika.
Članak 2.
Odluka 2010/2/EU stavlja se izvan snage s učinkom od 1. siječnja 2015.
Članak 3.
Ova se Odluka primjenjuje od 1. siječnja 2015.
Članak 4.
Ova je Odluka upućena državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 27. listopada 2014.