KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 316/2014
af 21. marts 2014
om anvendelse af artikel 101, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på visse kategorier af teknologioverførselsaftaler
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning nr. 19/65/EØF af 2. marts 1965 om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af aftaler og samordnet praksis (1), særlig artikel 1,
efter offentliggørelse af udkast til denne forordning,
efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning nr. 19/65/EØF bemyndiger Kommissionen til ved forordning at anvende traktatens artikel 101, stk. 3, på visse kategorier af teknologioverførselsaftaler og tilsvarende samordnet praksis, der falder ind under traktatens artikel 101, stk. 1, når der i aftalen eller den samordnede praksis kun deltager to virksomheder.
(2)
I medfør af forordning nr. 19/65/EØF har Kommissionen bl.a. vedtaget forordning (EF) nr. 772/2004 (2). I forordning (EF) nr. 772/2004 defineres kategorier af teknologioverførselsaftaler, som af Kommissionen blev anset for normalt at opfylde betingelserne i traktatens artikel 101, stk. 3. I betragtning af de generelt positive erfaringer med anvendelsen af nævnte forordning, som udløber den 30. april 2014, samt under hensyn til de erfaringer, der er indhøstet siden dens vedtagelse, bør der vedtages en ny gruppefritagelsesforordning.
(3)
Forordningen bør både sikre en effektiv beskyttelse af konkurrencen og give virksomhederne tilstrækkelig retssikkerhed. Ved virkeliggørelsen af disse mål bør der tages hensyn til behovet for at forenkle den administrative kontrol og de lovgivningsmæssige rammer i videst muligt omfang.
(4)
Teknologioverførselsaftaler vedrører meddelelse af licens på teknologirettigheder. Sådanne aftaler vil normalt fremme den økonomiske effektivitet og styrke konkurrencen, da de kan forhindre dobbeltarbejde inden for forskning og udvikling, styrke incitamentet til at iværksætte indledende forskning og udvikling, fremme trinvis innovation, lette spredningen af teknologi og skabe konkurrence på produktmarkederne.
(5)
Sandsynligheden for, at sådanne effektivitets- og konkurrencefremmende virkninger opvejer eventuelle konkurrencebegrænsende virkninger forårsaget af begrænsninger indeholdt i teknologioverførselsaftaler, afhænger af de deltagende virksomheders markedsstyrke og derfor af, i hvilket omfang disse virksomheder møder konkurrence fra andre virksomheder, der ejer teknologier eller fremstiller produkter, der kan substitueres med førstnævnte virksomheders teknologier eller produkter.
(6)
Forordningen bør kun omfatte teknologioverførselsaftaler mellem en licensgiver og en licenstager. Den bør omfatte sådanne aftaler, selv hvis aftalen indeholder betingelser gældende for mere end et omsætningsled, f.eks. ved at indeholde et krav om, at licenstageren skal etablere et særligt distributionssystem, og ved at præcisere de forpligtelser, som licenstageren skal eller kan pålægge forhandlerne af de produkter, der produceres på licens. Sådanne betingelser og forpligtelser bør imidlertid overholde de konkurrenceregler, der gælder for leverings- og distributionsaftaler, som er fastlagt i Kommissionens forordning (EU) nr. 330/2010 (3). Leverings- og distributionsaftaler indgået mellem en licenstager og aftagere af dennes aftalevarer bør ikke være omfattet af fritagelsen efter denne forordning.
(7)
Denne forordning bør kun finde anvendelse på aftaler, hvor licensgiveren tillader licenstageren og/eller en eller flere af dennes underleverandører at udnytte de overførte teknologirettigheder, eventuelt efter at licenstageren og/eller dennes underleverandører har udført supplerende forskning og udvikling, med det formål at producere varer eller tjenesteydelser. Den bør ikke finde anvendelse på licensering i forbindelse med forsknings- og udviklingsaftaler, der er omfattet af Kommissionens forordning (EU) nr. 1217/2010 (4), eller på licensering i forbindelse med specialiseringsaftaler, der er omfattet af Kommissionens forordning (EU) nr. 1218/2010 (5). Den bør heller ikke finde anvendelse på aftaler, der alene har til formål at reproducere og distribuere ophavsretligt beskyttede softwareprodukter, idet sådanne aftaler ikke tager sigte på meddelelse af licens på en produktionsteknologi, men i højere grad er distributionsaftaler. Forordningen bør heller ikke finde anvendelse på aftaler, der indgås med henblik på at danne teknologipuljer, dvs. aftaler om samling af teknologier i puljer med det formål at meddele tredjemand licens på dem, eller på aftaler, hvorved der meddeles licens på teknologipuljerne til disse tredjeparter.
(8)
I en forordning om anvendelse af traktatens artikel 101, stk. 3, er det ikke nødvendigt at fastlægge, hvilke teknologioverførselsaftaler der kan være omfattet af traktatens artikel 101, stk. 1. Ved individuel bedømmelse af aftaler i henhold til traktatens artikel 101, stk. 1, skal der tages hensyn til en række faktorer, navnlig strukturen og dynamikken på de relevante teknologi- og produktmarkeder.
(9)
Gruppefritagelsen efter denne forordning bør begrænses til at omfatter de aftaler, der med tilstrækkelig sikkerhed kan antages at opfylde betingelserne i traktatens artikel 101, stk. 3. For at opnå fordelene ved og virkeliggøre målene for teknologioverførsel bør denne forordning ikke kun omfatte overførsel af teknologi som sådan, men også andre bestemmelser i teknologioverførselsaftaler, hvis og i det omfang disse bestemmelser er direkte forbundet med produktion eller salg af aftalevarerne.
(10)
I forbindelse med teknologioverførselsaftaler mellem konkurrenter kan det formodes, at så længe parternes samlede andel af de relevante markeder ikke overstiger 20 %, og aftalerne ikke indeholder visse alvorligt konkurrencebegrænsende bestemmelser, bidrager de generelt til at forbedre produktionen eller distributionen og sikrer forbrugerne en rimelig andel af fordelene herved.
(11)
I forbindelse med teknologioverførselsaftaler mellem ikke-konkurrenter kan det formodes, at så længe parternes individuelle andel af de relevante markeder ikke overstiger 30 %, og aftalerne ikke indeholder visse alvorligt konkurrencebegrænsende bestemmelser, bidrager de generelt til at forbedre produktionen eller distributionen og sikrer forbrugerne en rimelig andel af fordelene herved.
(12)
I tilfælde hvor den relevante markedsandelstærskel overskrides på et eller flere produkt- eller teknologimarkeder, bør gruppefritagelsesordningen ikke finde anvendelse på den pågældende aftale med hensyn til de(t) relevante marked(er).
(13)
Der er ingen formodning om, at en teknologioverførselsaftale automatisk er omfattet af traktatens artikel 101, stk. 1, når disse markedsandelstærskler er overskredet. Eksempelvis falder eksklusive licensaftaler indgået mellem virksomheder, der ikke er konkurrenter, ofte udenfor anvendelsesområdet for traktatens artikel 101, stk. 1. Ved overskridelse af disse markedsandelstærskler er der heller ingen formodning om, at teknologioverførselsaftaler, der er omfattet af traktatens artikel 101, stk. 1, ikke opfylder betingelserne for fritagelse. Det kan imidlertid heller ikke formodes, at teknologioverførselsaftalerne normalt indebærer objektive fordele af en sådan art og et sådant omfang, at de opvejer de ulemper, de medfører for konkurrencen.
(14)
Denne forordning bør ikke medføre fritagelse af teknologioverførselsaftaler, der indeholder begrænsninger, som ikke er nødvendige for at opnå produktions- eller distributionsforbedringer. Navnlig bør teknologioverførselsaftaler, som indeholder visse alvorligt konkurrencebegrænsende bestemmelser, f.eks. om fastsættelse af priser over for tredjemand, ikke være omfattet af gruppefritagelsen i henhold til denne forordning, uanset de deltagende virksomheders markedsandele. Foreligger der sådanne hardcore-konkurrencebegrænsninger, bør hele aftalen udelukkes fra gruppefritagelsen.
(15)
Med henblik på at bevare virksomhedernes incitament til at innovere og sikre en hensigtsmæssig udnyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder bør visse begrænsninger udelukkes fra gruppefritagelsen. Det gælder især visse grant-back-forpligtelser og ikke-anfægtelsesklausuler. Når en licensaftale indeholder en sådan begrænsning, er det kun den pågældende begrænsning, der bør udelukkes fra gruppefritagelsen.
(16)
Markedsandelstærsklerne, udelukkelsen fra fritagelsen af visse teknologioverførselsaftaler, der indeholder de alvorligt konkurrencebegrænsende bestemmelser, og de begrænsninger, der falder uden for fritagelsen i henhold til denne forordning, sikrer normalt, at aftaler, som er omfattet af gruppefritagelsen, ikke giver de deltagende virksomheder mulighed for at udelukke konkurrencen for en væsentlig del af de pågældende varer.
(17)
I henhold til artikel 29, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1/2003 (6) kan Kommissionen inddrage fritagelsen efter denne forordning, hvis den i et konkret tilfælde konstaterer, at en aftale, der er omfattet af fritagelsen efter denne forordning, alligevel har virkninger, som er uforenelige med traktatens artikel 101, stk. 3. Det kan især ske, når incitamentet til at innovere svækkes, eller når adgangen til markeder hindres.
(18)
Når en teknologioverførselsaftale, der er omfattet af fritagelsen i denne forordning, i et konkret tilfælde alligevel viser sig at have virkninger, som er uforenelige med traktatens artikel 101, stk. 3, på en medlemsstats område eller på en del heraf, som frembyder alle de karakteristika, der kendetegner et særskilt geografisk marked, kan den pågældende medlemsstats konkurrencemyndighed, for så vidt angår dette område, inddrage fritagelsen i henhold til artikel 29, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003.
(19)
For at styrke tilsynet med parallelle netværk af teknologioverførselsaftaler, som har lignende konkurrencebegrænsende virkninger, og som dækker mere end 50 % af et givet marked, bør Kommissionen kunne erklære denne forordning uanvendelig på teknologioverførselsaftaler, som indeholder bestemte begrænsninger, der vedrører det pågældende marked, hvorved traktatens artikel 101 igen finder fuld anvendelse på sådanne aftaler -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Definitioner
1. I denne forordning forstås ved:
a) »aftale«: en aftale, en vedtagelse inden for en sammenslutning af virksomheder eller en samordnet praksis
b) »teknologirettigheder«: knowhow samt følgende rettigheder eller en kombination af dem, herunder ansøgninger om disse rettigheder eller ansøgninger om registrering af dem:
i)
patenter
ii)
brugsmodeller
iii)
mønsterrettigheder
iv)
rettigheder til halvlederprodukters topografi
v)
supplerende beskyttelsescertifikater for lægemidler og andre produkter, for hvilke der kan udstedes supplerende beskyttelsescertifikater
vi)
certifikater på plantenyheder, og
vii)
ophavsret til software
c) »teknologioverførselsaftale«:
i)
en aftale om meddelelse af licens på teknologirettigheder indgået mellem to virksomheder med henblik på licenstagerens og/eller dennes underleverandørers produktion af aftaleprodukter
ii)
en overdragelse af teknologirettigheder mellem to virksomheder med henblik på produktion af aftaleprodukter, hvor en del af den risiko, der er forbundet med at udnytte teknologien, forbliver hos den overdragende part
d) »gensidig aftale«: en teknologioverførselsaftale, hvorved to virksomheder - i samme kontrakt eller i særskilte kontrakter - meddeler hinanden en licens på teknologirettigheder, og hvor disse licenser vedrører konkurrerende teknologier eller kan benyttes til produktion af konkurrerende produkter
e) »ikke-gensidig aftale«: en teknologioverførselsaftale, hvorved en virksomhed meddeler en anden virksomhed licens på teknologirettigheder, eller hvorved to virksomheder meddeler hinanden licens på teknologi, men hvor disse licenser ikke vedrører konkurrerende teknologier og ikke kan benyttes til produktion af konkurrerende produkter
f) »produkt«: varer eller en tjenesteydelse, herunder såvel mellemliggende varer og tjenesteydelser som færdige varer og tjenesteydelser
g) »aftaleprodukt«: et produkt, der fremstilles direkte eller indirekte på grundlag af de overførte teknologirettigheder
h) »intellektuelle ejendomsrettigheder«: omfatter industrielle ejendomsrettigheder, navnlig patenter og varemærker, ophavsret og beslægtede rettigheder
i) »knowhow«: en samling teknisk information opnået gennem forsøg og afprøvning, der er:
i)
hemmelig, dvs. ikke almindeligt kendt eller let tilgængelig
ii)
væsentlig, dvs. vigtig og nyttig for produktionen af aftaleprodukterne, og
iii)
identificeret, dvs. beskrevet på en sådan måde, at det kan afgøres, om den opfylder hemmeligheds- og væsentlighedskriterierne
j) »relevant produktmarked«: markedet for aftaleprodukterne og disses stedfortræderprodukter, dvs. alle de produkter, der af købere anses for substituerbare med aftaleprodukterne på grund af deres egenskaber, pris og anvendelsesformål
k) »relevant teknologimarked«: markedet for de teknologirettigheder, hvorpå der er meddelt licens, og disses stedfortræderteknologier, dvs. alle de teknologirettigheder, der af licenstageren anses for substituerbare med de teknologirettigheder, hvorpå der er meddelt licens, på grund af deres egenskaber, den tilknyttede licensafgift og deres anvendelsesformål
l) »relevant geografisk marked«: det område, hvor de berørte virksomheder er involveret i udbud af og efterspørgsel efter produkter eller i meddelelse af licens på teknologirettigheder, og hvor konkurrenceforholdene er tilstrækkeligt ensartede og kan adskilles fra de tilstødende områder med henvisning til mærkbare forskelle i konkurrenceforholdene
m) »relevant marked«: kombinationen af det relevante produktmarked eller det relevante teknologimarked og det relevante geografiske marked
n) »konkurrerende virksomheder«: virksomheder, der konkurrerer på det relevante marked, idet:
i)
de konkurrerende virksomheder er virksomheder på det relevante marked, hvor der er meddelt licens på teknologirettighederne, som meddeler licens på konkurrerende teknologirettigheder (faktiske konkurrenter på det relevante marked)
ii)
de konkurrerende virksomheder på det relevante marked, hvor aftaleprodukterne afsættes, er virksomheder, der uden teknologioverførselsaftalen begge ville være aktive på de(t) relevante marked(er), hvor aftaleprodukterne sælges (faktiske konkurrenter på det relevante marked), eller som i mangel af teknologioverførselsaftalen på grundlag af realistiske forudsætninger og ikke blot i teorien, og som reaktion på en lille, men vedvarende stigning i de relative priser, sandsynligvis inden for et kort tidsrum ville foretage de nødvendige supplerende investeringer eller påtage sig andre nødvendige omstillingsomkostninger for at trænge ind på de(t) relevante marked(er) (potentielle konkurrenter på det relevante marked)
o) »selektivt distributionssystem«: et distributionssystem, hvor licensgiveren forpligter sig til udelukkende, enten direkte eller indirekte, at meddele licens på produktion af aftaleprodukterne til licenstagere, der udvælges på grundlag af bestemte kriterier, og hvor disse licenstagere forpligter sig til ikke at sælge aftaleprodukterne til uautoriserede forhandlere inden for det område, som licensgiveren har forbeholdt dette distributionssystem
p) »eksklusivlicens«: en licens, efter hvilken licensgiveren ikke selv har ret til at producere på grundlag af de overførte teknologirettigheder og ikke har ret til at meddele licens på de overførte teknologirettigheder til tredjepart, generelt eller med henblik på en bestemt anvendelse eller i et bestemt område
q) »eksklusivområde«: et geografisk område, hvor kun en bestemt virksomhed har ret til at producere aftaleprodukterne, men hvor det er dog muligt at give en anden licenstager ret til inden for det pågældende område at producere aftaleprodukterne alene for en bestemt kunde, når den anden licens meddeles med henblik på at sikre den pågældende kunde en alternativ forsyningskilde
r) »eksklusiv kundegruppe«: en gruppe af kunder, hvortil kun én part i teknologioverførselsaftalen har ret til aktivt at sælge aftaleprodukterne produceret ved hjælp af den overførte teknologi
2. I denne forordning omfatter udtrykkene »virksomhed«, »licensgiver« og »licenstager« tillige disses respektive forbundne virksomheder.
Ved »forbundne virksomheder« forstås:
a)
virksomheder, hvori en af aftaleparterne direkte eller indirekte:
i)
kan udøve mere end halvdelen af stemmerettighederne, eller
ii)
kan udpege mere end halvdelen af medlemmerne af bestyrelsen, direktionen eller andre organer, som repræsenterer virksomheden i retlig henseende, eller
iii)
har ret til at lede virksomhedens forretninger
b)
virksomheder, der direkte eller indirekte har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser over en af parterne i teknologioverførselsaftalen
c)
virksomheder, hvori en af de i litra b) omhandlede virksomheder direkte eller indirekte har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser
d)
virksomheder, hvori en part i teknologioverførselsaftalen sammen med en eller flere af de virksomheder, der er omhandlet i litra a), b) eller c), har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser, eller hvori to eller flere af sidstnævnte virksomheder i fællesskab har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser
e)
virksomheder, hvori de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser i fællesskab indehaves af:
i)
parter i teknologioverførselsaftalen eller deres respektive forbundne virksomheder, jf. litra a)-d), eller
ii)
en eller flere parter i teknologioverførselsaftalen eller en eller flere af deres forbundne virksomheder, jf. litra a)-d), og en eller flere tredjeparter.
Artikel 2
Fritagelse
1. I henhold til traktatens artikel 101, stk. 3, og på de i denne forordning fastsatte betingelser finder traktatens artikel 101, stk. 1, ikke anvendelse på teknologioverførselsaftaler.
2. Fritagelsen efter stk. 1 finder anvendelse, for så vidt som teknologioverførselsaftaler indeholder konkurrencebegrænsninger, der er omfattet af traktatens artikel 101, stk. 1. Fritagelsen gælder, så længe de overførte teknologirettigheder ikke er udløbet, bortfaldet eller erklæret ugyldige, eller i tilfælde af knowhow, så længe denne knowhow forbliver hemmelig. Hvis knowhow bliver almindeligt kendt som følge af en handling begået af licenstageren, gælder fritagelsen imidlertid i hele aftalens løbetid.
3. Fritagelsen efter stk. 1 finder også anvendelse på bestemmelser, i teknologioverførselsaftaler, som vedrører licenstagerens køb af produkter, eller som vedrører licensering eller overdragelse af andre intellektuelle ejendomsrettigheder eller knowhow til licenstageren, hvis og i det omfang disse bestemmelser er direkte forbundet med produktion eller salg af aftalevarerne.
Artikel 3
Markedsandelstærskler
1. Når de virksomheder, der er parter i aftalen, er konkurrerende virksomheder, finder fritagelsen efter artikel 2 anvendelse, hvis deres sammenlagte markedsandel ikke overskrider 20 % på de(t) relevante marked(er).
2. Når de virksomheder, der er parter i aftalen, ikke er konkurrerende virksomheder, finder fritagelsen efter artikel 2 anvendelse, hvis deres sammenlagte markedsandel ikke overskrider 30 % på de(t) relevante marked(er).
Artikel 4
Hardcorebegrænsninger
1. Når de virksomheder, der er parter i aftalen, er konkurrerende virksomheder, finder fritagelsen efter artikel 2 ikke anvendelse på aftaler, der direkte eller indirekte, alene eller kombineret med andre faktorer, som parterne har afgørende indflydelse på, har et af følgende formål:
a)
begrænse en parts adgang til at fastsætte sine egne priser ved salg af produkter til tredjemand
b)
begrænse produktionen, medmindre der er tale om en begrænsning af produktionen af aftaleprodukter, som pålægges licenstageren i en ikke-gensidig aftale, eller som kun pålægges en af licenstagerne i en gensidig aftale
c)
opdele markeder eller fordele kunder, dog med undtagelse af:
i)
en forpligtelse for licensgiveren og/eller licenstageren i en ikke-gensidig aftale til ikke at producere ved hjælp af de overførte teknologirettigheder i det eksklusivområde, der er forbeholdt den anden part, og/eller til ikke at sælge aktivt og/eller passivt ind i det eksklusivområde eller til den eksklusive kundegruppe, der er forbeholdt den anden part
ii)
en begrænsning som led i en ikke-gensidig aftale af licenstagerens aktive salg ind i det eksklusivområde eller til den eksklusive kundegruppe, som licensgiveren har tildelt en anden licenstager, forudsat at sidstnævnte ikke var en konkurrerende virksomhed til licensgiveren på tidspunktet for indgåelsen af sin egen licensaftale
iii)
en forpligtelse for licenstageren til kun at producere aftaleprodukterne til eget brug, forudsat at licenstageren ikke pålægges begrænsninger med hensyn til aktivt eller passivt salg af aftaleprodukterne som reservedele til licenstagerens egne produkter
iv)
en forpligtelse for licenstageren i en ikke-gensidig aftale til kun at producere aftaleprodukterne til en bestemt kunde, når licensen blev meddelt med det formål at sikre den pågældende kunde en alternativ forsyningskilde
d)
begrænse licenstagerens muligheder for at udnytte egne teknologirettigheder eller begrænse en af aftaleparternes muligheder for at udføre forskning og udvikling, medmindre sidstnævnte begrænsning er nødvendig for at forhindre, at tredjeparter får kendskab til den overførte knowhow.
2. Når de virksomheder, der er parter i aftalen, ikke er konkurrerende virksomheder, finder fritagelsen efter artikel 2 ikke anvendelse på aftaler, der direkte eller indirekte, alene eller kombineret med andre faktorer, som parterne har afgørende indflydelse på, har et af følgende formål:
a)
begrænse en parts adgang til at fastsætte sine egne priser ved salg af produkter til tredjemand, dog med forbehold af muligheden for at fastsætte maksimumssalgspriser eller vejledende salgspriser, forudsat at det ikke får karakter af faste salgspriser eller minimumssalgspriser som følge af pres eller incitamenter fra den ene af parterne
b)
begrænse det geografiske område eller den kundegruppe, hvortil licenstageren må sælge aftaleprodukterne passivt, undtagen når der er tale om:
i)
en begrænsning af passivt salg ind i et eksklusivområde eller til en eksklusiv kundegruppe, der er forbeholdt licensgiveren
ii)
en forpligtelse til kun at producere aftaleprodukterne til eget brug, forudsat at licenstageren ikke pålægges begrænsninger med hensyn til aktivt eller passivt salg af aftaleprodukterne som reservedele til licenstagerens egne produkter
iii)
en forpligtelse til kun at producere aftaleprodukterne til en bestemt kunde, når licensen blev meddelt med det formål at sikre den pågældende kunde en alternativ forsyningskilde
iv)
en begrænsning af en licenstagers salg til slutbrugere, hvis licenstageren driver virksomhed i engrosleddet
v)
en begrænsning af salg til uautoriserede forhandlere fra medlemmerne af et selektivt distributionssystem
c)
begrænse det aktive eller passive salg til slutbrugere fra en licenstager, der er medlem af et selektivt distributionssystem, og som driver virksomhed i detailleddet, dog med forbehold af muligheden for at forbyde et medlem af systemet at drive virksomhed fra et uautoriseret forretningssted.
3. Når de virksomheder, der er parter i aftalen, ikke er konkurrerende virksomheder på tidspunktet for indgåelsen af aftalen, men bliver konkurrerende virksomheder efterfølgende, finder stk. 2 og ikke stk. 1 anvendelse i aftalens fulde løbetid, medmindre aftalen efterfølgende ændres i nogen materiel henseende. En sådan ændring omfatter indgåelse af en ny teknologioverførselsaftale mellem parterne om konkurrerende teknologirettigheder.
Artikel 5
Begrænsninger, der falder uden for fritagelsen
1. Fritagelsen efter artikel 2 finder ikke anvendelse på nogen af følgende forpligtelser indeholdt i teknologioverførselsaftaler:
a)
en direkte eller indirekte forpligtelse for licenstageren til at meddele eksklusivlicens eller til helt eller delvist at overdrage eksklusive rettigheder til licensgiveren eller til en tredjemand udpeget af licensgiveren, for så vidt angår licenstagerens egne forbedringer af eller egne nye anvendelser af den ophavsretbeskyttede teknologi
b)
en direkte eller indirekte forpligtelse for en part til ikke at anfægte gyldigheden af intellektuelle ejendomsrettigheder, som den anden part ejer i EU; dette er dog ikke til hinder for, at der i aftaler om eksklusivlicens indføres klausuler om, at teknologioverførselsaftalen kan opsiges, såfremt licenstageren anfægter gyldigheden af en af de teknologirettigheder, hvorpå der er meddelt licens.
2. Når de virksomheder, der er parter i aftalen, ikke er konkurrerende virksomheder, finder fritagelsen efter artikel 2 ikke anvendelse på direkte eller indirekte forpligtelser, der tjener til at begrænse licenstagerens muligheder for at udnytte sine egne teknologirettigheder eller til at begrænse en af aftaleparternes adgang til at udføre forskning og udvikling, medmindre sidstnævnte begrænsning er nødvendig for at forhindre, at tredjemand får kendskab til den overførte knowhow.
Artikel 6
Inddragelse i konkrete tilfælde
1. I henhold til artikel 29, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1/2003 kan Kommissionen inddrage fritagelsen efter denne forordning, hvis den i et konkret tilfælde konstaterer, at en teknologioverførselsaftale, der er omfattet af fritagelsen efter artikel 2 i denne forordning, alligevel har virkninger, som er uforenelige med traktatens artikel 101, stk. 3, og især når:
a)
markedsadgangen for teknologier tilhørende tredjemand begrænses, f.eks. som følge af den kumulative virkning af parallelle netværk af ligeartede konkurrencebegrænsende aftaler, der forbyder licenstagere at udnytte teknologier tilhørende tredjemand
b)
markedsadgangen for potentielle licenstagere begrænses, f.eks. som følge af den kumulative virkning af parallelle netværk af ligeartede konkurrencebegrænsende aftaler, der forbyder licensgivere at meddele andre licenstagere licens, eller fordi den eneste teknologiejer, der meddeler licens på relevante teknologirettigheder, indgår en aftale om eksklusivlicens med en licenstager, der allerede er aktiv på produktmarkedet på grundlag af stedfortræderteknologirettigheder.
2. Når en teknologioverførselsaftale, der er omfattet af fritagelsen efter artikel 2 i denne forordning, i et konkret tilfælde har virkninger, som er uforenelige med traktatens artikel 101, stk. 3, på en medlemsstats område eller på en del heraf, som frembyder alle de karakteristika, der kendetegner et særskilt geografisk marked, kan den pågældende medlemsstats konkurrencemyndighed for dette område inddrage fritagelsen efter denne forordning, i henhold til artikel 29, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003, under de samme omstændigheder som dem, der er angivet i stk. 1.
Artikel 7
Ikke-anvendelse af denne forordning
1. I henhold til artikel 1a i forordning nr. 19/65/EØF kan Kommissionen ved forordning erklære, at når parallelle netværk af lignende teknologioverførselsaftaler dækker mere end 50 % af et relevant marked, finder nærværende forordning ikke anvendelse på teknologioverførselsaftaler, som indeholder bestemte begrænsninger vedrørende det pågældende marked.
2. En forordning i henhold til stk. 1 finder tidligst anvendelse seks måneder efter, at den er vedtaget.
Artikel 8
Anvendelse af markedsandelstærsklerne
Ved anvendelse af de i artikel 3 fastsatte markedsandelstærskler gælder følgende bestemmelser:
a)
markedsandelen beregnes på grundlag af omsætningen på markedet: hvis der ikke foreligger oplysninger om en deltagende virksomheds omsætning på markedet, kan dens markedsandel fastlægges skønsmæssigt på grundlag af andre pålidelige markedsoplysninger, herunder dens salgsvolumen på markedet
b)
markedsandelen beregnes på grundlag af oplysninger fra det foregående kalenderår
c)
for de i artikel 1, stk. 2, andet afsnit, litra e), nævnte virksomheder fordeles markedsandelen ligeligt mellem hver af de virksomheder, der besidder de i artikel 1, stk. 2, andet afsnit, litra a), nævnte rettigheder eller beføjelser
d)
en licensgivers markedsandel på det relevante marked for de ophavsretbeskyttede teknologirettigheder beregnes, både med hensyn til produktmarked(er) og de(t)geografiske marked(er), på baggrund af de ophavsretbeskyttede teknologirettigheders markedsandel på de(t) relevante marked(er), hvor aftaleprodukterne sælges, dvs. med udgangspunkt i oplysninger om omsætningen af de aftaleprodukter, der produceres af licensgiveren og licenstagerne
e)
hvis den i artikel 3, stk. 1 eller 2, nævnte markedsandel indledningsvis ikke overstiger henholdsvis 20 % og 30 %, men efterfølgende overskrider disse tærskler, gælder fritagelsen efter artikel 2 fortsat i to på hinanden følgende kalenderår efter det år, hvor 20 %-grænsen eller 30 %-grænsen første gang blev overskredet.
Artikel 9
Forholdet til andre gruppefritagelsesforordninger
Denne forordning finder ikke anvendelse på licensaftaler i forsknings- og udviklingsaftaler, som falder ind under anvendelsesområdet for forordning (EU) nr. 1217/2010, eller specialiseringsaftaler, som falder ind under anvendelsesområdet for forordning (EU) nr. 1218/2010.
Artikel 10
Overgangsperiode
Fra den 1. maj 2014 til den 30. april 2015 finder forbuddet i traktatens artikel 101, stk. 1, ikke anvendelse på aftaler, der allerede var i kraft den 30. april 2014, og som ikke opfylder betingelserne for fritagelse efter denne forordning, men som den 30. april 2014 opfyldte betingelserne for fritagelse efter forordning (EF) nr. 772/2004.
Artikel 11
Gyldighedsperiode
Denne forordning træder i kraft den 1. maj 2014.
Den udløber den 30. april 2026.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. marts 2014.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 316/2014
оd 21. ožujka 2014.
o primjeni članka 101. stavka 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na kategorije sporazuma o prijenosu tehnologije
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća br. 19/65/EEZ od 2. ožujka 1965. o primjeni članka 85. stavka 3. Ugovora na određene kategorije sporazuma i usklađenih djelovanja (1), a posebno njezin članak 1.,
nakon objavljivanja nacrta ove Uredbe,
nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom za pitanja ograničavajućih djelovanja i vladajućih položaja,
budući da:
(1)
Uredba br. 19/65/EEZ ovlašćuje Komisiju primijeniti putem uredbe članak 101. stavak 3. Ugovora na određene kategorije sporazuma o prijenosu tehnologije i odgovarajućih usklađenih djelovanja u kojima sudjeluju samo dva poduzetnika te koje su obuhvaćene člankom 101. stavkom 1. Ugovora.
(2)
Na temelju Uredbe br. 19/65/EEZ Komisija je posebno donijela Uredbu (EZ) br. 772/2004. (2). Uredba (EZ) br. 772/2004 definira kategorije sporazuma o prijenosu tehnologije za koje je Komisija smatrala da uobičajeno ispunjavaju uvjete utvrđene u članku 101. stavku 3. Ugovora. S obzirom na cjelokupno pozitivna iskustva u primjeni te Uredbe, koja prestaje važiti 30. travnja 2014., te uzimajući u obzir daljnja iskustva stečena od njezinog donošenja, prikladno je donijeti novu uredbu o skupnom izuzeću.
(3)
Ovom bi se Uredbom trebala ispuniti dva zahtjeva u vezi s osiguranjem učinkovite zaštite tržišnog natjecanja i pružanjem odgovarajuće pravne sigurnosti poduzetnicima. Pri ostvarenju tih ciljeva potrebno je voditi računa o potrebi da se u najvećoj mogućoj mjeri pojednostavne upravni nadzor i zakonski okviri.
(4)
Sporazumi o prijenosu tehnologije odnose se na licenciranje prava na tehnologiju. Takvi sporazumi obično poboljšavaju gospodarsku učinkovitost i pogoduju tržišnom natjecanju jer mogu ograničiti umnožavanje istraživanja i razvoja, ojačati inicijativu za početno istraživanje i razvoj, potaknuti veću inovativnost, omogućiti širenje i izazvati natjecanje na tržištu proizvoda.
(5)
Vjerojatnost da će takvi učinci na povećanje učinkovitosti i pogodovanje tržišnom natjecanju nadmašiti učinke štetne za tržišno natjecanje zbog ograničenja koja su sadržana u sporazumima o prijenosu tehnologije ovisi o stupnju tržišne snage predmetnih poduzetnika te, stoga, o mjeri u kojoj su ti poduzetnici suočeni s natjecanjem, i to u vidu poduzetnika koji imaju zamjenske tehnologije ili poduzetnika koji proizvode zamjenske proizvode.
(6)
Ova bi se Uredba trebala odnositi samo na sporazume o prijenosu tehnologije između davatelja licence i stjecatelja licence. Trebala bi se odnositi na takve sporazume čak i ako su uvjeti propisani za više od jedne razine trgovine, na primjer, tako što obvezuje stjecatelja licence da uspostavi poseban sustav distribucije i tako što specificira obveze koje stjecatelj licence mora ili može nametnuti preprodavateljima proizvoda proizvedenih u okviru licence. Međutim, takvi uvjeti i obveze trebaju biti u skladu s važećim pravilima tržišnog natjecanja za sporazume o nabavi i distribuciji iz Uredbe Komisije (EU) br. 330/2010. (3). Sporazumi o nabavi i distribuciji sklopljeni između stjecatelja licence i njegovih kupaca ne bi trebali biti izuzeti na temelju ove Uredbe.
(7)
Ova bi se Uredba trebala primjenjivati samo na sporazume kojima davatelj licence dozvoljava stjecatelju licence i/ili njegovom podizvođaču/njegovim podizvođačima korištenje licenciranih prava na tehnologiju za proizvodnju robe ili usluga, po mogućnosti nakon što su stjecatelj licence i/ili njegov podizvođač/njegovi podizvođači proveli daljnje istraživanje i razvoj. Ne bi se trebala primjenjivati na licenciranje u kontekstu sporazuma o istraživanju i razvoju koji su obuhvaćeni Uredbom Komisije (EU) br. 1217/2010 (4) kao ni na licenciranje u kontekstu sporazuma o specijalizaciji koji su obuhvaćeni Uredbom Komisije (EU) br. 1218/2010. (5). Ne bi se trebala primjenjivati ni na sporazume čija je svrha samo umnožavanje i distribucija softverskih proizvoda zaštićenih autorskim pravima, s obzirom na to da se takvi sporazumi ne odnose na licenciranje tehnologije za proizvodnju nego su sličniji sporazumima o distribuciji. Ne bi se trebala primjenjivati ni na sporazume o licenci koji se odnose na uspostavu tehnoloških udruženja, odnosno sporazume o udruživanju tehnologija radi izdavanja licence za njih trećim osobama niti na sporazume kojima se za udruženu tehnologiju izdaju licence tim trećim osobama.
(8)
Za primjenu članka 101. stavka 3. na temelju uredbe nije potrebno definirati sporazume o prijenosu tehnologije na koje se primjenjuje članak 101. stavak 1. Pri pojedinačnoj procjeni sporazuma na temelju članka 101. stavka 1. potrebno je voditi računa o nekoliko čimbenika, a posebno o strukturi i dinamici mjerodavnih tržišta tehnologija i proizvoda.
(9)
Pogodnost skupnog izuzeća koja je utvrđena ovom Uredbom potrebno je ograničiti na sporazume za koje se s dostatnom sigurnošću može pretpostaviti da ispunjavaju uvjete iz članka 101. stavka 3. Ugovora. Kako bi se ostvarile pogodnosti i ciljevi prijenosa tehnologije, ova bi se Uredba trebala primjenjivati ne samo na prijenos tehnologije kao takav, nego i na druge odredbe sadržane u sporazumima o prijenosu tehnologije ako, i u mjeri u kojoj su, one neposredno povezane s proizvodnjom ili prodajom ugovornih proizvoda.
(10)
Za sporazume o prijenosu tehnologije između konkurenata može se pretpostaviti, ako zajednički udjel sudionika sporazuma na mjerodavnim tržištima ne premašuje 20 % i ako sporazumi ne sadržavaju određena stroga ograničenja štetna za tržišno natjecanje, da općenito vode poboljšanju proizvodnje ili distribucije i omogućuju korisnicima pravedan udjel u nastalim pogodnostima.
(11)
Za sporazume o prijenosu tehnologije između poduzetnika koji nisu konkurenti može se pretpostaviti, ako pojedinačni udjel svakog od sudionika sporazuma na mjerodavnim tržištima ne premašuje 30 % i ako sporazumi ne sadržavaju određena stroga ograničenja štetna za tržišno natjecanje, da općenito vode poboljšanju proizvodnje ili distribucije i omogućuju korisnicima pravedan udjel u nastalim pogodnostima.
(12)
U slučaju premašivanja mjerodavnog praga tržišnog udjela na jednom ili na više tržišta tehnologija ili proizvoda skupno se izuzeće ne bi trebalo primjenjivati na sporazume za predmetna mjerodavna tržišta.
(13)
Nije moguće pretpostaviti da su sporazumi o prijenosu tehnologije iznad ovih pragova tržišnog udjela obuhvaćeni člankom 101. stavkom 1. Na primjer, sporazum o isključivoj licenci između poduzetnika koji međusobno nisu konkurenti na tržištu često nije obuhvaćen člankom 101. stavkom 1. Također nije moguće pretpostaviti da sporazumi o prijenosu tehnologije koji su iznad ovih pragova tržišnog udjela i koji su obuhvaćeni člankom 101. stavkom 1. ne ispunjavaju uvjete za izuzeće. Međutim, ne može se pretpostaviti ni da oni obično za posljedicu imaju objektivne prednosti takve vrste i opsega kojima mogu neutralizirati nepovoljne učinke koje su izazvali za tržišno natjecanje.
(14)
Ovom Uredbom ne bi se smjeli izuzimati sporazumi o prijenosu tehnologije koji sadržavaju ograničenja koja nisu neophodna za unapređenje proizvodnje ili distribucije. Sporazume o prijenosu tehnologije koji sadržavaju određena stroga ograničenja tržišnoga natjecanja, kao što je utvrđivanje cijena koje se naplaćuju trećim osobama, potrebno je posebno isključiti iz pogodnosti skupnog izuzeća iz ove Uredbe, bez obzira na tržišne udjele predmetnih poduzetnika. U slučaju takvih apsolutno zabranjenih ograničenja tržišnog natjecanja cijeli je sporazum potrebno isključiti iz pogodnosti skupnog izuzeća.
(15)
Radi zaštite inicijativa za inovacije i odgovarajuće primjene prava intelektualnoga vlasništva, određena ograničenja potrebno je isključiti iz skupnog izuzeća. Posebno je potrebno isključiti određena povratna ustupanja licenci i klauzule o neosporavanju prava. Ako je takvo ograničenje uključeno u sporazum o licenci, iz pogodnosti skupnog izuzeća potrebno je isključiti samo predmetno ograničenje.
(16)
Pragovi tržišnog udjela, neizuzimanje sporazuma o prijenosu tehnologije koji sadržavaju stroga ograničenja štetna za tržišno natjecanje te isključenje ograničenja iz ove Uredbe uobičajeno osiguravaju da sporazumi na koje se primjenjuje skupno izuzeće ne dopuste uključenim poduzetnicima isključenje konkurencije u pogledu znatnoga dijela predmetnih proizvoda.
(17)
Ako u pojedinom slučaju Komisija utvrdi da sporazum, na koji se primjenjuje izuzeće predviđeno u ovoj Uredbi, ipak proizvodi učinke u suprotnosti s člankom 101. stavkom 3. Ugovora, ona može povući pogodnost iz ove Uredbe prema članku 29. stavku 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 (6). To se posebno može dogoditi ako dođe do smanjenja poticaja za inovacije ili do ometanja pristupa tržištu.
(18)
Tijelo države članice nadležno za tržišno natjecanje može povući pogodnost iz ove Uredbe na temelju članka 29. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1/2003 u odnosu na državno područje te države članice ili neki njegov dio ako u pojedinom slučaju sporazum na koji se primjenjuje izuzeće iz ove Uredbe usprkos tomu proizvodi učinke koji nisu u skladu s člankom 101. stavkom 3. Ugovora na državnom području te države članice ili nekom njegovom dijelu te ako takvo područje ima sva obilježja izdvojenog zemljopisnog tržišta.
(19)
Kako bi ojačala nadzor nad usporednim mrežama sporazuma o prijenosu tehnologije koje imaju slične ograničavajuće učinke i pokrivaju više od 50 % određenog tržišta, Komisija prema uredbi može proglasiti ovu Uredbu neprimjenjivom na sporazume o prijenosu tehnologije koji sadržavaju određena ograničenja koja se odnose na predmetno tržište te na taj način ponovo uspostaviti potpunu primjenu članka 101. na takve sporazume,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Definicije
1. Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„sporazum” znači sporazum, odluku udruženja poduzetnika ili usklađeno djelovanje;
(b)
„prava na tehnologiju” znači znanje i iskustvo te sljedeća prava ili njihovu kombinaciju, uključujući i zahtjeve ili zahtjeve za registraciju tih prava:
i.
patente;
ii.
korisne modele;
iii.
prava na dizajn;
iv.
topografije poluvodičkih proizvoda;
v.
svjedodžbe o dodatnoj zaštiti za medicinske proizvode ili druge proizvode za koje je moguće ishoditi takvu svjedodžbu o dodatnoj zaštiti;
vi.
svjedodžbe o pravima uzgajivača bilja; i
vii.
autorska prava na softver;
(c)
„sporazum o prijenosu tehnologije” znači:
i.
sporazum o licenciranju prava na tehnologiju koji su sklopila dva poduzetnika kako bi stjecatelj licence i/ili njegov podizvođač/njegovi podizvođači mogli proizvoditi ugovorne proizvode;
ii.
ustupanje prava na tehnologiju pri kojem dio rizika u vezi s korištenjem licencirane tehnologije i dalje snosi ustupitelj također se smatra sporazumom o prijenosu tehnologije;
(d)
„uzajamni sporazum” znači sporazum o prijenosu tehnologije u kojem dva poduzetnika, u istom ili odvojenim ugovorima, jedan drugome izdaju licencu za pravo na tehnologiju i kada se navedene licence odnose na natjecateljske tehnologije ili se mogu koristiti za proizvodnju natjecateljskih proizvoda;
(e)
„neuzajamni sporazum” znači sporazum o prijenosu tehnologije u kojem jedan poduzetnik izdaje drugom poduzetniku licencu za pravo na tehnologiju ili u kojem dva poduzetnika jedan drugome izdaju takvu licencu, ali se te licence ne odnose na natjecateljske tehnologije i ne mogu se koristiti za proizvodnju natjecateljskih proizvoda;
(f)
„proizvod” znači robu ili usluge, uključujući polugotovu robu i usluge i gotovu robu i usluge;
(g)
„ugovorni proizvod” znači proizvod izrađen, posredno ili neposredno, na temelju licenciranih prava na tehnologiju;
(h)
„prava intelektualnog vlasništva” uključuju prava industrijskog vlasništva, a posebno patente i robne žigove, autorsko pravo i srodna prava;
(i)
„znanje i iskustvo” znači skup praktičnih podataka koji je nastao kao rezultat iskustva i ispitivanja i koji je:
i.
tajan, odnosno nije općepoznat ili lako dostupan;
ii.
značajan, odnosno važan i koristan za proizvodnju ugovornih proizvoda; i
iii.
prepoznatljiv, odnosno opisan na dovoljno opširan način kako bi bilo moguće provjeriti ispunjava li kriterije tajnosti i značajnosti;
(j)
„mjerodavno tržište proizvoda” znači tržište ugovornih proizvoda i njihovih zamjenskih proizvoda, tj. svih onih proizvoda koje kupac smatra zamjenjivima ili nadomjestivima zbog karakteristika proizvoda, njihove cijene i namjene;
(k)
„mjerodavno tržište tehnologije” znači tržište licenciranih prava na tehnologiju i njezinu zamjensku tehnologiju, tj. svih onih prava na tehnologije koje stjecatelj licence smatra zamjenjivima ili nadomjestivima zbog karakteristika prava na tehnologije, licencijskih naknada koje se plaćaju za ta prava i njihove namjene;
(l)
„mjerodavno tržište u zemljopisnom smislu” znači područje na kojemu su dotični poduzetnici uključeni u ponudu i potražnju proizvoda ili licenciranje prava na tehnologije, na kojem su uvjeti tržišnog natjecanja dovoljno ujednačeni i koje se može razlikovati od susjednih područja jer su uvjeti tržišnog natjecanja znatno različiti u tim područjima;
(m)
„mjerodavno tržište” znači kombinaciju mjerodavnog tržišta proizvoda ili mjerodavnog tržišta tehnologije i mjerodavnog tržišta u zemljopisnom smislu;
(n)
„konkurentski poduzetnici” su poduzetnici koji se natječu na mjerodavnom tržištu, odnosno:
i.
konkurentski poduzetnici na mjerodavnom tržištu na kojem se licenciraju prava na tehnologije, koji izdaju licence za natjecateljska prava na tehnologije (stvarni natjecatelji na mjerodavnom tržištu);
ii.
konkurentski poduzetnici na mjerodavnom tržištu na kojem se prodaju ugovorni proizvodi, koji su, u slučaju kada ne postoji sporazum o prijenosu tehnologije, istodobno aktivni na mjerodavnom tržištu/mjerodavnim tržištima na kojima se prodaju ugovorni proizvodi (stvarni natjecatelji na mjerodavnom tržištu) ili koji bi, u slučaju kada ne postoji sporazum o prijenosu tehnologije, na realnoj, a ne samo na teoretskoj osnovi, mogli u slučaju malog, ali trajnog povećanja relativnih cijena, u kratkom roku izvršiti potrebna dodatna ulaganja ili uz potrebne troškove prelaska ući na to mjerodavno tržište/mjerodavna tržišta (potencijalni konkurenti na mjerodavnom tržištu);
(o)
„selektivni sustav distribucije” znači sustav distribucije u kojem se davatelj licence obvezuje, posredno ili neposredno, izdati licencu za proizvodnju ugovornih proizvoda samo stjecateljima licence odabranim na temelju posebnih kriterija, a ti se stjecatelji licence obvezuju da neće prodavati ugovorne proizvode neovlaštenim distributerima na području koje je davatelj licence odredio za primjenu tog sustava;
(p)
„isključiva licenca” znači licencu prema kojoj samom stjecatelju licence nije dopušteno proizvoditi na temelju licenciranih prava na tehnologiju i nije mu dopušteno licenciranje licenciranih prava na tehnologiju trećim osobama, općenito ili za neku specifičnu namjenu ili na određenom području;
(q)
„isključivo dodijeljeno područje” znači područje na kojem je samo jednom poduzetniku dozvoljena proizvodnja ugovornih proizvoda, ne dovodeći u pitanje mogućnost da se na istom području dozvoli drugom stjecatelju licence proizvodnju ugovornih proizvoda samo za određenog korisnika, kada se druga licenca izdaje s namjerom stvaranja alternativnog izvora nabave za tog korisnika;
(r)
„isključivo dodijeljena skupina korisnika” znači skupinu korisnika za koju je samo jednom sudioniku sporazuma o prijenosu tehnologije dopuštena aktivna prodaja ugovornih proizvoda proizvedenih primjenom licencirane tehnologije.
2. Za potrebe ove Uredbe izrazi „poduzetnik”, „davatelj licence” i „stjecatelj licence” uključuju odgovarajuće povezane poduzetnike.
Izraz „povezani poduzetnici” znači:
(a)
poduzetnici u kojima sudionik sporazuma o prijenosu tehnologije neposredno ili posredno:
i.
ima ovlast ostvarivati više od polovice glasačkih prava; ili
ii.
ima ovlast postaviti više od polovice članova nadzornog odbora, uprave, odnosno odgovarajućih tijela koja zakonski zastupaju poduzetnika; ili
iii.
ima pravo upravljati poslovanjem poduzetnika;
(b)
poduzetnici koji izravno ili neizravno nad sudionikom sporazuma o prijenosu tehnologije imaju prava ili ovlasti navedene pod točkom (a);
(c)
poduzetnici u kojima poduzetnik iz točke (b) izravno ili neizravno ima prava ili ovlasti navedene u točki (a);
(d)
poduzetnici u kojima sudionik sporazuma o prijenosu tehnologije zajedno s jednim ili više poduzetnika navedenih u točkama (a), (b) ili (c), odnosno u kojima dva ili više tih poduzetnika zajednički imaju prava ili ovlasti navedene pod točkom (a);
(e)
poduzetnici u kojima prava ili ovlasti navedene pod točkom (a) zajednički imaju:
i.
sudionici sporazuma o prijenosu tehnologije ili njihovi povezani poduzetnici iz točaka (a) do (d); ili
ii.
jedan ili više sudionika sporazuma o prijenosu tehnologije odnosno jedan ili više njihovih povezanih poduzetnika navedenih u točkama (a) do (d) i jedna ili više trećih osoba.
Članak 2.
Izuzeće
1. Na temelju članka 101. stavka 3. Ugovora i u skladu s odredbama ove Uredbe, članak 101. stavak 1. Ugovora ne primjenjuje se na sporazume o prijenosu tehnologije.
2. Izuzeće iz stavka 1. primjenjuje se ako sporazumi o prijenosu tehnologije sadržavaju ograničenja tržišnog natjecanja koja su obuhvaćena člankom 101. stavkom 1. Izuzeće se primjenjuje sve dok licencirana prava na tehnologiju nisu istekla, postala nevažeća ili proglašena nevaljanima ili, u slučaju znanja i iskustva, sve dok znanje i iskustvo predstavljaju tajnu. Međutim, ako znanje i iskustvo postanu opće poznati kao rezultat aktivnosti stjecatelja licence, izuzeće se primjenjuje za vrijeme trajanja sporazuma.
3. Izuzeće iz stavka 1. primjenjuje se i na odredbe sporazuma o prijenosu tehnologije koje se odnose na nabavu proizvoda od strane stjecatelja licence odnosno odredbe koje se odnose na licenciranje ili na ustupanje drugih prava intelektualnog vlasništva ili znanja i iskustva stjecatelju licence ako, i u mjeri u kojoj su, one neposredno povezane s proizvodnjom ili prodajom ugovornih proizvoda.
Članak 3.
Pragovi tržišnog udjela
1. Ako su poduzetnici koji su sudionici sporazuma konkurentski poduzetnici, izuzeće iz članka 2. primjenjuje se pod uvjetom da zajednički tržišni udjel sudionika ne premašuje 20 % na mjerodavnom tržištu ili tržištima.
2. Ako poduzetnici koji su sudionici sporazuma nisu konkurentski poduzetnici, izuzeće iz članka 2. primjenjuje se pod uvjetom da tržišni udjel ni jednog od sudionika ne premašuje 30 % na mjerodavnom tržištu ili tržištima.
Članak 4.
Apsolutno zabranjena ograničenja
1. Ako su poduzetnici koji su sudionici sporazuma konkurentski poduzetnici, izuzeće iz članka 2. ne primjenjuje se na sporazume koji, neposredno ili posredno, samostalno ili u kombinaciji s ostalim čimbenicima nad kojima sudionici sporazuma imaju kontrolu, za cilj imaju:
(a)
ograničavanje sudionika u njegovoj mogućnosti da određuje cijene svojih proizvoda kada ih prodaje trećim osobama;
(b)
ograničavanje proizvodnje, osim ako je riječ o ograničavanju proizvodnje ugovornih proizvoda koje je nametnuto stjecatelju licence neuzajamnim sporazumom ili je uzajamnim sporazumom nametnuto samo jednom od stjecatelja licence;
(c)
podjelu tržišta ili korisnika, osim:
i.
obvezivanja davatelja licence i/ili stjecatelja licence, na osnovi neuzajamnog sporazuma, da ne proizvodi pomoću licenciranih prava na tehnologiju unutar isključivo dodijeljenog područja rezerviranog za drugog sudionika i/ili da ne prodaje, aktivno i/ili pasivno, na isključivo dodijeljenom području ili isključivo dodijeljenoj skupini korisnika, koji su rezervirani za drugog sudionika;
ii.
ograničavanja, na temelju neuzajamnog sporazuma, stjecatelja licence u aktivnoj prodaji na isključivo dodijeljenom području ili isključivo dodijeljenoj skupini korisnika, koje je davatelj licence dodijelio drugom stjecatelju licence, pod uvjetom da ovaj posljednji nije bio konkurentski poduzetnik davatelja licence u trenutku sklapanja njegove vlastite licence;
iii.
obvezivanja stjecatelja licence da proizvodi ugovorne proizvode samo za vlastitu uporabu, pod uvjetom da stjecatelj licence nije ograničen u pogledu aktivne i pasivne prodaje ugovorenih proizvoda kao rezervnih dijelova za vlastite proizvode;
iv.
obvezivanja stjecatelja licence, na temelju neuzajamnog sporazuma, da proizvodi ugovorne proizvode samo za određenog korisnika, kada se licenca izdaje s namjerom stvaranja alternativnog izvora nabave za tog korisnika;
(d)
ograničavanje stjecatelja licence u mogućnosti da koristi vlastita prava na tehnologiju ili ograničavanje bilo kojega sudionika sporazuma u mogućnosti da provodi istraživanja i razvoj, osim ako je posljednje ograničenje neophodno kako bi se spriječilo otkrivanje licenciranoga znanja i iskustva trećim osobama.
2. Ako poduzetnici koji su sudionici sporazuma nisu konkurentski poduzetnici, izuzeće iz članka 2. ne primjenjuje se na sporazume koji, neposredno ili posredno, samostalno ili u kombinaciji s ostalim čimbenicima nad kojima sudionici sporazuma imaju kontrolu, za cilj imaju:
(a)
ograničavanje sudionika u njegovoj mogućnosti da određuje cijene svojih proizvoda kada ih prodaje trećim osobama, ne dovodeći u pitanje mogućnost nametanja najviše prodajne cijene ili preporuke u vezi s prodajnom cijenom, pod uvjetom da rezultat toga nije fiksna ili najniža prodajna cijena nastala zbog pritiska ili ponuđenog poticaja bilo kojeg od sudionika sporazuma;
(b)
ograničavanje područja ili ograničavanje kupaca kojima stjecatelj licence može pasivno prodavati ugovorni proizvod osim:
i.
ograničavanja pasivne prodaje na isključivo dodijeljenom području ili isključivo dodijeljenoj skupini korisnika, koji su rezervirani za davatelja licence;
ii.
obvezivanja na proizvodnju ugovornih proizvoda samo za vlastitu uporabu, pod uvjetom da stjecatelj licence nije ograničen u aktivnoj ili pasivnoj prodaji ugovorenih proizvoda kao rezervnih dijelova za vlastite proizvode;
iii.
obvezivanja na proizvodnju ugovornih proizvoda samo za određenog korisnika, kada se licenca izdaje s namjerom stvaranja alternativnog izvora nabave za tog korisnika;
iv.
ograničavanja stjecatelja licence koji se bavi veleprodajom u prodaji krajnjim korisnicima;
v.
ograničavanja članova sustava selektivne distribucije u prodaji neovlaštenim distributerima;
(c)
ograničavanje stjecatelja licence koji su članovi sustava selektivne distribucije i koji se bave maloprodajom, u aktivnoj ili pasivnoj prodaji krajnjim korisnicima, ne isključujući mogućnost zabrane članu sustava da djeluje izvan ovlaštenog poslovnog nastana.
3. Ako u trenutku sklapanja sporazuma poduzetnici sudionici sporazuma nisu konkurentski poduzetnici, ali naknadno postanu konkurentski poduzetnici, tijekom cijelog trajanja sporazuma primjenjuje se stavak 2. ovog članka, a ne stavak 1. ovog članka, osim ako je sporazum naknadno bitno izmijenjen. Bitna izmjena uključuje sklapanje novog sporazuma o prijenosu tehnologije između sudionika, pri čemu se taj sporazum odnosi na natjecateljska prava na tehnologije.
Članak 5.
Isključena ograničenja
1. Izuzeće iz članka 2. ove Uredbe ne primjenjuje se ni na jednu od sljedećih obveza sadržanih u sporazumima o prijenosu tehnologije:
(a)
svaku neposrednu ili posrednu obvezu stjecatelja licence da davatelju licence ili trećoj osobi koju je imenovao davatelj licence izda isključivu licencu ili dodijeli prava, u cijelosti ili djelomično, za vlastita poboljšanja ili vlastite nove primjene licencirane tehnologije;
(b)
svaku neposrednu ili posrednu obvezu sudionika da ne osporava valjanost prava intelektualnoga vlasništva koje drugi sudionik ima u Uniji, ne dovodeći u pitanje mogućnost, u slučaju isključive licence, raskida sporazuma o prijenosu tehnologije u slučaju da stjecatelj licence osporava valjanost bilo kojeg licenciranog prava na tehnologiju.
2. Ako poduzetnici sudionici sporazuma nisu konkurentski poduzetnici, izuzeće iz članka 2. ne primjenjuje se ni na jednu neposrednu ili posrednu obvezu kojom se ograničava sposobnost stjecatelja licence da koristi vlastita prava na tehnologiju ili kojom se ograničava sposobnost bilo kojeg sudionika sporazuma da provodi istraživanje i razvoj, osim ako je posljednje ograničenje neizbježno kako bi se spriječilo otkrivanje licenciranoga znanja i iskustva trećim osobama.
Članak 6.
Ukidanje u pojedinim slučajevima
1. Komisija može ukinuti pogodnost iz ove Uredbe na temelju članka 29. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1/2003 ako u bilo kojem specifičnom slučaju utvrdi da sporazum o prijenosu tehnologije na koji se primjenjuje izuzeće iz članka 2. ove Uredbe ipak ostvaruje učinke koji nisu u skladu s člankom 101. stavkom 3. Ugovora, a posebno:
(a)
ako je tehnologijama trećih osoba ograničen pristup tržištu, na primjer zbog kumulativnog učinka usporednih mreža sličnih ograničavajućih sporazuma na temelju kojih je stjecateljima licence zabranjeno koristiti tehnologije trećih osoba;
(b)
ako je potencijalnim stjecateljima licence ograničen pristup tržištu, na primjer zbog kumulativnog učinka paralelnih mreža sličnih ograničavajućih sporazuma na temelju kojih je davateljima licence zabranjeno izdavanje licence drugim stjecateljima licence ili zbog toga što je jedini vlasnik tehnologije koji izdaje licence za mjerodavna prava na tehnologiju sklopio isključivu licencu sa stjecateljem licence koji je već aktivan na tržištu proizvoda na temelju zamjenjivih prava na tehnologiju.
2. Ako u bilo kojem specifičnom slučaju sporazum o prijenosu tehnologije na koji se primjenjuje izuzeće iz članka 2. ove Uredbe ostvaruje učinke koji nisu u skladu s člankom 101. stavkom 3. Ugovora na državnom području ili dijelu područja države članice koje ima sva svojstva izdvojenog tržišta u zemljopisnom smislu, tijelo te države članice nadležno za tržišno natjecanje može ukinuti pogodnost iz ove Uredbe na temelju članka 29. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1/2003 za navedeno područje, pod jednakim okolnostima kao što su okolnosti iz stavka 1. ovog članka.
Članak 7.
Neprimjenjivanje ove Uredbe
1. Ako paralelne mreže sličnih sporazuma o prijenosu tehnologije pokrivaju više od 50 % mjerodavnog tržišta, na temelju članka 1.a Uredbe br. 19/65/EEZ Komisija može uredbom proglasiti da se ova Uredba ne primjenjuje na sporazume o prijenosu tehnologije koji sadržavaju određena ograničenja koja se odnose na to tržište.
2. Uredba na temelju stavka 1. ovog članka počinje se primjenjivati najranije šest mjeseci nakon njezinog donošenja.
Članak 8.
Primjena pragova tržišnog udjela
Za potrebe primjene pragova tržišnog udjela utvrđenih u članku 3. primjenjuju se sljedeća pravila:
(a)
tržišni udjel izračunava se na temelju podataka o vrijednosti prodaje na tržištu; ako podaci o vrijednosti prodaje na tržištu nisu dostupni, za utvrđivanje tržišnog udjela predmetnog poduzetnika mogu se koristiti procjene na osnovi pouzdanih podataka o tržištu, uključujući opseg prodaje na tržištu;
(b)
tržišni udjel izračunava se na temelju podataka koji se odnose na prethodnu kalendarsku godinu;
(c)
tržišni udjel poduzetnika iz točke (e) drugog podstavka članka 1. stavka 2. jednako se raspoređuje na svakog poduzetnika koji ima prava ili ovlasti navedene u točki (a) drugog podstavka članka 1. stavka 2.;
(d)
tržišni udjel davatelja licence na mjerodavnom tržištu za licencirana prava na tehnologiju izračunava se i za proizvod i za zemljopisnu dimenziju na temelju prisutnosti licenciranih prava na tehnologije na mjerodavnom tržištu/mjerodavnim tržištima na kojima se ugovorni proizvodi prodaju, odnosno na temelju podataka o prodaji ugovornih proizvoda koje su zajedno proizveli davatelj licence i njegovi stjecatelji licence;
(e)
ako se tržišni udjel iz članka 3. stavka 1. ili 2. koji u početku ne iznosi više od 20 %, odnosno 30 % naknadno poveća iznad navedenih razina, izuzeće iz članka 2. ove Uredbe nastavlja se primjenjivati u razdoblju od dvije uzastopne kalendarske godine nakon godine u kojoj je prvi put premašen prag od 20 % ili prag od 30 %.
Članak 9.
Odnos prema ostalim uredbama o skupnom izuzeću
Ova se Uredba ne primjenjuje na sporazume o licenciranju obuhvaćene Uredbom (EU) br. 1217/2010 koja se primjenjuje na određene kategorije sporazuma o istraživanju i razvoju ili Uredbom (EU) br. 1218/2010 koja se primjenjuje na određene kategorije sporazuma o specijalizaciji.
Članak 10.
Prijelazno razdoblje
Zabrana utvrđena u članku 101. stavku 1. Ugovora ne primjenjuje se od 1. svibnja 2014. do 30. travnja 2015. na sporazume koji su već na snazi 30. travnja 2014., a koji ne ispunjavaju uvjete za izuzeće iz ove Uredbe, ali imaju na dan 30. travnja 2014. ispunjene uvjete za izuzeće iz Uredbe (EZ) br. 772/2004.
Članak 11.
Razdoblje valjanosti
Ova Uredba stupa na snagu 1. svibnja 2014.
Prestaje važiti 30. travnja 2026.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 21. ožujka 2014.