KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 419/2013
af 3. maj 2013
om indførelse af en midlertidig udligningstold på importen af visse former for tråd af rustfrit stål med oprindelse i Indien
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) ("grundforordningen"), særlig artikel 12,
efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
1.1. Indledning
(1)
Den 10. august 2012 offentliggjorde Europa-Kommissionen ("Kommissionen") en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (2) ("indledningsmeddelelsen") om indledning af en antisubsidieprocedure ("antisubsidieproceduren" eller "nærværende procedure") vedrørende importen til Unionen af visse former for tråd af rustfrit stål med oprindelse i Indien ("det pågældende land").
(2)
Samme dag offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Unionen af visse former for tråd af rustfrit stål med oprindelse i Indien og indledte en separat undersøgelse ("antidumpingproceduren").
(3)
Antisubsidieproceduren blev indledt på grundlag af en klage indgivet den 28. juni 2012 af European Confederation of Iron and Steel Industries (Eurofer) ("klageren") på vegne af producenter, der tegnede sig for mere end 50 % af den samlede produktion i Unionen af visse former for tråd af rustfrit stål. Klagen indeholdt umiddelbare beviser for, at der fandt subsidiering sted af den pågældende vare med deraf følgende væsentlig skade, hvilket blev anset for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en undersøgelse.
(4)
Før indledningen af proceduren og i overensstemmelse med grundforordningens artikel 10, stk. 7, underrettede Kommissionen de indiske myndigheder om, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret klage med påstand om, at subsidieret import af visse former for tråd af rustfrit stål med oprindelse i Indien forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. De indiske myndigheder blev indkaldt til konsultationer med henblik på at kaste lys over situationen vedrørende indholdet af klagen og nå frem til en gensidigt acceptabel løsning. Konsultationerne førte i dette tilfælde ikke til nogen gensidigt acceptabel løsning.
1.2. Parter, som er berørt af undersøgelsen
(5)
Kommissionen underrettede officielt klageren, andre kendte EU-producenter, de kendte eksporterende producenter, de kendte importører og brugere og de indiske myndigheder om indledningen af proceduren.
(6)
De interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om en mundtlig høring inden for fristen i indledningsmeddelelsen. Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
(7)
I betragtning af det store antal eksporterende producenter i det pågældende land, de ikke forretningsmæssigt forbundne importører og EU-producenter, der var involveret i undersøgelsen, og for at afslutte denne undersøgelse inden for den fastsatte tidsfrist meddelte Kommissionen i indledningsmeddelelsen, at den havde besluttet at begrænse de eksporterende producenter i det pågældende land, de ikke forretningsmæssigt forbundne importører og de EU-producenter, som ville blive undersøgt, til et rimeligt antal ved at udtage en stikprøve i henhold til grundforordningens artikel 27 (denne proces kaldes også for "stikprøveudtagning").
1.2.1. Stikprøveudtagning af eksporterende producenter
(8)
For at gøre det muligt for Kommissionen at afgøre, om det ville være nødvendigt med stikprøveudtagning, og i bekræftende fald at udtage denne, blev alle eksporterende producenter i det pågældende land anmodet om at give sig til kende over for Kommissionen og afgive de oplysninger, som fremgik af indledningsmeddelelsen.
(9)
I alt indsendte 18 eksporterende producenter, hvoraf nogle tilhørte den samme virksomhedsgruppe, de ønskede oplysninger inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen, og indvilligede i at indgå i stikprøven, og syv af disse anmodede om individuel undersøgelse, hvis de ikke ville blive udtaget til stikprøven. Femten af disse samarbejdsvillige virksomheder angav eksport af tråd af rustfrit stål til Unionen i undersøgelsesperioden. Stikprøven blev således udtaget på grundlag af de oplysninger, der blev indgivet af disse 15 eksporterende producenter.
(10)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 27 udtog Kommissionen en stikprøve ud fra den største repræsentative eksportmængde af den pågældende vare til Unionen, der med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed. Stikprøven bestod af to individuelle virksomheder og en virksomhedsgruppe bestå-ende af fire forretningsmæssigt forbundne virksomheder, der tilsammen tegnede sig for mere end 63 % af den samlede eksportmængde til Unionen af den pågældende vare.
(11)
I henhold til grundforordningens artikel 27, stk. 2, blev alle de kendte eksporterende producenter og de relevante indiske myndigheder også hørt om udtagningen af en repræsentativ stikprøve. Der blev ikke modtaget bemærkninger til udtagningen af stikprøven.
(12)
Som nævnt i betragtning 10 blev stikprøven begrænset til et antal virksomheder, som med rimelighed kunne undersøges inden for den afsatte tid. De virksomheder, der blev undersøgt i forbindelse med undersøgelsen af subsidiering, er anført i betragtning 19.
(13)
Desuden blev der oprindeligt modtaget syv anmodninger om individuel undersøgelse, jf. betragtning 9. Det blev således vurderet, at en individuel undersøgelse på dette stadie ville være urimeligt byrdefuld og hindre en rettidig afslutning af undersøgelsen. Imidlertid vil anmodningerne fra de eksportører, som indsendte de nødvendige oplys-ninger inden for tidsfristen, blive undersøgt i den resterende del af undersøgelsen.
1.2.2. Stikprøveudtagning af EU-producenter
(14)
Kommissionen meddelte i indledningsmeddelelsen, at den havde udtaget en midlertidig stikprøve af EU-producenter. Denne stikprøve bestod oprindeligt af fem producenter af tråd af rustfrit stål i Unionen, der var kendt af Kommissionen inden indledningen af undersøgelsen. Kommissionen udtog en stikprøve ud fra salg, produk-tionsmængde og geografisk beliggenhed. Interesserede parter blev i indlednings-meddelelsen også opfordret til at fremsætte bemærkninger til den foreløbige stikprøve. Analysen af spørge-skemabesvarelserne afslørede, at en stikprøveudtagen EU-producent havde en forret-ningsmæssigt forbunden virksomhed i Unionen, der også var aktiv inden for fremstilling og salg af tråd af rustfrit stål. De seks EU-producenter i stikprøven tegnede sig således for 46,5 % af den anslåede samlede EU-produktion. Stikprøven anses for at være repræsentativ for EU-erhvervsgrenen.
1.2.3. Stikprøveudtagning af importører
(15)
For at gøre det muligt for Kommissionen at afgøre, om det ville være nødvendigt at anvende stikprøveudtagning, og i bekræftende fald at udtage en stikprøve, blev alle ikke forretningsmæssigt forbundne importører anmodet om at give sig til kende over for Kommissionen og afgive de oplysninger, som fremgik af indledningsmeddelelsen.
(16)
I alt ni ikke forretningsmæssigt forbundne importører afgav de nødvendige oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. Kommissionen udtog en stikprøve ud fra den største importmængde til Unionen på tre virksomheder, som tegnede sig for 23,8 % af den indiske import til Unionen i UP. To af de udtagne importører indsendte dog ikke en spørgeskemabesvarelse. Der kunne således ikke på dette stadie af undersøgelsen anvendes stikprøveudtagning, og der vil blive forsøgt etableret et samarbejde med de andre importører i den resterende del af undersøgelsen.
1.2.4. Spørgeskemabesvarelser og kontrolbesøg
(17)
Der blev udsendt spørgeskemaer til de indiske myndigheder, de tre stikprøveudtagne (grupper af) eksporterende producenter i Indien og til de eksporterende producenter, som havde anmodet om individuel undersøgelse, til de seks stikprøveudtagne EU-producenter, til de tre stikprøveudtagne ikke forretningsmæssigt forbundne importører og til ni kendte brugere.
(18)
Der blev indsendt besvarelser af spørgeskemaerne fra de indiske myndigheder, de tre stikprøveudtagne (grupper af) eksporterende producenter, en af de eksporterende producenter, som anmodede om individuel undersøgelse, fra de seks stikprøveudtagne producenter i Unionen, en ikke forretningsmæssigt forbunden importør og tre brugere.
(19)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, der blev indsendt af de interesserede parter, og som den anså for nødvendige for en midlertidig fastsættelse af subsidiering, deraf følgende skade og Unionens interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos de indiske myndigheder i Delhi og hos følgende parter:
EU-producenter:
-
Hagener Feinstahl GmbH, Hagen, Tyskland
-
Inoxfil S.A., Igualada, Spanien
-
Rodacciai SPA, Milano, Italien
-
Trafilerie Brambilla SPA, Calolziocorte, Italien
-
Ugitech-gruppen:
-
Ugitech France S.A., Bourg en Bresse, Frankrig
-
Sprint Metal Edelstahl, Hemer, Tyskland
Eksporterende producenter i Indien:
-
Raajratna Metal Industries, Ahmedabad, Gujarat
-
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane, Maharashtra
-
Venus-gruppen:
-
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
-
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra
-
Hindustan Inox Ltd., Mumbai, Maharashtra
-
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbai, Maharashtra.
1.3. Undersøgelsesperioden og den betragtede periode
(20)
Undersøgelsen af subsidiering og skade omfattede perioden fra den 1. april 2011 til den 31. marts 2012 ("undersøgelsesperioden" eller "UP"). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra den 1. januar 2009 til udgangen af undersøgelsesperioden ("den betragtede periode").
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
2.1. Den pågældende vare
(21)
Den pågældende vare er tråd af rustfrit stål med en vægtprocent på:
-
nikkel på 2,5 % og derover, undtagen tråd med indhold af nikkel på 28 % og derover, men ikke over 31 %, og af krom på 20 % og derover, men ikke over 22 %,
-
nikkel på 2,5 % og derunder, undtagen tråd med indhold af krom på 13 % og derover, men ikke over 25 %, og aluminium på 3,5 % eller derover, men ikke over 6 %,
-
med oprindelse i Indien og i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 7223 00 19 og ex 7223 00 99.
(22)
En part hævdede, at der findes såkaldte "højteknologiske" varetyper, som er forskellige fra andre typer af den pågældende vare produceret i Indien, men også i Unionen. De hævdede yderligere, at i modsætning til de fleste typer, som eksporteres fra Indien til Unionen, er de tekniske typer ikke råvarer, men specifikke varetyper, der produceres til specifikke anvendelsesformål i bestemte stålsorter og bestemte diametre, og bør ikke være omfattet af undersøgelsen.
(23)
På nuværende tidspunkt ser det ud til, at de de tekniske typer indgår i varedefinitionen, og at de har lignende grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber som andre typer af den pågældende vare. Desuden produceres disse typer tilsyneladende også af EU-erhvervsgrenen, og derfor er de tekniske typer omfattet af undersøgelsens varedækning.
2.2. Samme vare
(24)
Undersøgelsen viste, at den pågældende vare og den vare, der blev produceret og solgt på hjemmemarkedet i Indien, såvel som den vare, der blev produceret af EU-erhvervsgrenen og solgt på EU-markedet, har samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og anvendelsesformål. De anses derfor foreløbigt for at være samme vare, jf. grundforordningens artikel 2, litra c).
3. SUBSIDIERING
3.1. Indledning
(25)
På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i klagen, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, undersøgte Kommissionen følgende ordninger, som angiveligt indebærer, at der ydes subsidier:
a)
Duty Entitlement Passbook Scheme ("DEPBS") (toldgodtgørelsesordning)
b)
Duty Drawback Scheme ("DDS") (toldgodtgørelsesordning)
c)
Advance Authorisation Scheme ("AAS") (forhåndstilladelsesordning)
d)
Export Promotion Capital Goods Scheme ("EPCGS") (eksportfremmeordning for kapitalgoder)
e)
Export Credit Scheme ("ECS") (eksportkreditordning)
f)
Focus Market Scheme ("FMS") (fokusmarkedsordning)
g)
Special Economic Zones/Export Oriented Units ("SEZ/EOU") (ordningen for særlige økonomiske områder og eksportorienterede virksomheder).
(26)
De nævnte ordninger a), c-d) og f-g) er baseret på Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992 (nr. 22 af 1992) ("loven om udenrigshandel"), der trådte i kraft den 7. august 1992. Ved loven om udenrigshandel bemyndiges de indiske myndigheder til at udstede bekendtgørelser vedrørende eksport- og importpolitikken. Disse bekendtgørelser opføres i "Foreign Trade Policy"-dokumenter, der udstedes af handelsministeriet hvert femte år og ajourføres regelmæssigt. Det "Foreign Trade Policy"-dokument, der er relevant for UP i forbindelse med denne undersøgelse, er "Foreign Trade Policy 2009-2014" ("FTP 09-14"). Desuden fastlægger de indiske myndigheder også de procedurer, der styrer FTP 09-14 i "Handbook of Procedures, Volume I" ("Procedurehåndbogen I 09-14"). Procedurehåndbogen ajourføres regelmæssigt.
(27)
Den under punkt e) nævnte eksportkreditordning er baseret på section 21 og 35A i bankloven af 1949 ("Banking Regulation Act 1949"), der tillader Reserve Bank of India ("RBI") at vejlede forretningsbanker på eksportkreditområdet.
(28)
DDS-ordningen under punkt b) er baseret på afsnit 75 i Customs Act fra 1962, afsnit 37 i Central Excise Act fra 1944, afsnit 93A og 94 i Financial Act fra 1994 og på Customs, Central Excise Duties and Service Tax Drawback Rules fra 1995. Godtgørelsessatserne offentliggøres regelmæssigt; satserne vedrørende UP var All Industry Rates (AIR) i toldgodtgørelsesordningen 2011-2012, som blev offentliggjort i bekendtgørelse nr. 68/2011-Customs (N.T.). Toldgodtgørelsesordningen omtales også som en ordning for afgiftsfritagelse i kapitel 4 i FTP 2009-2014.
3.2. Duty Entitlement Passbook Scheme ("DEPBS") (toldgodtgørelsesordning)
a) Retsgrundlag
(29)
Der findes en detaljeret beskrivelse af DEPBS-ordningen i kapitel 4.3 i FTP 09-14 og i kapitel 4 i Procedurehåndbogen I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(30)
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører kan benytte denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse af DEPBS
(31)
En eksportør kan anmode om DEPBS-kreditter, der beregnes som en procentdel af værdien af de varer, der eksporteres i henhold til denne ordning. De indiske myndigheder har fastsat sådanne DEPBS-satser for de fleste varer, herunder den pågældende vare. De fastsættes på grundlag af Standard Input/Output-normer (SION-normer) under hensyntagen til det formodede indhold af importerede råvarer i eksportvaren og tolden på disse formodede importerede råvarer, uanset om der rent faktisk er betalt importafgift eller ej. DEPBS-satsen for den pågældende vare i UP var 5 % med en maksimal værdi på 97 Rs/kg.
(32)
For at være berettiget til fordelene under denne ordning skal virksomheden foretage eksport. På tidspunktet for eksporttransaktionen skal eksportøren udfærdige en erklæring til de indiske myndigheder, hvoraf det fremgår, at eksporten finder sted i henhold til DEPBS-ordningen. For at varerne kan blive eksporteret, udsteder de indiske toldmyndigheder et eksportforsendelsesdokument under forsendelsesproceduren. Af dette dokument fremgår bl.a. størrelsen af den DEPBS-kredit, der skal indrømmes for den pågældende eksporttransaktion. Eksportøren kender på dette tidspunkt niveauet af den fordel, denne vil opnå. Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, har de indiske myndigheder ingen beføjelser med hensyn til indrømmelsen af en DEPBS-kredit.
(33)
Det konstateredes, at DEPBS-kreditter efter opfyldelsen af eksportforpligtelsen kan bogføres som indtægter i regnskaberne på et periodiseringsgrundlag, hvilket er i overensstemmelse med de indiske regnskabsstandarder. Sådanne kreditter kan benyttes til at betale told på senere import af enhver vare, undtagen investeringsgoder og varer, som er underlagt importrestriktioner. Varer, der er indført ved anvendelse af sådanne kreditter, kan sælges på hjemmemarkedet (og pålægges omsætningsafgift) eller anvendes på anden måde. DEPB-kreditter er frit omsættelige og gyldige i en periode på 24 måneder fra udstedelsesdatoen.
(34)
Ansøgninger om DEPBS-kreditter indsendes elektronisk og kan omfatte en ubegrænset mængde eksporttransaktioner. I realiteten findes der ingen faste frister for DEPBS-kreditter. Det elektroniske system, der anvendes til forvaltning af DEPBS, udelukker ikke automatisk eksporttransaktioner, der foretages efter de ansøgningsfrister, der er nævnt i kapitel 4.47 i Procedurehåndbogen I 09-14. Endvidere - som anført i kapitel 9.3 i Procedurehåndbogen I 09-14 - kan ansøgninger, der blev modtaget efter udløbet af fristerne for indsendelse, altid tages i betragtning ved pålæggelse af en mindre bøde (f.eks. 10 % af godtgørelsen).
(35)
Det blev konstateret, at to virksomheder i stikprøven brugte denne ordning i de første to kvartaler af UP.
d) Konklusion om DEPBS
(36)
DEPBS tilvejebringer subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. En DEPBS-kredit er et finansielt bidrag fra de indiske myndigheder, da kreditten senere vil blive benyttet til at udligne importafgifter og dermed reducere de toldindtægter, som de indiske myndigheder ellers ville have haft. Desuden medfører DEPBS-kreditten en fordel for eksportøren, da virksomhedens likviditet forbedres.
(37)
Endvidere er DEPBS retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).
(38)
Ordningen kan desuden ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), idet den ikke overholder de regler, der er fastsat i bilag I, punkt i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III til grundforordningen (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse). En eksportør er navnlig ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og kreditbeløbet beregnes ikke i forhold til de råvarer, der faktisk er benyttet. Desuden forefindes der ingen ordning eller procedure, der skal fastslå, hvilke råvarer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om for stor betaling af importafgifter, jf. bilag I, punkt i), og bilag II og III til grundforordningen. Endelig er en eksportør berettiget til DEPBS-fordelene, uanset om den pågældende overhovedet importerer råvarer. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise import af noget råmateriale. Selv eksportører, der køber alle deres råvarer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som råvarer, er således stadig berettiget til fordelene ved DEPBS.
e) Ophævelse af DEPBS-ordningen og overgang til DDS
(39)
Ved offentlig bekendtgørelse nr. 54 (RE-2010)/2009-2014 af 17. juni 2011 blev DEPBS forlænget med tre måneder indtil den 30. september 2011. Da der ikke er blevet offentliggjort yderligere forlængelser efterfølgende, er DEPBS endeligt ophævet fra og med den 30. september 2011. Det var således nødvendigt at undersøge, hvilke foranstaltninger der kunne indføres i overensstemmelse med grundforordningens artikel 15, stk. 1.
(40)
De indiske myndigheder forklarede Kommissionen, at virksomhederne efter ophævelsen af DEPBS-ordningen kunne vælge at bruge andre toldgodtgørelsesordninger i kapitel 4 i FTP 09-14, nemlig Advance Authorisation Scheme (AAS) eller Duty Drawback Scheme (DDS).
(41)
Undersøgelsen viste, at begge virksomheder i stikprøven begyndte at bruge DDS-ordningen straks efter ophævelsen af DEPBS. Det skal bemærkes, at DDS blev indført i 1995 og anvendtes samtidig med DEPBS i de første to kvartaler af UP og i en årrække før UP. Det var dog ikke muligt at anvende DDS og DEPBS på den samme eksport.
(42)
Det skal bemærkes, at de indiske myndigheder bestræbte sig på en smidig overgang fra DEPBS til DDS, hvilket fremgår af cirkulære nr. - 42/2011-Customs af 22.9.2011. Det forklares i cirkulæret, at "toldgodtgørelsesordningen i år omfatter områder, der hidtil indgik i DEPB[S]-ordningen". Det fremgår af samme cirkulære, at det for sektorer under DEPBS er blevet besluttet at anvende en smidig overgang for varer i disse sektorer, samtidig med at de indarbejdes i toldgodtgørelsesordningen. I en overgangsperiode vil disse varer blive pålagt en mindre reduktion af deres DEPB[S]-satser på mellem 1 % og 3 % for de fleste varer. Med andre ord antyder dette cirkulære, at de gældende toldgodtgørelsessatser med virkning fra 1.10.2011 blev fastlagt, således at de kunne give samme type fordel som den tilbagetrukne DEPBS.
(43)
Det blev konkluderet, at de DDS-satser, der har været gældende for den pågældende vare siden 1. oktober 2011 ganske rigtigt har medført subsidieringsniveauer svarende til niveauerne i DEPBS indtil 30. september 2011. Undersøgelsen bekræftede også, at subsidiemargenerne for alle virksomhederne i stikprøven lå meget tæt på hinanden under DEPBS og DDS, idet de alle brugte DEPBS i de første seks måneder af UP og DDS i de efterfølgende seks måneder af UP.
(44)
Det fremgår dog af betragtning 41 til 43, at selv om DEPBS-ordningen var blevet ophævet, blev fordele i ordningen fortsat udbetalt uden ophør og på næsten samme niveau, hvilket gav en gnidningsløs overgang til toldgodtgørelsesordningen. Det konkluderes derfor, at subsidierne ikke er blevet trukket tilbage, jf. grundforordningens artikel 15, stk. 1, og at DEPBS er udligningsberettiget.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(45)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 5 blev det udligningsberettigede subsidiebeløb beregnet som den fordel, som det konstateredes, at modtageren havde opnået i UP. I den forbindelse var det opfattelsen, at modtageren opnår fordelen på det tidspunkt, hvor der foretages en eksporttransaktion under denne ordning. På dette tidspunkt skal de indiske myndigheder give afkald på tolden, hvilket udgør et finansielt bidrag, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, der bl.a. viser størrelsen af den DEPBS-kredit, som ydes for den pågældende eksporttransaktion, har de indiske myndigheder ingen beføjelser med hensyn til indrømmelse af subsidiet. I betragtning af ovenstående anses det for passende at betragte fordelen ved DEPBS-ordningen som summen af de kreditter, der er opnået for alle eksporttransaktioner, der har fundet sted i henhold til denne ordning i UP.
(46)
Når der blev fremsat berettigede krav herom, blev gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket kreditterne for at nå frem til subsidiebeløbene som tæller, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a). Disse subsidiebeløb blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, fordelt i forhold til den samlede eksportomsætning af den pågældende vare i UP som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(47)
Ud fra ovenstående blev det konstateret, at subsidiemargenerne under denne ordning for de pågældende virksomheder i UP, er på henholdsvis 0,58 %, 0,93 %, 1,04 %, 1,32 % og 2,04 % for virksomhederne i Venus-gruppen.
3.3. Duty Drawback Scheme ("DDS") (toldgodtgørelsesordning)
a) Retsgrundlag
(48)
Der findes en detaljeret beskrivelse af DDS-ordningen i Custom & Central Excise Duties Drawback Rules, 1995 med efterfølgende ændringer.
b) Støtteberettigelse
(49)
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører kan benytte denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse
(50)
En støtteberettiget eksportør kan anmode om godtgørelsesbeløb, der beregnes som en procentdel af fob-værdien af de varer, der eksporteres i henhold til denne ordning. De indiske myndigheder har fastsat sådanne godtgørelsessatser for en række varer, herunder den pågældende vare. De fastlægges på grundlag af den gennemsnitlige mængde eller værdi af materialer, der anvendes som input til fremstilling af en vare, og det gennemsnitlige toldbeløb, der betales på inputs. De anvendes, uanset om der rent faktisk er betalt importtold eller ej. DDS-satsen for den pågældende vare i UP var 4 % af fob-værdien med et loft på 5 Rs/kg, alt efter hvad der er lavest.
(51)
For at være berettiget til fordelene under denne ordning skal virksomheden foretage eksport. Når forsendelsesoplysningerne indtastes i toldserveren (ICEGATE), anføres det, at eksporten finder sted som led i DDS, og DDS-beløbet fastsættes uigenkaldeligt. Efter rederiet har udfyldt Export General Manifest (EGM), og toldmyndighederne i tilstrækkelig grad har sammenlignet dokumentet med forsendelsesdokumentet, er alle betingelser opfyldt for at tillade udbetalingen af godtgørelsesbeløbet, enten direkte til eksportørens bankkonto eller pr. bankanvisning.
(52)
Eksportøren skal desuden fremlægge bevis for, at de eksporterede varer er blevet betalt ved hjælp af en bankbekræftelse (bank realisation certificate). Denne bekræftelse kan udfærdiges, når godtgørelsesbeløbet er blevet udbetalt, men de indiske myndigheder kræver beløbet tilbagebetalt, hvis eksportøren ikke fremlægger en bankbekræftelse inden fristens udløb.
(53)
Godtgørelsesbeløbet kan anvendes til ethvert formål.
(54)
Det konkluderedes, at toldgodtgørelsesbeløbet efter opfyldelsen af eksportforpligtelsen kan bogføres som indtægter i regnskaberne på et periodiseringsgrundlag, hvilket er i overensstemmelse med de indiske regnskabsstandarder.
(55)
Det blev konkluderet, at to af virksomhederne i stikprøven brugte DDS-ordningen i de sidste to kvartaler af UP.
d) Konklusion om DDS
(56)
Ved DDS ydes der subsidier, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. Et toldgodtgørelsesbeløb er et finansielt bidrag fra de indiske myndigheder, da det har form af en direkte overførsel af midler fra de indiske myndigheder. Desuden medfører toldgodtgørelsesbeløbet en fordel for eksportøren, idet virksomhedens likviditet forbedres.
(57)
Endvidere er DDS retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).
(58)
Denne ordning kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i litra i) i bilag I, bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) til grundforordningen.
(59)
Der findes ingen ordning eller procedure med henblik på at fastslå, hvilke råvarer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om for stor betaling af importafgifter, jf. litra i) i bilag I, og bilag II og III til grundforordningen. Endelig er en eksportør berettiget til DDS-fordelene, uanset om den pågældende overhovedet importerer råvarer. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise import af noget råmateriale. Selv eksportører, der køber alle deres råvarer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som råvarer, er således stadig berettiget til fordelene ved DDS-ordningen.
(60)
Dette bekræftes i de indiske myndigheders cirkulære nr. 24/2001, hvoraf det klart fremgår, at [toldgodtgørelsessatser] ikke har nogen relation til det faktiske inputforbrugsmønster og den faktiske indvirkning på en bestemt eksportørs inputs eller individuelle forsendelser […], og de regionale myndigheder instrueres om, at de lokale kontorer ikke skal forlange bevis for den faktiske told, der er betalt på importerede eller hjemlige input […], når eksportørerne indsender deres [anmodninger om godtgørelser].
(61)
Ud fra ovenstående konkluderes det, at DDS er udligningsberettiget.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(62)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 5 blev det udligningsberettigede subsidiebeløb beregnet som den fordel, som det konstateredes, at modtageren havde opnået i undersøgelsesperioden. I den forbindelse var det opfattelsen, at modtageren opnår fordelen på det tidspunkt, hvor der foretages en eksporttransaktion under denne ordning. På dette tidspunkt skal de indiske myndigheder give afkald på godtgørelsesbeløbet, hvilket udgør et finansielt bidrag i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, der bl.a. viser størrelsen på det godtgørelsesbeløb, der ydes for den pågældende eksporttransaktion, har de indiske myndigheder ingen beføjelser med hensyn til at indrømme subsidiet. I betragtning af ovenstående anses det for passende at betragte fordelen ved DDS-ordningen som summen af de godtgørelsesbeløb, der er opnået for alle eksporttransaktioner, der har fundet sted under denne ordning i UP.
(63)
Dette subsidiebeløb er i henhold til grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede eksportomsætning af den pågældende vare i den fornyede undersøgelsesperiode som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(64)
Ud fra ovenstående blev det konstateret, at subsidiemargenerne under denne ordning for de samarbejdsvillige pågældende virksomheder er på henholdsvis 0,61 %, 1,14 %, 1,77 %, 1,68 % og 1,91 % for virksomhederne i Venus-gruppen.
3.4. Advance Authorisation Scheme ("AAS") (forhåndstilladelsesordning)
a) Retsgrundlag
(65)
Der findes en detaljeret beskrivelse af ordningen i stk. 4.1.1 til 4.1.14 i FTP 09-14 og i kapitel 4.1 til 4.30 i Procedurehåndbogen I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(66)
AAS består af seks underordninger, der er nærmere beskrevet i betragtning 67. Disse underordninger er bl.a. forskellige med hensyn til støtteberettigelse. Producent-eksportører og forhandler-eksportører, der er "forbundet" med støtteproducenter, er berettiget til støtte under AAS-ordningerne for fysisk eksport og årligt behov. Producent-eksportører, der leverer til den endelige eksportør, er støtteberettiget under AAS-ordningen for mellemleverancer. Hovedleverandører, der leverer til kategorier "ligestillet med eksport", jf. punkt 8.2 i FTP 09-14, såsom leverandører til eksportorienterede virksomheder ("EOU"), er berettigede til AAS-underordningen for transaktioner ligestillet med eksport. Endelig er mellemleverandører til producent-eksportører berettiget til fordele i forbindelse med transaktioner ligestillet med eksport i henhold til underordningerne for "ARO" (Advance Release Order - attester til forudgående frigivelse) og løbende indenlandsk remburs.
c) Praktisk gennemførelse
(67)
Der kan udstedes AAS for:
i) Fysisk eksport: Dette er den vigtigste underordning. Den gør det muligt toldfrit at importere råvarer til fremstilling af en specifik færdig eksportvare. "Fysisk" betyder i denne forbindelse, at eksportvaren skal forlade indisk område. Tilladelsen til import og forpligtelsen til eksport (herunder eksportvarens type) er specificeret i licensen.
ii) Årligt behov: En sådan tilladelse er ikke knyttet til en bestemt eksportvare, men til en bredere varegruppe (f.eks. kemiske og dermed forbundne varer). Licensindehaveren kan - op til en bestemt værditærskel, der fastsættes ud fra tidligere eksportresultater - toldfrit importere ethvert råmateriale, der skal benyttes til fremstilling af enhver vare, der henhører under en sådan varegruppe. Licensindehaveren kan vælge at eksportere enhver færdig vare i varegruppen, hvor sådanne toldfri materialer er anvendt.
iii) Mellemleverancer: Denne underordning omfatter tilfælde, hvor to producenter har til hensigt at fremstille en enkelt eksportvare og stå for hver sin del af produktionsprocessen. Den producent-eksportør, der fremstiller mellemproduktet, kan toldfrit importere råvarer og i den forbindelse opnå forhåndstilladelse for mellemleverancer. Den endelige eksportør færdiggør produktionen og er forpligtet til at eksportere den færdige vare.
iv) Transaktioner ligestillet med eksport: Denne underordning gør det muligt for en hovedleverandør toldfrit at importere råvarer, som er nødvendige for produktionen af varer, der skal sælges i "transaktioner ligestillet med eksport" til de kundekategorier, der er anført i punkt 8.2.b) til f), g), i) og j) i FTP 09-14. Ifølge de indiske myndigheder forstås der ved transaktioner ligestillet med eksport transaktioner, hvor de leverede varer ikke forlader landet. En række kategorier af leverancer anses for at være transaktioner ligestillet med eksport, forudsat at varerne er fremstillet i Indien, f.eks. leverancer af varer til eksportorienterede virksomheder ("EOU") eller til selskaber i særlige økonomiske zoner ("SEZ").
v) Attester til forudgående frigivelse ("Advance Release Order" eller "ARO"): En AAS-licensindehaver, der ønsker at købe råvarerne hos indenlandske kilder i stedet for at importere dem direkte, kan vælge at købe dem ved anvendelse af ARO. I sådanne tilfælde godkendes AAS-licenserne som ARO og påtegnes til den indenlandske leverandør ved levering af de derpå anførte varer. Påtegnelsen af ARO giver den indenlandske leverandør ret til de fordele, der indrømmes transaktioner ligestillet med eksport, jf. punkt 8.3 i FTP 09-14 (dvs. AAS for mellemleverancer/transaktioner ligestillet med eksport, eksportrestitution og tilbagebetaling af endelige punktafgifter). Ved ARO-mekanismen ydes der refusion af skatter og afgifter til leverandøren, i stedet for at disse beløb refunderes til den endelige eksportør i form af toldgodtgørelse eller -refusion. Skatter og afgifter kan refunderes for både lokale og importerede råvarer.
vi) Løbende indenlandsk remburs: Denne underordning dækker indenlandske leverancer til en AAS-licensindehaver. Denne kan henvende sig til en bank for at åbne en indenlandsk remburs til fordel for en indenlandsk leverandør. Banken validerer tilladelsen til direkte import for den værdi og de varemængder, der købes i landet i stedet for at blive importeret. Den indenlandske leverandør vil være berettiget til de fordele, der indrømmes transaktioner ligestillet med eksport, jf. punkt 8.3 i FTP 09-14 (dvs. AAS for mellemleverancer/transaktioner ligestillet med eksport, eksportrestitution og tilbagebetaling af endelige punktafgifter).
(68)
To virksomheder i stikprøven modtog i UP indrømmelser under AAS-ordningen i forbindelse med den pågældende vare. Disse virksomheder brugte én underordning, nemlig AAS for fysisk eksport. Det er derfor ikke nødvendigt at undersøge, om de resterende uudnyttede underordninger er udligningsberettigede.
(69)
Af hensyn til de indiske myndigheders kontrol er AAS-licensindehaveren retligt forpligtet til at føre et korrekt og behørigt regnskab over forbrug og anvendelse af toldfrit importerede varer eller varer købt på hjemmemarkedet i et nærmere angivet format (kapitel 4.26 og 4.30 i Procedurehåndbogen I 09-14 samt bilag 23), dvs. en fortegnelse over det faktiske forbrug. Denne fortegnelse skal revideres af en ekstern statsautoriseret revisor, som udsteder en attest om, at den foreskrevne fortegnelse og de relevante bogføringer er undersøgt, og at de oplysninger, der er afgivet i henhold til tillæg 23, er sande og korrekte i enhver henseende.
(70)
For så vidt angår den underordning, som den pågældende virksomhed anvendte i UP, dvs. fysisk eksport, fastsætter de indiske myndigheder den mængde og værdi, som importtilladelsen og eksportforpligtelsen vedrører, og dette fremgår af tilladelsen. Desuden skal de tilsvarende transaktioner anføres på tilladelsen af statens embedsmænd på import- og eksporttidspunktet. Den mængde import, der er tilladt i henhold til AAS-ordningen, fastsættes af de indiske myndigheder på grundlag af såkaldte standard input/output-normer ("SION-normer"), som findes for de fleste varer, herunder den pågældende vare.
(71)
Importerede råvarer kan ikke afhændes og skal anvendes til at fremstille den færdige eksportvare. Eksportforpligtelsen skal opfyldes inden for en fastsat frist efter udstedelsen af licensen (24 måneder med mulighed for to forlængelser på hver 6 måneder).
(72)
I undersøgelsen blev det også fastslået, at kravene til kontrol, som de indiske myndigheder har anført, enten ikke blev opfyldt eller endnu ikke var blevet afprøvet i praksis.
(73)
Begge undersøgte virksomheder førte en fortegnelse over produktion og forbrug. Fortegnelsen over forbrug gjorde det dog ikke muligt at kontrollere, hvilke råvarer der var blevet anvendt i produktionen af eksportvaren og i hvilke mængder. Hvad angår kravene til kontrol, jf. betragtning 69, førte virksomhederne intet regnskab til dokumentation af, at den eksterne revision af fortegnelsen over forbrug havde fundet sted. Kort sagt blev det konkluderet, at de undersøgte eksportører ikke var i stand til at påvise, at de relevante FTP-betingelser var blevet opfyldt.
d) Konklusion om AAS
(74)
Fritagelsen for importafgifter er et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, dvs., at den udgør et finansielt bidrag fra de indiske myndigheder, da den reducerer de toldindtægter, som den indiske stat ellers ville have haft, og medfører en fordel for de undersøgte eksportører ved at forbedre deres likviditet.
(75)
Desuden er AAS-ordningerne for fysisk eksport helt klart retligt betinget af eksportresultater og anses derfor for at være specifikke og udligningsberettigede, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a). Uden en eksportforpligtelse kan en virksomhed ikke opnå fordele i henhold til disse ordninger.
(76)
Den underordning, der blev benyttet i den aktuelle sag, kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke reglerne i grundforordningens bilag I, punkt i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse). De indiske myndigheder anvendte ikke en verifikationsordning eller -procedure til effektivt at bekræfte, hvorvidt der blev brugt råvarer ved fremstillingen af den eksporterede vare og i hvilke mængder (grundforordningens bilag II, del II, punkt 4), samt for substitutionsgodtgørelsesordningers vedkommende grundforordningens bilag III, del II, punkt 2). Det konkluderes desuden, at SION-normerne for den pågældende vare ikke var tilstrækkeligt præcise, og at de ikke i sig selv kan anses for at være et system til verifikation af det faktiske forbrug, fordi disse standardnormer er udformet således, at de indiske myndigheder ikke med tilstrækkelig præcision kan kontrollere, hvilke mængder råvarer der er forbrugt i produktionen til eksport. De indiske myndigheder foretog desuden heller ikke nogen yderligere undersøgelse på grundlag af de faktisk involverede råvarer, selv om det normalt er nødvendigt, når der ikke findes en effektiv kontrolordning (grundforordningens bilag II, del II, punkt 5, og bilag III, del II, punkt 3).
(77)
Denne underordning er derfor udligningsberettiget.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(78)
Da der ikke er tale om tilladte toldgodtgørelsesordninger eller substitutionsgodtgørelsesordninger, er den udligningsberettigede fordel eftergivelsen af den samlede importafgift, der normalt skal betales ved import af råvarer. I denne henseende skal det bemærkes, at det ikke er fastsat i grundforordningen, at kun eftergivelse af for store afgiftsbeløb kan udlignes. Ifølge grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og dens bilag I, punkt i), kan der kun foretages udligning af for store eftergivne afgiftsbeløb, hvis betingelserne i grundforordningens bilag II og III er opfyldt. Disse betingelser var imidlertid ikke opfyldt i dette tilfælde. Hvis det konstateres, at der ikke findes en passende kontrolprocedure, finder ovennævnte undtagelse for godtgørelsesordninger således ikke anvendelse, og i stedet anvendes den normale regel om, at det er de ubetalte afgiftsindtægter, der er givet afkald på, som skal udlignes, og ikke de beløb, som angiveligt er eftergivet for meget. Som det fremgår af grundforordningens bilag II, del II, og bilag III, del II, påhviler det ikke undersøgelsesmyndigheden at beregne sådanne eftergivelser af for store afgiftsbeløb. Tværtimod skal den undersøgende myndighed ifølge grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), kun fastslå, om der foreligger tilstrækkelige beviser til at tilbagevise, at den kontrolordning, der angiveligt findes, er hensigtsmæssig.
(79)
Subsidiebeløbet for de virksomheder, der benyttede AAS, blev beregnet på grundlag af de importafgifter, som der var givet afkald på (basistold og særlig tillægstold) for de materialer, der var importeret i henhold til underordningen i UP (tæller). I overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a), blev de gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket subsidiebeløbet, når der blev fremsat berettigede krav herom. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over eksportomsætningen for den pågældende vare i undersøgelsesperioden som nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(80)
Den subsidiesats, der blev fastsat under denne ordning for de pågældende virksomheder i UP, er på henholdsvis 2,43 %, 0,15 %, 0 %, 0 % og 0 % for virksomhederne i Venus-gruppen.
3.5. Export Promotion Capital Goods Scheme ("EPCGS") (eksportfremmeordning for kapitalgoder)
a) Retsgrundlag
(81)
Der findes en detaljeret beskrivelse af EPCGS-ordningen i kapitel 5 i FTP 09-14 og i kapitel 5 i Procedurehåndbogen I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(82)
Denne ordning kan benyttes af producent-eksportører, forhandler-eksportører, der er "forbundet med" støtteproducenter og leverandører af tjenesteydelser.
c) Praktisk gennemførelse
(83)
Med forbehold af en eksportforpligtelse har en virksomhed lov til at importere (nye og indtil ti år gamle brugte) kapitalgoder til nedsat told. Med henblik herpå udsteder de indiske myndigheder efter anmodning og betaling af et gebyr en EPCGS-licens. Ordningen giver mulighed for en reduceret importtoldsats på 3 % på alle kapitalgoder, der indføres under ordningen. For at opfylde eksportforpligtelsen skal de importerede kapitalgoder anvendes til at fremstille en vis mængde eksportvarer inden for en bestemt periode. I henhold til FTP 09-14 kan der importeres kapitalgoder med en told på 0 % under EPCGS, men i sådanne tilfælde er perioden for indfrielse af eksportforpligtelsen kortere.
(84)
EPCGS-licensindehaveren kan også anskaffe kapitalgoderne i Indien. I så fald kan den lokale producent af kapitalgoder selv benytte fordelen ved toldfri import af dele, der er nødvendige til fremstilling af sådanne kapitalgoder. Alternativt kan den indenlandske producent gøre krav på fordelen ved transaktioner ligestillet med eksport, for så vidt angår levering af kapitalgoder til en EPCGS-licensindehaver.
(85)
Det blev konstateret, at alle tre virksomheder i stikprøven modtog indrømmelser under EPCGS-ordningen, der har relation til den pågældende vare i UP.
d) Konklusion om EPCGS
(86)
Ved EPCGS ydes der subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. Toldnedsættelsen er et finansielt bidrag fra de indiske myndigheder, da denne indrømmelse reducerer de toldindtægter, som de indiske myndigheder ellers ville have haft. Desuden medfører toldnedsættelsen en fordel for eksportøren, fordi toldbesparelsen ved import forbedrer virksomhedens likviditet.
(87)
Endvidere er EPCGS-ordningen retligt betinget af eksportresultater, da licenser ikke kan opnås uden en eksportforpligtelse. Den anses derfor for at være specifik og udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).
(88)
EPCGS kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Kapitalgoder er ikke omfattet af anvendelsesområdet for sådanne tilladelige ordninger (jf. grundforordningens bilag I, punkt i), da de ikke forbruges ved produktionen af de eksporterede varer.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(89)
Subsidiebeløbet blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 3, beregnet på grundlag af den ikke betalte told på importerede kapitalgoder, fordelt over en periode, der afspejler den normale afskrivningsperiode for sådanne kapitalgoder i den pågældende erhvervsgren. Det således beregnede beløb for UP er blevet justeret ved at tillægge renter i denne periode, så der sker en afspejling af den fulde værdi af fordelen over tid. Markedsrenten i undersøgelsesperioden i Indien blev anset for passende til dette formål. Når der blev fremsat berettigede krav herom, blev de gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a).
(90)
Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt som behørig nævner over eksportomsætningen i UP, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(91)
Den subsidiesats, der blev fastsat under ordningen for de pågældende virksomheder i UP, er på henholdsvis 0,09 %, 0,6 %, 0,02 %, 0 %, 0 % og 0 % for virksomhederne i Venus-gruppen.
3.6. Export Credit Scheme ("ECS") (eksportkreditordning)
a) Retsgrundlag
(92)
Der findes en detaljeret beskrivelse af ordningen i cirkulæret Master Circular DBOD No. DIR.(Exp).BC 01/04.02.02/2007-08 (Rupee/Foreign Currency Export Credit) og i cirkulæret Master Circular DBOD No. DIR.(Exp).BC 09/04.02.02/2008-09 (Rupee/Foreign Currency Export Credit) fra Reserve Bank of India ("RBI"), der er rettet til alle forretningsbanker i Indien.
b) Støtteberettigelse
(93)
Denne ordning kan benyttes af producent-eksportører og forhandler-eksportører.
c) Praktisk gennemførelse
(94)
Under denne ordning fastsætter RBI obligatoriske maksimumsrentesatser for eksportkreditter både i indiske rupees og i udenlandsk valuta, som forretningsbankerne kan pålægge en eksportør. ECS består af to underordninger, nemlig en ordning for eksportkredit før forsendelse ("pakkekredit"), som omfatter kreditter, der ydes en eksportør med henblik på finansiering af køb, forarbejdning, fremstilling, pakning og/eller forsendelse af varer forud for eksporten, samt en ordning for eksportkredit efter forsendelse, der tilvejebringer arbejdskapitallån til finansiering af eksporttilgodehavender. RBI pålægger også bankerne at afsætte en vis andel af deres nettobankkredit til eksportfinansiering.
(95)
Som følge af sådanne Master Circulars fra RBI kan eksportører opnå eksportkreditter til rentesatser, der er gunstigere end renter for almindelige kommercielle kreditter ("kontantkreditter"), der udelukkende fastsættes på markedsvilkår. Forskellen i satserne kan indskrænkes for virksomheder med god kreditværdighed. Det kan faktisk være muligt for virksomheder med høj kreditværdighed at opnå eksportkreditter og kontantkreditter på samme vilkår.
(96)
Det blev konstateret, at to af virksomhederne i stikprøven brugte denne ordning i UP.
d) Konklusion om ECS
(97)
De præferentielle rentesatser for en ECS-kredit, der er fastsat i de i betragtning 95 nævnte Master Circulars fra RBI, kan reducere en eksportørs renteomkostninger i forhold til kreditomkostninger, der udelukkende er fastsat på markedsvilkår, og medfører i dette tilfælde en fordel for en sådan eksportør, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 2. Eksportfinansiering er ikke i sig selv mere sikker end hjemmemarkedsfinansiering. Den betragtes faktisk sædvanligvis som mere risikabel, og den sikkerhed, der kræves for en bestemt kredit, er uanset finansieringsobjektet en rent kommerciel afgørelse for den enkelte forretningsbank. Forskelle i rentesatserne mellem forskellige banker er et resultat af RBI's metode til at fastsætte individuelle maksimale udlånsrentesatser for hver enkelt forretningsbank.
(98)
Selv om de præferentielle kreditter i henhold til ECS ydes af forretningsbanker, er denne fordel et finansielt bidrag fra staten, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv). I den forbindelse skal det bemærkes, at det hverken i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv), eller i aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger kræves, at der udbetales penge fra det offentlige - f.eks. godtgørelse fra de indiske myndigheder til forretningsbankerne - for at der er tale om subsidier, men kun at staten giver pålæg om at udføre funktioner, der er omhandlet i grundforordningens artikel 3, st. 1, litra a), nr. i), ii) eller iii). RBI er et offentligt organ og derfor omfattet af den definition af "staten", der er givet i grundforordningens artikel 2, litra b). Banken er 100 % statsejet, forfølger mål for den offentlige politik (f.eks. pengepolitikken), og dens ledelse udpeges af den indiske regering. RBI giver instrukser til private organer, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv), andet led, idet forretningsbankerne er forpligtet til at overholde bl.a. de maksimumsrentesatser for eksportkreditter, der er fastsat i Master Circulars fra RBI, samt RBI's bestemmelser om, at forretningsbanker skal afsætte en vis del af deres nettobankkredit til eksportfinansiering. Dette forpligter forretningsbankerne til at udføre funktioner, der er omhandlet i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), i dette tilfælde långivning i form af præferentiel eksportfinansiering. En sådan direkte overførsel af midler i form af lån på særlige vilkår ville normalt påhvile staten, og denne praksis afviger ikke reelt fra normal statslig praksis, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv). Dette subsidie anses for at være specifikt og udligningsberettiget, da de præferentielle rentesatser kun indrømmes i forbindelse med finansiering af eksporttransaktioner og derfor er betinget af eksportresultater, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).
e) Beregning af subsidiebeløbet
(99)
Subsidiebeløbet er blevet beregnet på grundlag af forskellen mellem den rente, som blev betalt for eksportkreditter, der blev benyttet i UP, og den rente, der skulle have været betalt for de almindelige kreditter på markedsvilkår, der blev anvendt af den pågældende virksomhed. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt i forhold til den samlede eksportomsætning i undersøgelsesperioden eller den samlede eksportomsætning af den pågældende vare i undersøgelsesperioden for kreditter, hvor der kan etableres en klar forbindelse til den pågældende vare, og som kan anvendes som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(100)
Den subsidiesats, der blev fastsat under ordningen for de pågældende virksomheder i UP, er på henholdsvis 0,61 %, 0,08 %, 0,28 %, 0,03 % og 0,10 % for virksomhederne i Venus-gruppen.
3.7. Focus Market Scheme ("FMS") (fokusmarkedsordning)
a) Retsgrundlag
(101)
Der findes en detaljeret beskrivelse af FMS-ordningen i afsnit 3.14 i FTP 09-14 og i kapitel 3.8 i Procedurehåndbogen I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(102)
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører kan benytte denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse
(103)
Under denne ordning er eksporten af alle varer til lande, der er meddelt i henhold til tabel 1 og 2 i bilag 37(C) i Procedurehåndbogen I 09-14, berettiget til en toldkredit på 3 % af fob-værdien. Fra 1. april 2011 er eksporten af alle varer til lande, der er meddelt i henhold til tabel 3 i bilag 37(C) ("Special Fokus Markets"), berettiget til en toldkredit på 4 % af fob-værdien. Visse former for eksportaktiviteter er udelukket fra denne ordning, f.eks. eksport af importerede eller omladede varer, transaktioner ligestillet med eksport, eksport af tjenester og eksportomsætning fra enheder, der opererer i særlige økonomiske områder. Visse former for varer er også udelukket fra denne ordning, f.eks. diamanter, ædelmetaller, malme, korn, sukker og olieprodukter.
(104)
Toldkreditterne i forbindelse med FMS kan frit overføres og er gyldige i en periode på 24 måneder fra datoen for udstedelsen af det relevante toldgodtgørelsesdokument. De kan benyttes til at betale told på senere import af enhver råvare eller vare, herunder også kapitalgoder.
(105)
Toldgodtgørelsesdokumentet udstedes i eksporthavnen, når eksporten eller afsendelsen af varerne har fundet sted. Så længe ansøgeren tilvejebringer kopier af al relevant eksportdokumentation til myndighederne (f.eks. eksportordrer, fakturaer, forsendelsespapirer, bankbekræftelser), kan de indiske myndigheder ikke frit bestemme, om der skal indrømmes toldkreditter.
(106)
Det blev konstateret, at én af virksomhederne i stikprøven brugte denne ordning i UP.
d) Konklusion om FMS
(107)
Ved FMS ydes der subsidier, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. En FMS-toldkredit er et finansielt bidrag fra de indiske myndigheder, da kreditten senere vil blive benyttet til at udligne importafgifter, hvorved de indiske myndigheder giver afkald på toldindtægter, de ellers ville have fået. Desuden medfører FMS-kreditten en fordel for eksportøren, fordi virksomhedens likviditet forbedres.
(108)
Endvidere er FMS retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og dermed udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).
(109)
Ordningen kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i litra i) i bilag I, bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) til grundforordningen. En eksportør er ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og kreditbeløbet beregnes ikke i forhold til de faktisk anvendte råvarer. Der findes ingen ordning eller procedure med henblik på at fastslå, hvilke råvarer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om for stor betaling af importafgifter, jf. litra i) i bilag I, og bilag II og III til grundforordningen. Eksportører er berettiget til fordelene ved FMS, uanset om de importerer råvarer eller ej. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise import af noget råmateriale. Selv eksportører, der anskaffer alle deres råvarer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som råvarer, er således stadig berettigede til fordelene ved FMS. Desuden kan en eksportør anvende FMS-toldkreditter til at importere kapitalgoder, selv om disse ikke er omfattet af anvendelsesområdet for tilladelige toldgodtgørelsesordninger (jf. litra i) i bilag I til grundforordningen), da de ikke forbruges ved produktionen af de eksporterede varer.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(110)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet og udtrykt ved den fordel, som modtageren bevisligt havde opnået i UP, og som den samarbejdsvillige eksporterende producent på tidspunktet for eksporttransaktionen har opført på et periodiseringsgrundlag som indtægt. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt over eksportomsætningen i UP som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(111)
Den subsidiesats, der blev fastsat under denne ordning for den pågældende virksomhed i UP, er på henholdsvis 0,13 %, 0,71 %, 0,07 % og 0 % for virksomhederne i Venus-gruppen.
3.8. Special Economic Zones/Export Oriented Units ("SEZ/EOU") (ordningen for særlige økonomiske områder og eksportorienterede virksomheder)
(112)
Det blev konstateret, at kun én af virksomhederne i stikprøven gjorde brug af EOU-ordningen i UP. I undersøgelsen blev det imidlertid fastslået, at de udligningsberettigede subsidier, der var blevet konstateret for denne virksomhed, lå under bagatelgrænsen, og der er derfor ikke blev foretaget yderligere undersøgelser af EOU-ordningen.
3.9. Udligningsberettigede subsidiebeløb
(113)
Ud fra konklusionerne, jf. nedenstående tabel, ligger det udligningsberettigede subsidiebeløb udtrykt som værditold på mellem 3,15% og 4,32%.
Ordning
Virksomhed
Raajratna
Venus-gruppen
Viraj
DEPBS (4)
0,58 %
0,93 %, 1,04 %, 1,32 %, 2,04 %
-
DDS (4)
0,61 %
1,14 %, 1,77 %, 1,68 %, 1,91 %
-
AAS (4)
2,43 %
0,15 %, 0 %, 0 %, 0 %
-
EPCGS (4)
0,09 %
0,02 %, 0 %, 0 %, 0 %
0,63 %
ECS (4)
0,61 %
0,08 %, 0,28 %, 0,03 %, 0,10 %
-
FMS (4)
-
0,13 %, 0,71 %, 0,07 %, 0 %
-
EOU (4)
-
-
0,95%
I ALT
4,32 %
3,15 (5)
1,57 % (6)
(114)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 15, stk. 3, udgør subsidiemargenen for de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven, 3,82 %, hvilket blev beregnet på grundlag af den vejede gennemsnitlige subsidiemargen for de samarbejdsvillige virksomheder i stikprøven, hvis individuelle subsidiemargener lå over bagatelgrænsen.
(115)
For alle de andre indiske eksportørers vedkommende fastslog Kommissionen først graden af samarbejde. Sammenligningen mellem importoplysninger fra Eurostat og eksportmængden til Unionen af den pågældende vare, som de samarbejdsvillige virksomheder eller grupper med eksport af den pågældende vare til Unionen i undersøgelsesperioden har indberettet for undersøgelsesperioden, viser, at de indiske eksporterende producenter var meget samarbejdsvillige. På grund af dette høje samarbejdsniveau blev subsidiemargenen for alle virksomheder, der ikke samarbejdede, fastsat til satsen for den virksomhed, der havde den højeste individuelle margen, dvs. 4,32 %.
4. EU-ERHVERVSGRENEN
4.1. EU-erhvervsgrenen
(116)
Den samme vare blev fremstillet af 27 EU-producenter. De anses derfor for at udgøre erhvervsgrenen i Unionen, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 1, og artikel 10, stk. 8, og omtales herefter som "EU-erhvervsgrenen".
4.2. EU-produktionen
(117)
Alle tilgængelige oplysninger om EU-erhvervsgrenen, herunder oplysninger anført i klagen og oplysninger indhentet fra EU-producenterne før og efter undersøgelsens indledning og spørgeskemabesvarelserne indsendt af EU-producenterne i stikprøven, blev anvendt til at fastsætte den samlede EU-produktion i undersøgelsesperioden.
(118)
Det bør nævnes, at en EU-producent, der var forretningsmæssigt forbundet med en indisk eksporterende producent, og som gjorde indsigelse mod undersøgelsens indledning, også indgår i definitionen på EU-erhvervsgrenen. Den samlede EU-produktion blev på dette grundlag anslået til ca. 139 141 ton i UP. I dette tal indgår produktionen fra alle EU-producenter, som gav sig til kende, og den anslåede produktionsmængde for resten af de producenter, som ikke gav sig til kende i forbindelse med undersøgelsen.
4.3. Stikprøveudtagning af EU-producenter
(119)
Seks EU-producenter blev udtaget til at indgå i stikprøven, jf. betragtning 14, og de tegnede sig for over 46,5 % af den anslåede samlede EU-produktion af samme vare.
5. SKADE
5.1. EU-forbruget
(120)
EU-forbruget blev fastsat på grundlag af EU-erhvervsgrenens samlede salgsmængder på EU-markedet og den samlede import. 2009 var præget af hidtil usete høje priser på nikkel, som er den vigtigste råvare, der anvendes til at producere den pågældende vare og den samme vare, og de samlede negative virkninger af finanskrisen, som til sammen førte til et særligt lavt niveau for EU-forbruget i dette år. Imidlertid forbedredes markedssituationen som vist i tabellen nedenfor, og EU-forbruget steg med 50 % mellem 2009 og UP.
2009
2010
2011
UP
Forbrug (ton)
131 436
187 280
196 476
197 327
Indeks (2009 = 100)
100
142
149
150
Kilde:
Eurostat, oplysninger i klagen og spørgeskemabesvarelser
5.2. Importen til Unionen fra det pågældende land
(121)
Importmængden for de samarbejdsvillige virksomheder, som ifølge stikprøven ikke havde nydt godt af subsidieordningerne i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, i undersøgelsesperioden, blev holdt uden for den samlede import fra Indien. Eftersom importdata for den pågældende vare vedrører to virksomheder, fandt man det af fortrolighedshensyn hensigtsmæssigt at vise dem i indekseret form.
5.2.1. Omfanget og markedsandelen for den pågældende import
(122)
I den betragtede periode blev det fastslået, at den subsidierede import til Unionen fra de samarbejdsvillige eksporterende producenter havde udviklet sig med hensyn til mængde og markedsandel som følger:
2009
2010
2011
UP
Mængde (index)
100
172
218
210
Markedsandel (indeks)
100
121
146
140
Kilde:
Eurostat, oplysninger i klagen og spørgeskemabesvarelser
(123)
De subsidierede importmængder fra Indien steg betydeligt, med 110 %, i den betragtede periode. Denne stigning var især udtalt mellem 2009 og 2010, hvor importen fra Indien steg voldsomt, med 72 %, og hvor EU-forbruget steg med 42 %. Imidlertid fortsatte importmængden fra Indien med at stige kraftigt, med 22 %, i den samme periode, mens forbruget kun steg med 5 % mellem 2010 og UP.
(124)
Markedsandelen for den subsidierede import fra Indien er steget kraftigt, med 40 %, i den betragtede periode.
5.2.2. Importpriser og prisunderbud
(125)
Som forklaret ovenfor i betragtning 22 udtrykte en part betænkeligheder ved, at antisubsidiespørgeskemaet ikke gjorde det muligt at opdele den pågældende vare i bestemte typer, som efter denne parts opfattelse er forskellige.
(126)
Denne problematik blev behandlet i spørgeskemaet ved at udvide det såkaldte varekontrolnummer for klart at kunne identificere de relevante typer i undersøgelsen især med henblik på prissammenligningen. På dette stadie fremgik det af undersøgelsen, at de indiske eksporterende producenter kun eksporterede begrænsede mængder af disse højteknologiske varer. Ikke desto mindre påpeges det, at ændringerne i varekontrolnummeret sikrede, at priserne på visse varetyper blev sammenlignet direkte med priserne på lignende varetyper.
(127)
Nedenstående tabel viser gennemsnitsprisen for den subsidierede import:
2009
2010
2011
UP
Gennemsnitlig pris (indeks)
100
118
137
135
Kilde:
Eurostat og spørgeskemabesvarelser
(128)
De gennemsnitlige importpriser fra Indien steg med 35 % i den betragtede periode, men de forblev under EU-erhvervsgrenens salgspriser i den samme periode (jf. betragtning 145). Det forklarer den voldsomme stigning i importmængde og den kraftige stigning på 40 % i den markedsandel, som de indiske eksportører havde i samme periode.
(129)
For at fastslå prisunderbuddet i UP blev de vægtede gennemsnitlige salgspriser for hver varetype, som EU-producenterne i stikprøven solgte til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet, justeret til ab fabrik, sammenlignet med de tilsvarende vejede gennemsnitlige priser pr. varetype for den subsidierede import fra de to indiske producenter, som indgik i stikprøven og modtog udligningsberettigede subsidiebeløb over bagatelgrænsen, ved salg til den første uafhængige kunde på EU-markedet som fastsat på cif-basis med passende justeringer for omkostninger efter importen.
(130)
Resultatet af sammenligningen viste en vejet gennemsnitlig underbudsmargen på 12,5 % ved subsidieret import fra det pågældende land på EU-markedet udtrykt som en procentdel af omsætningen i UP for EU-producenterne i stikprøven. De lavere priser på den subsidierede import sammenlignet med priserne i Unionen i den betragtede periode forklarer den betydelige stigning i importmængden fra Indien og i markedsandelen for den indiske import mellem 2009 og UP.
5.3. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
5.3.1. Indledende bemærkninger
(131)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 4, omfattede undersøgelsen af den indiske subsidierede imports virkninger for EU-erhvervsgrenen en vurdering af alle økonomiske indikatorer, der kunne have indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation i den pågældende periode.
(132)
Der blev, jf. betragtning 14, anvendt stikprøveudtagning i undersøgelsen af den eventuelle skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen.
(133)
I forbindelse med skadesanalysen skelnede Kommissionen mellem makroøkonomiske og mikroøkonomiske skadesindikatorer. I den henseende vurderes EU-erhvervs-grenens situation på baggrund af a) makroøkonomiske indikatorer, f.eks. produktion, produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde, markedsandel og vækst, beskæftigelse, produktivitet, størrelse af den faktiske subsidiemargen og genrejsning fra tidligere subsidiering, hvortil oplysningerne blev indsamlet for den samlede EU-erhvervsgren og på baggrund af b) mikroøkonomiske indikatorer, f.eks. gennem-snitlige enhedspriser, enhedsom-kostninger, rentabilitet, likviditet, investeringer, inve-steringsafkast og evne til at tilvejebringe kapital, lagerbeholdninger og arbejdskraft-omkostninger, hvortil oplysningerne blev indsamlet hos de stikprøveudtagne EU-producenter.
(134)
Det er værd at bemærke, at alle tilgængelige oplysninger om EU-erhvervsgrenen, herunder oplysninger anført i klagen, oplysninger indhentet fra EU-producenterne før og efter undersøgelsens indledning og spørgeskemabesvarelserne fra EU-producenterne i stikprøven, blev anvendt til at fastsætte de makroøkonomiske indikatorer og især oplysningerne om de EU-producenter, der ikke indgår i stikprøven.
(135)
De mikroøkonomiske indikatorer blev fastlagt ud fra oplysninger fra de stikprøveudtagne EU-producenter i deres spørgeskemabesvarelser.
5.3.2. Makroøkonomiske indikatorer
a) Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
(136)
Tendenserne for EU-produktionen, produktionskapaciteten og kapacitetsudnyttelsen udviklede sig som følger i den betragtede periode:
2009
2010
2011
UP
Produktions-mængde (ton)
105 646
140 363
138 795
139 141
Indeks (2009 = 100)
100
133
131
132
Produktions-kapacitet (ton)
244 236
246 324
245 922
246 599
Indeks (2009 = 100)
100
101
101
101
Kapacitets-udnyttelse
43 %
57 %
56 %
56 %
Indeks (2009 = 100)
100
132
130
130
Kilde:
Klagen og spørgeskemabesvarelser
(137)
EU-produktionen steg med 32 % i den betragtede periode og afspejlede i et vist omfang den positive udvikling i forbruget. Imidlertid stagnerede produktionsmængden mellem 2010 og UP.
(138)
Kapacitetsudnyttelsesgraden forbedredes og steg med 13 procentpoint i den betragtede periode, mens produktionskapaciteten forblev grundlæggende stabil i den betragtede periode.
b) Salgsmængde, markedsandel og vækst
(139)
Tendenserne for salgsmængderne, markedsandelen og væksten udviklede sig som følger i den betragtede periode:
2009
2010
2011
UP
Salgsmængde (ton)
88 796
124 641
124 007
124 217
Indeks (2009 = 100)
100
140
140
140
Markedsandel
67,6 %
66,6 %
63,1 %
62,9 %
Indeks (2009 = 100)
100
98
93
93
Kilde:
Klagen og spørgeskemabesvarelser
(140)
Efter en betydelig stigning mellem 2009 og 2010 i forbindelse med et stigende forbrug voksede salgsmængden til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder ikke så hurtigt, og fordelen ved den fortsatte stigning i efterspørgslen (4,9 % mellem 2010 og 2011) kunne ikke udnyttes. Det ses også i den stigende tendens for slutlagrene, der generelt steg med 41 % i den betragtede periode, jf. betragtning 153. Desuden faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel med 4,7 procentpoint i den betragtede periode til trods for den konstante stigning på 50 % i forbruget.
(141)
EU-forbruget steg, jf. betragtning 120, mellem 2009 og UP med 50 %, mens mængden af den subsidierede import steg betydeligt med 110 % i samme periode, jf. betragtning 122 og 123. Den samlede vækst på EU-markedet mellem 2009 og UP blev derfor delvist absorberet af den subsidierede import, mens EU-erhvervsgrenens salg i Unionen steg med 40 % i samme periode. Det viser, at EU-erhvervsgrenen ikke var i stand til fuldt ud at drage fordel af væksten i EU-forbruget som følge af den subsidierede imports stigende markedsandel.
c) Beskæftigelse og produktivitet
2009
2010
2011
UP
Antal ansatte
1 726
1 687
1 729
1 747
Indeks (2009 = 100)
100
98
100
101
Produktivitet (enhed/ansat)
61
83
80
80
Indeks (2009 = 100)
100
136
131
130
Kilde:
Klagen og spørgeskemabesvarelser
(142)
Til trods for den vanskelige finansielle situation, der er beskrevet i betragtning 147-152 forblev EU-erhvervsgrenens beskæftigelse relativt stabil i den betragtede periode. På baggrund af den øgede produktionsmængde (jf. betragtning 136) steg produktiviteten målt som output i ton pr. ansat pr. år med 30 % i den samme periode, hvilket tydede på, at EU-erhvervsgrenen gjorde en stor indsats for at forbedre sin effektivitet.
d) Subsidiemargenens faktiske størrelse og genrejsning efter tidligere subsidiering
(143)
Subsidiemargenerne for to af de stikprøveudtagne indiske eksporterende producenter ligger over bagatelgrænsen (jf. betragtning 113). I betragtning af sektoren for den pågældende vare, mængden, markedsandelen og priserne på den subsidierede import fra Indien som behandlet ovenfor kan virkningen af de faktiske subsidiemargener på EU-erhvervsgrenen ikke anses for at være ubetydelig.
(144)
Der mindes om, at der i 1999 blev indført antidumping- og antisubsidieudligningsforanstaltninger over for den pågældende vare. Som følge af tidsforskellen mellem udløbet af de foranstaltninger, der blev indført i 1999, og denne undersøgelse findes der imidlertid ingen oplysninger til vurdering af virkningen af tidligere subsidiering (7). Undersøgelsen afslørede i hvert fald ikke nogen ny dokumentation for, at erhvervsgrenen stadig lider under tidligere tiders subsidiering.
5.3.3. Mikroøkonomiske indikatorer
e) Gennemsnitlige enhedssalgspriser på EU-markedet og enhedsproduktions-omkostninger
(145)
I den betragtede periode udviklede EU-producenternes gennemsnitlige enhedssalgspriser og enhedsproduktionsomkostninger sig som følger:
2009
2010
2011
UP
Gennemsnitlig enhedssalgs-pris i Unionen til ikke forret-ningsmæssigt forbundne kunder
2 988
3 833
4 185
4 018
Indeks (2009 = 100)
100
128
140
134
Enheds-produktions-omkostninger (EUR/ton)
3 542
3 931
4 127
4 011
Indeks (2009 = 100)
100
111
117
113
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser
(146)
De gennemsnitlige salgspriser hos EU-producenterne i stikprøven ved salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen steg med 34 % i den betragtede periode. Stigningen afspejler den generelle stigning i råvareomkostningerne, som erhvervsgrenen oplevede i samme periode. I 2011 og i UP kunne EU-producenterne kun i begrænset omfang øge priserne for at dække de stigende produktions-omkostninger og kun lige således, at rentabiliteten lå lidt over 1 % i 2011 og ved "break-even" i UP. Som det fremgår af nedennævnte tabel, var selv en betydelig stigning i salgsprisen ikke tilstrækkelig til, at EU-erhvervsgrenen kunne få et rimeligt fortjenstniveau.
f) Rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evnen til at tilvejebringe kapital
(147)
I den betragtede periode udviklede EU-producenternes rentabilitet, likviditet, investeringsafkast og evne til at tilvejebringe kapital sig som følger:
2009
2010
2011
UP
Rentabilitet ved salg i Unionen til ikke forret-ningsmæssigt forbundne kunder (% af omsætningen)
-18,5 %
-2,6 %
1,4 %
0,2 %
Likviditet (EUR)
-19 790 367
- 226 207
7 778 576
5 096 869
Investeringer (EUR)
4 653 604
8 436 096
4 552 443
4 156 522
Indeks (2009 = 100)
100
181
98
89
Investerings-afkast
-68,8 %
-11,2 %
6,7 %
0,8 %
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser
(148)
De stikprøveudtagne EU-producenters rentabilitet blev beregnet som nettooverskuddet før skat ved salg af samme vare til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder udtrykt i procent af den relevante omsætning. I 2009 oplevede de stikprøveudtagne EU-producenter tab, men situation begyndte at blive bedre i 2010 i takt med stigningen på 50 % i forbruget som beskrevet i betragtning 120. Imidlertid var fortjenstniveauer på 0,2 % stadig langt under et rimeligt rentabilitetsniveau i stålsektoren, selv om rentabiliteten steg lidt. Faktisk var målfortjenesten foreløbigt sat til 5 %, da det er opfattelsen, at det svarer til den margen, som det med rimelighed kan forventes for en erhvervsgren af denne type i sektoren for den undersøgte vare under normale konkurrencevilkår, dvs. en situation uden subsidieret import, ved salg af samme vare i Unionen som anført af EU-erhvervsgrenen. Desuden anses de 5 % i fortjenstmargen før skat for et passende minimum i andre undersøgelser af lignende varer i samme sektor.
(149)
Det lykkedes de stikprøveudtagne EU-producenter at opnå "break-even" i UP; imidlertid forhindrede det pristryk, som den subsidierede import udøvede, dem i at tilpasse deres priser til omkostningerne og dermed i at opnå tilfredsstillende resultater. Denne situation forklares også af det forhold, at den undersøgte vare anses for at være en råvare, og dermed er priserne det centrale element, som afgør kundernes valg.
(150)
Likviditeten, som er erhvervsgrenens evne til selv at finansiere sine aktiviteter, og som var blevet beregnet på grundlag af transaktioner, var negativ indtil 2010. Selv om den forbedredes i 2011, faldt den med 34 % mellem 2011 og UP.
(151)
Udviklingen i rentabiliteten og likviditeten i den betragtede periode begrænsede de stikprøveudtagne EU-producenters evne til at investere i egne aktiviteter og under-minerede deres udvikling. Herved blev EU-producenternes evne til at tilvejebringe kapital og finansiere omkostninger også påvirket. Selv om det lykkedes EU-producenterne i stikprøven at foretage nogle investeringer i 2010, faldt de derefter og især i UP, da de faldt med 51 % sammenlignet med 2010. Selv om investeringsafkastet i forbindelse med samme vare, udtrykt som fortjeneste i procent af den bogførte nettoværdi af investeringerne, var blevet positiv i 2011, faldt det endvidere betydeligt, med 5,9 procentpoint, i UP og nåede et lavpunkt på 0,8 %.
(152)
Ud fra ovenstående kan det konkluderes, at de stikprøveudtagne EU-producenters økonomiske resultater fortsat var noget usikre i UP.
g) Lagerbeholdninger
(153)
Lagerbeholdningerne hos EU-producenterne i stikprøven steg med 41 % i løbet af den betragtede periode; denne stigning var sammenfaldende med tabte markedsandele, især i UP.
2009
2010
2011
UP
Slutlagre (ton)
4 395
5 289
5 469
6 214
Indeks (2009 = 100)
100
120
124
141
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser
h) Arbejdskraftomkostninger
(154)
Arbejdskraftomkostningerne for de stikprøveudtagne EU-producenter steg moderat i den betragtede periode og er derfor ikke en afgørende faktor i produktionsomkost-ningsstigningen.
2009
2010
2011
UP
Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat (EUR)
52 356
57 182
55 907
54 509
Indeks (2009 = 100)
100
109
107
104
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser
5.4. Konklusion om skade
(155)
Undersøgelsen viste, at EU-erhvervsgrenen ikke fuldt ud drog fordel af stigningen i forbruget i den betragtede periode og især i UP. Oprindeligt forbedrede de fleste skadesindikatorer for EU-erhvervsgrenen sig mellem 2009 og 2010, men efterfølgende var erhvervsgrenens økonomiske situation præget af stagnation, eller den forværredes sågar.
(156)
Visse indikatorer, f.eks. EU-erhvervsgrenens produktion og salgsmængde, steg faktisk i et stærkt voksende marked betydeligt mellem 2009 og 2010, men oplevede fra 2010 og derefter en opbremsning. Denne situation opstod til trods for en fortsat stigning i forbruget.
(157)
Desuden var skadesindikatorerne for EU-erhvervsgrenens økonomiske resultater, f.eks. likviditet, investering og rentabilitet, alvorlig påvirket af det pristryk, som herskede på EU-markedet, især i UP. EU-erhvervsgrenen var ikke i stand til at øge sine priser i tilstrækkelig grad for at dække sine produktionsomkostninger mellem 2009 og 2010. Rentabiliteten blev forbedret mellem 2009 og 2011 via en mindre fortjeneste på 1,4 % i 2011; imidlertid forværredes den igen i UP, da den kun lige nåede "break-even". Herved blev EU-erhvervsgrenens evne til at tilvejebringe kapital og genrejse sig også undermineret.
(158)
På baggrund af ovenstående konkluderes det foreløbigt, at EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 5.
6. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
6.1. Indledning
(159)
I henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 5 og 6, undersøgte Kommissionen, om den subsidierede import fra Indien havde forvoldt EU-erhvervsgrenen skade i et omfang, der kan betegnes som væsentligt. Andre kendte faktorer end den subsidierede import, som også kunne forvolde EU-erhvervsgrenen skade, blev ligeledes undersøgt for at sikre, at eventuel skade, der kan tilskrives disse andre faktorer, ikke blev tillagt den subsidierede import.
6.2. Virkningerne af den subsidierede import
(160)
Undersøgelsen viste, at EU-forbruget steg med 50 % i den betragtede periode, og sam-tidig mere end fordobledes importmængden med oprindelse i Indien. På den anden side faldt stigningen i den subsidierede import sammen med en afmatning i EU-erhvervsgre-nens salgsmængde til ikke forretningsmæssigt forbundne parter mellem 2010 og UP.
(161)
Med hensyn til det pristryk, der fandtes på EU-markedet i den betragtede periode, blev det konstateret, at den gennemsnitlige importpris fra Indien forblev konstant lavere end EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser. Ved at underbyde EU-erhvervs-grenen med gennemsnitligt 12,5 % i UP forøgede den indiske subsidierede import sin markedsandel fra 2009 til UP med 40 %, hvorimod EU-erhvervsgrenens markedsandel faldt med 4,7 procentpoint (fra 67,6 % i 2009 til 62,9 % i UP). Tabet i markedsandel viser, at EU-erhvervsgrenen kun kunne drage fordel af det øgede forbrug i et begrænset omfang.
(162)
På baggrund af de stigende produktionsomkostninger prøvede EU-erhvervsgrenen at øge enhedsprisen til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder, jf. betragtning 145. Som følge af det pristryk, som de stigende mængder af indisk subsidieret import udgør som anført ovenfor var prisstigningen imidlertid ikke tilstrækkelig til at dække de stigende omkostninger, og således kunne EU-erhvervsgrenen ikke nå op på tilfredsstillende fortjenstniveauer, som kunne anses for nødvendige for denne specifikke erhvervsgren.
(163)
Ud fra ovenstående konkluderes det, at den kraftige stigning i den subsidierede import fra Indien til priser, der konstant underbyder EU-erhvervsgrenens priser, har haft en afgørende indflydelse på den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt.
6.3. Andre faktorers indvirkning
6.3.1. Ikke-subsidieret import
(164)
Nedenstående tabel viser udviklingen i den ikke-subsidierede eksportmængde og priserne i den betragtede periode. Denne mængde udgjorde mindre end en tredjedel af den indiske eksport i UP og fulgte den samme tendens som den subsidierede import.
2009
2010
2011
UP
Mængde (index)
100
172
218
210
Gennemsnitlig pris (indeks)
100
118
137
135
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser
(165)
På grundlag af disse kendsgerninger er opfattelsen derfor den, at den negative virkning, som den ikke-subsidierede import måtte have haft på EU-markedet ikke er af en sådan art, at den bryder årsagssammenhængen mellem den subsidierede import fra Indien og den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt i UP.
6.3.2. Import fra tredjelande
Land
2009
2010
2011
UP
Kina
Mængde (tons)
8 129
10 853
14 360
16 403
Indeks (2009 = 100)
100
134
177
202
Markeds-andel (%)
6,2 %
5,8 %
7,3 %
8,3 %
Indeks (2009 = 100)
100
94
118
134
Gnms. pris
1 914
2 607
2 835
2 508
Indeks (2009 = 100)
100
136
148
131
2009
2010
2011
UP
Schweiz
Mængde (ton)
8 094
10 700
9 187
9 115
Indeks (2009 = 100)
100
132
113
113
Markeds-andel (%)
6,2 %
5,7 %
4,7 %
4,6 %
Indeks (2009 = 100)
100
93
75
75
Gnms. pris
3 423
4 063
4 475
4 360
Indeks (2009 = 100)
100
119
131
127
Republikken Korea
Mængde (ton)
4 900
6 775
6 355
6 266
Indeks (2009 = 100)
100
138
130
128
Markeds-andel (%)
3,7 %
3,6 %
3,2 %
3,2 %
Indeks (2009 = 100)
100
97
87
85
Gnms. pris
3 717
4 165
4 761
4 627
Indeks (2009 = 100)
100
112
128
124
I alt - alle andre tredjelande end Indien
Mængde (ton)
25 793
33 586
35 749
37 712
Indeks (2009 = 100)
100
130
139
146
Markeds-andel (%)
19,6 %
17,9 %
18,2 %
19,1 %
Indeks (2009 = 100)
100
91
93
97
Gnms. pris
3 609
4 214
4 748
4 483
Indeks (2009 = 100)
100
117
132
124
(166)
Ud over den subsidierede import fra Indien, som udgjorde 35 % af al import til EU-markedet i UP, var der andre importkilder, inklusive Folkerepublikken Kina, Korea og Schweiz, som skulle undersøges i forbindelse med årsagssammenhæng.
(167)
Det fremgik af undersøgelsen, at den gennemsnitlige salgspris hos de koreanske og schweiziske eksporterende producenter fortsat lå over de indiske eksporterende producenters salgspriser og EU-erhvervsgrenens salgspriser i den betragtede periode, især i UP. Desuden faldt deres markedsandel med henholdsvis 0,5 og 1,6 procentpoint i UP.
(168)
Gennemsnitsprisen fra Folkerepublikken Kina lå under EU-erhvervsgrenens pris-niveau, og dette lands markedsandel viste en stigende tendens i den betragtede periode. Det fremgik imidlertid af undersøgelsen, at den kinesiske import bestod af et andet varesortiment, og at de kinesiske varer ikke konkurrerer direkte med varer fra EU-erhvervsgrenen eller varer af indisk oprindelse på EU-markedet. Det var derfor opfattelsen, at den kinesiske eksport ikke kunne have haft en betydelig indvirkning på de vigtigste varetyper, som EU-erhvervsgrenen solgte på EU-markedet. Heraf følger, at den kinesiske imports eventuelle indvirkning på den skade, som EU-erhvervsgrenen led, var minimal.
(169)
Ikke desto mindre hævdede en eksporterende producent, at importen af tråd af rustfrit stål fra Folkerepublikken Kina, Republikken Korea og Schweiz burde have været medtaget i denne undersøgelses varedækning.
(170)
Ud over de ovennævnte kendsgerninger og betragtninger bør det bemærkes, at på tidspunktet for indledningen og op til nu, er der ikke fundet dokumentation for subsidiering, skade eller årsagssammenhæng, som ville have berettiget til indledningen af en antisubsidieprocedure vedrørende importen med oprindelse i de ovennævnte lande. Selv om der fandtes dokumentation, der kunne berettige en undersøgelse af anden import, ville en forskelsbehandling, som består i at indlede en antisubsidieprocedure kun over for indisk import, desuden ikke kunne betegnes som diskriminerende. Påstanden om, at disse lande skulle have været omfattet af undersøgelsen, anses derfor ikke for begrundet og bør afvises.
(171)
På baggrund af ovenstående konkluderes det, at eksporten fra tredjelande ikke havde bidraget væsentligt til den skade, EU-erhvervsgrenen havde lidt.
6.3.3. EU-erhvervsgrenens eksportresultater
(172)
Den samlede eksport af den pågældende vare fra EU-erhvervsgrenen udgjorde 8,5 % af den samlede produktion i UP. Dette indtryk bekræftes af eksporten fra stikprøve-udtagne EU-producenter til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder; denne eksport udgjorde 7 % af produktionen i UP, og priserne var 36 % højere end priserne på EU-markedet i samme periode. Ud fra dette kan det konkluderes, at EU-erhvervsgrenens eksportaktivitet ikke kunne udgøre en potentiel årsag til den væsentlige skade.
6.3.4. Den økonomiske krise og priserne på råvarer
(173)
Som omhandlet i betragtning 120 var forbruget i 2009 særligt lavt på grund af det usædvanligt høje prisniveau på nikkel og virkningerne af den økonomiske krise. Denne situation forklarer i hvert fald EU-erhvervsgrenens særligt dårlige økonomiske situation i 2009. Det er dog værd at bemærke, at i en situation med stigende forbrug fra 2010 og fremefter står resultaterne i forbindelse med den subsidierede lavprisimport i modsætning til EU-erhvervsgrenens resultater.
(174)
Det fremgik af undersøgelsen, at selv ikke under det generelle økonomiske genopsving var EU-erhvervsgrenen i stand at drage fordel af det stigende forbrug og tabte markedsandele i den betragtede periode, hvorimod den subsidierede import fra Indien øgede sin markedsandel.
(175)
Selv om den økonomiske krise og prisstigningerne på råvarerne generelt kan have bidraget til EU-erhvervsgrenens dårlige resultater, kan den derfor ikke anses for at have en sådan virkning, at den kan bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den væsentlige skade, som forvoldtes EU-erhvervsgrenen i UP.
6.4. Konklusion om årsagssammenhæng
(176)
Det er blevet påvist, at der var en markant stigning i mængden af og markedsandelen for den subsidierede import med oprindelse i Indien i den betragtede periode (henholdsvis 110 % og 40 %). Desuden blev det konkluderet, at denne import konstant underbød EU-erhvervsgrenens priser på EU-markedet og navnlig i UP (gennemsnitligt med 12,5 %).
(177)
Denne stigning i mængden af og markedsandelen for subsidieret import fra Indien faldt sammen med den langsomme udvikling i EU-erhvervsgrenens økonomiske situation især fra 2010. På trods af genopsvinget i forbruget var EU-erhvervsgrenen ikke i stand til at overvælte stigningen i produktionsomkostninger på sine kunder i et tilfredsstillende omfang og følgelig forblev finansielle indikatorer som f.eks. rentabilitet, likviditet og investeringer på et lavt niveau.
(178)
Undersøgelsen af de andre kendte faktorer, som kunne have forårsaget skade for EU-erhvervsgrenen, afslørede, at disse faktorer ikke var af en sådan beskaffenhed, at de kunne bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import fra Indien og den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt.
(179)
På baggrund af ovenstående analyse, hvor der blev behørigt skelnet mellem alle de kendte faktorer, der har betydning for EU-erhvervsgrenens situation, og de skadevoldende virkninger af den subsidierede import, konkluderes det foreløbigt, at den subsidierede import fra Indien har forvoldt EU-erhvervsgrenen væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 5.
7. UNIONENS INTERESSER
7.1. Generelle betragtninger
(180)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 31 er det blevet undersøgt, om der er tvingende årsager til at konkludere, at det i dette tilfælde ikke er i Unionens interesse at indføre foranstaltninger til trods for den foreløbige konklusion om, at der er tale om skadevoldende subsidiering. Analysen af Unionens interesser var baseret på en vurdering af alle de forskellige involverede parters interesser, dvs. EU-erhvervsgrenens, importørernes og brugernes interesser.
7.2. EU-erhvervsgrenens interesser
(181)
EU-erhvervsgrenen består af 27 kendte producenter, der tegner sig for hele EU- produktionen af samme vare. Producenterne er beliggende i forskellige EU-medlems-stater og beskæftigede direkte mere end 1 747 personer i forbindelse med samme vare i UP.
(182)
En EU-producent, der tegnede sig for en relativ lille del af EU-produktionen, og som har en forretningsmæssigt forbunden virksomhed i Indien, gjorde indsigelse mod indledningen af undersøgelsen. Som anført i betragtning 22 indvendte den pågældende, at de højteknologiske varer ikke burde være omfattet, og at det ikke var i Unionens interesse at indføre de samme foranstaltninger på denne varetype.
(183)
Som omhandlet i betragtning 126 blev denne problematik behandlet i spørgeskemaet ved at udvide varekontrolnummeret, som klart identificerede disse typer i undersøgelsen. Imidlertid fremgik det på dette tidspunkt af undersøgelsen, at de højteknologiske varer var omfattet af undersøgelsen, og at indiske eksporterende producenter kun eksporterede begrænsede mængder af disse varetyper. Heraf følger, at de betænkeligheder, som denne producent havde givet udtryk for, ikke blev anset for berettiget, og dennes påstand blev afvist.
(184)
Det er blevet fastslået, at EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade som følge af den subsidierede import fra Indien. Der mindes om, at EU-erhvervsgrenen ikke fuldt ud kunne drage fordel af det stigende forbrug, og EU-erhvervsgrenens økonomiske situation forblev sårbar.
(185)
Det forventes, at indførelsen af en udligningstold vil genoprette rimelige handelsvilkår på EU-markedet, således at EU-erhvervsgrenens priser på samme vare kan tilpasses til produktionsomkostningerne.
(186)
Det kan også forventes, at indførelsen af foranstaltninger vil betyde, at EU-erhvervsgrenen kan genvinde i det mindste en del af den markedsandel, der blev tabt i den betragtede periode, med en positiv indvirkning på dens rentabilitet og generelle økonomiske situation. Indførelsen af foranstaltninger vil gøre det muligt for erhvervsgrenen at opretholde og yderligere udvide sine bestræbelser og således blive omkostnings-effektiv.
(187)
Hvis der ikke indføres foranstaltninger, kan der forventes yderligere tab af markedsandele, og EU-erhvervsgrenens rentabilitet vil sandsynligvis forværres.
(188)
Det konkluderes derfor foreløbigt, at det vil være i EU-erhvervsgrenens interesse, at der indføres antisubsidieforanstaltninger vedrørende importen med oprindelse i Indien.
7.3. Brugernes interesser
(189)
Der blev udsendt spørgeskemaer til ni brugere i Unionen. Kun tre, som tegnede sig for ca. 6 % af den samlede import fra Indien af den pågældende vare i UP, besvarede spørgeskemaerne. De findes inden for sektorerne for fødevarebehandling og erhvervskøkkener samt catering, husholdningsapparater og bilindustrien.
(190)
Gennemsnitligt udgjorde indkøbene fra Indien ca. 67 % af deres samlede indkøb af den pågældende vare, og Indien var den eneste importkilde for kun en bruger. I UP udgjorde den gennemsnitlige procentdel af omsætningen, hvor den pågældende vare indgår, 54 % af deres samlede omsætning.
(191)
Undersøgelsen viste, at den gennemsnitlige rentabilitet for alle samarbejdsvillige brugere i UP i de sektorer, hvor den pågældende vare anvendes, var på over 9 % af omsætningen.
(192)
Den sandsynlige virkning af de foreslåede foranstaltninger blev vurderet ud fra brugernes spørgeskemabesvarelser, det samlede EU-marked for den pågældende vare og for den samme vare. Selv hvis man går ud fra det værst tænkelige scenarie for EU-markedet, dvs. at der ikke kan videregives prisstigninger til distributionskæden, og brugerne fortsætter med at købe de hidtidige mængder fra Indien, vil virkningen af tolden på brugernes rentabilitet betyde et fald på ca. 0,2 procentpoint.
(193)
Det skal bemærkes, at en bruger indtog en neutral position med hensyn til under-søgelsen, da denne var af den opfattelse, at indførelsen af foranstaltninger ikke ville få en væsentlig betydning på markedspriserne, da den potentielle prisstigning ville blive absorberet af distributørerne.
(194)
En anden bruger udtrykte betænkeligheder ved, at foranstaltningerne, hvis de indførtes, også ville ramme visse varetyper, som ikke længere produceres i Unionen. Det fremgik imidlertid af undersøgelsen, at den varetype, som den pågældende bruger henviste til, stadig produceres i Unionen, og at efterspørgslen efter disse former for rustfri stålsorter ikke er af betydning. Det bør desuden bemærkes, at EU-producenterne ikke producerede med fuld kapacitet i den betragtede periode, og derfor vil produktionen kunne følge med, hvis efterspørgselen skulle stige.
(195)
Det bør påpeges, at eftersom den pågældende vare er standardiseret med hensyn til sektor og brug, kan brugerne relativt nemt skifte leverandør, for så vidt angår produkt-kvaliteten eller prisen. Indførelsen af foranstaltninger bør ikke udelukke muligheden for at importere den pågældende vare fra andre lande, heller ikke fra Indien, når de handelsfordrejende virkninger som følge af subsidiering er blevet fjernet.
(196)
Under hensyntagen til ovennævnte anses den generelle virkning på brugerne for begrænset, selv om visse brugere sandsynligvis vil blive mere negativt berørt end andre af foranstaltningerne på indisk import.
7.4. Importørernes interesser
(197)
Der blev kun opnået begrænset samarbejde fra de ikke forretningsmæssigt forbundne importører. Ni importører indsendte stikprøveoplysninger, men kun en samarbejdede. Denne virksomhed tegnede sig for ca. 7 % af den samlede import fra Indien i UP. Virksomheden er imod indførelsen af foranstaltninger, da Indien er den absolut største leverandør til denne virksomhed. Selv om indførelsen af foranstaltninger vil få en negativ virkning på dennes rentabilitet på grund af de højere omkostninger, bør den importerende virksomhed være i stand til at overvælte i det mindste en del af de øgede omkostninger på sine kunder.
(198)
Endvidere vil importørerne kunne skifte til andre kilder, herunder EU-erhvervsgrenen, og til andre eksporterende lande.
(199)
På det grundlag konkluderes det foreløbigt, at det ikke vil have væsentlige negative virkninger for importørernes interesser, hvis der indføres udligningsforanstaltninger.
7.5. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(200)
Ud fra ovenstående blev det på grundlag af oplysningerne om Unionens interesser foreløbigt konkluderet, at der ikke er tvingende grunde til ikke at indføre foranstaltninger over for importen af den pågældende vare fra Indien.
(201)
Hvis man betragter den samlede indvirkning af antisubsidieforanstaltningerne på EU-markedet, lader de positive virkninger navnlig på EU-erhvervsgrenen desuden til klart at opveje de mulige negative virkninger på de andre mere begrænsede interesse-grupper.
8. FORSLAG TIL MIDLERTIDIGE UDLIGNINGSFORANSTALTNINGER
(202)
På baggrund af konklusionerne om subsidiering, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser bør der indføres midlertidige udligningsforanstaltninger for at hindre, at der forvoldes EU-erhvervsgrenen yderligere skade ved subsidieret import.
8.1. Skadestærskel
(203)
For at fastlægge omfanget af disse foranstaltninger blev der taget hensyn til de konstaterede subsidiemargener og den told, som er nødvendig for at afhjælpe den skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen.
(204)
Ved beregningen af den told, som er nødvendig for at afhjælpe virkningerne af skadevoldende subsidiering, blev det fastslået, at enhver foranstaltning bør give EU-erhvervsgrenen mulighed for at dække sine produktionsomkostninger og opnå en fortjeneste før skat på salget af samme vare i Unionen, som det med rimelighed kan forventes for en erhvervsgren af denne type i sektoren under normale konkurrence-vilkår, dvs. en situation uden subsidieret import.
(205)
Derfor blev skadestærsklen beregnet på grundlag af en sammenligning mellem den vejede gennemsnitspris for den subsidierede import som fastsat med henblik på beregningen af underbud, jf. betragtning 130, og EU-erhvervsgrenens ikke skadevoldende pris for samme vare. Den ikke-skadevoldende pris blev fastsat ved, at en rimelig fortjenstmargen blev lagt til produktionsomkostningerne. Målfortjenstmargenen blev midlertidig sat til 5 % som anført i betragtning 148.
(206)
Forskelle som følge af denne sammenligning blev dernæst udtrykt som en procentdel af den gennemsnitlige cif-importpris, jf. betragtning 208.
8.2. Midlertidige foranstaltninger
(207)
Ud fra ovenstående bør der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 12, stk. 1, indføres en midlertidig udligningstold på importen med oprindelse i Indien svarende til enten subsidiemargenerne eller skadestærsklerne, afhængigt af hvad der er lavest, i henhold til reglen om den lavest mulige told.
(208)
Udligningstolden blev således fastlagt ved at sammenligne skadestærsklerne og subsidiemargenerne. Den midlertidige udligningstold bør derfor være følgende:
Virksomhed
Subsidie-margen
Skades-margen
Midlertidig udligningstold
Rajaraatna Metal Industries
4,3 %
17,2 %
4,3 %
Venus-gruppen
3,1 %
26,1 %
3,1 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
1,5 %
32,1 %
0,0 %
Samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven
3,8 %
20,4 %
3,8 %
Alle andre virksomheder
4,3 %
26,1 %
4,3 %
(209)
Hvad angår den parallelle antidumpingundersøgelse, jf. grundforordningens artikel 24, stk. 1, andet afsnit, og artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (8), må ingen vare pålægges både antidumping- og udlignings-told med det formål at afhjælpe en og samme situation, der er opstået som følge af dumping eller eksportsubsidiering. Hvad angår subsidieordningerne henviser de alle til eksportsubsidier, jf. betragtning 29-112. De relevante foreløbige antidumpingtoldsatser for de samarbejdsvillige producenter vil derfor blive justeret i overensstemmelse hermed i den parallelle antidumpingundersøgelse.
(210)
Udligningstoldsatserne for de enkelte virksomheder, der er anført i denne for-ordning, blev fastsat ud fra konklusionerne i nærværende undersøgelse. De afspejler derfor den situation, der i forbindelse med denne undersøgelse blev konstateret for disse virksomheder. Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende toldsats for "alle andre virksomheder") udelukkende anvendelse på importen af varer med oprindelse i Indien og fremstillet af virksomhederne og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Importerede varer, der er fremstillet af andre virksomheder, som ikke udtrykkeligt er nævnt i den dispositive del af denne forordning, herunder forretningsmæssigt forbundne enheder til de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af denne told, men er omfattet af tolden for "alle andre virksomheder".
(211)
Alle anmodninger om anvendelse af disse udligningstoldsatser for de enkelte virksomheder (f.eks. efter ændring af den pågældende virksomheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) fremsendes straks til Kommissionen (9) sammen med alle relevante oplysninger, især om ændringer af virksomhedens aktiviteter i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller ændring vedrørende produktions- og salgsenheder. Om fornødent vil forordningen blive ændret ved en ajourføring af listen over virksomheder, der er omfattet af individuel told.
(212)
For at sikre en korrekt håndhævelse af antisubsidietolden bør resttoldsatsen ikke blot anvendes på de ikke samarbejdsvillige eksporterende producenter, men også på de producenter, der ikke eksporterede til Unionen i undersøgelsesperioden.
9. AFSLUTTENDE BESTEMMELSE
(213)
I overensstemmelse med god administrativ praksis bør der fastsættes en periode, inden for hvilken de interesserede parter, der gav sig til kende inden for den frist, der er fastsat i indledningsmeddelelsen, kan fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt. Desuden bør det fremføres, at de konklusioner, der ligger til grund for indførelsen af en udligningstold i denne forordning, er foreløbige og kan tages op til fornyet overvejelse i lyset af de endelige konklusioner -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig udligningstold på importen af visse former for tråd af rustfrit stål med en vægtprocent på:
-
nikkel på 2,5 % og derover, undtagen tråd med indhold af nikkel på 28 % og derover, men ikke over 31 %, og af krom på 20 % og derover, men ikke over 22 %,
-
nikkel på 2,5 % og derunder, undtagen tråd med indhold af krom på 13 % og derover, men ikke over 25 %, og aluminium på 3,5 % eller derover, men ikke over 6 %,
i øjeblikket henhørende under KN-kode ex 7223 00 19 og ex 7223 00 99 og med oprindelse i Indien.
2. Den midlertidige udligningstold på nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, for den i stk. 1 omhandlede vare fremstillet af nedenstående virksomheder fastsættes til følgende:
Virksomhed
Told (%)
Taric-tillægskode
Raajratna Metal Industries, Ahmedabad, Gujarat
4,3
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
3,1
B776
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra
3,1
B777
Hindustan Inox Ltd., Mumbai, Maharashtra
3,1
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbai, Maharashtra
3,1
B779
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane, Maharashtra
0,0
B780
Virksomheder anført i bilaget
3,8
B781
Alle andre virksomheder
4,3
B999
3. Den i stk. 1 omhandlede vares overgang til fri omsætning i Unionen er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
4. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
1. Interesserede parter kan anmode om fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for vedtagelsen af denne forordning, fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen inden for en måned efter datoen for denne forordnings ikrafttrædelse, jf. dog artikel 30 i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009.
2. I medfør af artikel 31, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 kan de interesserede parter inden for en frist på en måned efter datoen for denne forordnings ikrafttrædelse fremsætte bemærkninger til dens anvendelse.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 1 i denne forordning anvendes i en periode på fire måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 3. maj 2013.
32013R0419
L 126/19
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 419/2013
od 3. svibnja 2013.
o uvođenju privremene kompenzacijske pristojbe na uvoz određenih žica od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indije
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 597/2009 od 11. lipnja 2009. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (1) („Osnovna Uredba”), a posebno njezin članak 12.,
nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom,
budući da:
1. POSTUPAK
1.1 Pokretanje postupka
(1)
Europska komisija („Komisija”) je 10. kolovoza 2012. putem obavijesti objavljene u Službenom listu Europske unije (2) („obavijest o pokretanju postupka”) najavila pokretanje postupka protiv subvencioniranog uvoza („postupak protiv subvencioniranog uvoza” ili „ovaj postupak”) u vezi s uvozom u Europsku uniju određenih žica od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indije („dotična zemlja”).
(2)
Komisija je istog dana putem obavijesti objavljene u Službenom listu Europske unije (3) najavila pokretanje antidampinškog postupka u pogledu uvoza u Uniju određenih žica od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indije i započela zaseban ispitni postupak („antidampinški postupak”).
(3)
Postupak protiv subvencioniranog uvoza pokrenut je nakon pritužbe koju je 28. lipnja 2012. podnijela Europska konfederacija industrije željeza i čelika (Eurofer) („podnositelj pritužbe”) u ime proizvođača iz Unije koji predstavljaju više od 50 % ukupne proizvodnje određenih žica od nehrđajućeg čelika u Uniji. Pritužba je sadržavala dokaz prima facie subvencioniranja navedenog proizvoda i materijalne štete koja je iz toga nastala i koji se smatrao dostatnim za opravdanje pokretanja ispitnog postupka.
(4)
Prije pokretanja postupka te u skladu s člankom 10. stavkom 7. Osnovne uredbe, Komisija je obavijestila Vladu Indije da je zaprimila valjano dokumentiranu pritužbu u kojoj se tvrdi da je subvencionirani uvoz određenih žica od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indije uzrokovao materijalnu štetu industriji Unije. Vlada Indije pozvana je na konzultacije s ciljem pojašnjavanja stanja u vezi sa sadržajem pritužbe i postizanjem obostrano prihvatljivog rješenja. U ovom slučaju nije utvrđeno obostrano prihvatljivo rješenje.
1.2 Stranke na koje se odnosi ispitni postupak
(5)
Komisija je o pokretanju ispitnog postupka službeno obavijestila podnositelja pritužbe, ostale poznate proizvođače iz Unije, poznate proizvođače izvoznike, poznate uvoznike i korisnike te tijela Indije.
(6)
Zainteresirane stranke dobile su priliku izraziti svoje stavove u pisanom obliku i zatražiti raspravu u roku određenom u obavijesti o pokretanju postupka. Svim zainteresiranim strankama koje su to tražile te su pokazale da postoje posebni razlozi da ih se sasluša, odobrena je rasprava.
(7)
S obzirom na veliki broj proizvođača izvoznika u dotičnoj zemlji, nepovezanih uvoznika i proizvođača iz Unije uključenih u ispitni postupak, i s ciljem zaključenja ispitnog postupka u zakonskom roku, Komisija je u obavijesti o pokretanju postupka najavila da je odlučila ograničiti na razumni broj proizvođače izvoznike u dotičnoj zemlji, nepovezane uvoznike i proizvođače iz Unije koji bi se ispitali odabirom uzoraka u skladu s člankom 27. Osnovne uredbe (navedeni se postupak naziva i „odabir uzoraka”).
1.2.1 Odabir uzoraka proizvođačâ izvoznikâ
(8)
Kako bi Komisija mogla odlučiti je li potreban odabir uzoraka te, ako jest, odabrati uzorak, zatraženo je od svih proizvođača izvoznika u dotičnoj zemlji da se jave i dostave podatke kako je određeno u obavijesti o pokretanju postupka.
(9)
Ukupno je 18 proizvođača izvoznika, od kojih neki pripadaju istoj grupi, dostavilo tražene informacije u roku određenom u obavijesti o pokretanju postupka i pristalo na uključenje u uzorak, a sedmorica od njih zatražila su individualno ispitivanje u slučaju da ih se ne uključi u uzorak. Petnaestorica od tih trgovačkih društava koja surađuju prijavila su izvoz žica od nehrđajućeg čelika u Uniju tijekom razdoblja ispitnog postupka. Stoga je uzorak odabran na temelju informacija koje je dostavilo 15 proizvođača izvoznika.
(10)
U skladu s člankom 27. Osnovne uredbe, Komisija je odabrala uzorak koji se temeljio na najvećem reprezentativnom obujmu izvoza dotičnog proizvoda u Uniju koji je bilo moguće razumno ispitati u raspoloživom roku. Odabrani uzorak sastojao se od dva individualna trgovačka društva i jedne grupe trgovačkih društava koju čine četiri povezana trgovačka društva, a koji zajedno predstavljaju više od 63 % ukupnog obujma izvoza dotičnog proizvoda u Uniju.
(11)
U skladu s člankom 27. stavkom 2. Osnovne uredbe, konzultirani su svi poznati dotični proizvođači izvoznici i relevantna indijska tijela o odabiru reprezentativnog uzorka. Nije bilo komentara na odabir uzorka.
(12)
Kako je navedeno u gornjoj uvodnoj izjavi 10., uzorak je bio ograničen na razumni broj trgovačkih društava koje je bilo moguće ispitati u raspoloživom vremenu. Trgovačka društva ispitana za potrebe ispitnog postupka o subvencioniranju navedena su u donjoj uvodnoj izjavi 19.
(13)
Štoviše, kako je navedeno u gornjoj uvodnoj izjavi 9., na početku je primljeno 7 zahtjeva za individualnim ispitivanjem. Stoga se smatralo da bi u ovoj fazi individualno ispitivanje bilo bespotrebno teško i da bi spriječilo pravovremeni dovršetak ispitnog postupka. Međutim, zahtjevi izvoznikâ koji su dostavili potrebne informacije u rokovima ispitat će u kasnijoj fazi ispitnog postupka.
1.2.2 Odabir uzoraka proizvođačâ iz Unije
(14)
Komisija je u obavijesti o pokretanju postupka objavila da je privremeno odabrala uzorak proizvođačâ iz Unije. Taj se uzorak na početku sastojao od pet proizvođača koji su bili poznati Komisiji prije pokretanja ispitnog postupka kao proizvođači žica od nehrđajućeg čelika u Uniji. Komisija je odabrala uzorak na temelju prodaje, obujma proizvodnje i zemljopisnog smještaja. Zainteresirane stranke također su pozvane da iznesu svoje stavove o privremenom uzorku u obavijesti o pokretanju postupka. Analiza odgovorâ na upitnik pokazala je da je jedan odabrani proizvođač iz Unije imao povezano društvo u Uniji koje je, također, bilo uključeno u proizvodnju i prodaju žica od nehrđajućeg čelika. Tako je šest proizvođača iz Unije u uzorku činilo 46,5 % ukupne procijenjene proizvodnje Unije. Uzorak se smatra reprezentativnim za industriju Unije.
1.2.3 Odabir uzoraka uvoznikâ
(15)
Kako bi Komisija mogla odlučiti je li potreban odabir uzoraka te, ako jest, odabrati uzorak, zatraženo je od svih nepovezanih uvoznika da se jave Komisiji i dostave podatke kako je određeno u obavijesti o pokretanju postupka.
(16)
Ukupno je devet nepovezanih uvoznika dostavilo zatražene podatke i pristalo na uključivanje u uzorak. Komisija je odabrala uzorak od tri trgovačka društva koja su činila 23,8 % indijskog uvoza u Uniju tijekom RIP-a na temelju najvećeg obujma uvoza u Uniju. Međutim, dva uvoznika odabrana u uzorak nisu dostavila odgovore na upitnik. Stoga se odabir uzoraka u ovoj fazi ispitnog postupka nije mogao primijeniti pa će se suradnja ponovno zatražiti od ostalih uvoznikâ u kasnijoj fazi ispitnog postupka.
1.2.4 Odgovori na upitnik i posjeti radi provjere
(17)
Upitnici su poslani Vladi Indije, trima (grupama) proizvođača izvoznika iz Indije u uzorku i proizvođačima izvoznicima koji su zatražili individualno ispitivanje, šestorici proizvođača iz Unije u uzorku, trojici nepovezanih uvoznika u uzorku i devetorici poznatih korisnika.
(18)
Upitnici su primljeni od Vlade Indije, tri (grupe) proizvođača izvoznika iz Indije u uzorku, jednog od proizvođača izvoznika koji su zatražili individualno ispitivanje, šestorice proizvođača iz Unije u uzorku, jednog nepovezanog uvoznika u uzorku i trojice korisnika.
(19)
Komisija je tražila i potvrdila sve podatke koje su dostavile zainteresirane stranke i koje je smatrala neophodnima za privremeno utvrđivanje subvencioniranja, nastale štete i interesa Unije. Posjeti radi provjere obavljeni su u prostorijama Vlade Indije u New Delhiju i sljedećih stranaka:
proizvođača iz Unije:
-
Hagener Feinstahl GmbH, Hagen, Njemačka
-
Inoxfil S.A., Igualada, Španjolska
-
Rodacciai SPA, Milano, Italija
-
Trafilerie Brambilla SPA, Calziocorte, Italija
-
Ugitech Group:
-
Ugitech France S.A., Bourg en Bresse, Francuska
-
Sprint Metal Edelstahl, Hemer, Njemačka
proizvođačâ izvoznikâ u Indiji:
-
Raajratna Metal Industries, Ahmedabad, Gujarat
-
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane, Maharashtra
-
Venus Group:
-
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
-
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra
-
Hindustan Inox Ltd., Mumbai, Maharashtra
-
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbai, Maharashtra
1.3 Razdoblje ispitnog postupka i razmatrano razdoblje
(20)
Ispitni postupak u vezi sa subvencijom i štetom obuhvatio je razdoblje od 1. travnja 2011. do 31. ožujka 2012. („razdoblje ispitnog postupka” ili „RIP”). Ispitivanje kretanja bitnih za procjenu štete obuhvatilo je razdoblje od 1. siječnja 2009. do kraja razdoblja ispitnog postupka („razmatrano razdoblje”).
2. DOTIČNI PROIZVOD I ISTOVJETNI PROIZVOD
2.1. Dotični proizvod
(21)
Dotični proizvod su žice od nehrđajućeg čelika s masenim udjelom:
-
2,5 % ili više nikla, osim žice s masenim udjelom nikla od 28 % ili više, ali do najviše 31 % nikla i 20 % ili više, ali do najviše 22 % kroma,
-
manje od 2,5 % nikla, osim žice s masenim udjelom kroma od 13 % ili više, ali do najviše 25 % kroma i 3,5 % ili više, ali do najviše 6 % aluminija,
-
podrijetlom iz Indije, trenutačno obuhvaćene oznakama KN 72 230 019 i 72 230 099.
(22)
Jedna je stranka tvrdila da postoje takozvane „visokotehnološke” vrste proizvoda koje se razlikuju od ostalih vrsta dotičnog proizvoda proizvedenog u Indiji, ali i u Uniji. Nadalje je tvrdila da za razliku od većine vrsta koje se izvoze iz Indije u Uniju, tehnološke vrste nisu potrošna roba, nego specifične vrste proizvoda koje se proizvode za specifične namjene s određenim stupnjevima kvalitete čelika i određenim promjerima i ne bi trebale biti predmet ispitnog postupka.
(23)
U ovoj se fazi čini da su tehnološke vrste dio definicije proizvoda i da imaju slična osnovna fizička, kemijska i tehnička svojstva u usporedbi s drugim vrstama dotičnog proizvoda. Štoviše, čini se da te vrste proizvodi i industrija Unije, stoga su tehnološke vrste obuhvaćene opsegom ispitnog postupka.
2.2 Istovjetni proizvod
(24)
Ispitni postupak je pokazao da odnosni proizvod i proizvod koji se proizvodi i prodaje na domaćem tržištu Indije, kao i proizvod koji u Uniji proizvodi i prodaje industrija Unije, imaju jednaka osnovna fizička, kemijska i tehnička svojstva te namjene. Stoga se isti privremeno smatraju istovjetnima u smislu članka 2. točke (c) Osnovne uredbe.
3. SUBVENCIONIRANJE
3.1 Uvod
(25)
Na temelju podataka sadržanih u pritužbi i odgovorima na upitnik Komisije, ispitani su sljedeći programi koji navodno uključuju dodjeljivanje subvencija:
(a)
Program prava na povrat carinskih pristojba („DEPBS”);
(b)
Program povrata carine („DDS”);
(c)
Program po prethodnom odobrenju („AAS”);
(d)
Program za poticanje izvoza osnovnih sredstava („EPCGS”);
(e)
Program kreditiranja izvoza („ECS”);
(f)
Program ciljnog tržišta („FMS”);
(g)
Posebne gospodarske zone/Izvozno orijentirane jedinice („SEZ/EOU”)
(26)
Gore navedeni programi (a), (c - d) i (f - g) temelje se na Zakonu o vanjskoj trgovini (razvoj i regulativa) iz 1992. (br. 22 iz 1992.) koji je stupio na snagu 7. kolovoza 1992. („Zakon o vanjskoj trgovini”). Prema Zakonu o vanjskoj trgovini, Vlada Indije ovlaštena je izdavati obavijesti u vezi s izvoznom i uvoznom politikom. Te se obavijesti sažimaju u dokumentima „Politika vanjske trgovine” koje Ministarstvo trgovine izdaje svakih pet godina i redovito unosi najnovije podatke. Dokument Politike vanjske trgovine koji je relevantan za RIP iz ovog ispitnog postupka je „Politika vanjske trgovine 2009-2014. (‚FTP 2009.-2014.’). Osim toga, Vlada Indije određuje i postupke kojima se uređuje FTP 2009.-2014. u ‚Priručniku o postupcima, svezak I.’ (‚HOP I. 2009.-2014.’ ”). Priručnik o postupcima redovito se dopunjava.
(27)
ECS definiran u gornjoj točki (e) temelji se na odjeljcima 21. i 35.A Zakona o regulativi banaka iz 1949., koji omogućuje Središnjoj banci Indije („RBI”) da poslovnim bankama daje naloge u vezi s izvoznim kreditima.
(28)
DDS definiran u gornjoj točki (b) temelji se na odjeljku 75. Carinskog zakona iz 1962., odjeljku 37. Središnjeg zakona o trošarinama iz 1944., odjeljcima 93.A i 94. Zakona o financijama iz 1994. i Pravilima za povrat carina, trošarina i poreza na usluge iz 1995. Stope povrata redovito se objavljuju. Na RIP se primjenjuju stope povrata carine za sve sektore industrije (AIR) u razdoblju 2011.-2012., objavljene u obavijesti br. 68/2011- Cus. (N.T). Program povrata carine odnosi se i na program otpusta carine u poglavlju 4. FTP-a 2009.-2014.
3.2 Program prava na povrat carinskih pristojba („DEPBS”)
(a) Pravna osnova
(29)
Detaljni opis DEPBS-a nalazi se u poglavlju 4.3 FTP-a 2009.-2014. i u poglavlju 4. HOP-a I. 2009.-2014.
(b) Prihvatljivost
(30)
Svaki proizvođač izvoznik ili trgovac izvoznik ispunjava uvjete za ovaj program.
(c) Praktična primjena DEPBS-a
(31)
Izvoznik se može prijaviti za kredite DEPBS-a koji se izračunavaju kao postotak vrijednosti izvezenih proizvoda na temelju ovog programa. Takve su stope DEPBS-a odredila indijska tijela za većinu proizvoda, uključujući i dotični proizvod. One se određuju na temelju standardnih ulazno-izlaznih norma („SION-i”), uzimajući u obzir predviđeni sadržaj uvoznih materijala u izvoznom proizvodu i carine na takav predviđeni uvoz, bez obzira na to jesu li uvozne carine bile doista plaćene ili ne. Stopa DEPBS-a za dotični proizvod tijekom RIP-a trenutačnog ispitnog postupka iznosila je 5 % s najvišom dozvoljenom vrijednosti od 97 Rs/kg.
(32)
Da bi ispunjavalo uvjete za koristi prema ovom programu, trgovačko društvo mora izvoziti. U vrijeme izvoznog posla izvoznik mora indijskim tijelima dati deklaraciju u kojoj se navodi da se izvoz odvija prema DEPBS-u. Da bi se roba izvezla, indijska carinska tijela izdaju, tijekom postupka otpremanja, izvoznu otpremnicu. Taj dokument, među ostalim, sadrži iznos kredita DEPBS-a koji će se dodijeliti za taj izvozni posao. U tom trenutku izvoznik zna koliku će korist primiti. Kada carinska tijela jednom izdaju izvoznu otpremnicu, Vlada Indije ne može više odlučivati o dodjeljivanju kredita DEPBS-a.
(33)
Utvrđeno je da se, u skladu s indijskim računovodstvenim standardima, krediti DEPBS-a mogu knjižiti prema dospijeću kao prihod na poslovnim računima, nakon ispunjenja obveze izvoza. Takvi se krediti mogu koristiti za plaćanje carina na kasniji uvoz svih proizvoda, osim osnovnih sredstava i robe kada postoje ograničenja u vezi s uvozom. Roba koja se uveze uz takve kredite može se prodavati na domaćem tržištu (podliježe porezu na promet) ili se može drukčije koristiti. Krediti DEPBS-a mogu se slobodno prenositi i vrijede u razdoblju od 24 mjeseca od dana izdavanja.
(34)
Zahtjev za kredite DEPBS-a popunjava se elektronski i može pokriti neograničeni broj izvoznih poslova. De facto ne postoje strogi rokovi koji se primjenjuju na kredite DEPBS-a. Elektronički sustav korišten za upravljanje DEPBS-om ne isključuje automatski izvozne poslove koji prelaze rok za dostavljanje zahtjeva iz poglavlja 4.47 HOP-a I. 2009.-2014. Nadalje, kako je jasno predviđeno poglavljem 9.3 HOP-a I. 2009.-2014. zahtjevi primljeni nakon isteka roka za dostavljanje uvijek se mogu razmatrati uz uvođenje manje novčane kazne (tj. 10 % odobrenog iznosa).
(35)
Utvrđeno je da su dva trgovačka društva u uzorku koristila ovaj program tijekom prva dva tromjesečja RIP-a.
(d) Zaključci o DEPBS-u
(36)
DEPBS-om se osiguravaju subvencije u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. i članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe. Kredit DEPBS-a je financijski doprinos Vlade Indije, s obzirom na to da će se kredit s vremenom iskoristiti za prebijanje uvoznih carina, smanjujući na taj način prihod Vlade Indije od pristojba koje bi u suprotnom dospjele na naplatu. Nadalje, kreditom DEPBS-a prenosi se korist na izvoznika, jer se poboljšava njegova likvidnost.
(37)
Nadalje, DEPBS de iure ovisi o realizaciji izvoza i stoga se smatra specifičnim i podložnim uvođenju kompenzacijskih mjera prema članku 4. stavku 4. prvom podstavku točki (a) Osnovne uredbe.
(38)
Ovaj se program ne može smatrati dozvoljenim sustavom povrata carine ili sustavom povrata kao zamjene u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. Osnovne uredbe, jer nije u skladu s pravilima utvrđenim u Prilogu I. točki (i), Prilogu II. (definicije i pravila za povrat) i Prilogu III. (definicije i pravila za povrat kao zamjenu) Osnovnoj uredbi. Točnije, izvoznik nema obvezu doista koristiti robu uvezenu bez carine u proizvodnom postupku, a iznos kredita ne računa se u odnosu na stvarno iskorištene ulazne materijale. Osim toga, nema sustava niti postupka na snazi koji bi potvrdili koji se ulazni materijali koriste u proizvodnom postupku izvoznog proizvoda ili je li došlo do prekomjernog plaćanja uvoznih carina u smislu točke (i) Priloga I. i priloga II. i III. Osnovnoj uredbi. Naposljetku, izvoznik ispunjava uvjete za koristi u okviru DEPBS-a bez obzira na to uvozi li uopće bilo kakve ulazne materijale. Da bi dobio koristi, dovoljno je da izvoznik jednostavno izvozi robu te ne mora dokazati da su svi ulazni materijali uvezeni. Stoga čak i izvoznici, koji sve svoje ulazne materijale nabavljaju lokalno i ne uvoze robu koja bi se mogla koristiti kao ulazni materijali, još uvijek imaju pravo na koristi od DEPBS-a.
(e) Ukidanje DEPBS-a i prelazak na DDS
(39)
U okviru javne obavijesti br. 54 (RE-2010)/2009.-2014. od 17. lipnja 2011., DEPBS je posljednji put produljen za tri mjeseca, čime je njegova primjena nastavljena do 30. rujna 2011. Budući da nije bilo naknadnih produljenja, DEPBS je konačno povučen od 30. rujna nadalje. Stoga je potrebno provjeriti bi li se mjere mogle uvesti u skladu s člankom 15. stavkom 1. Osnovne uredbe.
(40)
Vlada Indije objasnila je Komisiji da su se nakon povlačenja DEPBS-a trgovačka društva mogla odlučiti za druge programe izuzeća/otpusta pristojba definirane u poglavlju 4. FTP-a 2009.-2014., tj. Program po prethodnom odobrenju (AAS) ili Program povrata carine (DDS).
(41)
Ispitni je postupak pokazao da su oba trgovačka društva u uzorku počela koristiti DDS odmah nakon povlačenja DEPBS-a. Mora se napomenuti da je DDS uveden 1995. i da je postojao istodobno kao i DEPBS tijekom prva dva tromjesečja RIP-a i nekoliko godina prije RIP-a. Međutim, DDS se mogao koristiti istodobno s DEPBS-om za isti izvoz.
(42)
Mora se napomenuti da je Vlada Indije poduzela mjere kako bi osigurala neometan prijelaz s DEPBS-a na DDS, kako je prikazano u okružnici br. - 42/2011 - Carina, od 22. rujna 2011. U navedenoj se okružnici objašnjava da „ove godine program povrata [carine] uključuje stavke koje su do sada bile uključene u program DEPBS-a”. U istoj se okružnici navodi da je za sektore koji posluju u okviru DEPBS-a „donesena odluka o osiguranju neometanog prijelaza za stavke u tim sektorima prilikom njihova uključivanja u program povrata. U okviru prijelaznog aranžmana navedene će stavke zabilježiti manje smanjenje stopa DEPBS-a, u rasponu od 1 % do 3 % za većinu stavaka.” Drugim riječima, u okružnici se navodi da su važeće stope povrata carine s učinkom od 1. listopada 2011. određene tako da se njima dodjeljuju slične koristi kao u okviru povučenog DEPBS-a.
(43)
Utvrđeno je da su se stopama DDS-a koje se primjenjuju od 1. listopada 2001. na dotični proizvod doista dodjeljivale slične razine subvencioniranja kao u okviru DEPBS-a do 30. rujna 2011. Ispitni je postupak potvrdio i vrlo slične razine marža subvencija DEPBS-a i DDS-a za sva trgovačka društva u uzorku, pri čemu je svako koristilo DEPBS prvih 6 mjeseci RIP-a, a DDS sljedećih 6 mjeseci RIP-a.
(44)
Gornje uvodne izjave od 41. do 43. pokazuju da su se unatoč povlačenju programa DEPBS-a temeljne koristi nastavile dodjeljivati bez prekida i na gotovo jednakoj razini, što je omogućilo neometani prijelaz na program povrata carine. Zbog toga se zaključuje da subvencije nisu povučene u smislu članka 15. stavka 1. Osnovne uredbe i da se protiv DEPBS-a mogu uvesti kompenzacijske mjere.
(f) Izračun iznosa subvencije
(45)
U skladu s člankom 3. stavkom 2. i člankom 5. Osnovne uredbe, iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere računao se prema koristi koja je dodijeljena primatelju, za koju je utvrđeno da postoji tijekom razdoblja ispitnog postupka. U tom smislu, smatralo se da je korist dodijeljena primatelju u trenutku kada je obavljen izvozni posao na temelju ovog programa. U tom trenutku, Vlada Indije obvezna je otpisati carine, što predstavlja financijski doprinos u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. Osnovne uredbe. Kada carinska tijela izdaju izvoznu otpremnicu u kojoj je, među ostalim, naveden iznos kredita DEPBS-a koji treba odobriti za taj izvozni posao, Vlada Indije ne može više odlučivati o dodjeljivanju subvencije. U svjetlu gore navedenog, smatra se primjerenim korist prema DEPBS-u procijeniti kao sumu kredita zarađenih na izvoznim poslovima obavljenima prema ovom programu tijekom RIP-a.
(46)
U slučajevima kada su bili predočeni opravdani zahtjevi, pristojbe koje se obvezno plaćaju za ishođenje subvencije odbijale su se, prema članku 7. stavku 1. točki (a) Osnovne uredbe, od tako utvrđenih kredita, čime iznos subvencije postaje brojnik. U skladu s člankom 7. stavkom 2. Osnovne uredbe, ovi iznosi subvencije dodjeljivani su prema ukupnom izvoznom prometu od prodaje dotičnog proizvoda tijekom RIP-a kao primjereni nazivnik, jer subvencija zavisi od realizacije izvoza i nije dodijeljena u vezi s proizvedenim, prerađenim, izvezenim ili prevezenim količinama.
(47)
Na temelju gore navedenog, stope subvencije utvrđene u odnosu na ovaj program za dotična trgovačka društva tijekom RIP-a iznosile su 0,58 %, odnosno 0,93 %, 1,04 %, 1,32 % i 2,04 % za trgovačka društva iz grupe Venus.
3.3 Program povrata carine („DDS”)
(a) Pravna osnova
(48)
Detaljan opis DDS-a sadržan je u Pravilima za povrat carina i trošarina iz 1995. kako su izmijenjena uzastopnim obavijestima.
(b) Prihvatljivost
(49)
Svaki proizvođač izvoznik ili trgovac izvoznik ispunjava uvjete za ovaj program.
(c) Praktična primjena
(50)
Prihvatljivi izvoznik može se prijaviti za iznos povrata koji se izračunava kao postotak vrijednosti FOB izvezenih proizvoda na temelju ovog programa. Takve su stope povrata odredila indijska tijela za veliki broj proizvoda, uključujući i dotični proizvod. Utvrđuju se na temelju prosječne količine ili vrijednosti materijala korištenih kao ulazni materijali u proizvodnji proizvoda i prosječnog iznosa pristojba plaćenih za ulazne materijale. Primjenjuju se bez obzira na to jesu li uvozne carine stvarno plaćene ili ne. Stopa DDS-a za dotični proizvod tijekom RIP-a iznosila je 4 % vrijednosti FOB, podložno najvišoj dopuštenoj vrijednosti od 5 Rs/kg, ovisno o tome koja je niža.
(51)
Da bi ispunjavalo uvjete za koristi prema ovom programu, trgovačko društvo mora izvoziti. U trenutku kada se podaci o pošiljci unesu na server Carine (ICEGATE), navodi se da se izvoz odvija u okviru DDS-a, a iznos DDS-a neopozivo se određuje. Nakon što društvo za otpremu dostavi Opći izvozni manifest (EGM) i Carinsku ured uspješno usporedi navedeni dokument s podacima iz otpremnice, ispunjeni su svi uvjeti za odobrenje plaćanja iznosa povrata izravnim plaćanjem na bankovni račun izvoznika ili mjenicom.
(52)
Izvoznik, također, treba dostaviti dokaze o realizaciji primitaka od izvoza putem bankovne potvrde o realizaciji (BRC). Navedeni se dokument može dostaviti nakon uplate iznosa povrata, no Vlada Indije osigurat će povrat plaćenog iznosa ako izvoznik ne dostavi BRC u određenom roku.
(53)
Iznos povrata može se koristiti u bilo koju svrhu.
(54)
Utvrđeno je da se, u skladu s indijskim računovodstvenim standardima, iznos povrata carine može knjižiti prema dospijeću kao prihod na poslovnim računima, nakon ispunjenja obveze izvoza.
(55)
Utvrđeno je da su dva trgovačka društva u uzorku koristila DDS tijekom zadnja dva tromjesečja RIP-a.
(d) Zaključak o DDS-u
(56)
DDS-om se osiguravaju subvencije u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. i članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe. Iznos povrata carine je financijski doprinos Vlade Indije, jer ima oblik izravnog prijenosa sredstava od strane Vlade Indije. Osim toga, iznosom povrata carine prenosi se korist na izvoznika, jer se poboljšava njegova likvidnost.
(57)
Nadalje, DDS de iure ovisi o realizaciji izvoza i stoga se smatra specifičnim i podložnim uvođenju kompenzacijskih mjera prema članku 4. stavku 4. prvom podstavku točki (a) Osnovne uredbe.
(58)
Ovaj se program ne može smatrati dozvoljenim sustavom povrata carina ili sustavom povrata kao zamjene u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. Osnovne uredbe. On nije u skladu sa strogim pravilima navedenim u Prilogu I. točki (i), Prilogu II. (definicije i pravila za povrat) i Prilogu III. (definicije i pravila za povrat kao zamjenu) Osnovnoj uredbi.
(59)
Nema sustava niti postupka na snazi koji bi potvrdili koji se ulazni materijali koriste u proizvodnom postupku izvoznog proizvoda ili je li došlo do prekomjernog plaćanja uvoznih carina u smislu točke (i) Priloga I. i priloga II. i III. Osnovnoj uredbi. Naposljetku, izvoznik ispunjava uvjete za koristi u okviru DDS-a bez obzira na to uvozi li uopće bilo kakve ulazne materijale. Da bi dobio koristi, dovoljno je da izvoznik jednostavno izvozi robu te ne mora dokazati da su svi ulazni materijali uvezeni. Stoga čak i izvoznici, koji sve svoje ulazne nabavljaju lokalno i ne uvoze robu koja bi se mogla koristiti kao ulazni materijal, još uvijek imaju pravo na koristi od DDS-a.
(60)
To je potvrđeno okružnicom Vlade Indije br. 24/2001 u kojoj se jasno navodi da „[stope povrata carine] nisu povezane sa strukturom stvarne potrošnje ulaznih materijala i stvarnim učinkom na ulazne materijale konkretnog izvoznika ili pojedine pošiljke […]” i upućuju regionalna tijela da „timovi na terenu niti [zahtjev za povrat] koji dostave izvoznici ne bi trebali zahtijevati dokaze o stvarnim carinama plaćenima na uvezene ili domaće ulazne materijale”.
(61)
S obzirom na gore navedeno, zaključuje se da se protiv DDS-a mogu uvesti kompenzacijske mjere.
(e) Izračun iznosa subvencije
(62)
U skladu s člankom 3. stavkom 2. i člankom 5. Osnovne uredbe, iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere računao se prema koristi koja je dodijeljena primatelju, za koju je utvrđeno da postoji tijekom razdoblja ispitnog postupka. U tom smislu, smatralo se da je korist dodijeljena primatelju u trenutku kada je obavljen izvozni posao na temelju ovog programa. U tom trenutku, Vlada Indije obvezna je platiti iznos povrata, što predstavlja financijski doprinos u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. Osnovne uredbe. Kada carinska tijela izdaju izvoznu otpremnicu u kojoj je, među ostalim, naveden iznos povrata koji treba odobriti za taj izvozni posao, Vlada Indije ne može više odlučivati o dodjeljivanju subvencije. U svjetlu gore navedenog, smatra se primjerenim korist prema DDS-u procijeniti kao sumu iznosâ povrata zarađenih na izvoznim poslovima obavljenima prema ovom programu tijekom RIP-a.
(63)
U skladu s člankom 7. stavkom 2. Osnovne uredbe, ovi iznosi subvencije dodjeljivani su prema ukupnom izvoznom prometu od prodaje dotičnog proizvoda tijekom razdoblja revizije ispitnog postupka kao primjereni nazivnik, jer subvencija zavisi od realizacije izvoza i nije dodijeljena u vezi s proizvedenim, prerađenim, izvezenim ili prevezenim količinama.
(64)
Na temelju gore navedenog, stope subvencije utvrđene u odnosu na ovaj program za dotična trgovačka društva koja surađuju iznosile su 0,61 %, odnosno 1,14 %, 1,77 %, 1,68 % i 1,91 % za trgovačka društva iz grupe Venus.
3.4 Program po prethodnom odobrenju („AAS”)
(a) Pravna osnova
(65)
Detaljni opis programa nalazi se u stavcima 4.1.1 do 4.1.14 FTP-a 2009.-2014. i poglavljima 4.1 do 4.30 HOP-a I. 2009. do 2014.
(b) Prihvatljivost
(66)
AAS se sastoji od šest potprograma, kako je detaljnije opisano niže u uvodnoj izjavi 67. Ti se potprogrami, među ostalim, razlikuju prema opsegu prihvatljivosti. Proizvođači izvoznici i trgovci izvoznici koji su „povezani s” pomoćnim proizvođačima stekli su uvjete za fizički izvoz prema AAS-u i za potprograme AAS-a za godišnje potrebe. Proizvođači izvoznici koji opskrbljuju krajnjeg izvoznika stekli su uvjete za AAS za intermedijarnu opskrbu. Glavni nositelji ugovora koji opskrbljuju kategorije „procijenjenog izvoza” navedene u stavku 8.2 FTP-a 2009.-2014., kao što su dobavljači izvozno orijentiranih jedinica („EOU”), stekli su uvjete za potprogram AAS-a za procijenjeni izvoz. Konačno, intermedijarni dobavljači za proizvođače izvoznike stekli su uvjete za koristi „procijenjenog izvoza” prema potprogramima „Nalog za preliminarno propuštanje” (Advance Release Order - ARO) i „Preneseni akreditiv za potrebe domaće trgovine”.
(c) Praktična primjena
(67)
AAS se može izdati za:
i.
Fizički izvoz: ovo je glavni potprogram. Njime se dozvoljava uvoz ulaznih materijala za proizvodnju specifičnog nastalog izvoznog proizvoda po nultoj stopi carine. „Fizički” u ovom kontekstu znači da izvozni proizvod mora napustiti državno područje Indije. Uvozna olakšica i obveza izvoza, uključujući vrstu izvoznog proizvoda, navedeni su u dozvoli;
ii.
Godišnja potreba: ovakvo odobrenje nije vezano uz posebni izvozni proizvod, već uz širu skupinu proizvoda (npr. kemijski i srodni proizvodi). Vlasnik dozvole može - do određenog vrijednosnog praga koji se određuje prema njegovom ranijem izvozu - uvoziti bez carine bilo kakav ulazni materijal koji će se koristiti u proizvodnji svih proizvoda koji su obuhvaćeni tom skupinom proizvoda. Koristeći takav materijal koji se izuzima od carine, on može odlučiti izvoziti bilo koji proizvod koji iz toga proizlazi, a koji je obuhvaćen takvom skupinom proizvoda;
iii.
Intermedijarna opskrba: ovaj potprogram obuhvaća slučajeve u kojima dva proizvođača namjeravaju proizvoditi jedinstveni izvozni proizvod i podijeliti postupak proizvodnje. Proizvođač izvoznik koji proizvodi intermedijarni proizvod može uvoziti ulazne materijale oslobođene od carine i može u tu svrhu dobiti AAS za intermedijarnu opskrbu. Krajnji izvoznik završava proizvodnju i obvezan je izvoziti gotovi proizvod;
iv.
Procijenjeni izvoz: ovaj potprogram dozvoljava glavnom nositelju ugovora da uvozi ulazne materijale bez carine, koji su neophodni u proizvodnji robe koja će se prodavati kao „procijenjeni izvoz” kategorijama kupaca koje su navedene u stavku 8.2 točkama od (b) do (f), (g), (i) i (j) FTP-a 2009.-2014. Prema Vladi Indije, procijenjeni izvoz odnosi se na one poslove u kojima dobavljena roba ne napušta zemlju. Brojne kategorije opskrbe smatraju se procijenjenim izvozom pod uvjetom da je roba proizvedena u Indiji, npr. opskrba robom izvozno orijentirane jedinice („EOU”) ili trgovačkog društva smještenog u posebnoj gospodarskoj zoni („SEZ”);
v.
Nalog za preliminarno propuštanje („ARO”): nositelj AAS-a koji namjerava nabaviti ulazne materijale iz domaćih izvora, umjesto izravnim uvozom, ima mogućnost nabaviti ih na temelju ARO-a. U takvim se slučajevima prethodna odobrenja smatraju valjanima kao ARO i priznaju se domaćem dobavljaču po isporuci stvari koje su u njima navedene. Priznavanje ARO-a daje pravo domaćem dobavljaču na koristi od procijenjenog izvoza kao što je navedeno u stavku 8.3 FTP-a 2009.-2014. (tj. AAS za intermedijarnu opskrbu/procijenjeni izvoz, povrat za procijenjeni izvoz i povrat konačne trošarine). Mehanizmom ARO-a porezi i carine vraćaju se dobavljaču umjesto da ih se vraća krajnjem izvozniku u obliku povrata/povrata carina. Povrat poreza/carina raspoloživ je i za domaće ulazne materijale i za uvezene ulazne materijale;
vi.
Preneseni akreditiv za potrebe domaće trgovine: ovaj potprogram ponovno obuhvaća domaću opskrbu za nositelja prethodnog odobrenja. Nositelj prethodnog odobrenja može zatražiti u banci otvaranje domaćeg akreditiva u korist domaćeg dobavljača. Banka će potvrditi odobrenje za izravni uvoz samo za dio koji se odnosi na vrijednost i obujam proizvoda koji su nabavljeni iz domaćih izvora umjesto iz uvoza. Domaći dobavljač ima pravo na koristi od procijenjenog izvoza kako se navodi u stavku 8.3 FTP-a 2009.-2014. (tj. AAS za intermedijarnu opskrbu/procijenjeni izvoz, povrat procijenjenog izvoza i povrat konačne trošarine).
(68)
Dva trgovačka društva u uzorku dobila su koncesije na temelju AAS-a povezane s dotičnim proizvodom tijekom RIP-a. Ta su trgovačka društva koristila jedan od potprograma, tj. AAS za fizički izvoz. Stoga nije potrebno utvrditi mogućnost kompenzacije preostalih nekorištenih potprograma.
(69)
U svrhu provjere koju obavljaju indijska tijela, nositelj prethodnog odobrenja zakonski je obvezan voditi „točnu i primjerenu evidenciju o potrošnji i korištenju robe uvezene uz oslobođenje od carine/robe nabavljene lokalno” u posebnom formatu (poglavlja 4.26, 4.30 i Dodatak 23. HOP-a I. 2009.-2014.), tj. registar stvarne potrošnje. Taj registar mora provjeriti vanjski ovlašteni računovođa/računovođa nadležan za troškove i radove, koji izdaje potvrdu o izvršenoj provjeri propisanih registara i odgovarajućih podataka i kojom se potvrđuje da su podaci dostavljeni na temelju Dodatka 23. točni i istiniti u svakom pogledu.
(70)
Što se tiče potprograma koji su dotična trgovačka društva koristila tijekom RIP-a, tj. fizički izvoz, Vlada Indije određuje opseg i vrijednost uvozne olakšice i obveze izvoza te su oni upisani u odobrenju. Osim toga, u vrijeme uvoza i izvoza, Vladini službenici trebaju u odobrenju upisati odgovarajuće poslove. Obujam uvoza odobrenog na temelju AAS-a određuje Vlada Indije na temelju standardnih ulazno-izlaznih norma („SION-i”) koje postoje za većinu proizvoda, uključujući i dotični proizvod.
(71)
Uvezeni ulazni materijali ne mogu se prenositi i moraju se iskoristiti za proizvodnju nastalog izvoznog proizvoda. Obveza izvoza mora se ispuniti unutar određenog vremenskog roka nakon izdavanja dozvole (24 mjeseca uz dva moguća produljenja od po 6 mjeseci).
(72)
Ispitnim je postupkom utvrđeno da se zahtjevi za provjerom koje utvrđuju tijela Indije ili nisu poštovali ili se još nisu testirali u praksi.
(73)
Oba provjerena trgovačka društva vodila su određeni registar proizvodnje i potrošnje. Međutim, registar potrošnje nije omogućavao provjeru koju su ulazni materijali korišteni u proizvodnji izvoznog proizvoda i u kojim količinama. U pogledu zahtjeva za provjeru iz gornje uvodne izjave 69., trgovačka društva nisu vodila evidenciju kojom bi se dokazalo da je obavljena vanjska revizija registra potrošnje. Kao zaključak, smatra se da ispitani izvoznici nisu mogli pokazati da su ispunjene odgovarajuće odredbe FTP-a.
(d) Zaključak o AAS-u
(74)
Izuzeće od uvoznih carina je subvencija u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. i članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe, tj. čini financijski doprinos Vlade Indije, jer smanjuje prihod od carina koje bi inače dospjele i kojim se prenosi korist na ispitane izvoznike, jer poboljšava njihovu likvidnost.
(75)
Osim toga, AAS za fizički izvoz jasno de iure ovisi o realizaciji izvoza te se stoga smatra specifičnim i na njega se mogu uvesti kompenzacijske mjere prema članku 4. stavku 4. prvom podstavku točki (a) Osnovne uredbe. Bez obveze izvoza, trgovačko društvo ne može dobiti koristi prema ovim programima.
(76)
Potprogram koji se koristi u ovom slučaju ne može se smatrati dozvoljenim sustavom povrata carine ili sustavom povrata kao zamjene u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. Osnovne uredbe. On nije u skladu s pravilima utvrđenim u Prilogu I. točki (i), Prilogu II. (definicija i pravila za povrat) i Prilogu III. (definicija i pravila za povrat kao zamjenu) Osnovnoj uredbi. Vlada Indije nije učinkovito primjenjivala nikakav sustav provjere ili postupak za potvrđivanje jesu li i u kojem iznosu ulazni materijali potrošeni u proizvodnji izvezenog proizvoda (Prilog II. poglavlje II. članak 4. Osnovne uredbe i, u slučaju programa povrata kao zamjene, Prilog III. poglavlje II. članak 2. Osnovne uredbe). Također se smatra da SION-i za dotični proizvod nisu bili dostatno precizni i da se sami ne mogu smatrati sustavom provjere stvarne potrošnje, jer oblik tih standardnih norma ne omogućuje Vladi Indije da dovoljno precizno provjeri koja je količina ulaznih materijala potrošena u proizvodnji za izvoz. Osim toga, Vlada Indije nije provela daljnje ispitivanje na temelju stvarnih ulaznih materijala koji se koriste, iako bi to obično trebalo provesti u nedostatku učinkovito primijenjenog sustava provjere (Prilog II. poglavlje II. članak 5. i Prilog III. poglavlje II. članak 3. osnovne Uredbe).
(77)
Ovaj potprogram je stoga podložan uvođenju kompenzacijskih mjera.
(e) Izračun iznosa subvencije
(78)
U nedostatku dozvoljenog sustava povrata carine ili sustava povrata kao zamjene, korist na koju se mogu uvesti kompenzacijske mjere je otpust ukupnih uvoznih carina koje uobičajeno dospijevaju po uvozu ulaznih materijala. U tom je pogledu upozoreno da se Osnovnom uredbom ne predviđa samo kompenziranje „pretjeranog” otpusta carina. U skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom (a) podtočkom ii. i Prilogom I. točkom (i) Osnovne uredbe, pretjerani otpust carina može se kompenzirati samo kada su ispunjeni uvjeti iz priloga II. i III. Osnovnoj uredbi. Međutim, ti uvjeti nisu bili ispunjeni u ovom slučaju. Stoga, ako nije predstavljen prikladan postupak praćenja, gornja iznimka za program povrata nije primjenjiva, a primjenjuje se uobičajeno pravilo za kompenziranje iznosa neplaćenih carina (otpisani prihod), umjesto pravila za sve navodne pretjerane otpuste. Kako je određeno u Prilogu II. poglavlju II. i Prilogu III. poglavlju II. Osnovne uredbe, nije na tijelu koje provodi ispitni postupak da izračuna takav pretjerani otpust. Naprotiv, u skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom (a) podtočkom ii. Osnovne uredbe, tijelo koje provodi ispitni postupak samo treba utvrditi dostatni dokaz za pobijanje prikladnosti navodnog sustava provjere.
(79)
Iznos subvencije za trgovačka društva koja su koristila AAS izračunan je na temelju otpisanih uvoznih carina (osnovnih carina i posebnih dodatnih carina) na materijal uvezen na temelju potprograma tijekom RIP-a (brojnik). U skladu s člankom 7. stavkom 1. točkom (a) Osnovne uredbe, pristojbe koje se obvezno plaćaju za dobivanje subvencije odbijene su od iznosa subvencije kada su dostavljeni opravdani zahtjevi. U skladu s člankom 7. stavkom 2. Osnovne uredbe, ovaj iznos subvencije dodijeljen je prema izvoznom prometu od prodaje dotičnog proizvoda tijekom RIP-a kao primjereni nazivnik, jer subvencija ovisi o realizaciji izvoza i nije dodijeljena u vezi s proizvedenim, prerađenim, izvezenim ili prevezenim količinama.
(80)
Stopa subvencije utvrđena u odnosu na ovaj program za dotična trgovačka društva za RIP iznosila je 2,43 %, odnosno 0,15 %, 0 %, 0 % i 0 % za trgovačka društva iz grupe Venus.
3.5 Program za poticanje izvoza osnovnih sredstava („EPCGS”)
(a) Pravna osnova
(81)
Detaljni opis EPCGS-a nalazi se u poglavlju 5. FTP-a 2009.-2014. te u poglavlju 5. HOP-a 2009.-2014.
(b) Prihvatljivost
(82)
Proizvođači izvoznici, trgovci izvoznici „povezani s” pomoćnim proizvođačima i pružateljima usluga stekli su uvjete za ovaj program.
(c) Praktična primjena
(83)
Pod uvjetom da ima obvezu izvoza, trgovačko društvo smije uvoziti osnovna sredstva (nova i rabljena osnovna sredstva do 10 godina starosti) po sniženoj stopi carine. Radi toga Vlada Indije izdaje dozvolu za EPCGS nakon podnošenja zahtjeva i plaćanja pristojbe. Program predviđa sniženu stopu uvozne carine od 3 %, koja se primjenjuje na sva osnovna sredstva koja se uvoze prema tom programu. Kako bi se ispunila izvozna obveza, uvezena osnovna sredstva moraju se iskoristiti za proizvodnju određene količine izvozne robe tijekom određenog razdoblja. Prema FTP-u 2009.-2014., osnovna sredstva mogu se uvoziti po 0 % stope carine u okviru EPCGS-a, ali u takvom slučaju razdoblje za ispunjenje izvozne obveze je kraće.
(84)
Nositelj dozvole EPCGS također može nabavljati osnovna sredstva na domaćem tržištu. U tom slučaju domaći proizvođač osnovnih sredstava može iskoristiti uvoz komponenata oslobođen od carine, koje su potrebne za proizvodnju takvih osnovnih sredstava. Alternativno, domaći proizvođač može zahtijevati korist u obliku procijenjenog izvoza u pogledu opskrbe osnovnim sredstvima nositelja dozvole EPCGS.
(85)
Utvrđeno je da su sva tri trgovačka društva u uzorku primila povlastice na temelju EPCGS-a koje su se mogle raspodijeliti na dotični proizvod tijekom RIP-a.
(d) Zaključak o EPCGS-u
(86)
EPCGS-om se osiguravaju subvencije u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. i članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe. Smanjenje carine predstavlja financijski doprinos Vlade Indije budući da ta koncesija smanjuje Vladi Indiji prihod od carina koji bi inače bio dospio. Osim toga, smanjenje carine prenosi korist na izvoznika, jer se ušteđenim carinama pri uvozu poboljšava likvidnost trgovačkog društva.
(87)
Osim toga, EPCGS de iure zavisi o ostvarenom izvozu s obzirom na to da se takve dozvole ne mogu dobiti bez izvozne obveze. Stoga se smatra specifičnom i prikladnom za uvođenje kompenzacijskih mjera prema članku 4. stavku 4. prvom podstavku točki (a) Osnovne uredbe.
(88)
EPCGS se ne može smatrati dozvoljenim sustavom povrata carina ili sustavom povrata kao zamjene u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. Osnovne uredbe. Osnovna sredstva nisu uključena u opseg tih dozvoljenih sustava, kao što se navodi u Prilogu I. točki (i) Osnovne uredbe, jer se ne koriste u proizvodnji izvoznih proizvoda.
(e) Izračun iznosa subvencije
(89)
Iznos subvencije bio je izračunan, u skladu s člankom 7. stavkom 3. Osnovne uredbe, na temelju neplaćenih carina na uvezena osnovna sredstva tijekom vremenskog razdoblja koje odražava uobičajeno vrijeme amortizacije takvih osnovnih sredstava u dotičnoj industriji. Tako izračunani iznos, koji vrijedi za RIP, prilagođen je dodavanjem kamata za to razdoblje kako bi se odrazila puna vrijednost koristi kroz vrijeme. Komercijalna kamatna stopa tijekom razdoblja ispitnog postupka u Indiji smatrala se prikladnom za ovu svrhu. Kada su dostavljeni opravdani zahtjevi, pristojbe koje se obvezno plaćaju za dobivanje subvencije odbijene su u skladu s člankom 7. stavkom 1. točkom (a) Osnovne uredbe.
(90)
U skladu s člankom 7. stavcima 2. i 3. Osnovne uredbe, ovaj se iznos subvencije dodjeljivao prema odgovarajućem izvoznom prometu tijekom RIP-a kao primjereni nazivnik, jer subvencija zavisi o ostvarenom izvozu i nije se dodjeljivala u vezi s izrađenim, proizvedenim, izvezenim ili prevezenim količinama.
(91)
Stopa subvencije utvrđena u odnosu na ovaj program za dotična trgovačka društva tijekom RIP-a iznosila je 0,09 %, 0,6 %, odnosno 0,02 %, 0 %, 0 % i 0 % za trgovačka društva iz grupe Venus.
3.6 Program kreditiranja izvoza („ECS”)
(a) Pravna osnova
(92)
Pojedinosti o ovom programu navedene su u Glavnom cirkularu DBOD br. DIR. (Exp.).BC 01/04.02.02/2007-08 (Kredit za izvoz u rupijama/stranoj valuti) i Glavnom cirkularu DBOD br. DIR.(Exp.).BC 09/04.02.02/2008-09 (Kredit za izvoz u rupijama/stranoj valuti) Središnje banke Indije („RBI”) koji su upućeni svim poslovnim bankama u Indiji.
(b) Prihvatljivost
(93)
Proizvođači izvoznici i trgovci izvoznici prihvatljivi su za ovaj program.
(c) Praktična primjena
(94)
Prema ovom programu, RBI obvezno postavlja najviši prag za kamatne stope koje se primjenjuju na izvozne kredite, koje su obvezne, i u indijskim rupijama i u stranoj valuti, koje poslovne banke mogu naplaćivati izvozniku. ECS se sastoji od dva potprograma, Programa za kreditiranje izvoza prije otpreme („kredit za pakiranje”), koji pokriva kredite predviđene za izvoznika za financiranje nabave, obrade, izrade, pakiranja i/ili prijevoza robe prije izvoza, i Programa za kreditiranje izvoza poslije otpreme, koji predviđa zajmove obrtnog kapitala u svrhu financiranja izvoznih potraživanja. RBI nalaže bankama i da osiguraju određeni iznos svojih neto bankovnih kredita za financiranje izvoza.
(95)
Zbog ovih glavnih cirkulara RBI-ja, izvoznici mogu ishoditi izvozne kredite po povlaštenim kamatnim stopama u usporedbi s kamatnim stopama za redovne komercijalne kredite („gotovinski krediti”), koje su određene isključivo prema tržišnim uvjetima. Razlika u stopama može se smanjiti za trgovačka društva s dobrim kreditnim rejtinzima. De facto, trgovačka društva s visokim rejtingom mogu dobiti kredite za izvoz i gotovinske kredite po istim uvjetima.
(96)
Utvrđeno je da su dva trgovačka društva koristila ovaj program tijekom RIP-a.
(d) Zaključak o ECS-u
(97)
Povlaštene kamatne stope kredita ECS-a utvrđene u Glavnim cirkularima RBI-ja koji su navedeni u uvodnoj izjavi 95. mogu smanjiti troškove kamata izvoznika u usporedbi s troškovima kredita koji su određeni isključivo prema tržišnim uvjetima i u tom slučaju prenose takvom izvozniku korist u smislu članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe. Financiranje izvoza nije samo po sebi sigurnije od domaćeg financiranja. De facto, obično se smatra rizičnijim, a razina sigurnosti potrebna za određeni kredit, bez obzira na objekt financiranja, isključivo je poslovna odluka dotične poslovne banke. Razlika u stopama različitih banaka posljedica je metode RBI-ja prema kojoj se maksimalne stope kredita određuju pojedinačno za svaku poslovnu banku.
(98)
Unatoč činjenici da povlaštene kredite prema ECS-u dodjeljuju poslovne banke, ova je korist financijski doprinos Vlade u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke iv. Osnovne uredbe. U ovom kontekstu treba napomenuti da niti članak 3. stavak 1. točka (a) podstavak iv. Osnovne uredbe niti Sporazum o subvencijama i kompenzacijskim mjerama ne zahtijevaju terećenje javnih računa, tj. naknadu poslovnim bankama od strane Vlade Indije, radi uspostavljanja subvencije, već samo nalog Vlade za provođenje funkcija opisanih u podtočkama i., ii. ili iii. članka 3. stavka 1. točke (a) Osnovne uredbe. RBI je javno tijelo koje je stoga obuhvaćeno definicijom „vlade” kako se navodi u članku 2. točki (b) Osnovne uredbe. U 100 %-tnom je državnom vlasništvu, ostvaruje ciljeve javnog poretka, npr. monetarnu politiku, a njegovu upravu imenuje Vlada Indije. RBI usmjerava privatna tijela, u smislu druge alineje članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke iv. Osnovne uredbe, budući da su poslovne banke vezane za uvjete koje on nameće, među ostalim za najviše pragove za kamatne stope na kredite za izvoz odobrene u Glavnom cirkularu RBI-a i za odredbe RBI-ja prema kojima poslovne banke moraju osigurati određeni iznos svojih neto bankovnih kredita za financiranje izvoza. Ovim usmjeravanjem poslovne se banke obvezuju na provođenje funkcija navedenih u članku 3. stavku 1. točki (a) podstavku i. Osnovne uredbe, u ovom slučaju na osiguranje kredita u obliku povlaštenog financiranja izvoza. Takav neposredan prijenos sredstava u obliku kredita pod određenim uvjetima uobičajeno bi se povjerio Vladi, a ta se praksa, u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podstavka i. Osnovne uredbe, ne razlikuje bitno od praksa koje Vlada uobičajeno provodi. Ova se subvencija smatra specifičnom i primjerenom za uvođenje kompenzacijskih mjera s obzirom na to da su povlaštene kamatne stope dostupne samo u odnosu na financiranje poslova izvoza pa stoga ovise o realizaciji izvoza prema članku 4. stavku 4. prvom podstavku točki (a) Osnovne uredbe.
(e) Izračun iznosa subvencije
(99)
Iznos subvencije izračunavao se na temelju razlike između kamata plaćenih na kredite za izvoz korištene tijekom RIP-a i iznosa koji bi dotično trgovačko društvo platilo za redovne komercijalne kredite. Ovaj se iznos subvencije (brojnik) dodjeljivao prema ukupnom izvoznom prometu tijekom RIP-a ili ukupnom izvoznom prometu dotičnog proizvoda tijekom RIP-a za kredite kod kojih se mogla utvrditi jasna veza s dotičnim proizvodom, a koji se mogao koristiti kao primjereni nazivnik u skladu s člankom 7. stavkom 2. Osnovne uredbe, jer subvencija ovisi o realizaciji izvoza i nije se dodjeljivala u vezi s proizvedenim, prerađenim, izvezenim ili prevezenim količinama.
(100)
Stopa subvencije utvrđena u odnosu na ovaj program za dotična trgovačka društva za RIP iznosila je 0,61 %, odnosno 0,08 %, 0,28 %, 0,03 % i 0,10 % za trgovačka društva iz grupe Venus.
3.7 Program ciljnog tržišta („FMS”)
(a) Pravna osnova
(101)
Detaljni opis FMS-a nalazi se u stavku 3.14 FTP-a 2009-2014. i stavku 3.8 HOP-a I. 2009.-2014.
(b) Prihvatljivost
(102)
Svaki proizvođač izvoznik ili trgovac izvoznik ispunjava uvjete za ovaj program.
(c) Praktična primjena
(103)
Na temelju ovog programa za izvoz svih proizvoda u zemlje navedene u tablicama 1. i 2. iz Dodatka 37.(C) HOP-a 2009.-2014. može se dobiti kredit za pristojbe u iznosu od 3 % vrijednosti FOB. Od 1. travnja 2011. za izvoz svih proizvoda u zemlje navedene u tablici 3. iz Dodatka 37.(C) („Posebna ciljna tržišta”) može se dobiti kredit za pristojbe u iznosu od 4 % vrijednosti FOB. Određene vrste izvoznih aktivnosti isključene su iz ovog programa, npr. izvoz uvezene ili pretovarene robe, procijenjeni izvoz, izvoz usluga i izvozni promet jedinica koje posluju u posebnim gospodarskim zonama/izvozno usmjerenih jedinica. Iz ovog programa isključene su i određene vrste proizvoda, npr. dijamanti, plemenite kovine, rude, žitarice, šećer i naftni derivati.
(104)
Krediti za pristojbe na temelju FMS-a slobodno se mogu prenositi i vrijede 24 mjeseca od datuma izdavanja odgovarajuće potvrde o pravu na kredit. Mogu se koristiti za plaćanje carina na kasnije uvoze svih ulaznih materijala ili roba, uključujući osnovna sredstva.
(105)
Potvrda o pravu na kredit izdaje se u pristaništu iz kojeg je izvoz obavljen i nakon obavljenog izvoza ili otpreme robe. Sve dok podnositelj zahtjeva ne dostavi tijelima preslike svih odgovarajućih izvoznih dokumenata (npr. izvozni nalog, račune, otpremnice, bankovne potvrde o realizaciji), Vlada Indije ne odlučuje o odobravanju kredita za pristojbe.
(106)
Utvrđeno je da je jedno trgovačko društvo koristilo ovaj program tijekom RIP-a.
(d) Zaključak o FMS-u
(107)
FMS-om se osiguravaju subvencije u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. i članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe. Kredit za pristojbu po FMS-u je financijski doprinos Vlade Indije, jer će se kredit s vremenom iskoristiti za prebijanje uvoznih carina, smanjujući na taj način prihod Vlade Indije od pristojbi koje bi u suprotnom dospjele. Osim toga, kreditom za pristojbu po FMS-u prenosi se korist na izvoznika, jer se poboljšava njegova likvidnost.
(108)
Nadalje, FMR de iure ovisi o realizaciji izvoza i stoga se smatra specifičnim i podložnim uvođenju kompenzacijskih mjera prema članku 4. stavku 4. prvom podstavku točki (a) Osnovne uredbe.
(109)
Ovaj se program ne može smatrati dozvoljenim sustavom povrata carina ili sustavom povrata kao zamjene u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. Osnovne uredbe. On nije u skladu sa strogim pravilima navedenim u Prilogu I. točki (i), Prilogu II. (definicije i pravila za povrat) i Prilogu III. (definicije i pravila za povrat kao zamjenu) Osnovnoj uredbi. Izvoznik nema obvezu doista koristiti robu uvezenu bez carine u proizvodnom postupku, a iznos kredita ne računa se u odnosu na stvarno iskorištene ulazne materijale. Nema sustava niti postupka na snazi koji bi potvrdili koji se ulazni materijali koriste u proizvodnom postupku izvoznog proizvoda ili je li došlo do prekomjernog plaćanja uvoznih carina u smislu točke (i) Priloga I. i priloga II. i III. Osnovnoj uredbi. Izvoznik ispunjava uvjete za koristi FMS-a bez obzira na to uvozi li uopće bilo kakve ulazne materijale. Da bi dobio koristi, dovoljno je da izvoznik jednostavno izvozi robu te ne mora dokazati da su svi ulazni materijali uvezeni. Stoga čak i izvoznici, koji sve svoje ulazne materijale nabavljaju lokalno i ne uvoze nikakvu robu koja bi se mogla koristiti kao ulazni materijal, još uvijek imaju pravo na koristi od FMS-a. Osim toga, izvoznik može koristiti kredit za pristojbe po FMS-u kako bi uvozio osnovna sredstva, iako osnovna sredstva nisu uključena u opseg dozvoljenih sustava carina, kao što se navodi u Prilogu I. točki (i) Osnovne uredbe, jer se ne koriste u proizvodnji izvoznih proizvoda.
(e) Izračun iznosa subvencije
(110)
Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere izračunan je na temelju koristi prenesene na primatelja, koja je ustanovljena tijekom RIP-a i koju je proizvođač izvoznik koji surađuje knjižio prema dospijeću kao prihod u fazi izvozne transakcije. U skladu s člankom 7. stavcima 2. i 3. Osnovne uredbe, ovaj se iznos subvencije (brojnik) dodjeljivao prema izvoznom prometu tijekom RIP-a kao primjereni nazivnik, jer subvencija zavisi od ostvarenog izvoza i nije se dodjeljivala u vezi s proizvedenim, prerađenim, izvezenim ili prevezenim količinama.
(111)
Stopa subvencije utvrđena u odnosu na ovaj program za dotično trgovačko društvo tijekom RIP-a iznosila je 0,13 %, 0,71 % 0,07 % odnosno 0 % za trgovačka društva iz grupe Venus.
3.8 Posebne gospodarske zone/Izvozno orijentirane jedinice („SEZ/EOU”)
(112)
Utvrđeno je da je samo jedno trgovačko društvo u uzorku koristilo program EOU-a tijekom RIP-a. Međutim, ispitnim je postupkom utvrđeno da je razina subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere utvrđena za to trgovačko društva bila ispod razine de minimis pa se program EOU-a nije dodatno analizirao.
3.9 Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere
(113)
Na temelju nalaza, kako je sažeto prikazano u donjoj tablici, iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere, izražen ad valorem, utvrđen je u rasponu od 3,15 % do 4,32 %:
Program
Trgovačko društvo
Raajratna
Venus Group
Viraj
DEPBS (4)
0,58 %
0,93 %, 1,04 %, 1,32 %, 2,04 %
-
DDS (4)
0,61 %
1,14 %, 1,77 %, 1,68 %, 1,91 %
-
AAS (4)
2,43 %
0,15 %, 0 %, 0 %, 0 %
-
EPCGS (4)
0,09 %
0,02 %, 0 %, 0 %, 0 %
0,63 %
ECS (4)
0,61 %
0,08 %, 0,28 %, 0,03 %, 0,10 %
-
FMS (4)
-
0,13 %, 0,71 %, 0,07 %, 0 %
-
EOU (4)
-
-
0,95 %
UKUPNO
4,32 %
3,15 (5)
1,57 % (6)
(114)
U skladu s člankom 15. stavkom 3. Osnovne uredbe, iznos subvencije za trgovačka društva koja su surađivala, a nisu uključena u uzorak, izračunan na temelju ponderirane prosječne marže subvencije utvrđene za trgovačka društva koja su surađivala i uključena su u uzorak a koja su imala svoje individualne marže subvencije iznad razine de minimis, iznosi 3,82 %.
(115)
U pogledu svih ostalih izvoznika iz Indije, Komisija je najprije utvrdila razinu suradnje. Usporedba podataka Eurostata o uvozu i obujma izvoza dotičnog proizvoda u Uniju koji su trgovačka društva ili grupe koje surađuju prijavile za razdoblje ispitnog postupka s izvozom dotičnog proizvoda u Uniju tijekom razdoblja ispitnog postupka ukazuje na vrlo visoku razinu suradnje indijskih proizvođača izvoznika. S obzirom na visoku razinu suradnje, stopa subvencije za sva trgovačka društva koja nisu surađivala određena je na razini za trgovačko društvo s najvišom individualnom stopom, tj. 4,32 %.
4. INDUSTRIJA UNIJE
4.1 Industrija Unije
(116)
Istovjetni proizvod proizvodilo je 27 proizvođača u Uniji. Smatra da oni čine industriju Unije u smislu članka 9. stavka 1. i članka 10. stavka 8. Osnovne uredbe te ih se dalje u tekstu navodi kao „industrija Unije”.
4.2 Proizvodnja Unije
(117)
Svi raspoloživi podaci o industriji Unije, uključujući podatke dane u pritužbi, podatke prikupljene od proizvođača iz Unije prije i nakon pokretanja ispitnog postupka te odgovore na upitnik proizvođača iz Unije u uzorku korišteni su kako bi se utvrdila ukupna proizvodnja Unije u razdoblju ispitnog postupka.
(118)
Trebalo bi napomenuti da je jedan proizvođač iz Unije koji je povezan s indijskim proizvođačem izvoznikom i koji se protivio pokretanju ispitnog postupka, također, uključen u definiciju industrije Unije. Na temelju navedenog, ukupna proizvodnja Unije procijenjena je na oko 139 141 tona tijekom RIP-a. Taj iznos uključuje proizvodnju svih proizvođača iz Unije koji su se javili i procijenjenu proizvodnju preostalih proizvođača iz Unije koji se nisu javili tijekom ispitnog postupka.
4.3 Odabir uzoraka proizvođačâ iz Unije
(119)
Kako je navedeno u gornjoj uvodnoj izjavi 14., šest proizvođača iz Unije uključeno u uzorak predstavljalo je 46,5 % procijenjene ukupne proizvodnje istovjetnog proizvoda u Uniji.
5. ŠTETA
5.1 Potrošnja Unije
(120)
Potrošnja Unije utvrđena je na temelju obujma ukupne prodaje industrije Unije na tržištu Unije i ukupnog uvoza. Godinu 2009. obilježile su do tada najviše cijene nikla, glavne sirovine korištene za proizvodnju dotičnog proizvoda i istovjetnog proizvoda te negativni učinci financijske krize na svjetskoj razini koji su zajedno doveli do posebno niske razine potrošnje Unije te godine. Međutim, stanje na tržištu se poboljšalo, kako je prikazano u donjoj tablici, a potrošnja Unije povećala se za 50 % između 2009. i RIP-a.
2009.
2010.
2011.
RIP
Potrošnja (u tonama)
131 436
187 280
196 476
197 327
Indeks (2009. = 100)
100
142
149
150
Izvor:
Eurostat, pritužba i odgovori na upitnik
5.2 Uvoz u Uniju iz dotične zemlje
(121)
Obujam uvoza trgovačkih društava koja surađuju, za koje je na temelju uzorka utvrđeno da nisu koristila programe subvencije u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. i članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe tijekom razdoblja ispitnog postupka, isključen je ukupnog uvoza iz Indije. Budući da se podaci o uvozu dotičnog proizvoda odnose na dva trgovačka društva, smatralo se prikladnim navesti ih u indeksiranom obliku radi povjerljivosti.
5.2.1. Obujam i tržišni udio dotičnog uvoza
(122)
Utvrđeno je da se tijekom razmatranog razdoblja subvencionirani uvoz u Uniju od proizvođača izvoznika koji surađuju razvijao u smislu obujma i tržišnog udjela kako slijedi:
2009.
2010.
2011.
RIP
Obujam (indeks)
100
172
218
210
Tržišni udio (indeks)
100
121
146
140
Izvor:
Eurostat, pritužba i odgovori na upitnik
(123)
Obujam subvencioniranog uvoza iz Indije povećao se značajno za 110 % tijekom razmatranog razdoblja. Povećanje je bilo posebno izraženo između 2009. i 2010. kada se uvoz iz Indije naglo povećao za 72 % i kada se potrošnja Unije povećala za 42 %. Međutim, dok se potrošnja povećala samo za 5 % između 2010. i RIP-a, obujam uvoza iz Indije nastavio se značajno povećavati za 22 % u istom razdoblju.
(124)
Tržišni udio subvencioniranog uvoza iz Indije povećao se značajno za 40 % tijekom razmatranog razdoblja.
5.2.2 Cijene uvoza i sniženje cijena:
(125)
Kako je objašnjeno u gornjoj uvodnoj izjavi 22., jedna je stranka izrazila zabrinutost u pogledu činjenice da se u antisubvencijskom upitniku nije posebno omogućilo razlikovanje određenih vrsta dotičnog proizvoda koje se prema njezinom mišljenju razlikuju.
(126)
To je pitanje obuhvaćeno u upitniku proširivanjem takozvanih kontrolnih brojeva proizvoda (PCN) kako bi se jasno utvrdile odgovarajuće vrste u ispitnom postupku, posebno prilikom usporedbe cijena. U ovoj je fazi ispitni postupak pokazao da su indijski proizvođači izvoznici izvozili samo ograničene količine navedenih visokotehnoloških vrsta. Neovisno o tome, ukazuje se na činjenicu da se izmjenama PCN-a osiguralo da se cijene određenih vrsta proizvoda izravno usporede s cijenama sličnih vrsta proizvoda.
(127)
Donja tablica sadrži prosječnu cijenu subvencioniranog uvoza:
2009.
2010.
2011.
RIP
Prosječna cijena (indeks)
100
118
137
135
Izvor:
Eurostat i odgovori na upitnik
(128)
Prosječne uvozne cijene iz Indije povećale su se za 35 % tijekom razmatranog razdoblja, ali su ostale ispod prodajnih cijena industrije Unije tijekom istog razdoblja (vidjeti donju uvodnu izjavu 145.). To objašnjava nagli rast obujma uvoza i značajno povećanje tržišnog udjela indijskih izvoznika za 40 % u istom razdoblju.
(129)
Kako bi se odredilo sniženje cijena tijekom RIP-a, ponderirane prosječne prodajne cijene po vrsti proizvoda proizvođačâ iz Unije u uzorku naplaćene nepovezanim kupcima na tržištu Unije, prilagođene razini franko tvornica, uspoređene su s odgovarajućim ponderiranim prosječnim cijenama po vrsti proizvoda subvencioniranog uvoza od dva indijska proizvođača u uzorku, koja su primila subvencije protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere iznad razine de minimis prvom nezavisnom kupcu na tržištu Unije, utvrđenim na osnovi CIF s odgovarajućim prilagodbama za troškove nakon uvoza.
(130)
Rezultat usporedbe, kad se izrazi kao postotak prometa proizvođačâ iz Unije u uzorku tijekom RIP-a, pokazao je ponderiranu prosječnu maržu sniženja cijena od 12,5 % zbog subvencioniranog uvoza iz dotične zemlje na tržištu Unije. Niže cijene subvencioniranog uvoza, uspoređene s cijenama Unije tijekom razmatranog razdoblja, objašnjavaju značajno povećanje obujma i tržišnog udjela indijskog uvoza između 2009. i RIP-a.
5.3 Gospodarsko stanje industrije Unije
5.3.1 Uvodne napomene
(131)
U skladu s člankom 8. stavkom 4. Osnovne uredbe, ispitivanje učinka subvencioniranog uvoza na industriju Unije uključivalo je evaluaciju svih gospodarskih pokazatelja koji su imali utjecaj na stanje industrije Unije tijekom razmatranog razdoblja.
(132)
Kako je navedeno u gornjoj uvodnoj izjavi 14., odabir uzoraka se koristio za ispitivanje moguće štete koju je pretrpjela industrija Unije.
(133)
Za potrebe analize štete Komisija je razlikovala makroekonomske i mikroekonomske pokazatelje štete. U tom pogledu se gospodarsko stanje industrije Unije procjenjivalo na temelju (a) makroekonomskih pokazatelja, odnosno pokazatelja kao što su: proizvodnja, proizvodni kapacitet, iskorištenost kapaciteta, obujam prodaje, tržišni udio i rast, zaposlenost, produktivnost i visina stvarne marže subvencije za koje su podaci prikupljeni na razini ukupne industrije Unije te na temelju (b) mikroekonomskih podataka, odnosno podataka kao što su: prosječne jedinične cijene, jedinični trošak, profitabilnost, novčani tok, ulaganja, povrat ulaganja i sposobnost prikupljanja kapitala, zalihe i troškovi rada za koje su podaci prikupljeni na razini proizvođača iz Unije u uzorku.
(134)
Važno je napomenuti da su svi raspoloživi podaci o industriji Unije, uključujući podatke dane u pritužbi, podatke prikupljene od proizvođačâ iz Unije prije i nakon pokretanja ispitnog postupka te provjereni odgovori na upitnik proizvođačâ iz Unije u uzorku korišteni za utvrđivanje makroekonomskih pokazatelja, a posebno podataka koji se odnose na proizvođače iz Unije koji nisu u uzorku.
(135)
Mikroekonomski pokazatelji utvrđeni su na temelju informacija koje su dostavili proizvođači iz Unije u uzorku u svojim odgovorima na upitnik.
5.3.2 Makroekonomski pokazatelji
(a) Proizvodnja, proizvodni kapacitet i iskorištenost kapaciteta
(136)
Kretanja proizvodnje Unije, proizvodnog kapaciteta i iskorištenosti kapaciteta razvijala su se tijekom razmatranog razdoblja kako slijedi:
2009.
2010.
2011.
RIP
Obujam proizvodnje (u tonama)
105 646
140 363
138 795
139 141
Indeks (2009. = 100)
100
133
131
132
Proizvodni kapacitet (u tonama)
244 236
246 324
245 922
246 599
Indeks (2009. = 100)
100
101
101
101
Iskorištenost kapaciteta
43 %
57 %
56 %
56 %
Indeks (2009. = 100)
100
132
130
130
Izvor:
pritužba, odgovori na upitnik
(137)
Proizvodnja Unije povećala se za 32 % tijekom razmatranog razdoblja odražavajući tako u određenoj mjeri pozitivno kretanje potrošnje. Međutim, obujam proizvodnje stagnirao je između 2010. i RIP-a.
(138)
Dok se iskorištenost kapaciteta poboljšala i povećala za 13 postotnih bodova tijekom razmatranog razdoblja, proizvodni kapacitet ostao je u biti stabilan tijekom razmatranog razdoblja.
(b) Obujam prodaje, tržišni udio i rast
(139)
Kretanja obujma prodaje, tržišnog udjela i rasta razvijala su se tijekom razmatranog razdoblja kako slijedi:
2009.
2010.
2011.
RIP
Obujam prodaje (u tonama)
88 796
124 641
124 007
124 217
Indeks (2009. = 100)
100
140
140
140
Tržišni udio
67,6 %
66,6 %
63,1 %
62,9 %
Indeks (2009. = 100)
100
98
93
93
Izvor:
pritužba, odgovori na upitnik
(140)
Nakon znatnog povećanja između 2009. i 2010., u kontekstu sve veće potrošnje, obujam prodaje nepovezanim kupcima je usporavao i nije mogao iskoristiti stalno povećanje potražnje (4,9 % između 2009. i 2010.). To se odrazilo i u povećanju završnih zaliha, koje su se ukupno povećale za 41 % tijekom razmatranog razdoblja, kako je prikazano u donjoj uvodnoj izjavi 153. Nadalje, tržišni udio industrije Unije smanjio se za 4,7 postotnih bodova tijekom razmatranog razdoblja unatoč stalnom povećanju potrošnje od 50 %.
(141)
Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 120., potrošnja Unije povećavala se za 50 % između 2009. i RIP-a, dok se obujam dampinškog uvoza povećao znatno, za 110 %, tijekom istog razdoblja, kako je navedeno u gornjim uvodnim izjavama 122. i 123. Rast tržišta Unije između 2009. i RIP-a djelomično je apsorbirao subvencionirani uvoz, a prodaja u Uniji industrije Unije povećala se za 40 % tijekom istog razdoblja. To pokazuje da industrija Unije nije mogla u potpunosti imati koristi od rasta potrošnje Unije zbog sve većeg tržišnog udjela subvencioniranog uvoza.
(c) Zaposlenost i produktivnost
2009.
2010.
2011.
RIP
Broj zaposlenika
1 726
1 687
1 729
1 747
Indeks (2009. = 100)
100
98
100
101
Produktivnost (jedinica po zaposleniku)
61
83
80
80
Indeks (2009. = 100)
100
136
131
130
Izvor:
pritužba, odgovori na upitnik
(142)
Neovisno o teškom financijskom stanju opisanom u donjim uvodnim izjavama 147.-152., zaposlenost u industriji Unije ostala je relativno stabilna tijekom razmatranog razdoblja. S obzirom na povećanje obujma proizvodnje (vidjeti gornju uvodnu izjavu 136.), produktivnost mjerena kao proizvodnja u tonama po zaposlenoj osobi godišnje povećala se za 30 % tijekom istog razdoblja, što ukazuje na to da je industrija Unije uložila značajne napore u poboljšanje učinkovitosti.
(d) Visina stvarne marže subvencije i oporavak od prošlog subvencioniranja
(143)
Marže subvencije dvojice indijskih proizvođača izvoznika u uzorku više su od razine de minimis (vidjeti gornju uvodnu izjavi 113.). S obzirom na sektor dotičnog proizvoda, obujam, tržišni udio i cijene subvencioniranog uvoza iz Indije, koji su gore opisani, učinak stvarne marže subvencije na industriju Unije ne može se smatrati zanemarivim.
(144)
Podsjeća se da su 1999. uvedene antidampinške i antisubvencije kompenzacijske mjere na dotični proizvod. Međutim, s obzirom na vremenski razmak između isteka mjera koje su uvedene 1999. i trenutačnog ispitnog postupka, ne postoje raspoloživi podaci za procjenu učinka prošlog subvencioniranja (7). U svakom slučaju, tijekom ispitnog postupka nisu se pojavili nikakvi dokazi da se industrija Unije još uvijek oporavlja od prošlog subvencioniranja.
5.3.3 Mikroekonomski pokazatelji
(e) Prosječne jedinične prodajne cijene na tržištu Unije i jedinični trošak proizvodnje
(145)
Prosječna jedinična prodajna cijena i trošak proizvodnje proizvođača iz Unije razvijali su se tijekom razmatranog razdoblja kako slijedi:
2009.
2010.
2011.
RIP
Prosječna jedinična cijena u Uniji prema nepovezanim kupcima
2 988
3 833
4 185
4 018
Indeks (2009. = 100)
100
128
140
134
Jedinični trošak proizvodnje (EUR/tona)
3 542
3 931
4 127
4 011
Indeks (2009. = 100)
100
111
117
113
Izvor:
odgovori na upitnik
(146)
Prosječne prodajne cijene proizvođača iz Unije u uzorku nepovezanim kupcima u Uniji povećale su se za 34 % tijekom razmatranog razdoblja. Tim rastom odražava se opće povećanje troška sirovine s kojim se susrela industrija tijekom istog razdoblja. Proizvođači iz Unije mogli su 2011. i tijekom RIP-a samo umjereno povećati cijene kako bi pokrili sve veće troškove proizvodnje, što je dovoljno samo da se profitabilnost 2011. održi malo iznad 1 % i na točki isplativosti tijekom RIP-a. Stoga, prema podacima iz gornje tablice, čak niti značajno povećanje prodajne cijene nije omogućilo industriji Unije da ostvari razumnu razinu dobiti.
(f) Profitabilnost, novčani tok, ulaganja, povrat ulaganja i sposobnost prikupljanja kapitala
(147)
Profitabilnost, novčani tok, povrat ulaganja i sposobnost prikupljanja kapitala proizvođačâ iz Unije razvijali su se tijekom razmatranog razdoblja kako slijedi:
2009.
2010.
2011.
RIP
Profitabilnost prodaje u Uniji nepovezanim kupcima (% prodajnog prometa)
-18,5 %
-2,6 %
1,4 %
0,2 %
Novčani tok (EUR)
-19 790 367
- 226 207
7 778 576
5 096 869
Ulaganja (EUR)
4 653 604
8 436 096
4 552 443
4 156 522
Indeks (2009. = 100)
100
181
98
89
Povrat ulaganja
-68,8 %
-11,2 %
6,7 %
0,8 %
Izvor:
odgovori na upitnik
(148)
Profitabilnost proizvođačâ iz Unije u uzorku utvrđena je izražavanjem neto dobiti od prodaje istovjetnog proizvoda nepovezanim kupcima u Uniji prije oporezivanja u postocima prometa kod te prodaje. Proizvođači iz Unije u uzorku su 2009. zabilježili gubitak, no počeli su se oporavljati 2010. u skladu s povećanjem potrošnje za 50 % opisane u gornjoj uvodnoj izjavi 120. Međutim, čak i ako se profitabilnost blago povećala, razine dobiti od 0,2 % još uvijek su bile daleko ispod razumne razine profitabilnosti u sektoru čelika. Naime, ciljna profitna marža privremeno je određena na 5 %, jer se smatralo da odgovora marži koju bi industrija ove vrste objektivno mogla ostvariti u sektoru ispitanog proizvoda u uobičajenim uvjetima tržišnog natjecanja, tj. u izostanku subvencioniranog uvoza, od prodaje istovjetnog proizvoda u Uniji kako je navela industrija Unije. Nadalje, navedenih 5 % odnosi se na maržu dobiti prije oporezivanja koja se smatrala primjerenim minimumom u drugim ispitnim postupcima u vezi sa sličnim proizvodima u istom sektoru.
(149)
Proizvođači iz Unije u uzorku uspjeli su tijekom RIP-a doći do točke isplativosti. Međutim, pritisak subvencioniranog uvoza na cijene onemogućio im je da usklade svoje cijene s troškovima i tako postignu zadovoljavajuće rezultate. Navedenu situaciju objašnjava i činjenica da se proizvod iz ispitnog postupka smatra potrošnom robom i da su tako cijene glavni čimbenik koji utječe na odabir kupaca.
(150)
Novčani tok, odnosno sposobnost industrije da sama financira svoje aktivnosti koja se računa na temelju poslovnih aktivnosti, bio je negativan do 2010. Iako se poboljšao 2011., između 2011. i RIP-a smanjio se za 34 %.
(151)
Kretanje profitabilnosti i novčanog toka tijekom razmatranog razdoblja ograničilo je sposobnost proizvođačâ iz Unije u pogledu ulaganja u svoje aktivnosti i smanjio njihov razvoj. Kao posljedica toga, smanjena je i sposobnost proizvođačâ iz Unije u pogledu prikupljanja kapitala i financiranja troškova. Iako su proizvođači iz Unije u uzorku 2010. uspjeli provesti neka ulaganja koja se odnose na istovjetni proizvod, ona su se nakon toga smanjila, a posebno tijekom RIP-a kada su pala za 51 % u usporedni s razinama iz 2010. Štoviše, čak iako je povrat ulaganja, izražen kao dobit u postotku neto knjigovodstvene vrijednost ulaganja postao pozitivan 2011., on se tijekom RIP-a značajno smanjio, za 5,9 postotnih bodova i dosegnuo nisku razinu od 0,8 %.
(152)
S obzirom na gore navedeno, može se zaključiti da su financijski rezultati proizvođačâ iz Unije u uzorku i dalje bili djelomično nestabilni tijekom RIP-a.
(g) Zalihe
(153)
Razina zaliha proizvođača iz Unije u uzorku povećala se za 41 % tijekom razmatranog razdoblja. Njihovo povećanje dogodilo se istodobno s gubitkom tržišnog udjela, posebno tijekom RIP-a.
2009.
2010.
2011.
RIP
Završne zalihe (u tonama)
4 395
5 289
5 469
6 214
Indeks (2009. = 100)
100
120
124
141
Izvor:
odgovori na upitnik
(h) Troškovi rada
(154)
Prosječni troškovi rada proizvođačâ iz Unije u uzorku neznatno su se povećali tijekom razmatranog razdoblja i stoga ne predstavljaju odlučujući čimbenik u troškovima proizvodnje.
2009.
2010.
2011.
RIP
Prosječni troškovi rada po zaposleniku (EUR)
52 356
57 182
55 907
54 509
Indeks (2009. = 100)
100
109
107
104
Izvor:
odgovori na upitnik
5.4 Zaključak o šteti
(155)
Ispitni postupak je pokazao da industrija Unije nije u potpunosti iskoristila povećanje potrošnje tijekom razmatranog razdoblja, a posebno tijekom RIP-a. Na početku se, između 2009. i 2010., većina pokazatelja štete koji se odnose na industriju Unije uglavnom poboljšala, no kasnije je njezina gospodarska situacija stagnirala ili se čak pogoršala.
(156)
Naime, u konteksu rastućeg tržišta, određeni su se pokazatelji, kao što su obujam proizvodnje i prodaje industrije Unije značajno povećali između 2009. i 2010., ali je zatim zabilježeno usporavanja od 2010. nadalje. Navedena se situacija dogodila unatoč stalnom povećanju potrošnje.
(157)
Nadalje, pokazatelji štete vezani za financijski rezultat industrije Unije, kao što su novčani tok, ulaganje i profitabilnost, bili su ozbiljno pogođeni pritiskom na cijene koji je prevladavao na tržištu Unije, posebno tijekom RIP-a. Industrija Unije nije mogla dostatno povećati svoje cijene kako bi pokrila troškove proizvodnje između 2009. i 2010. Profitabilnost se povećala između 2009. i 2011. uz blagu dobit od 1,4 % 2011. Međutim, tijekom RIP-a se počela ponovno pogoršavati kada je dosegnula samo razinu isplativosti. To znači da je sposobnost industrije Unije za prikupljanje kapitala i oporavak, također, bila narušena.
(158)
S obzirom na gore navedeno, privremeno se zaključuje da je industrija Unije pretrpjela materijalnu štetu u smislu članka 8. stavka 5. Osnovne uredbe.
6. UZROČNOST
6.1 Uvod
(159)
U skladu s člankom 8. stavkom 5. i člankom 8. stavkom 6. Osnovne uredbe, Komisija je ispitala je li subvencionirani uvoz iz Indije prouzročio štetu industriji Unije u mjeri koja se može smatrati znatnom. Ispitani su i drugi poznati čimbenici osim subvencioniranog uvoza, koji su u isto vrijeme mogli uzrokovati štetu industriji Unije, kako bi se osiguralo da se moguća šteta koju su uzrokovali ti ostali čimbenici ne pripiše subvencioniranom uvozu.
6.2 Učinak subvencioniranog uvoza
(160)
Ispitni postupak pokazao je da se potrošnja Unije povećala za 50 % tijekom razmatranog razdoblja, dok se obujam uvoza podrijetlom iz Indije više nego udvostručio. S druge strane, povećanje subvencioniranog uvoza dogodilo se istodobno s usporavanjem rasta obujma prodaje industrije Unije prema nepovezanim strankama između 2010. i RIP-a.
(161)
U pogledu pritiska na cijene koji je prevladavao na tržištu Unije tijekom razmatranog razdoblja, utvrđeno je da su prosječne uvozne cijene iz Indije stalno bile niže od prosječnih prodajnih cijena industrije Unije. Snižavanjem cijena industrije Unije u prosjeku za 12,5 % tijekom RIP-a, indijski subvencionirani uvoz povećao je svoj tržišni udio od 2009. do RIP-a za 40 %, dok se tržišni udio industrije Unije smanjio za 4,7 postotnih bodova (sa 67,6 % 2009. na 62,9 % tijekom RIP-a). Gubitak tržišnog udjela pokazuje da je industrija Unije samo u ograničenom opsegu mogla imati koristi povećane potrošnje.
(162)
S obzirom na sve veće troškove proizvodnje, industrija Unije pokušala je povećati jediničnu cijenu prema nepovezanim kupcima, kako je prikazano u gornjoj uvodnoj izjavi 145. Međutim, zbog povećanja pritiska na cijene zbog sve većeg obujma subvencioniranog indijskog uvoza, kako je gore navedeno, povećanje cijene nije bilo dostatno za pokrivanje sve većih troškova pa tako industrija Unije nije mogla dosegnuti zadovoljavajuće razine dobiti koje bi se mogle smatrati potrebnima za ovu konkretnu industriju.
(163)
Na temelju gore navedenog zaključuje se da je rast subvencioniranog uvoza iz Indije po cijenama koje stalno snižavaju cijene industrije Unije imao presudnu ulogu u materijalnoj šteti koju je pretrpjela industrija Unije.
6.3 Učinak ostalih čimbenika
6.3.1 Nesubvencionirani uvoz
(164)
Donja tablica prikazuje razvoj obujma i cijene nesubvencioniranog izvoza tijekom razmatranog razdoblja. Njegov obujam predstavljao je manje od jedne trećine indijskog izvoza tijekom RIP-a i slijedio je jednaki trend kao i subvencionirani uvoz.
2009.
2010.
2011.
RIP
Obujam (indeks)
100
172
218
210
Prosječna cijena (indeks)
100
118
137
135
Izvor:
odgovori na upitnik
(165)
Na temelju tih činjenica smatra da se da mogući negativni učinak koji je nesubvencionirani uvoz mogao imati na tržište Unije nije mogao prekinuti uzročno-posljedičnu vezu između subvencioniranog uvoza iz Indije i štete koju je pretrpjela industrija Unije tijekom RIP-a.
6.3.2 Uvoz iz trećih zemalja
Zemlja
2009.
2010.
2011.
RIP
NRK
Obujam (u tonama)
8 129
10 853
14 360
16 403
Indeks (2009. = 100)
100
134
177
202
Tržišni udio (%)
6,2 %
5,8 %
7,3 %
8,3 %
Indeks (2009. = 100)
100
94
118
134
Pros. cijena
1 914
2 607
2 835
2 508
Indeks (2009. = 100)
100
136
148
131
2009.
2010.
2011.
RIP
Švicarska
Obujam (u tonama)
8 094
10 700
9 187
9 115
Indeks (2009. = 100)
100
132
113
113
Tržišni udio (%)
6,2 %
5,7 %
4,7 %
4,6 %
Indeks (2009. = 100)
100
93
75
75
Pros. cijena
3 423
4 063
4 475
4 360
Indeks (2009. = 100)
100
119
131
127
Republika Koreja
Obujam (u tonama)
4 900
6 775
6 355
6 266
Indeks (2009. = 100)
100
138
130
128
Tržišni udio (%)
3,7 %
3,6 %
3,2 %
3,2 %
Indeks (2009. = 100)
100
97
87
85
Pros. cijena
3 717
4 165
4 761
4 627
Indeks (2009. = 100)
100
112
128
124
Ukupno za sve treće zemlje osim Indije
Obujam (u tonama)
25 793
33 586
35 749
37 712
Indeks (2009. = 100)
100
130
139
146
Tržišni udio (%)
19,6 %
17,9 %
18,2 %
19,1 %
Indeks (2009. = 100)
100
91
93
97
Pros. cijena
3 609
4 214
4 748
4 483
Indeks (2009. = 100)
100
117
132
124
(166)
Osim subvencioniranog uvoza iz Indije koji je činio 35 % cjelokupnog uvoza na tržište Unije tijekom RIP-a, postojali su i drugi izvori uvoza, uključujući Narodnu Republiku Kinu, Koreju i Švicarsku, koje je trebalo ispitati u kontekstu uzročno-posljedične veze.
(167)
Ispitni je postupak pokazao da su prosječne prodajne cijene korejskih i švicarskih proizvođača izvoznika ostale iznad prodajnih cijena indijskih proizvođača izvoznika i cijena industrije Unije tijekom razmatranog razdoblja, a posebno tijekom RIP-a. Štoviše, njihov se tržišni udio smanjio za 0,5 odnosno 1,6 postotnih bodova tijekom RIP-a.
(168)
Prosječna cijena iz Narodne Republike Kine bila je niža od razine cijena industrije Unije, a tržišni udio navedene zemlje pokazivao je trend rasta tijekom razmatranog razdoblja. Međutim, ispitni je postupak pokazao da je ponuda proizvoda koju predstavlja kineski uvoz drukčija i da kineski proizvodi ne konkuriraju izravno proizvodima industrije Unije ili proizvodima indijskog podrijetla na tržištu Unije. Stoga se smatralo da kineski uvoz nije mogao imati značajan učinak na temeljne vrste proizvoda koje prodaje industrija Unije na tržištu Unije. Stoga je svaki učinak koji je uvoz iz Kine mogao imati na štetu koju je pretrpjela industrija Unije bio minimalan.
(169)
Neovisno o tome, proizvođač izvoznik tvrdio je da bi uvoz žica od nehrđajućeg čelika iz Narodne Republike Kine, Republike Koreje i Švicarske trebalo uključiti u opseg ovog ispitnog postupka.
(170)
Osim gore navedenih činjenica i razmatranja, trebalo bi napomenuti da od početne faze do sada nema dokaza o subvencioniranju, šteti ili uzročno-posljedičnoj vezi koja bi opravdala pokretanja postupka protiv subvencioniranog uvoza u vezi s uvozom podrijetlom iz gore navedenih zemalja. Štoviše, čak i kad bi bilo dokaza koji bi opravdali ispitivanje drugog uvoza, razlika u obradi, tj. početak postupka protiv subvencioniranog uvoza koji se odnosi samo na indijski uvoz, ne bi se mogla smatrati diskriminacijom. Tvrdnja da bi navedene zemlje trebalo uključiti u opseg ispitnog postupka, stoga, nije utemeljena i trebalo bi je odbaciti.
(171)
Na temelju gore navedenog, zaključeno je da izvoz iz trećih zemalja nije znatno doprinio šteti koju je pretrpjela industrija Unije.
6.3.3 Realizacija izvoza industrije Unije
(172)
Ukupan izvoz dotičnog proizvoda industrije Unije predstavljao je 8,5 % ukupne proizvodnje tijekom RIP-a. Ta slika odražava izvoz proizvođačâ iz Unije prema nepovezanim kupcima koji je predstavljao 7 % proizvodnje tijekom RIP-a i čije su cijene bile 36 % više od cijena na tržištu EU-a u istom razdoblju. Na temelju toga se može zaključiti da aktivnost izvoza industrije Unije nije mogla biti mogući uzrok materijalne štete.
6.3.4 Gospodarska kriza i cijene sirovina
(173)
Kako je navedeno u gornjoj uvodnoj izjavi 120., potrošnja je 2009. bila posebno niska zbog iznimno visoke razine cijene nikla i učinaka gospodarske krize. Ta situacija svakako objašnjava posebno loše financijsko stanje industrije Unije 2009. Međutim, važno je napomenuti da u situaciji sve veće potrošnje od 2010. nadalje, rezultati jeftinog subvencioniranog uvoza suprotni su rezultatima industrije Unije.
(174)
Ispitni postupak je pokazao da čak i tijekom općeg gospodarskog oporavka, industrija Unije nije mogla iskoristiti sve veću potrošnju i smanjivala je svoj tržišni udio tijekom cijelog razmatranog razdoblja, dok se tržišni udio subvencioniranog indijskog izvoza povećavao.
(175)
Stoga, iako su gospodarska kriza i povećanje cijena sirovina mogli doprinijeti slabim rezultatima industrije Unije, ukupno gledajući, ne može se smatrati da je njihov učinak takav da bi prekinuo uzročno-posljedičnu vezu između subvencioniranog uvoza i materijalne štete koju je industrija Unije pretrpjela tijekom RIP-a.
6.4 Zaključak o uzročnosti
(176)
Pokazalo se da se bitno povećao obujam i tržišni udio subvencioniranog uvoza podrijetlom iz Indije tijekom razmatranog razdoblja (za 110 % odnosno 40 %). Osim toga, utvrđeno je da je taj uvoz stalno snižavao cijene koje je industrija Unije naplaćivala na tržištu Unije, a posebno tijekom RIP-a (u prosjeku za 12,5 %).
(177)
To povećanje obujma i tržišnog udjela subvencioniranog uvoza iz Indije podudaralo se s usporenim razvojem financijskog stanja industrije Unije, posebno od 2010. Tako unatoč oporavku potrošnje, industrija Unije nije mogla prenijeti povećanja troška proizvodnje na svoje kupce na zadovoljavajućoj razini i stoga su financijski pokazatelji, kao što su profitabilnost, novčani tok i ulaganja, ostali na niskim razinama.
(178)
Ispitivanje drugih poznatih čimbenika koji su mogli nanijeti štetu industriji Unije pokazalo je da ti čimbenici nisu bili takvi da bi mogli prekinuti uzročno-posljedičnu vezu između subvencioniranog uvoza iz Indije i štete koju je pretrpjela industrija Unije.
(179)
Na temelju gore navedene analize koja je prepoznala razliku i razdvojila učinke svih poznatih čimbenika na stanje industrije Unije od štetnog utjecaja subvencioniranog izvoza, privremeno se zaključuje da je subvencionirani uvoz iz Indije prouzročio materijalnu štetu industriji Unije u smislu članka 8. stavka 5. Osnovne uredbe.
7. INTERES UNIJE
7.1 Opća razmatranja
(180)
U skladu s člankom 31. Osnovne uredbe, ispitano je postoje li, unatoč privremenom nalazu o štetnom subvencioniranju, utemeljeni razlozi za zaključak da u ovom slučaju donošenje mjera nije u interesu Unije. Analiza interesa Unije temeljila se na uzimanju u obzir svih raznih uključenih interesa, uključujući interese industrije Unije, uvoznikâ i korisnikâ.
7.2 Interes industrije Unije
(181)
Industrija Unije sastoji se od 27 poznatih proizvođača koji predstavljaju cjelokupnu proizvodnju istovjetnog proizvoda u Uniji. Proizvođači se nalaze u različitim državama članicama Unije i izravno su zapošljavali 1 747 osoba vezano uz istovjetni proizvod tijekom RIP-a.
(182)
Jedan proizvođač iz Unije, koji predstavlja relativno mali udio proizvodnje Unije i ima povezano društvo u Uniji, protivio se pokretanju ispitnog postupka. Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 22., također je tvrdio da visokotehnološke proizvode ne bi trebalo uključiti i da uvođenje istih mjera za tu vrstu proizvoda nije u interesu Unije.
(183)
Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 126., to je pitanje obuhvaćeno u upitniku proširenjem PCN-a, čime se jasno utvrđuju te vrste u ispitnom postupku. Međutim, u ovoj je fazi ispitni postupak pokazao da su visoko tehnološki proizvodi bili obuhvaćeni ispitnim postupkom i da su indijski proizvođači izvoznici izvozili samo ograničene količine navedenih vrsta proizvoda. Stoga se smatralo da dvojbe ovog proizvođača nisu utemeljene i tvrdnja je odbačena.
(184)
Utvrđeno je da je industrija Unije pretrpjela materijalnu štetu prouzročenu subvencioniranim uvozom iz Indije. Podsjeća se da industrija Unije nije mogla u potpunosti iskoristiti sve veću potrošnju pa je financijsko stanje industrije Unije ostalo nestabilno.
(185)
Očekuje se da će uvođenje privremenih kompenzacijskih pristojba vratiti poštene uvjete trgovine na tržište Unije i time omogućiti industriji Unije da uskladi svoje cijene istovjetnog proizvoda s troškovima proizvodnje.
(186)
Može se također očekivati da će uvođenje privremenih mjera omogućiti industriji Unije da vrati barem dio tržišnog udjela koji je izgubila tijekom razmatranog razdoblja, uz pozitivni učinak na profitabilnost i cjelokupno financijsko stanje. Uvođenjem mjera omogućilo bi se industriji da zadrži i dodatno uloži napore u poboljšanje troškovne učinkovitosti.
(187)
Ako se mjere ne uvedu, može se očekivati daljnji gubitak tržišnog udjela i pogoršanje profitabilnosti industrije Unije.
(188)
Stoga je privremeno zaključeno da bi uvođenje antisubvencijskih mjera na uvoz podrijetlom iz Indije bio u interesu industrije Unije.
7.3 Interes korisnikâ
(189)
Upitnici su poslani devetorici korisnika u Uniji. Samo su trojica odgovorila na upitnike, što predstavlja oko 6 % ukupnog uvoza dotičnog proizvoda iz Indije tijekom RIP-a. Prisutni su u sektorima povezanima s preradom hrane, uključujući s komercijalnim kuhinjama i pripravom i dostavom hrane, kućanskim aparatima i automobilskom industrijom.
(190)
U prosjeku je nabava iz Indije činila oko 67 % njihove ukupne nabave dotičnog proizvoda, a Indija je predstavljala isključivi izvor opskrbe samo za jednog korisnika. Tijekom RIP-a, prosječni postotak prometa koji sadrže dotični proizvod predstavljao je 54 % njihovog ukupnog prometa.
(191)
Ispitni je postupak pokazao da je tijekom RIP-a prosječna profitabilnost svih korisnika koji surađuju u sektorima u kojima se koristi dotični proizvod iznosila više od 9 % prometa.
(192)
Vjerojatni učinak predloženih mjera procijenjen je na temelju odgovora na upitnik primljenih od korisnikâ i ukupnog tržišta Unije za dotični proizvod i istovjetni proizvod. Pretpostavljajući najgori scenarij za tržište Unije, odnosno da se povećanje cijene ne može prenijeti na distribucijski lanac i da korisnici nastave nabavljati robu iz Indije u prethodnim količinama, učinak pristojbe na profitabilnost korisnikâ značio bi smanjenje od oko 0,2 postotna boda.
(193)
Treba napomenuti da je jedan korisnik bio neutralan u pogledu ispitnog postupka, jer smatra da uvođenje mjera neće imati značajan učinak na tržišne cijene, jer će moguće povećanje cijena prihvatiti distributeri.
(194)
Drugi je korisnik izrazio zabrinutost da bi u slučaju uvođenja mjera, one pogodile i određene vrste proizvoda koje se više ne proizvode u Uniji. Međutim, ispitni je postupak pokazao da se vrste proizvoda na koje se poziva navedeni korisnik još uvijek proizvode u Unije i da potražnja za tim vrstama nehrđajućeg čelika nije značajna. Štoviše, trebalo bi napomenuti da proizvođači iz Unije nisu proizvodili punim kapacitetom tijekom razmatranog razdoblja i da bi se u slučaju povećanja potrošnje na odgovarajući način mogla povećati i proizvodnja.
(195)
Trebalo bi ukazati na činjenicu da, s obzirom na to da je dotični proizvod standardiziran u smislu sektora i upotrebe, korisnici bi lako mogli promijeniti svoje izvore opskrbe u pogledu kvalitete proizvoda ili cijene. Uvođenjem mjera ne bi se trebala isključiti mogućnost uvođenja dotičnog proizvoda iz drugih zemalja, uključujući Indiju, kada se uklone učinci koji narušavaju trgovinu zbog subvencioniranja.
(196)
Uzimajući u obzir gore navedeno, čak i ako bi mjere za indijski uvoz negativnije utjecale na neke korisnike za razliku od drugih, ukupni učinak na korisnike smatra se ograničenim.
7.4 Interes uvoznikâ
(197)
Nepovezani uvoznici surađivali su u ograničenoj mjeri. Devet je uvoznika dostavilo informacije za odabir uzoraka, no samo je jedan surađivao. Navedeno je trgovačko društvo činilo oko 7 % ukupnog uvoza iz Indije tijekom RIP-a. Društvo se protivi uvođenju mjera, jer je Indija njegov daleko najvažniji dobavljač. Iako bi uvođenje mjera imalo negativan učinak na njegovu profitabilnosti zbog visokih troškova koji bi nastali, trgovačko društvo za uvoz trebalo bi moći prenijeti barem dio povećanog troška na svoje kupce.
(198)
Nadalje, uvoznici bi se mogli prebaciti na druge izvore, uključujući industriju Unije i druge zemlje izvoznice.
(199)
Na temelju toga, privremeno se zaključuje da uvođenje kompenzacijskih mjera neće imati jako negativne učinke na interes uvoznikâ.
7.5 Zaključak o interesu Unije
(200)
S obzirom na gore navedeno, privremeno se zaključilo da, ukupno gledano i na temelju podataka o interesu Unije, ne postoje utemeljeni razlozi protiv uvođenja privremenih mjera za uvoz dotičnog proizvoda podrijetlom iz Indije.
(201)
Štoviše, prilikom razmatranja ukupnog učinka antisubvencijskih mjera na tržište Unije, čini se da pozitivni učinci, posebno na industriju Unije, nadilaze moguće negativne učinke na ostale ograničenije zainteresirane skupine.
8. PRIJEDLOG PRIVREMENIH KOMPENZACIJSKIH MJERA
(202)
S obzirom na donesene zaključke u pogledu subvencioniranja, štete, uzročnosti i interesa Unije, trebalo bi uvesti privremene kompenzacijske mjere kako bi se spriječila daljnja šteta koju industriji Unije uzrokuje subvencionirani uvoz.
8.1 Razina uklanjanja štete
(203)
Za potrebe utvrđivanja razine navedenih mjera, u obzir su uzete utvrđene marže subvencije i iznos pristojbe koji je potreban za uklanjanje štete koju je pretrpjela industrija Unije.
(204)
Kod izračuna iznosa pristojbe potrebnog za uklanjanje učinaka štetnog subvencioniranja, smatralo se da bi sve mjere trebale omogućiti industriji Unije da pokrije troškove proizvodnje i da ostvari dobit prije oporezivanja koju industrija ove vrste u sektoru može razumno ostvariti u uobičajenim uvjetima tržišnog natjecanja, odnosno u izostanku subvencioniranog uvoza, od prodaje istovjetnog proizvoda u Uniji.
(205)
Stoga je razina uklanjanja štete izračunata na temelju usporedbe ponderirane prosječne cijene subvencioniranog uvoza, kako je utvrđena za izračune sniženja cijena u gornjoj uvodnoj izjavi 130., i neštetne cijene industrije Unije za istovjetni proizvod. Neštetna cijena utvrđena je dodavanjem razumne razine dobiti troškovima proizvodnje. Ciljna profitna marža privremeno je utvrđena na 5 %, kako je navedeno u uvodnoj izjavi (148).
(206)
Sve razlike koje su posljedica navedene usporedbe izražene su kao postotak prosječne ukupne uvozne cijene CIF, prema uvodnoj izjavi 208.
8.2 Privremene mjere
(207)
S obzirom na prethodno navedeno, smatra se da bi, u skladu s člankom 12. stavkom 1. Osnovne uredbe, trebalo uvesti privremene kompenzacijske mjere na uvoz podrijetlom iz Indije na razini nižoj od marža subvencije i štete, u skladu s pravilom niže pristojbe.
(208)
Na temelju gore navedenog, utvrđene su stope kompenzacijske pristojbe uspoređivanjem marže štete i marže subvencije. Slijedom toga, predložene stope privremene kompenzacijske pristojbe iznose kako slijedi:
Trgovačko društvo
Marža subvencije
Marža štete
Stopa privremene kompenzacijske pristojbe
Rajaraatna Metal Industries
4,3 %
17,2 %
4,3 %
Grupa Venus
3,1 %
26,1 %
3,1 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
1,5 %
32,1 %
0,0 %
Trgovačka društva koja surađuju, a nisu uključena u uzorak
3,8 %
20,4 %
3,8 %
Sva ostala trgovačka društva
4,3 %
26,1 %
4,3 %
(209)
U pogledu istovremenog antidampinškog ispitnog postupka, prema članku 24. stavku 1. drugom podstavku Osnovne uredbe i članku 14. stavku 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (8), nijedan proizvod ne može istodobno podlijegati i antidampinškim i kompenzacijskim pristojbama za potrebe rješavanja iste situacije koja proizlazi iz dampinga ili subvencioniranja izvoza. U pogledu programa subvencija, kako je navedeno u uvodnim izjavama od 29. do 112., svi se programi odnose na subvencioniranje izvoza. Relevantne stope privremene antidampinške pristojbe za dotične proizvođače koji surađuju odgovarajuće će se prilagoditi u usporednom antidampinškom ispitnom postupku.
(210)
Pojedinačne stope kompenzacijske pristojbe za svako trgovačko društvo određene u ovoj Uredbi utvrđene su na temelju nalaza ovog ispitnog postupka. Stoga one odražavaju stanje utvrđeno tijekom ovog ispitnog postupka u pogledu tih trgovačkih društava. Te stope pristojba (nasuprot pristojbi na razini zemlje koja se primjenjuje na „sva ostala trgovačka društva”) isključivo se, stoga, primjenjuju na uvoz proizvoda podrijetlom iz Indije koji su proizvela ta trgovačka društva, a tako i navedeni specifični pravni subjekti. Uvezeni dotični proizvod koji proizvodi neko drugo trgovačko društvo koje se posebno ne spominje u izvršnom dijelu ove Uredbe, uključujući subjekte povezane s onima koji se posebno spominju, ne može imati koristi od tih stopa i podložan je stopi pristojbe koja se primjenjuje na „sva ostala trgovačka društva”.
(211)
Svaki zahtjev kojim se traži primjena tih individualnih stopa kompenzacijskih pristojba (npr. nakon promjene naziva subjekta ili nakon osnivanja novog proizvodnog ili prodajnog tijela) upućuje se bez odlaganja Komisiji (9) sa svim relevantnim podacima, posebno o promjenama djelatnosti trgovačkog društva u vezi s proizvodnjom, domaćom i izvoznom prodajom povezanom s, na primjer, takvom promjenom naziva ili takvom promjenom proizvodnog ili prodajnog tijela. Prema potrebi, Uredba će se u skladu s tim izmijeniti tako što će se ažurirati popis trgovačkih društava koja imaju koristi od individualnih stopa pristojba.
(212)
Kako bi se osigurala ispravna primjena antisubvencijske pristojbe, visina preostale pristojbe ne bi se trebala primjenjivati samo na proizvođače izvoznike koji ne surađuju, nego i na one proizvođače koji tijekom RIP-a uopće nisu izvozili u Uniju.
9. ZAVRŠNA ODREDBA
(213)
Radi dobrog upravljanja potrebno je odrediti razdoblje u kojem zainteresirane stranke koje su se javile u roku navedenom u obavijesti o pokretanju postupka, mogu u pisanom obliku izraziti svoje stavove i zatražiti raspravu. Nadalje, treba naglasiti da su nalazi u vezi s uvođenjem kompenzacijskih pristojba za potrebe ove Uredbe privremeni i mogu se ponovo razmatrati za potrebe konačnih nalaza,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
1. Uvodi se privremena kompenzacijska pristojba na uvoz žice od nehrđajućeg čelika s masenim udjelom:
-
2,5 % ili više nikla, osim žice s masenim udjelom nikla od 28 % ili više, ali do najviše 31 % nikla i 20 % ili više, ali do najviše 22 % kroma,
-
manje od 2,5 % nikla, osim žice s masenim udjelom kroma od 13 % ili više, ali do najviše 25 % kroma i 3,5 % ili više, ali do najviše 6 % aluminija,
trenutačno obuhvaćene oznakama KN 7223 00 19 i 7223 00 99, podrijetlom iz Indije.
2. Stope privremene kompenzacijske pristojbe koja se primjenjuje na neto cijenu franko granica Unije, prije plaćanja pristojbe, za proizvod opisan u stavku 1. i koji proizvode trgovačka društva u nastavku iznose kako slijedi:
Trgovačko društvo
Pristojba (%)
Dodatna oznaka TARIC
Raajratna Metal Industries, Ahmedabad, Gujarat
4,3
B775
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
3,1
B776
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra
3,1
B777
Hindustan Inox Ltd., Mumbai, Maharashtra
3,1
B778
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbai, Maharashtra
3,1
B779
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane, Maharashtra
0,0
B780
Trgovačka društva navedena u Prilogu
3,8
B781
Sva ostala trgovačka društva
4,3
B999
3. Puštanje u slobodan promet u Uniji proizvoda iz stavka 1. podliježe dostavi osiguranja na iznos jednak iznosu privremene pristojbe.
4. Osim ako je drukčije određeno, primjenjuju se važeće odredbe o carinskim pristojbama.
Članak 2.
1. Ne dovodeći u pitanje članak 30. Uredbe Vijeća (EZ) br. 597/2009, zainteresirane stranke mogu zatražiti objavu bitnih činjenica i razmatranja na temelju kojih je donesena Uredba, iznijeti svoje stavove u pisanom obliku i zatražiti od Komisije usmenu raspravu u roku od jednog mjeseca od datuma stupanja na snagu ove Uredbe.
2. Prema članku 31. stavku 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 597/2009, dotične stranke mogu komentirati primjenu ove Uredbe u roku od jednog mjeseca od datuma njezina stupanja na snagu.
Članak 3.
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 1. ove Uredbe primjenjuje se u razdoblju od četiri mjeseca.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 3. svibnja 2013.