KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 950/2014
af 4. september 2014
om midlertidig ekstraordinær støtte til privat oplagring af visse oste og om forudfastsættelse af støtten
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 af 17. december 2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 922/72, (EØF) nr. 234/79, (EF) nr. 1037/2001 og (EF) nr. 1234/2007 (1), særlig artikel 219, stk. 1, sammenholdt med artikel 228, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den 7. august 2014 indførte den russiske regering et forbud mod import til Rusland af visse produkter fra Unionen, herunder mejeriprodukter. Det mejeriprodukt, forbuddet rammer hårdest, er ost, da ruslandseksporten udgør 33 % af EU's samlede osteeksport. For Finland og de baltiske lande er Rusland endda den eneste handelspartner for ost, og for andre medlemsstater som f.eks. Tyskland, Nederlandene og Polen er det også et vigtigt eksportmarked.
(2)
Osteeksporten til Rusland var i 2013 over 250 000 tons, og der er risiko for, at en stor del af dette kvantum må absorberes på det indre marked, hvad der giver uligevægt på markedet og nedadgående pres på priserne.
(3)
De markedsinterventionsforanstaltninger, som forordning (EU) nr. 1308/2013 stiller til rådighed, forekommer ikke tilstrækkelige i den situation, der nu er indtrådt, eftersom de kun omfatter oste med geografisk betegnelse.
(4)
Truslen om alvorlig uligevægt på ostemarkedet kan mindskes eller elimineres ved oplagring. Derfor bør der ydes støtte til privat oplagring af ost, og støttebeløbet bør fastsættes på forhånd.
(5)
Ifølge artikel 17 i forordning (EU) nr. 1308/2013 kan der ydes støtte til privat oplagring af oste, der er omfattet af en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller en beskyttet geografisk betegnelse, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 (2). Men selv om oste med en geografisk betegnelse er berørt af importforbuddet, udgør de en forsvindende lille del af alle de oste, der eksporteres til Rusland. For at opnå en effektiv gennemførelse og administration bør der oprettes en enkelt støtteordning for privat oplagring af alle ostetyper.
(6)
Frisk ost er ikke egnet til oplagring, og bør derfor ikke være omfattet af ordningen.
(7)
For at lette forvaltningen og kontrollen bør det være en generel regel, at der kun ydes støtte til privat oplagring til erhvervsdrivende, der er etableret og momsregistreret i EU.
(8)
For at muliggøre behørig overvågning af ordningen, bør forordningen specificere, hvilke oplysninger der kræves for at indgå oplagringskontrakten, og hvilke forpligtelser kontrahenterne har.
(9)
For at gøre ordningen mere effektiv bør der fastsættes et mindstekvantum for hver kontrakt og forpligtelser for kontrahenten, især forpligtelser, der sætter den myndighed, der skal foretage oplagringskontrollen, i stand til at inspicere oplagringsforholdene effektivt.
(10)
Oplagring af den kontraktlige mængde i den aftalte oplagringsperiode er et af de primære krav, der skal opfyldes, for at der kan ydes støtte til privat oplagring. Af hensyn til handelssædvane og af praktiske hensyn bør der indrømmes en tolerancemargen for den mængde, der ydes støtte til.
(11)
For at sikre, at oplagringen forvaltes korrekt, bør der vedtages bestemmelser om, at den støtte, der skal udbetales, nedsættes, hvis den oplagrede mængde i den kontraktlige oplagringsperiode er mindre end den kontraktlige mængde, og hvis oplagringsperioden ikke overholdes fuldt ud.
(12)
Støttebeløbet bør fastsættes på grundlag af oplagringsomkostningerne og/eller andre relevante markedselementer. Der bør fastsættes en støtte til de faste omkostninger ved ind- og udlagring af de pågældende produkter og en støtte pr. oplagringsdag til køle-/fryselageromkostninger og finansieringsomkostninger.
(13)
Det er nødvendigt at anføre betingelserne for udbetaling af forskud, justeringen af støtten i tilfælde, hvor den kontraktlige mængde ikke overholdes fuldt ud, foranstaltningerne til kontrol af støtteberettigelsen, eventuelle sanktioner og de oplysninger, som medlemsstaterne skal meddele Kommissionen.
(14)
Det bør være muligt at fastsætte en nedsættelseskoefficient for udestående ansøgninger, når det er nødvendigt for at undgå overskridelse af de mængder, som støtteordningen for privat oplagring er fastsat for.
(15)
Der bør også fastsættes regler for dokumentation og regnskabsføring samt kontrollens hyppighed og art.
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Denne forordning indeholder bestemmelser om midlertidig, ekstraordinær støtte til privat oplagring af oste under KN-kode 0406 20, 0406 30, 0406 40 og 0406 90 og af dybfrossen ostemasse under KN-kode 0406 10.
Denne midlertidige ordning omfatter højst 155 000 tons af produktet.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved »medlemsstaternes ansvarlige myndigheder« de myndigheder eller organer, som medlemsstaterne har godkendt som betalingsorganer, og som opfylder betingelserne i artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 (3).
Artikel 3
Støtteberettigede produkter
1. For at være berettiget til den støtte til privat oplagring, der er omhandlet i artikel 1, i det følgende benævnt »støtten«, skal osten være af sund og sædvanlig handelskvalitet, have oprindelse i Unionen og på oplagringskontraktens første dag mindst have en alder, der svarer til den modningsperiode, der bidrager til at øge ostens værdi.
2. Osten skal opfylde følgende krav:
a)
Hvert parti skal veje mindst 0,5 ton.
b)
Osten skal, eventuelt i kodeform, være mærket med en angivelse, der ikke kan fjernes, af, hvilken virksomhed der har fremstillet den, og på hvilken dato den er fremstillet.
c)
Den skal være mærket med indlagringsdatoen.
d)
Den må ikke tidligere have været omfattet af en oplagringskontrakt.
3. Medlemsstaterne kan se bort fra kravet om, at indlagringsdatoen, jf. stk. 2, litra c), skal anføres på osten, hvis den lageransvarlige forpligter sig til at føre et register, hvori oplysningerne i stk. 2, litra b), indføres på indlagringsdatoen.
Artikel 4
Støtteansøgninger
1. En erhvervsdrivende, der ønsker støtte, skal indgive ansøgning til de ansvarlige myndigheder i de medlemsstater, hvor produkterne er oplagret.
2. Erhvervsdrivende, der søger om støtte, skal være etableret og momsregistreret i EU.
3. Der kan indgives støtteansøgninger fra datoen for denne forordnings ikrafttræden. Sidste frist for indsendelse af ansøgninger er den 31. december 2014.
4. Støtteansøgningerne skal vedrøre produkter, der er fuldstændigt indlagret.
5. Ansøgningerne indgives efter den metode, som den pågældende medlemsstat stiller til rådighed for de erhvervsdrivende.
Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder kan kræve, at elektroniske ansøgninger ledsages af en avanceret elektronisk signatur, jf. artikel 2, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/93/EF (4), eller af en elektronisk signatur, der giver de samme garantier med hensyn til de funktioner, der tilskrives en signatur, i og med at de samme regler og betingelser for elektroniske og digitaliserede dokumenter finder anvendelse som dem, der er fastsat i Kommissionens afgørelse 2004/563/EF, Euratom (5) og dens gennemførelsesbestemmelser.
6. En ansøgning kommer kun i betragtning, hvis:
a)
den indeholder en henvisning til denne forordning
b)
den indeholder ansøgerens navn, adresse og momsregistreringsnummer
c)
produktet og dets sekscifrede KN-kode er angivet
d)
produktmængden er angivet
e)
oplagringsperioden er angivet
f)
oplagringsstedets navn og adresse, partiets oplagringsnummer og eventuelt fabrikkens godkendelsesnummer er angivet
g)
den ikke omfatter yderligere betingelser stillet af ansøgeren udover dem, der er fastsat i denne forordning
h)
den er affattet på det eller et af de officielle sprog i den medlemsstat, hvor ansøgningen indgives.
7. En ansøgning, der er indgivet, kan ikke ændres.
Artikel 5
Indgåelse af kontrakter
1. Der indgås kontrakter mellem den ansvarlige myndighed i den medlemsstat, på hvis område produkterne er oplagret, og ansøgeren, i det følgende benævnt »kontrahenten«.
2. Kontrakterne indgås senest 30 dage efter modtagelsen af de oplysninger, der er nævnt i artikel 4, stk. 6, litra f), eventuelt under forudsætning af, at det efterfølgende bekræftes, at produkterne er støtteberettigede, jf. artikel 14, stk. 2, andet afsnit. Bekræftes det ikke, at produkterne er støtteberettigede, betragtes kontrakten som ugyldig.
Artikel 6
Kontrahentens forpligtelser
1. Kontrakten skal mindst forpligte kontrahenten til:
a)
at indlagre og oplagre den kontraktlige mængde i den kontraktlige oplagringsperiode for egen regning og risiko under forhold, der sikrer, at produktets egenskaber opretholdes, uden at udskifte de oplagrede produkter eller flytte dem til et andet lager. Dog kan den ansvarlige myndighed tillade, at de oplagrede produkter flyttes, hvis kontrahenten forelægger en begrundet anmodning
b)
at opbevare de indvejningsdokumenter, der blev udfærdiget ved indlagringen
c)
at gøre det muligt for den ansvarlige myndighed til enhver tid at kontrollere, at alle kontraktens forpligtelser overholdes
d)
at gøre det let at få adgang til de oplagrede produkter og identificere dem individuelt: Hver særskilt oplagret enhed skal mærkes således, at indlagringsdatoen, kontraktnummeret, produktbeskrivelsen og vægten fremgår. Medlemsstaterne kan dog fravige kravet om mærkning med kontraktnummeret, hvis lagerholderen forpligter sig til at anføre kontraktnummeret i det register, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2.
2. For hver kontrakt stiller kontrahenten al dokumentation til rådighed for kontrolmyndigheden med henblik på kontrol, således at især følgende oplysninger om de privat oplagrede produkter kan verificeres:
a)
det godkendelsesnummer, der identificerer virksomheden og produktionsmedlemsstaten
b)
produkternes oprindelse og fremstillingsdato
c)
indlagringsdatoen
d)
vægten og antallet af emballerede enheder
e)
den fysiske tilstedeværelse på lageret og lagerets adresse
f)
den forventede dato for den kontraktlige oplagringsperiodes afslutning suppleret med den faktiske udlagringsdato.
3. Kontrahenten eller eventuelt den ansvarlige for driften af lageret fører et lagerregnskab, der skal forefindes på lageret, og som omfatter følgende oplysninger pr. kontraktnummer:
a)
identifikation af de privat oplagrede produkter pr. parti
b)
indlagrings- og udlagringsdatoen
c)
den angivne mængde pr. oplagret parti
d)
produkternes placering på lageret.
Artikel 7
Kontraktlig oplagringsperiode
1. Den kontraktlige oplagringsperiode begynder dagen efter, at de ansvarlige myndigheder har modtaget de oplysninger, der er nævnt i artikel 4, stk. 6, litra f).
2. Den kontraktlige oplagringsperiode udløber dagen før udlagringen.
3. Der kan kun ydes støtte, hvis den kontraktlige oplagringsperiode er på mellem 60 og 210 dage.
Artikel 8
Udlagring
1. Udlagringen kan påbegyndes dagen efter den kontraktlige oplagringsperiodes sidste dag.
2. Udlagringen skal omfatte hele lagerpartier eller, hvis de ansvarlige myndigheder tillader det, mindre mængder. I det tilfælde, der er nævnt i artikel 14, stk. 4, litra a), kan udlagringen dog kun omfatte en forseglet mængde.
3. Kontrahenterne giver, før de agter at begynde at udlagre produkterne, de ansvarlige myndigheder meddelelse herom i henhold til artikel 14, stk. 5.
4. Hvis kravet i stk. 3 ikke overholdes, men de ansvarlige myndigheder senest 30 dage efter udlagringen er blevet overbevist om, at der er blevet fremlagt tilstrækkeligt bevis for udlagringsdatoen og de berørte mængder, nedsættes støtten med 15 %, og den udbetales kun for den periode, i hvilken produktet har været kontraktligt oplagret ifølge fyldestgørende dokumentation, som kontrahenten forelægger de ansvarlige myndigheder.
5. Hvis kravet i stk. 3 ikke overholdes, og den ansvarlige myndighed ikke senest 30 dage efter udlagringen er blevet overbevist om, at der er fremlagt tilstrækkeligt bevis for udlagringsdatoen og de berørte mængder, udbetales der ingen støtte i forbindelse med den pågældende kontrakt.
Artikel 9
Støttebeløb
Støtten fastsættes til:
-
15,57 EUR pr. oplagret ton for de faste oplagringsomkostninger
-
0,40 EUR pr. ton pr. dag i den kontraktlige oplagringsperiode.
Artikel 10
Forskud på støtten
1. Efter 60 dages oplagring kan der på kontrahentens anmodning udbetales et enkelt forskud på støtten, forudsat at kontrahenten stiller en sikkerhed, som svarer til forskuddet plus 10 %.
2. Forskuddet må ikke være større end den støtte, der svarer til en oplagringsperiode på 90 dage eller eventuelt tre måneder. Sikkerhedsstillelsen, jf. stk. 1, frigives, så snart resten af støtten er udbetalt.
Artikel 11
Udbetaling af støtte
1. Støtten eller resten af støtten, hvis der er udbetalt et forskud i henhold til artikel 10, udbetales på grundlag af en betalingsanmodning, som kontrahenten indgiver senest tre måneder efter den kontraktlige oplagringsperiodes udløb.
2. Har bevisdokumenterne ikke kunnet fremlægges inden for fristen på tre måneder, selv om kontrahenten har bestræbt sig på at fremskaffe dem i tide, kan fristen forlænges med i alt højst tre måneder.
3. Støtten eller resten af støtten udbetales, senest 120 dage efter at anmodningen om udbetaling af støtten er indgivet, hvis de kontraktlige forpligtelser er overholdt, og den endelige kontrol er gennemført. Er der iværksat en administrativ undersøgelse, finder der dog ingen udbetaling sted, før retten til støtte er anerkendt.
4. Hvis den mængde, der faktisk har været oplagret i den kontraktlige oplagringsperiode, er mindre end, men mindst 95 % af den kontraktlige mængde, udbetales støtten for den faktisk oplagrede mængde, medmindre der er tale om force majeure. Finder den ansvarlige myndighed, at kontrahenten har handlet forsætligt eller uagtsomt, kan den dog beslutte at nedsætte støtten yderligere eller at undlade at udbetale støtte.
5. Hvis den faktisk oplagrede mængde i den kontraktlige oplagringsperiode er mindre end den procentdel, der er nævnt i stk. 4, men ikke under 80 % af den kontraktlige mængde, halveres støtten til den faktisk oplagrede mængde, medmindre der er tale om force majeure. Finder den ansvarlige myndighed, at kontrahenten har handlet forsætligt eller uagtsomt, kan den dog beslutte at nedsætte støtten yderligere eller at undlade at udbetale støtte.
6. Hvis den faktisk oplagrede mængde i den kontraktlige oplagringsperiode er mindre end 80 % af den kontraktlige mængde, ydes der ingen støtte, medmindre der er tale om force majeure.
7. Hvis der ved kontrol under oplagringen eller i forbindelse med udlagringen konstateres mangelfulde produkter, ydes der ingen støtte for de pågældende mængder. Den resterende del af lagerpartiet, som stadig er støtteberettiget, må ikke være under den minimumsmængde, der er fastlagt i artikel 3, stk. 2. Samme regel gælder, hvis en del af et parti udlagres af denne årsag, inden minimumsoplagringsperioden udløber.
Mangelfulde produkter medtages ikke i beregningen af den faktisk oplagrede mængde, jf. stk. 4, 5 og 6.
8. Hvis kontrahenten ikke overholder bestemmelsen om den kontraktlige oplagringsperiodes udløb, jf. artikel 7, stk. 3, for hele den oplagrede mængde, nedsættes støtten for den pågældende kontrakt med 10 % for hver kalenderdag, hvor denne bestemmelse ikke efterleves, medmindre der er tale om force majeure. Nedsættelsen må dog ikke overstige 100 % af støtten.
Artikel 12
Meddelelser og overvågning
1. Senest hver tirsdag underretter medlemsstaterne Kommissionen om, hvor store mængder der ugen før er indgået kontrakter om, opdelt efter oplagringsperiode, og hvor store produktmængder der ugen før er indgivet støtteansøgninger for.
Kommissionen underretter medlemsstaterne, så snart den konstaterer, at de mængder, for hvilke der er indgivet støtteansøgninger, nærmer sig den i artikel 1 omhandlede maksimale mængde.
Når Kommissionen har underrettet medlemsstaterne om, at de mængder, for hvilke der er indgivet støtteansøgninger, nærmer sig den i artikel 1 omhandlede maksimale mængde, skal medlemsstaterne hver arbejdsdag inden kl. 14.00 (belgisk tid) underrette Kommissionen om, hvor store produktmængder der den foregående arbejdsdag er indgivet støtteansøgninger for.
2. På grundlag af de meddelelser, der er modtaget i medfør af stk. 1, skal Kommissionen sikre sig, at den i artikel 1 omhandlede maksimale mængde ikke overskrides.
Konstaterer Kommissionen på grundlag af disse meddelelser, at den i artikel 1 omhandlede maksimale mængde er overskredet, underretter den straks alle medlemsstaterne.
3. Når Kommissionen har underrettet medlemsstaterne om, at den i artikel 1 omhandlede maksimale mængde er overskredet, skal medlemsstaterne informere de erhvervsdrivende herom.
4. Senest ved udgangen af hver måned giver medlemsstaterne for den foregående måned Kommissionen meddelelse om:
a)
hvor store produktmængder der er indlagret og udlagret i den pågældende måned
b)
hvor store produktmængder der er oplagret ved udgangen af den pågældende måned
c)
hvor store produktmængder den kontraktlige oplagringsperiode er udløbet for.
5. De meddelelser, der er nævnt i stk. 1 og 4, sendes til Kommissionen i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 792/2009 (6).
Artikel 13
Foranstaltninger til sikring af, at den maksimale mængde ikke overskrides
Hvis det ville føre til overskridelse af den i artikel 1 omhandlede maksimale mængde at acceptere hele den produktmængde, som der er indgivet støtteansøgninger for på en given dag, fastsætter Kommissionen ved en gennemførelsesretsakt vedtaget uden anvendelse af den procedure, som der er henvist til i forordning (EU) nr. 1308/2013, artikel 229, stk. 2 og 3, en fordelingskoefficient for de mængder, for hvilke der er fremsendt ansøgninger til Kommissionen den pågældende dag. Ved denne fordelingskoefficient begrænses den samlede produktmængde, der kan få del i den midlertidige ekstraordinære støtte til privat oplagring, til den maksimale mængde, der er omhandlet i artikel 1.
Artikel 14
Kontrol
1. Medlemsstaterne træffer alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at forordningen overholdes. Til disse foranstaltninger hører komplet administrativ kontrol af støtteansøgninger, suppleret med kontrol på stedet, jf. stk. 2 til 8.
2. Kontrolmyndigheden kontrollerer de produkter, der indlagres, senest 30 dage efter at de oplysninger, der er omhandlet i artikel 4, stk. 6, litra f), er modtaget.
For at sikre, at de oplagrede produkter er støtteberettigede, foretages der fysisk kontrol af en repræsentativ prøve på mindst 5 % af de indlagrede mængder, så det med hensyn til bl.a. produkternes vægt, identifikation og art sikres, at lagerpartierne svarer til oplysningerne i ansøgningen om indgåelse af kontrakt, jf. dog stk. 5, første afsnit, litra a).
3. Når medlemsstaten kan forelægge behørigt underbyggede begrundelser, kan den frist på 30 dage, der er fastsat i stk. 2, forlænges med 15 dage.
4. Kontrolmyndigheden:
a)
forsegler produkterne for hver kontrakt, lagerparti eller en mindre mængde i forbindelse med den kontrol, der er omhandlet i stk. 2 eller
b)
foretager uanmeldt kontrol for at sikre, at den kontraktlige mængde befinder sig på oplagringsstedet.
Den kontrol, der er nævnt i første afsnit, litra b), skal omfatte mindst 10 % af den samlede kontraktmængde, og kontrolprøven skal være repræsentativ. Kontrollen skal omfatte undersøgelse af lagerregnskab, jf. artikel 6, stk. 3, og bilag i form af veje- og leveringssedler og undersøgelse af produkternes vægt, art og identifikation svarende til mindst 5 % af den mængde, som er genstand for uanmeldt kontrol.
5. Ved den kontraktlige oplagringsperiodes udløb tager kontrolmyndigheden stikprøver for mindst halvdelen af kontrakterne for at verificere de oplagrede produkters vægt og identitet. Med henblik på denne kontrol underretter kontrahenten det ansvarlige organ om, hvilke lagerpartier det drejer sig om, mindst fem arbejdsdage før:
a)
perioden for kontraktlig oplagring udløber, eller
b)
udlagringen påbegyndes, hvis produkterne udlagres, før den maksimale kontraktlige oplagringsperiode udløber.
Medlemsstaterne kan acceptere en kortere frist end fem arbejdsdage.
6. Hvis stk. 4, litra a), finder anvendelse, kontrolleres det ved den kontraktlige oplagringsperiodes udløb, at produkterne er forseglet, og at forseglingen ikke er brudt. Forseglings- og håndteringsomkostningerne afholdes af kontrahenten.
7. Stikprøver til kontrol af produkternes kvalitet og sammensætning udtages af kontrolmyndighedens ansatte eller i deres nærvær.
Disses nærvær er også påkrævet ved fysisk kontrol eller verifikation af vægt under vejningen.
Med henblik på at etablere revisionsspor skal lagerregnskabet og alle bilag og dokumenter, som disse ansatte kontrollerer, stemples eller paraferes under kontrolbesøget. Ved kontrol af elektroniske regnskaber printes en kopi, som opbevares i kontroldossieret.
Artikel 15
Kontrolrapport
1. Kontrolmyndigheden udarbejder en kontrolrapport om hvert kontrolbesøg på stedet. I rapporten gives en nøje beskrivelse af de forskellige forhold, der er kontrolleret.
Rapporten skal oplyse om:
a)
dato og tidspunkt for kontrollens begyndelse
b)
hvilket forvarsel der er givet
c)
kontrollens varighed
d)
de tilstedeværende ansvarlige personer
e)
kontrollens art og omfang, herunder navnlig hvilke dokumenter og produkter der er undersøgt
f)
resultater og konklusioner
g)
hvorvidt der kræves opfølgning.
Kontrolrapporten underskrives af den kontrolansvarlige og medunderskrives af kontrahenten eller eventuelt af den person, der står for lageret, og den indgår i betalingsdossieret.
2. Konstateres der betydelige uregelmæssigheder, der berører mindst 5 % af de produkter, der er omfattet af en enkelt kontrakt, som er underkastet kontrol, udvides kontrollen til en større stikprøve, som fastlægges af kontrolmyndigheden.
3. Kontrolmyndigheden registrerer tilfælde af misligholdelse ud fra, hvor alvorlig, omfattende og varig misligholdelsen er, og hvor hyppigt den har fundet sted, og dette kan resultere i, at der ikke udbetales støtte, jf. artikel 16, stk. 1, og/eller i, at uretmæssigt udbetalt støtte skal tilbagebetales, eventuelt med renter, jf. samme artikels stk. 4.
Artikel 16
Sanktioner
1. Finder en medlemsstats ansvarlige myndigheder, at en ansøger med henblik på tildeling af de rettigheder, der følger af denne forordning, har fremlagt et dokument med urigtige oplysninger, og at disse urigtige oplysninger er afgørende for tildeling af rettigheden, udelukker de ansvarlige myndigheder ansøgeren fra at modtage støtte for det produkt, som der er givet urigtige oplysninger om, i et år fra det tidspunkt, hvor uregelmæssigheden er konstateret ved en endelig administrativ beslutning.
2. Udelukkelsen i stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis ansøgeren over for den ansvarlige myndighed kan bevise, at det forhold, der er beskrevet i nævnte stykke, skyldes force majeure eller en åbenlys fejl.
3. Uretmæssigt udbetalt støtte inddrives med renter fra de pågældende erhvervsdrivende. Reglerne i artikel 73 i Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004 (7) finder tilsvarende anvendelse.
4. Iværksættelse af administrative sanktioner og tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalt støtte som omhandlet i nærværende artikel udelukker ikke indberetning af uregelmæssigheder til Kommissionen i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 1848/2006 (8).
Artikel 17
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 4. september 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 950/2014
оd 4. rujna 2014.
o otvaranju privremenih izvanrednih programa potpore za privatno skladištenje određenih sireva i utvrđivanju iznosa potpore unaprijed
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 (1), a posebno njezin članak 219. stavak 1. u vezi s člankom 228.,
budući da:
(1)
Ruska vlada uvela je 7. kolovoza 2014. zabranu uvoza određenih proizvoda iz Unije u Rusiju, uključujući mliječne proizvode. Mliječni proizvod na koji najviše utječe zabrana jest sir, s obzirom na to da izvoz u Rusiju čini 33 % ukupnog izvoza sira Unije. Nadalje, Rusija je isključivi trgovinski partner Finske i baltičkih zemalja za sir te značajno odredište za druge države članice poput Njemačke, Nizozemske i Poljske.
(2)
Izvoz sireva u Rusiju 2013. iznosio je više od 250 000 tona te postoji rizik da će znatni dio te količine morati apsorbirati unutarnje tržište, što će dovesti do nestabilnosti tržišta i pritiska na smanjenje cijena.
(3)
Mjere tržišne intervencije dostupne na temelju Uredbe (EU) br. 1308/2013 ne čine se dostatnima za nedavno nastalo stanje jer su ograničene na sireve s oznakom zemljopisnog podrijetla.
(4)
Opasnost od ozbiljne neravnoteže na tržištu sira mogla bi se skladištenjem umanjiti ili ukloniti. Stoga je primjereno dodijeliti potpore za privatno skladištenje sira i unaprijed utvrditi iznos potpore.
(5)
Člankom 17. Uredbe (EU) br. 1308/2013 predviđa se dodjeljivanje potpora za privatno skladištenje sireva koji ostvaruju korist od zaštićene oznake izvornosti ili zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla u skladu s Uredbom (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (2). Iako na sireve s oznakom zemljopisnog podrijetla utječe zabrana uvoza, oni čine samo minimalni udio cjelokupnog raspona sireva izvezenih u Rusiju. Zbog operativne i administrativne učinkovitosti primjereno je uspostaviti jedinstveni program potpore za privatno skladištenje kojim bi se obuhvatile sve vrste sireva.
(6)
Primjereno je isključiti svježe sireve koji nisu prikladni za skladištenje.
(7)
Kako bi se pojednostavnilo upravljanje i nadzor, potpora za privatno skladištenje treba, kao opće pravilo, biti odobrena samo onim gospodarskim subjektima koji za potrebe PDV-a imaju poslovni nastan i registrirani su unutar Unije.
(8)
Kako bi se osiguralo pravilno praćenje dogovora, u ovoj Uredbi treba pobliže odrediti informacije potrebne za sklapanje ugovora o skladištenju, kao i obveze ugovornih stranaka.
(9)
Kako bi program bio što učinkovitiji, ugovori se trebaju odnositi na određenu najmanju količinu te na obveze koje svaka ugovorna stranka mora ispuniti, a posebno one kojima se nadležnim tijelima odgovornima za provjeru aktivnosti skladištenja omogućuje učinkovita inspekcija uvjeta skladištenja.
(10)
Skladištenje ugovorenih količina tijekom dogovorenog razdoblja predstavlja jedan od glavnih zahtjeva za dodjelu potpore za privatno skladištenje. Kako bi se u obzir uzela poslovna praksa i praktični razlozi, treba odobriti dopuštena odstupanja u odnosu na količinu za koju se potpora odobrava.
(11)
Kako bi se osiguralo pravilno upravljanje skladištem, primjereno je donijeti odredbe za smanjenje iznosa potpore koji se mora platiti ako je količina skladištena tijekom ugovornog razdoblja manja od ugovorene količine i u slučaju kada razdoblje skladištenja nije u potpunosti poštivano.
(12)
Iznos potpore potrebno je odrediti na temelju troškova skladištenja i/ili ostalih relevantnih tržišnih elemenata. Primjereno je odrediti iznos potpore za fiksne troškove ulaza i izlaza predmetnih proizvoda i potpore po danu skladištenja za troškove hladnog skladištenja i financiranja.
(13)
Potrebno je navesti uvjete pod kojima se može odobriti predujam, prilagođavanje potpore u slučajevima kada ugovorena količina nije u potpunosti poštivana, provjere prava na potporu, moguće kazne te informacije koje države članice moraju dostaviti Komisiji.
(14)
Primjereno je predvidjeti mogućnost određivanja koeficijenta smanjenja za još neriješene zahtjeve kada je to potrebno kako se mjerama ne bi premašile količine za koje je uspostavljen program potpore za privatno skladištenje.
(15)
Osim toga, treba utvrditi pravila u pogledu dokumentacije, računovodstva te učestalosti i prirode provjera.
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom predviđa privremeni izvanredni program potpore za privatno skladištenje sireva obuhvaćenih oznakama KN 0406 20, 0406 30, 0406 40 i 0406 90 i zamrznute skute obuhvaćene oznakom KN 0406 10.
Najveća utvrđena količina proizvoda na koje se odnosi ovaj privremeni program iznosi 155 000 tona.
Članak 2.
Definicija
Za potrebe primjene Uredbe, izraz „nadležna tijela država članica” znači odjeli ili tijela koja su države članice akreditirale kao agencije za plaćanje koje ispunjavaju uvjete utvrđene u članku 7. Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (3).
Članak 3.
Prihvatljivost proizvoda
1. Kako bi ispunio uvjete za potporu za privatno skladištenje iz članka 1., dalje u tekstu „potpora”, sir mora biti dobre i zadovoljavajuće tržišne kvalitete, biti podrijetlom iz Unije i, na dan početka ugovornog skladištenja, biti star najmanje onoliko koliko iznosi razdoblje dozrijevanja koje pridonosi povećanju vrijednosti sira.
2. Sir mora ispunjavati sljedeće zahtjeve:
(a)
svaka serija ima masu od najmanje 0,5 tone;
(b)
na njemu su na neizbrisiv način navedeni oznaka objekta u kojem je proizveden, pri čemu ta oznaka može biti u obliku šifre, te datum proizvodnje;
(c)
na njemu je naveden datum uskladištenja;
(d)
nije predmet nekog prethodnog ugovora o skladištenju.
3. Države članice mogu odlučiti ne primjenjivati obvezu navođenja datuma uskladištenja iz točke (c) drugog stavka na siru pod uvjetom da se upravitelj skladišta obveže da će voditi evidenciju u koju se na dan uskladištenja unose podaci iz točke (b) drugog stavka.
Članak 4.
Podnošenje zahtjeva za potporu
1. Gospodarski subjekt koji traži potporu podnosi zahtjev nadležnim tijelima države članice u kojoj su proizvodi skladišteni.
2. Gospodarski subjekti koji podnose zahtjev za potporu imaju poslovni nastan i registrirani su u Uniji za potrebe PDV-a.
3. Zahtjevi za potporu mogu se podnositi od datuma stupanja na snagu ove Uredbe. Posljednji rok za podnošenje zahtjeva jest 31. prosinca 2014.
4. Zahtjevi za potporu odnose se na proizvode koji su u cijelosti uskladišteni.
5. Zahtjevi za potporu dostavljaju se metodom dostupnom gospodarskim subjektima u dotičnoj državi članici.
Nadležna tijela država članica mogu zahtijevati da se zahtjevi u elektroničkom obliku poprate naprednim elektroničkim potpisom u smislu članka 2. točke 2. Direktive 1999/93/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (4) ili elektroničkim potpisom koji ima funkcionalno jednaku vjerodostojnost kao potpis, primjenom pravila i uvjeta jednakih onima određenima u odredbama Komisije o elektroničkim i digitalnim dokumentima, određenima u Odluci Komisije 2004/563/EZ, Euratom (5) te u njezinim provedbenim pravilima.
6. Zahtjev za potporu prihvatljiv je samo ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
navedeno je upućivanje na ovu Uredbu;
(b)
navedeni su identifikacijski podaci podnositelja zahtjeva: ime, adresa i registracijski broj za PDV;
(c)
naveden je proizvod s odgovarajućom šesteroznamenkastom oznakom KN;
(d)
navedena je količina proizvoda;
(e)
navedeno je razdoblje skladištenja;
(f)
navedeni su naziv i adresa mjesta skladištenja, broj skladišne serije i, prema potrebi, broj odobrenja tvornice;
(g)
ne sadržava nikakve dodatne uvjete podnositelja zahtjeva osim onih koji su utvrđeni ovom Uredbom;
(h)
sastavljen je na službenom jeziku ili na jednom od službenih jezika država članica u kojima je zahtjev podnesen.
7. Sadržaj zahtjeva ne mijenja se nakon što su podneseni.
Članak 5.
Sklapanje ugovora
1. Ugovori se sklapaju između nadležnog tijela država članica na čijem su području proizvodi uskladišteni i podnositelja zahtjeva, dalje u tekstu: „ugovorna stranka”.
2. Ugovori se sklapaju u roku od 30 dana od dana primitka obavijesti iz članka 4. stavka 6. točke (f), pri čemu je, prema potrebi, obvezna dodatna informacija o prihvatljivosti proizvoda, kako je navedeno u članku 14. stavku 2. drugom podstavku. Ako prihvatljivost nije utvrđena, predmetni se ugovor smatra ništavnim.
Članak 6.
Obveze ugovornih stranaka
1. Ugovorima se određuju najmanje sljedeće obveze za ugovornu stranku:
(a)
uskladištiti ugovorene količine i držati ih u skladištu tijekom ugovornog razdoblja skladištenja na svoj vlastiti rizik i trošak, pod uvjetima kojima se osigurava održavanje svojstava proizvoda, bez zamjene skladištenih proizvoda ili njihova prijenosa u drugo skladište. U slučaju kada ugovorna stranka podnese razuman zahtjev, nadležno tijelo može odobriti premještaj skladištenih proizvoda;
(b)
zadržati dokumente o masi utvrđenoj u trenutku uskladištenja;
(c)
dopustiti nadležnom tijelu da u svakom trenutku provjeri jesu li obveze utvrđene u ugovoru ispunjene;
(d)
mora se pobrinuti da su uskladišteni proizvodi lako dostupni i pojedinačno prepoznatljivi: svaka zasebno skladištena jedinica označena je tako da su datum uskladištenja, broj ugovora, proizvod i masa prikazani. Međutim, države članice mogu odustati od zahtjeva za označivanje brojem ugovora pod uvjetom da se upravitelj skladišta obveže da će broj ugovora upisati u evidenciju iz članka 3. stavka 2.
2. Ugovorna stranka tijelu odgovornom za provjeru stavlja na raspolaganje cjelokupnu dokumentaciju, za svaki ugovor zasebno, te mu posebno omogućuje provjeru podataka o proizvodima smještenima u privatna skladišta:
(a)
broj odobrenja kojim su označene tvornica i država članica proizvodnje;
(b)
podrijetlo i datum proizvodnje proizvoda;
(c)
datum uskladištenja;
(d)
masa i broj upakiranih jedinica;
(e)
prisutnost u skladištu i adresu skladišta;
(f)
predviđeni datum isteka ugovornog razdoblja skladištenja, upotpunjenog stvarnim datumom otpreme.
3. Ugovorna stranka ili, prema potrebi, upravitelj skladišta, vodi evidenciju o zalihama dostupnima u skladištu, koja uz broj ugovora sadržava:
(a)
oznaku uskladištenih proizvoda po serijama;
(b)
datum uskladištenja i datum otpreme;
(c)
količinu za svaku uskladištenu seriju;
(d)
mjesto uskladištenih proizvoda.
Članak 7.
Ugovorno razdoblje skladištenja
1. Ugovorno razdoblje skladištenja započinje sljedećeg dana od dana kad su nadležna tijela primila obavijest iz članka 4. stavka 6. točke (f).
2. Ugovorno skladištenje završava dan prije dana otpreme iz skladišta.
3. Potpora se može dodijeliti jedino ako ugovorno skladištenje traje od 60 do 210 dana.
Članak 8.
Otprema iz skladišta
1. Otprema iz skladišta može započeti sljedećeg dana od posljednjeg dana ugovornog razdoblja skladištenja.
2. Otprema iz skladišta vrši se u cijelim skladišnim serijama ili u manjim količinama, ako nadležno tijelo to odobri. Međutim, u slučaju iz članka 14. stavka 4. točke (a), iz skladišta se smije otpremiti samo plombirana količina.
3. Ugovorna stranka obavješćuje nadležno tijelo prije nego što namjerava otpremiti proizvode iz skladišta, u skladu s odredbama utvrđenima u članku 14. stavku 5.
4. Kada se ne poštuje zahtjev iz trećeg stavka, iako je nadležnim tijelima u roku od 30 dana od dana otpreme iz skladišta dostavljen dovoljan dokaz o planiranom datumu otpreme iz skladišta te o dotičnim količinama, potpora se umanjuje za 15 % te se isplaćuje samo za razdoblje za koje ugovorna stranka nadležnom tijelu dostavi zadovoljavajući dokaz da je proizvod pohranjen u ugovornom skladištu.
5. Kada se ne poštuje zahtjev iz trećeg stavka, a nadležnom tijelu u roku od 30 dana od dana otpreme iz skladišta nije dostavljen dovoljan dokaz o planiranom datumu otpreme iz skladišta te o dotičnim količinama, ugovorna potpora se ne isplaćuje.
Članak 9.
Iznosi potpore
Potpora iznosi:
-
15,57 EUR po uskladištenoj toni za fiksne troškove skladištenja,
-
0,40 EUR po toni po danu ugovornog skladištenja.
Članak 10.
Predujam potpore
1. Nakon 60 dana skladištenja, na zahtjev ugovorne stranke smije biti isplaćen jednokratan predujam potpore, pod uvjetom da ta stranka položi sredstvo osiguranja koje je jednakovrijedno predujmu plus 10 %.
2. Predujam ne premašuje iznos potpore koji, prema potrebi, odgovara razdoblju skladištenja od 90 dana ili tri mjeseca. Sredstvo osiguranja iz stavka 1. oslobađa se odmah nakon isplate razlike potpore.
Članak 11.
Isplata potpore
1. Potpora ili, ako je odobren predujam u skladu s člankom 10., razlika potpore, isplaćuje se na temelju zahtjeva za isplatu koji ugovorna stranka položi u roku od tri mjeseca nakon završetka ugovornog razdoblja skladištenja.
2. U slučaju kada ugovorna stranka nije uspjela predočiti popratnu dokumentaciju u roku od 3 mjeseca, iako je pravovremeno djelovala kako bi istu na vrijeme prikupila, može joj se odobriti produljenje koje ne smije biti dulje od ukupno tri mjeseca.
3. Isplata potpore ili razlike potpore vrši se u roku od 120 dana od dana podnošenja zahtjeva za isplatu potpore, pod uvjetom da su ispunjene obveze iz ugovora i da je izvršena konačna provjera. Međutim, ako je u tijeku upravna istraga, plaćanje se ne izvršava dok se ne prizna pravo.
4. Osim u slučajevima više sile, ako količina koja je stvarno uskladištena tijekom ugovornog razdoblja skladištenja iznosi manje od ugovorene količine i ne manje od 95 % te količine, potpora se isplaćuje za stvarno uskladištenu količinu. Međutim, ako nadležno tijelo ustanovi da je ugovorna stranka djelovala namjerno ili nesavjesno, može odlučiti dodatno smanjiti potporu ili je uopće ne isplatiti.
5. Osim u slučajevima više sile, ako količina koja je stvarno uskladištena tijekom ugovornog razdoblja skladištenja iznosi manje od postotaka navedenih u stavku 4., ali ne manje od 80 % ugovorene količine, potpora za stvarno uskladištenu količinu upola se smanjuje. Međutim, ako nadležno tijelo ustanovi da je ugovorna stranka djelovala namjerno ili nesavjesno, može odlučiti dodatno smanjiti potporu ili je uopće ne isplatiti.
6. Osim u slučajevima više sile, ako količina koja je stvarno uskladištena tijekom ugovornog razdoblja skladištenja iznosi manje od 80 % ugovorene količine, potpora se ne isplaćuje.
7. Ako se provjerama izvršenima tijekom uskladištenja ili prilikom otpreme otkriju manjkavi proizvodi, za navedene se količine potpora ne isplaćuje. Preostali dio skladišne serije koji i dalje ispunjava uvjete za potporu ne smije biti manji od najmanje količine utvrđene u članku 3. stavku 2. Isto se pravilo primjenjuje ako je dio skladišne serije iz istog razloga otpremljen prije isteka najkraćeg razdoblja skladištenja.
Manjkavi proizvodi nisu uključeni u izračun stvarno uskladištene količine iz stavaka 4., 5. i 6.
8. Osim u slučajevima više sile, kada ugovorna stranka ne poštuje kraj ugovornog razdoblja skladištenja, kako je utvrđeno člankom 7. stavkom 3., za ukupnu uskladištenu količinu, za svaki se kalendarski dan tog nepoštovanja iznos potpore za navedeni ugovor smanjuje za 10 %. Međutim, to smanjenje ne premašuje 100 % iznosa potpore.
Članak 12.
Obavijesti i praćenje
1. Države članice obavješćuju Komisiju najkasnije svakog utorka za prethodni tjedan o količinama za koje su ugovori sklopljeni, raščlanjeno po razdoblju skladištenja te o količinama proizvoda za koje su podneseni zahtjevi za potporu.
Komisija obavješćuje države članice čim utvrdi da se količine za koje su podneseni zahtjevi za potporu približavaju najvećoj količini iz članka 1.
Nakon što je Komisija obavijestila države članice da se količine za koje su podneseni zahtjevi za potporu približavaju najvećoj količini iz članka 1., države članice obavješćuju Komisiju svaki radni dan do 14.00 (po briselskom vremenu) o količinama proizvoda za koje su podneseni zahtjevi za potporu prethodnog radnog dana.
2. Na temelju obavijesti primljenih u skladu sa stavkom 1., Komisija provjerava da najveća količina iz članka 1. nije premašena.
Ako Komisija na temelju tih obavijesti utvrdi da je najveća količina iz članka 1. premašena, o tome odmah obavješćuje sve države članice.
3. Nakon što Komisija obavijesti države članice da je najveća količina iz članka 1. premašena, države članice na odgovarajući način obavješćuju gospodarske subjekte.
4. Države članice obavješćuju Komisiju najkasnije do isteka svakog mjeseca za prethodni mjesec:
(a)
o količinama proizvoda dopremljenih u skladište i otpremljenih iz njega tijekom dotičnog mjeseca;
(b)
o količinama proizvoda u skladištu na kraju dotičnog mjeseca;
(c)
o količinama proizvoda za koje je ugovorno razdoblje završilo.
5. Obavijesti država članica iz stavaka 1. i 4. dostavljaju se u skladu s Uredbom Komisije (EZ) br. 792/2009 (6).
Članak 13.
Mjere za poštovanje najveće količine
U slučaju da se prihvaćanjem ukupne količine proizvoda za koje su podneseni zahtjevi za potporu na određeni dan premaši najveća količina iz članka 1., Komisija provedbenim aktom donesenim bez primjene postupka iz članka 229. stavaka 2. i 3. Uredbe (EU) br. 1308/2013 određuje koeficijent dodjele primjenjiv na količine koje odgovaraju zahtjevima o kojima je Komisija obaviještena na taj dan. Tim se koeficijentom dodjele ukupna količina proizvoda prihvatljiva za privremenu izvanrednu potporu za privatno skladištenje ograničuje na najveću količinu iz članka 1.
Članak 14.
Provjere
1. Države članice poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale usklađenost s ovom Uredbom. Te mjere uključuju potpune upravne provjere zahtjeva za potporu, koje se dopunjuju provjerama na licu mjesta, kako je navedeno u stavcima od 2. do 8.
2. Tijelo odgovorno za provjere vrši provjere proizvoda koji ulaze u skladište u roku od 30 dana od dana primitka obavijesti iz članka 4. stavka 6. točke (f).
Ne dovodeći u pitanje stavak 5. prvi podstavak točku (a) ovog članka, kako bi se osiguralo da svi uskladišteni proizvodi ispunjavaju uvjete za potporu, reprezentativni uzorak od najmanje 5 % uskladištenih količina fizički se provjerava kako bi se osiguralo da su skladišne serije, između ostalog, masa, oznaka i priroda proizvoda, u skladu s podacima iz zahtjeva za sklapanje ugovora.
3. U slučaju kada država članica može ponuditi valjano utemeljene razloge, rok od 30 dana utvrđen u stavku 2. može se produljiti za 15 dana.
4. Tijelo odgovorno za provjere:
(a)
plombira proizvode po ugovoru, skladišnoj seriji ili manjoj količini u trenutku provjere iz stavka 2.; ili
(b)
provodi nenajavljenu provjeru kako bi osiguralo da se ugovorena količina nalazi u skladištu.
Provjera iz točke (b) prvog podstavka reprezentativna je i odgovara najmanje 10 % ukupne količine po ugovoru. Takve provjere uključuju pregled evidencije zaliha, kako je navedeno u članku 6. stavku 3. i popratnoj dokumentaciji, kao što su iskaz mase i evidencija o dobavi te provjera mase, vrste proizvoda i njihovih oznaka koja mora odgovarati najmanje 5 % količine koja je predmet nenajavljene provjere.
5. Na kraju ugovornog razdoblja skladištenja, tijelo odgovorno za provjere uzorkovanjem provjerava, za najmanje polovicu ugovora, masu i oznaku proizvoda u skladištu. Za potrebe ove provjere, ugovorna stranka obavješćuje nadležno tijelo, navodeći uključene serije, najmanje pet radnih dana prije:
(a)
isteka najduljeg ugovornog razdoblja skladištenja; ili
(b)
početka aktivnosti otpreme u slučaju kada je proizvod otpremljen prije isteka najduljeg ugovornog razdoblja skladištenja.
Države članice mogu prihvatiti rok kraći od pet radnih dana.
6. U slučaju primjene mogućnosti iz stavka 4. točke (a), prisutnost i neoštećenost primijenjenih plombi provjerava se na kraju ugovornog razdoblja skladištenja. Troškove plombiranja i postupanja snosi ugovorna stranka.
7. Sve uzorke za provjeru kakvoće i sastava proizvoda uzimaju službenici tijela odgovornog za provjere ili se navedeno uzorkovanje provodi u njihovoj nazočnosti.
Fizička provjera ili provjera mase provodi se u postupku vaganja u nazočnosti navedenih službenika.
Za potrebe tijeka revizije, sva se evidencija o zalihama i financijama te sva dokumentacija koju su navedeni službenici provjerili pečati ili parafira tijekom kontrolnog obilaska. Kada se ovjerava kompjutorska evidencija, tiska se njezina kopija i prilaže inspekcijskoj dokumentaciji.
Članak 15.
Revizorsko izvješćivanje
1. Tijelo odgovorno za provjere sastavlja kontrolno izvješće tijekom svake provjere na licu mjesta. U tom izvješću detaljno su opisane različite provjerene stavke.
U kontrolnom izvješću navodi se:
(a)
datum i vrijeme početka provjere;
(b)
pojedinosti o prethodnoj obavijesti;
(c)
trajanje provjere;
(d)
nazočne odgovorne osobe;
(e)
priroda i opseg izvršenih provjera te posebno navodi pojedinosti o pregledanim dokumentima i proizvodima;
(f)
rezultati i zaključci;
(g)
je li potrebno daljnje praćenje.
Izvješće potpisuje odgovorni službenik i supotpisuje ugovorna stranka ili, prema potrebi, upravitelj skladišta te se uključuje u evidenciju o plaćanju.
2. U slučaju znatnih nepravilnosti koje utječu na barem 5 % količine proizvoda obuhvaćenih jednim ugovorom, a koji podliježu provjerama, provjera se proširuje na veći uzorak koji određuje tijelo odgovorno za provjere.
3. Tijelo odgovorno za provjere evidentira sve slučajeve neusklađenosti na temelju kriterija ozbiljnosti, opsega, trajanja i ponavljanja, koje može prouzročiti isključivanje u skladu s člankom 16. stavkom 1. i/ili vraćanje neopravdano isplaćene potpore uključujući, prema potrebi, kamate u skladu sa stavkom 4. tog članka.
Članak 16.
Sankcije
1. U slučaju kada nadležno tijelo države članice otkrije da dokument koji je predočio podnositelj zahtjeva za dodjelu prava koja potječu iz ove Uredbe navodi netočnu informaciju ili ako je netočna informacija ključna za dodjelu tog prava, nadležno tijelo isključuje podnositelja zahtjeva iz postupka dodjele potpore za isti proizvod za koji je dostavljena netočna informacija te na razdoblje od jedne godine od trenutka donošenja konačne upravne odluke kojom se ta nepravilnost utvrđuje.
2. Isključenje predviđeno u stavku 1. ne primjenjuje se ako podnositelj zahtjeva dokaže, na način prihvatljiv nadležnom tijelu, da je stanje iz tog stavka posljedica više sile ili očite pogreške.
3. Dotični gospodarski subjekti vraćaju neopravdano isplaćenu potporu zajedno s kamatama. Pravila utvrđena u članku 73. Uredbe Komisije (EZ) br. 796/2004 (7) primjenjuju se mutatis mutandis.
4. Provedba upravnih kazni i povrat neopravdano isplaćenih iznosa, kako je predviđeno u ovom članku, ne dovode u pitanje obavješćivanje Komisije o nepravilnostima u skladu s Uredbom Komisije (EZ) br. 1848/2006 (8).
Članak 17.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu trećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 4. rujna 2014.