EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 168/2013
af 15. januar 2013
om godkendelse og markedsovervågning af to- og trehjulede køretøjer samt quadricykler
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Det indre marked omfatter et område uden indre grænser, hvor der skal sikres fri bevægelighed for varer, personer, tjenester og kapital. Med henblik herpå blev der ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/24/EF (3) om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer etableret et omfattende typegodkendelsessystem for sådanne køretøjer. Disse principper bør fortsat finde anvendelse på denne forordning og delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
(2)
Gennemskuelige, enkle og konsekvente bestemmelser, der skaber juridisk sikkerhed og klarhed til fordel for både erhvervsliv og forbrugere, bør være fundamentet for det indre marked.
(3)
Med henblik på at forenkle og fremskynde vedtagelsen af typegodkendelseslovgivningen er der blevet indført en ny fremgangsmåde i EU-lovgivningen vedrørende typegodkendelse af køretøjer, hvor lovgiveren i den almindelige lovgivningsprocedure kun fastsætter de grundlæggende regler og principper og delegerer fastsættelsen af yderlige tekniske enkeltheder til Kommissionen. For så vidt angår materielle krav bør denne forordning derfor kun fastlægge grundlæggende bestemmelser om funktionel sikkerhed og miljøegenskaber, mens den giver Kommissionen beføjelse til at fastsætte de tekniske specifikationer.
(4)
Denne forordning bør ikke berøre foranstaltninger på nationalt plan eller EU-plan vedrørende brugen af køretøjer i klasse L på vejene, som f.eks. særlige krav til kørekort, begrænsning af højeste hastighed og foranstaltninger vedrørende adgang til bestemte veje.
(5)
Markedsovervågningen i automobilsektoren, især i sektoren for køretøjer i klasse L, bør forbedres ved at forbedre de lovgivningsbestemmelser, der gælder for produktionens overensstemmelse, og specificere de forpligtelser, der påhviler de erhvervsdrivende i forsyningskæden. Især bør den rolle og det ansvar, der påhviler de myndigheder i medlemsstaterne, der forestår typegodkendelse og markedsovervågning, tydeliggøres, og kravene til kompetence, forpligtelser og præstation for de tekniske tjenester, som udfører test til typegodkendelser af køretøjer, strammes. Sikring af overensstemmelse med kravene vedrørende typegodkendelse og produktionens overensstemmelse i den lovgivning, der gælder for automobilsektoren, bør fortsat være de godkendende myndigheders centrale ansvar, mens markedsovervågning kan være en kompetence, som deles mellem forskellige nationale myndigheder. Der bør gennemføres en effektiv samordning på EU-plan og nationalt plan af tilsynet med, at de godkendende myndigheder og markedsovervågningsmyndighederne anvender de nye bestemmelser effektivt.
(6)
De nationale myndigheders forpligtelser, som er fastsat i bestemmelserne om markedsovervågning i denne forordning, er mere specifikke end de tilsvarende bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 765/2008 af 9. juli 2008 om kravene til akkreditering og markedsovervågning i forbindelse med markedsføring af produkter (4).
(7)
Denne forordning bør indeholde væsentlige krav med hensyn til miljøbeskyttelse og køretøjers funktionelle sikkerhed. De vigtigste elementer i de relevante krav i denne forordning er baseret på resultaterne af den af Kommissionen gennemførte konsekvensanalyse af 4. oktober 2010, der analyserer forskellige løsningsmuligheder med opstilling af mulige fordele og ulemper med hensyn til økonomi, miljø, sikkerhed og samfundsmæssige aspekter. Både kvalitative og kvantitative aspekter indgik i analysen. Efter en sammenligning af de forskellige muligheder blev de foretrukne løsningsmuligheder identificeret og udvalgt som grundlag for denne forordning.
(8)
Det er hensigten med denne forordning at fastlægge harmoniserede regler for typegodkendelse af køretøjer i klasse L med henblik på at sikre, at det indre marked fungerer efter hensigten. Køretøjer i klasse L er to-, tre- eller firehjulede køretøjer som f.eks. motordrevne tohjulede køretøjer, tricykler og quadricykler. Desuden er det hensigten med denne forordning at forenkle de nuværende lovgivningsmæssige rammer, at nedbringe emissionerne fra køretøjer i klasse L og derigennem opnå en mere forholdsmæssig andel af emissioner for køretøjer i klasse L af de samlede emissioner fra vejtransport, at øge det generelle sikkerhedsniveau, at foretage tilpasninger til den tekniske udvikling og at stramme reglerne om markedsovervågning.
(9)
For at sikre et højt niveau af køretøjers funktionelle sikkerhed, arbejdssikkerhed og miljøbeskyttelse bør de tekniske krav og de miljøstandarder, der gælder for køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder med hensyn til typegodkendelse, harmoniseres.
(10)
Opfyldelsen af målene med denne forordning bør ikke påvirkes af monteringen af bestemte systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, efter at køretøjet er blevet markedsført, registreret eller taget i brug. Der bør derfor gennemføres egnede foranstaltninger for at sikre, at systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som kan monteres på køretøjer, og som i betydelig grad ville kunne forringe funktionen af systemer, der er væsentlige for miljøbeskyttelse eller funktionel sikkerhed, kontrolleres af en godkendende myndighed, før de markedsføres, registreres eller ibrugtages.
(11)
Ved Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/1/EF af 2. februar 1995 om konstruktivt bestemt maksimalhastighed samt motorens maksimale drejningsmoment og nettoeffekt for to- og trehjulede motordrevne køretøjer (5) fik medlemsstaterne mulighed for at nægte første registrering og eventuelt efterfølgende registreringer inden for deres område af køretøjer med en maksimal nettoeffekt på over 74 kW. Den forventede sammenhæng mellem sikkerhed og begrænsning af den absolutte effekt kunne ikke bekræftes i flere forskellige videnskabelige undersøgelser. Af denne grund og for at fjerne interne handelshindringer på EU-markedet, bør denne mulighed ikke opretholdes. Andre, mere effektive sikkerhedsforanstaltninger bør indføres for at bidrage til at reducere det høje antal dræbte og tilskadekomne blandt bruger af motordrevne tohjulede køretøjer i trafikulykker i Unionen.
(12)
Denne forordning fastsætter miljøkrav i to trin, hvoraf det andet trin (Euro 5) er obligatorisk for nye typer køretøjer fra den 1. januar 2020, hvilket skaber forudsigelighed for køretøjsfabrikanternes og leverandørindustriens langtidsplanlægning. En undersøgelse af de miljømæssige konsekvenser som påkrævet i henhold til denne forordning bør på grundlag af den fremtidige tilgængelige viden sikre yderligere underbyggelse gennem modelbygning, teknisk gennemførlighed og analyse af omkostningseffektivitet baseret på den senest tilgængelige viden. Herudover bør undersøgelsen bl.a. vurdere gennemførligheden og omkostningseffektiviteten af krav til prøvning af overensstemmelse efter ibrugtagning, krav vedrørende off cycle-emissioner og en emissionsgrænse for antal partikler for visse (under)klasser. På grundlag af undersøgelsesresultaterne bør Kommissionen overveje at fremsætte et forslag, der indfører disse nye elementer i den fremtidige typegodkendelseslovgivning, der finder anvendelse efter de trin, der er fastsat i denne forordning.
(13)
Det er hensigten med EU-typegodkendelsessystemet at gøre det muligt for de enkelte medlemsstater for hver enkel type køretøj at bekræfte, at det har gennemgået de prøvninger, der er fastsat i denne forordning og i delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning, og at der til dets fabrikant er blevet udstedt en typegodkendelsesattest. Det forpligter også fabrikanterne til at udstede en typeattest for hvert køretøj fremstillet i overensstemmelse med typegodkendelsen. Når et køretøj er ledsaget af en sådan attest, bør det tillades, at det gøres tilgængeligt på markedet og registreres til brug i hele Unionen.
(14)
For at sikre, at proceduren for overvågning af produktionens overensstemmelse, som er en af hjørnestenene i EU-typegodkendelsessystemet, er blevet gennemført korrekt og fungerer, som den skal, bør fabrikanterne kontrolleres regelmæssigt af en kompetent myndighed eller en dertil udpeget teknisk tjeneste, som er i besiddelse af de krævede kvalifikationer på dette område.
(15)
Denne forordning udgør et sæt specifikke sikkerheds- og miljøkrav. Det er derfor vigtigt at fastsætte bestemmelser for at sikre, at fabrikanten eller enhver anden erhvervsdrivende i forsyningskæden i tilfælde, hvor et køretøj udgør en alvorlig risiko for brugerne eller miljøet, har truffet effektive beskyttelsesforanstaltninger, herunder tilbagekaldelse af køretøjer i overensstemmelse med artikel 20 i forordning (EF) nr. 765/2008. De godkendende myndigheder bør derfor være i stand til at vurdere, om disse foranstaltninger er tilstrækkelige.
(16)
I visse begrænsede tilfælde er det hensigtsmæssigt at tillade national typegodkendelse af små serier. For at undgå misbrug bør en forenklet procedure for små serier af køretøjer indskrænkes til en meget begrænset produktion. Det er derfor nødvendigt nøjagtigt at definere begrebet små serier med hensyn til antallet af køretøjer, der produceres.
(17)
Unionen er en kontraherende part i overenskomsten under FN's Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE) om indførelse af ensartede tekniske forskrifter for hjulkøretøjer samt udstyr og dele, som kan monteres og/eller benyttes på hjulkøretøjer, samt vilkårene for gensidig anerkendelse af godkendelser, der er meddelt på grundlag af sådanne forskrifter (»Overenskomsten af 1958, som revideret«) (6). For at forenkle typegodkendelseslovgivningen i overensstemmelse med anbefalingerne i rapporten offentliggjort af Kommissionen i 2006 med titlen »CARS 21: En konkurrencevenlig lovramme for automobiler i det 21. århundrede«, vil det være hensigtsmæssigt at ophæve alle særdirektiverne uden at reducere beskyttelsesniveauet. Kravene i de pågældende direktiver bør overføres til denne forordning eller delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning og bør, hvor det er relevant, erstattes af henvisninger til de tilsvarende regulativer fra FN's Økonomiske Kommission for Europa (FN/ECE), som Unionen har stemt for eller som Unionen har tiltrådt, og som er knyttet som bilag til Overenskomsten af 1958, som revideret. For at lette den administrative byrde i forbindelse med typegodkendelsesprocessen bør køretøjsfabrikanterne have mulighed for, når det er relevant, at ansøge om typegodkendelse i henhold til denne forordning ved direkte at opnå godkendelse efter de relevante FN/ECE-regulativer, som der henvises til i bilagene til denne forordning eller i de delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning.
(18)
FN/ECE-regulativerne og ændringerne hertil, som Unionen har stemt for under anvendelse af afgørelse 97/836/EF, bør derfor indarbejdes i EU-typegodkendelseslovgivningen. Tilsvarende bør Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage de nødvendige tilpasninger til bilagene til denne forordning eller til de delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning.
(19)
Det er nødvendigt, at der er ubegrænset adgang til reparationsinformationer om køretøjer via et standardiseret format, der kan anvendes til at finde tekniske informationer, samt at der er effektiv konkurrence på markedet for informationstjenester vedrørende vedligeholdelse og reparation af køretøjer for at forbedre det indre markeds funktion, navnlig hvad angår den frie bevægelighed for varer, etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser. En stor del af disse informationer vedrører egendiagnosesystemer og deres interaktion med andre systemer i køretøjet. Det er hensigtsmæssigt, at der fastsættes tekniske specifikationer, som fabrikanternes websteder bør opfylde, sideløbende med målrettede foranstaltninger for at sikre små og mellemstore virksomheder adgang på rimelige vilkår.
(20)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (7).
(21)
For at supplere denne forordning med yderligere tekniske detaljer bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår miljøpræstationer og fremdriftsydelse, funktionel sikkerhed og køretøjskonstruktion. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(22)
Medlemsstaterne bør fastsætte de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af denne forordning og af delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, og sikre, at de gennemføres. Disse sanktioner bør være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.
(23)
For at kunne vurdere og afgøre, hvorvidt den obligatoriske montering af visse avancerede bremsesystemer bør udvides til at omfatte yderligere kategorier af motorcykler, bør Kommissionen aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet på grundlag af bl.a. data for trafikulykker indgivet af medlemsstaterne.
(24)
Selv om intet i denne forordning hindrer medlemsstaterne i fortsat at anvende deres respektive individuelle godkendelsesordninger, bør Kommissionen aflægge rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om, hvorledes disse nationale ordninger fungerer på grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne med henblik på at genoverveje spørgsmålet om, hvorvidt der bør fremsættes et lovgivningsmæssigt forslag om harmonisering af de individuelle godkendelsessystemer på EU-plan.
(25)
I forbindelse med revisionen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF af 5. september 2007 om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (8) bør der tages højde for afgrænsningen mellem denne forordning og direktiv 2007/46/EF i lyset af medlemsstaternes erfaring med anvendelsen af denne forordning, navnlig med henblik på at sikre retfærdig konkurrence mellem klasser af køretøjer.
(26)
For at gøre bestemmelserne i nærværende forordning så klare, forudsigelige, fornuftige og enkle som muligt og for at lette byrden for køretøjsfabrikanter bør denne forordning kun indeholde et begrænset antal gennemførelsesstadier for indførelsen af nye emissionsniveauer og sikkerhedskrav. Industrien bør have tilstrækkelig tid til at tilpasse sig de nye bestemmelser i nærværende forordning og de tekniske specifikationer og administrative bestemmelser i delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning. For at sikre, at fabrikanterne har tilstrækkelig tid til at udvikle, afprøve og gennemføre tekniske løsninger på serieproducerede køretøjer, og at fabrikanter og godkendende myndigheder i medlemsstaterne har tilstrækkelig tid til at indføre de nødvendige administrative systemer, er det af afgørende betydning, at kravene fastlægges i god tid.
(27)
Direktiv 2002/24/EF og de heri omhandlede særdirektiver er flere gange blevet ændret væsentligt. Af hensyn til klarhed, rationalitet og forenkling bør direktiv 2002/24/EF og de heri omhandlede særdirektiver ophæves og erstattes af én forordning samt et lille antal delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter. Vedtagelsen af en forordning sikrer, at de pågældende bestemmelser finder direkte anvendelse og kan ajourføres meget hurtigere og effektivere, således at der kan tages bedre hensyn til den tekniske udvikling.
(28)
Følgende direktiver bør ophæves:
-
Direktiv 2002/24/EF
-
Rådets direktiv 93/14/EØF af 5. april 1993 om bremser for to- og trehjulede motordrevne køretøjer (9)
-
Rådets direktiv 93/30/EØF af 14. juni 1993 om lydsignalapparater på to- og trehjulede motordrevne køretøjer (10)
-
Rådets direktiv 93/33/EØF af 14. juni 1993 om tyverisikring på to- og trehjulede motordrevne køretøjer (11)
-
Rådets direktiv 93/93/EØF af 29. oktober 1993 om masse og dimensioner for to- og trehjulede motordrevne køretøjer (12)
-
direktiv 95/1/EF
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/24/EF af 17. juni 1997 om dele af og kendetegn ved to- og trehjulede motordrevne køretøjer (13)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/7/EF af 20. marts 2000 om hastighedsmålere for to- og trehjulede motordrevne køretøjer (14)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/51/EF af 19. juli 2002 om reduktion af emissionerne af forurenende stoffer fra to- og trehjulede motordrevne køretøjer (15)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/62/EF af 13. juli 2009 om anbringelsessted for bagnummerplade på to- og trehjulede motordrevne køretøjer (16)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/67/EF af 13. juli 2009 om montering af lygter og lyssignaler på to- og trehjulede motordrevne køretøjer (17)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/78/EF af 13. juli 2009 om støtteben på tohjulede motordrevne køretøjer (18)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/79/EF af 13. juli 2009 om fastholdelsesanordninger for passagerer på tohjulede motordrevne køretøjer (19)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/80/EF af 13. juli 2009 om identificering af betjeningsorganer, kontrollamper og indikatorer på to- og trehjulede motordrevne køretøjer (20)
-
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/139/EF af 25. november 2009 om foreskrevne påskrifter og skilte på to- og trehjulede motordrevne køretøjer (21)
(29)
Målene for denne forordning, nemlig at fastsætte harmoniserede regler om de administrative og tekniske krav til typegodkendelse af køretøjer i klasse L og markedsovervågning af sådanne køretøjer, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og derfor på grund af omfanget og virkningerne heraf bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
FORMÅL, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER
Artikel 1
Formål
1. Denne forordning fastsætter de administrative og tekniske krav til typegodkendelse af alle nye køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder som omhandlet i artikel 2, stk. 1.
Denne forordning finder ikke anvendelse på godkendelse af individuelle køretøjer. Medlemsstater, der udsteder sådanne individuelle godkendelser, skal imidlertid acceptere enhver typegodkendelse af køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder udstedt i henhold til denne forordning i stedet for de pågældende nationale bestemmelser.
2. Denne forordning fastsætter krav i forbindelse med markedsovervågning af køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder, der skal godkendes i henhold til denne forordning. Denne forordning fastsætter endvidere kravene til markedsovervågning af dele af og udstyr til sådanne køretøjer.
3. Denne forordning berører ikke anvendelsen af lovgivning om trafiksikkerhed.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse på alle to- eller trehjulede køretøjer og quadricykler som kategoriseret i artikel 4 og i bilag I (»køretøjer i klasse L«), som er beregnet til kørsel på offentlig vej, herunder køretøjer konstrueret og fremstillet i et eller flere trin, og på systemer, komponenter og separate tekniske enheder samt dele og udstyr konstrueret og fremstillet til sådanne køretøjer
Denne forordning finder også anvendelse på enduromotorcykler (L3e-AxE (x = 1, 2 eller 3)), trialmotorcykler (L3e-AxT (x = 1, 2 eller 3)) og tunge terrængående quads (L7e-B) som kategoriseret i artikel 4 og i bilag I.
2. Denne forordning finder ikke anvendelse på følgende køretøjer:
a)
køretøjer med en konstruktivt bestemt maksimal hastighed på højst 6 km/h
b)
køretøjer udelukkende til brug for fysisk handicappede
c)
køretøjer, der udelukkende er beregnet til at blive styret af en person til fods
d)
køretøjer udelukkende til brug ved konkurrencer
e)
køretøjer, der er konstrueret og fremstillet til anvendelse af væbnede styrker, civilforsvaret, brandvæsenet, ordensmagten og akutmedicinske tjenester
f)
landbrugs- og skovbrugstraktorer, der falder ind under Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 167/2013 af 5. februar 2013 om godkendelse og markedsovervågning af landbrugs- og skovbrugstraktorer (22), maskiner, der falder ind under Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/68/EF af 16. december 1997 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra forbrændingsmotorer til montering i mobile ikke-vejgående maskiner (23) og Parlamentets og Rådets direktiv 2006/42/EF af 17. maj 2006 om maskiner (24), samt motorkøretøjer, der falder ind under direktiv 2007/46/EF
g)
køretøjer, der hovedsagelig er beregnet til brug uden for vej (off road) og konstrueret til kørsel på overflader uden belægning
h)
pedalcykler, som er udstyret med en elektrisk hjælpemotor med en maksimal kontinuerlig nominel effekt på 250 W eller derunder, hvor motorydelsen ophører, når cyklisten holder op med at træde, og ellers reduceres gradvis for at ophøre, inden køretøjets hastighed når 25 km/h
i)
selvbalancerende køretøjer
j)
køretøjer, der ikke har mindst én siddeplads.
k)
køretøjer udstyret med en siddeplads for føreren, hvis R-punkt højde er ≤ 540 mm, hvis der er tale om klasse L1e, L3e og L4e, eller ≤ 400 mm, hvis der er tale om klasse L2e, L5e, L6e og L7e.
Artikel 3
Definitioner
I denne forordning og i de i bilag II opførte retsakter finder, medmindre andet er bestemt heri, forstås ved:
1) »typegodkendelse«: den procedure, hvorved en godkendende myndighed attesterer, at en type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav
2) »typegodkendelsesattest«: det dokument, hvorved den godkendende myndighed officielt attesterer, at en type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed er godkendt
3) »typegodkendelse af et helt køretøj«: en typegodkendelse, hvor en godkendende myndighed attesterer, at en type af delvis opbygget, færdigopbygget eller etapevis færdigopbygget køretøj opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav
4) »EU-typegodkendelse«: den procedure, hvorved en godkendende myndighed attesterer, at en type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav i denne forordning
5) »EU-typegodkendelsesattest«: den attest, der er baseret på den model, der er fastsat i den gennemførelsesretsakt, der er vedtaget i henhold til denne forordning, eller den meddelelsesformular, der findes i de relevante FN/ECE-regulativer, der er omhandlet i denne forordning eller i delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning
6) »typegodkendelse af et system«: en typegodkendelse, hvor en godkendende myndighed attesterer, at et system, der er indbygget i en bestemt køretøjstype, opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav
7) »typegodkendelse af separat teknisk enhed«: en typegodkendelse, hvor en godkendende myndighed attesterer, at en separat teknisk enhed opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav for så vidt angår en eller flere nærmere bestemte køretøjstyper
8) »typegodkendelse af en komponent«: en typegodkendelse, hvor en godkendende myndighed attesterer, at en komponent uafhængigt af et køretøj opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav
9) »national typegodkendelse«: en typegodkendelsesprocedure fastlagt i en medlemsstats nationale lovgivning, idet gyldigheden af en sådan godkendelse er begrænset til den pågældende medlemsstats område
10) »typeattest«: det dokument, der er udstedt af fabrikanten og attesterer, at et fremstillet køretøj er i overensstemmelse med den godkendte køretøjstype
11) »basiskøretøj«: ethvert køretøj, som anvendes på den indledende etape i en etapevis typegodkendelsesprocedure
12) »delvis opbygget køretøj«: et køretøj, som skal gennem mindst én yderligere etape i opbygningen for at opfylde de relevante tekniske krav i denne forordning
13) »etapevis færdigopbygget køretøj«: et køretøj, som har gennemgået hele processen for etapevis typegodkendelse og opfylder de relevante tekniske krav i denne forordning
14) »færdigopbygget køretøj«: et køretøj, som ikke skal opbygges yderligere for at opfylde de relevante tekniske krav i denne forordning
15) »system«: en samling af anordninger, der i kombination udfører en eller flere specifikke funktioner i et køretøj, og som er omfattet af kravene i denne forordning eller delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning
16) »komponent«: en anordning omfattet af kravene i denne forordning eller delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, som er bestemt til at være en del af et køretøj, og som kan typegodkendes uafhængigt af et køretøj i overensstemmelse med denne forordning eller delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, hvis der i disse retsakter udtrykkelig gives mulighed herfor
17) »separat teknisk enhed«: en anordning omfattet af kravene i denne forordning eller delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning og bestemt til at være en del af et køretøj, som kan typegodkendes separat, men kun i forbindelse med en eller flere nærmere bestemte køretøjstyper, hvis der i disse retsakter udtrykkelig gives mulighed herfor
18) »dele«: produkter, der anvendes til samlingen af et køretøj, såvel som reservedele
19) »udstyr«: øvrige produkter ud over dele, der kan tilføjes eller monteres på et køretøj
20) »originale dele eller udstyr«: dele eller udstyr, der er fremstillet i overensstemmelse med de specifikationer og produktionsstandarder, som køretøjsfabrikanten har fastlagt for fremstillingen af dele eller udstyr til samlingen af det pågældende køretøj; dette omfatter dele eller udstyr, der er fremstillet på samme produktionslinje som disse eller dette udstyr; det lægges til grund, hvis ikke det modsatte bevises, at dele eller udstyr er originale dele eller udstyr, hvis fabrikanten attesterer, at delene eller udstyret er af samme kvalitet som de komponenter, der anvendes til samlingen af det pågældende køretøj og er fremstillet i overensstemmelse med køretøjsfabrikantens specifikationer og produktionsstandarder
21) »reservedele«: produkter, der monteres i eller på et køretøj for at erstatte dette køretøjs originale dele, herunder produkter som f.eks. smøremidler, der er nødvendige for brugen af et køretøj, dog med undtagelse af brændstof
22) »funktionel sikkerhed«: fravær af en uacceptabel risiko for fysisk skade eller sundhedsskade på personer eller skade på ejendom som følge af fejlfunktion af mekaniske, hydrauliske, pneumatiske, elektriske eller elektroniske systemer, komponenter eller separate tekniske enheder
23) »avanceret bremsesystem«: et blokeringsfrit bremsesystem, et kombineret bremsesystem eller begge
24) »blokeringsfrit bremsesystem«: et system, der mærker hjulslip og automatisk justerer det tryk, der frembringer bremsekraften på hjulet/hjulene for at begrænse sådant hjulslip
25) »kombineret bremsesystem«:
a)
for køretøjer i klasse L1e og L3e: et driftsbremsesystem, hvor mindst to bremser på forskellige hjul aktiveres ved betjening af en enkelt anordning
b)
for køretøjer i klasse L4e: et driftsbremsesystem, hvor bremserne på mindst forhjul og baghjul aktiveres ved betjening af en enkelt anordning (hvis baghjul og sidevognshjul bremses af samme bremsesystem, betragtes dette som baghjulsbremse)
c)
for køretøjer i klasse L2e, L5e, L6e og L7e: et driftsbremsesystem, hvor bremserne på alle hjul aktiveres ved betjening af en enkelt anordning
26) »automatisk tænding/slukning af lys«: en lyssystem, der tændes, når tændingsnøglen eller motorens on/off-kontakt er i positionen tændt (on)
27) »forureningsbegrænsende anordning«: de komponenter på et køretøj, der styrer eller begrænser udstødnings- og fordampningsemissionerne
28) »forureningsbegrænsende udskiftningsanordning«: en forureningsbegrænsende anordning eller et aggregat af anordninger, der er beregnet til at erstatte den originale forureningsbegrænsende anordning, og som kan godkendes som en separat teknisk enhed
29) »siddeplads«:
a)
en saddel, der tjener som siddeplads for enten føreren eller en passager, og hvorpå man sidder overskrævs, eller
b)
ethvert sæde, der kan tjene som siddeplads for mindst en person på størrelse med en menneskedukke svarende til en 50-percentil voksen mand, når der er tale om føreren
30) »motor med kompressionstænding« eller »CI-motor«: en forbrændingsmotor, som fungerer efter principperne i »diesel«-cyklussen
31) »motor med styret tænding« eller »PI-motor«: en forbrændingsmotor, som fungerer efter principperne i »Otto«-cyklussen
32) »hybridkøretøj«: et motordrevet køretøj, der til fremdrift er forsynet med mindst to forskellige energiomdannere og to forskellige systemer til lagring af energi (på køretøjet)
33) »hybridt el-køretøj«: et køretøj, der til den mekaniske fremdrift bruger energi fra begge af følgende kilder af lagret energi/kraft på køretøjet:
a)
et brændstof
b)
et batteri, en kondensator, et svinghjul/en generator eller andre elektriske energi- eller kraftlagringsenheder.
Denne definition omfatter køretøjer, som trækker energi fra et brændstof, der forbruges udelukkende med henblik på genopladning af den elektriske energi-/kraftlagringsenhed
34) »fremdriftsmiddel«: en forbrændingsmotor, en elmotor, enhver hybrid anvendelse eller en kombination disse motortyper eller enhver anden motortype
35) »maksimal kontinuerlig nominel effekt«: den maksimale effekt over 30 minutter på en elektrisk motors udgangsaksel som fastsat i FN/ECE-regulativ nr. 85
36) »maksimal nettoeffekt«: en forbrændingsmotors maksimale effekt afgivet på prøvebænk på enden af krumtapakslen eller tilsvarende
37) »manipulationsanordning«: enhver konstruktionsanordning, som registrerer temperatur, køretøjets hastighed, motorens omdrejningstal (rpm) og/eller belastning, det anvendte gear, vakuum i indsugningsmanifolden eller ethvert andet parameter med henblik på at aktivere, modulere, forsinke eller deaktivere driften af en del af emissionsbegrænsningssystemet, og som derved reducerer dets effektivitet under betingelser, som man med rimelighed kan forvente at komme ud for under køretøjets normale drifts- og brugsforhold
38) »holdbarhed«: komponenter og systemers egenskab til at vare ved, således at miljøpræstationerne som fastsat i artikel 23 og bilag V stadig kan opfyldes efter et bestemt kilometertal som fastlagt i bilag VII, og således at køretøjets funktionelle sikkerhed er sikret, hvis køretøjet bruges under normale forhold eller forhold, som det er beregnet til, og vedligeholdes i overensstemmelse med fabrikantens anbefalinger
39) »slagvolumen«:
a)
for motorer med frem- og tilbagegående stempler, den nominelle slagvolumen
b)
for drejestempelmotorer (Wankel-motorer), det dobbelte af den nominelle slagvolumen
40) »fordampningsemissioner«: de carbonhydriddampe, der udsendes fra et køretøjs brændstoflagrings- og brændstoftilførselssystem, men ikke fra udstødningen
41) »SHED-prøvning«: en køretøjsprøvning i et forseglet hus til bestemmelse af fordampning, hvor en særlig prøvning af fordampningsemissionen gennemføres
42) »gasbrændstofsystem«: et system bestående af lagring af et gasbrændstof, en brændstofforsyning samt måle- og styringskomponenter monteret på en motor med det formål at gøre det muligt for motoren at køre på LPG, CNG eller hydrogen som eneste brændstof, som et af to brændstoffer eller som et af flere brændstoffer
43) »gasformige forurenende stoffer«: udstødningsemissioner af carbonmonoxid (CO), nitrogenoxider (NOx) udtrykt i nitrogendioxid-ækvivalent (NO2-ækvivalent) og carbonhydrider (HC)
44) »udstødningsemissioner«: emissionen af gasformige forurenende stoffer og partikler, særlig fra køretøjets udstødningsrør
45) »partikler«: bestanddele af udstødningsgassen, som fjernes fra den fortyndede gas ved en maksimal temperatur på 325 K (52 °C) ved hjælp af de filtre, som er beskrevet i prøvningsproceduren for kontrol af gennemsnitlige udstødningsemissioner
46) »Den på verdensplan harmoniserede prøvningscyklus for motorcykler« eller »WMTC«: den på verdensplan harmoniserede WMTC-prøvningscyklus i laboratorium som defineret af FN/ECE i den globale tekniske forskrift nr. 2
47) »fabrikant«: den fysiske eller juridiske person, der overfor den godkendende myndighed er ansvarlig for alle aspekter af typegodkendelsesprocessen eller tilladelsesprocessen, for at sikre produktionens overensstemmelse, og som også er ansvarlig for markedsovervågningsspørgsmål for så vidt angår fremstillede køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder, uanset om den pågældende fysiske eller juridiske person er direkte involveret i alle etaper i udformningen og fremstillingen af det køretøj, det system, den komponent eller den separate tekniske enhed, som godkendelsesprocessen vedrører
48) »fabrikantens repræsentant«: enhver fysisk eller juridisk person, der er etableret i Unionen og behørigt udnævnt af fabrikanten til at repræsentere denne overfor den godkendende myndighed eller markedsovervågningsmyndigheden og handle på fabrikantens vegne, inden for de områder, der er omfattet af denne forordning
49) »importør«: enhver fysisk eller juridisk person, der er etableret i Unionen, og som markedsfører et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr fra et tredjeland
50) »distributør«: enhver fysisk eller juridisk person i forsyningskæden, med undtagelse af fabrikanten eller importøren, der tilgængeliggør et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr på markedet
51) »erhvervsdrivende«: fabrikanten, fabrikantens repræsentant, importøren eller distributøren
52) »registrering«: administrativ tilladelse til ibrugtagning af et køretøj i vejtrafik, hvorved køretøjet identificeres og tildeles et serienummer, der udgør dets registreringsnummer, som kan gælde permanent, midlertidigt eller for en kort periode
53) »ibrugtagning«: første anvendelse i Unionen til de beregnede formål af et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr
54) »markedsføring«: første tilgængeliggørelse af et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr i Unionen
55) »gøre tilgængelig på markedet«: enhver levering af et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr med henblik på distribution eller anvendelse på markedet som led i erhvervsvirksomhed, mod eller uden vederlag
56) »godkendende myndighed«: den myndighed i en medlemsstat, der er oprettet eller udpeget af medlemsstaten, og som Kommissionen er blevet underrettet om, og som er kompetent med hensyn til alle aspekter vedrørende godkendelse af en type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed, med hensyn til godkendelsesproceduren, med hensyn til udstedelse og eventuel inddragelse af eller afslag på godkendelsesattester, med hensyn til at fungere som forbindelsesled til andre medlemsstaters godkendende myndigheder, med hensyn til udpegning af de tekniske tjenester og med hensyn til kontrol af, at fabrikanten opfylder sine forpligtelser for så vidt angår produktionens overensstemmelse
57) »markedsovervågningsmyndighed«: en myndighed i en medlemsstat, der er ansvarlig for at udføre markedsovervågningen på dens område
58) »markedsovervågning«: aktiviteter, der gennemføres, og foranstaltninger, der træffes af nationale myndigheder for at sikre, at køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der gøres tilgængelige på markedet, overholder kravene i den relevante EU-harmoniseringslovgivning og ikke udgør nogen risiko for sundheden, sikkerheden eller noget andet aspekt af beskyttelsen af almene samfundshensyn
59) »national myndighed«: en godkendende myndighed eller enhver anden myndighed, der beskæftiger sig med og er ansvarlig for markedsovervågning, grænsekontrol eller registrering af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, dele eller udstyr i en medlemsstat
60) »teknisk tjeneste«: en organisation eller et organ, der af en medlemsstats godkendende myndighed er udpeget til at fungere som prøvningslaboratorium, der skal udføre prøvninger, eller som et overensstemmelsesvurderingsorgan, der skal udføre den indledende vurdering og andre prøvninger eller foretage inspektioner på den godkendende myndigheds vegne; den godkendende myndighed kan også selv udøve disse funktioner
61) »prøvning i fabrikantregi«: udførelse af prøvninger i fabrikantens egne anlæg, registrering af prøvningsresultaterne og indsendelse af en rapport, inklusive konklusioner, til den godkendende myndighed, foretaget af en fabrikant, som er blevet udpeget som teknisk tjeneste med henblik på vurdering af opfyldelse af bestemte krav
62) »virtuel prøvningsmetode«: computersimulationer, herunder beregninger, der viser, om et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed opfylder de tekniske krav i en delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 30, stk. 6, uden at det er nødvendigt at anvende et fysisk køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed
63) »egendiagnose-system« eller »OBD-system«: et system, som er i stand til at opdage en fejl og finde det sandsynlige fejlsted ved hjælp af fejlkoder i en computerhukommelse
64) »reparations- og vedligeholdelsesinformationer«: alle de oplysninger, der er nødvendige til diagnosticering, service, syn, periodisk overvågning, reparation, omprogrammering eller re-initialisering af køretøjet, og som fabrikanterne stiller til rådighed for deres autoriserede forhandlere og reparatører, herunder alle efterfølgende ændringer og supplementer til sådanne oplysninger; disse informationer omfatter alle de oplysninger, der er nødvendige til indsætning af dele og udstyr i køretøjer
65) »uafhængig aktør«: virksomheder, ud over de autoriserede forhandlere og reparatører, der er direkte eller indirekte involveret i reparation og vedligeholdelse af køretøjer, især reparatører, fabrikanter eller distributører af reparationsudstyr, værktøj eller reservedele, tekniske forlag, automobilklubber, vejservicevirksomheder, virksomheder, der tilbyder inspektion og afprøvning, og virksomheder, der tilbyder undervisning af installatører, fabrikanter og reparatører af udstyr til køretøjer, som anvender alternative brændstoffer
66) »autoriseret reparatør«: en leverandør af reparations- og vedligeholdelsesydelser i forbindelse med køretøjer, som deltager i et distributionssystem oprettet af en køretøjsleverandør
67) »restkøretøj«: ethvert køretøj, som indgår i en lagerbeholdning, der ikke kan gøres tilgængeligt på markedet eller ikke længere kan gøres tilgængeligt på markedet, registreres eller tages i brug på grund af ikrafttrædelse af nye tekniske krav, som det ikke er godkendt til
68) »tohjulet motordrevet køretøj« eller »PTW« (powered two-wheeler): et motoriseret tohjulet køretøj, herunder motordrevne tohjulede, tohjulede knallerter og tohjulede motorcykler
69) »motordrevet tricykel«: et motoriseret trehjulet køretøj, der opfylder klassificeringskriterierne for køretøjer i klasse L5e
70) »quadricykel«: et firehjulet køretøj, der opfylder klassificeringskriterierne for køretøjer i klasse L6e eller L7e
71) »selvbalancerende køretøj«: et køretøjskoncept, der er baseret på en iboende ustabil ligevægt og har brug for et hjælpestyresystem for at holde balancen, og som omfatter motordrevne ethjulede køretøjer eller motordrevne tohjulede, tosporede køretøjer
72) »tvillingehjul«: to hjul, der er monteret på samme aksel, som betragtes som et enkelt hjul, og hvor afstanden mellem centrene af dækkenes berøringsflader med jorden er mindre end 460 mm
73) »køretøjstype«: en gruppe af køretøjer, herunder varianter og versioner, af en bestemt klasse, der ikke adskiller sig med hensyn til mindst følgende væsentlige aspekter:
a)
klasse og underklasse
b)
fabrikant
c)
chassis, stel, understel, bundplade eller konstruktion, som de vigtigste komponenter er fastgjort til
d)
fabrikantens typebetegnelse
74) »variant«: et køretøj af samme type, hvor:
a)
karrosseriets grundlæggende karakteristika er de samme
b)
fremdriftssystemet og dets konfiguration er det samme
c)
funktionsprincippet (arbejdsgang) det samme, hvis en forbrændingsmotor er del af fremdriftssystemet
d)
antallet af cylindere og cylinderarrangement er det samme
e)
typen af gearkasse er den samme
f)
forskellen i masse i køreklar stand mellem den laveste og den højeste værdi ikke overstiger 20 % af den laveste værdi
g)
forskellen i den største tilladte totalmasse mellem den laveste og den højeste værdi ikke overstiger 20 % af den laveste værdi
h)
forskellen i motorens cylindervolumen (hvis der er tale om en forbrændingsmotor) mellem den laveste og den højeste værdi ikke overstiger 30 % af den laveste værdi, og
i)
forskellen i motoreffekt mellem den laveste og den højeste værdi ikke overstiger 30 % af den laveste værdi
75) »version af en variant«: et køretøj, der består af en kombination af punkter angivet i den informationspakke, der er omhandlet i artikel 29, stk. 10
76) »forbrændingsmotor med ydre forbrænding«: en forbrændingsmotor, i hvilken forbrændings- og ekspansionskamrene er fysisk adskilt, og hvor en internt virkende væske opvarmes ved forbrænding i en ydre kilde. Varmen fra den ydre forbrænding udvider den internt virkende væske, som herefter udvider sig og indvirker på motorens mekanisme og herved producerer bevægelse og nyttigt arbejde
77) »drivaggregat«: de komponenter og systemer i et køretøj, der genererer kraft og overfører denne til vejens overflade, herunder motor(er), motorstyresystemer eller andre styremoduler, forureningsbegrænsende og miljøbeskyttende udstyr, herunder systemer til begrænsning af forurenende emissioner og støjbekæmpelse, transmissionen og dennes betjening, enten en drivaksel, en drivrem eller et kædedrev, differentialer, finaledrevet og det drivende hjuls dæk (radius)
78) »enkeltbrændstofkøretøj«: et køretøj, der primært er beregnet til én type brændstof
79) »gas-enkeltbrændstofkøretøj«: et enkeltbrændstofkøretøj, der primært anvender LPG, NG/biomethan eller hydrogen, men som også kan være udstyret med et system med henblik på anvendelse af benzin i nødstilfælde eller udelukkende ved start, og hvis benzintank højst kan rumme fem liter benzin
80) »E5«: en brændstofblanding indeholdende 5 % vandfrit ethanol og 95 % benzin
81) »LPG«: flaskegas, der består af propan og butan, der er fortættet som følge af opbevaring under tryk
82) »NG«: naturgas med et meget højt indhold af methan
83) »biomethan«: en vedvarende naturgas fremstillet af økologiske materialer, der starter som »biogas«, men herefter renses i en proces, hvor biogas omdannes til biomethan, hvilket fjerner urenhederne i biogassen såsom CO2, siloxaner og hydrogensulfid (H2S)
84) »dobbeltbrændstofkøretøj«: et køretøj med to separate brændstoftanksystemer, som kan køre på to forskellige brændstoffer, dog kun ét brændstof ad gangen
85) »gas-dobbeltbrændstofkøretøj«: et dobbeltbrændstofkøretøj, der kan køre på benzin og enten LPG, NG/biomethan eller hydrogen
86) »blandingsbrændstofkøretøj«: et køretøj med et enkelt brændstoftanksystem, der kan køre på forskellige blandinger af to eller flere brændstoffer
87) »E85«: en brændstofblanding indeholdende 85 % vandfrit ethanol og 15 % benzin
88) »ethanol-blandingsbrændstofkøretøj«: et blandingsbrændstofkøretøj, der kan køre på benzin eller en blanding af benzin og ethanol med et ethanolindhold på op til 85 %
89) »H2NG«: en brændstofblanding indeholdende hydrogen og naturgas
90) »H2NG-blandingsbrændstofkøretøj«: et blandingsbrændstofkøretøj, der kan køre på forskellige blandinger af hydrogen og NG/biomethan
91) »biodiesel-blandingsbrændstofkøretøj«: et blandingsbrændstofkøretøj, der kan køre på mineralsk diesel eller en blanding af mineralsk diesel og biodiesel
92) »B5«: en brændstofblanding indeholdende op til 5 % biodiesel og 95 % petroleumdiesel
93) »biodiesel«: dieselolie baseret på vegetabilsk olie eller animalsk fedt, og som består af langkædede akylestere, der er fremstillet på en bæredygtig måde
94) »rent elektrisk køretøj«: et køretøj, der drives af:
a)
et system bestående af en eller flere anordninger til oplagring af elektrisk energi, en eller flere elektriske anordninger til kraftkonditionering og en eller flere elektriske maskiner, som omdanner oplagret elektrisk energi til mekanisk energi, der overføres til hjulene til fremdrift af køretøjet
b)
en sekundær elektrisk fremdrift monteret på et køretøj, der er udformet med pedaler
95) »køretøj til hydrogenbrændselscelle«: et køretøj, der drives af en brændselscelle, der konverterer kemisk energi fra hydrogen til elektrisk energi til fremdrift af køretøjet
96) »R-punkt« eller »sædets referencepunkt«: et konstruktivt bestemt punkt, som fastlægges af køretøjsfabrikanten for hver siddeplads og er bestemt i forhold til det tredimensionale referencesystem.
Henvisninger i denne forordning til krav, procedurer eller ordninger fastsat i denne forordning skal forstås som henvisninger til sådanne krav, procedurer eller ordninger, som er fastsat i denne forordning og i delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
Artikel 4
Køretøjsklasser
1. Køretøjer i klasse L omfatter motordrevne to-, tre- og firehjulede køretøjer som kategoriseret i denne artikel og i bilag I, herunder cykler med motor, to- og trehjulede knallerter, to- og trehjulede motorcykler, motorcykler med sidevogn og tunge on-road-quads samt lette og tunge quadrikøretøjer.
2. I denne forordning finder følgende køretøjsklasser og -underklasser anvendelse som beskrevet i bilag I:
a)
klasse L1e (let motordrevet tohjulet køretøj), underopdelt i:
i)
L1e-A (cykel med motor)
ii)
L1e-B (tohjulet knallert)
b)
klasse L2e (trehjulet motorcykel), underopdelt i:
i)
L2e-P (trehjulet knallert konstrueret til transport af personer)
ii)
L2e-U (trehjulet knallert konstrueret til erhvervsformål).
c)
klasse L3e (tohjulet motorcykel), underopdelt i:
i)
motorcyklens ydeevne (25), yderligere underopdelt i:
-
L3e-A1 (motorcykel med lav ydeevne)
-
L3e-A2 (motorcykel med mellemstor ydeevne)
-
L3e-A3 (motorcykel med stor ydeevne)
ii)
særlig anvendelse:
-
L3e-A1E-, L3e-A2E- eller L3e-A3E-enduromotorcykel
-
L3e-A1T-, L3e-A2T- eller L3e-A3T-trialmotorcykel
d)
klasse L4e (tohjulet motorcykel med sidevogn)
e)
klasse L5e (motordrevet tricykel), underopdelt i:
i)
L5e-A (tricykel), køretøj først og fremmest konstrueret til transport af passagerer
ii)
L5e-B (erhvervstricykel), erhvervstricykel udelukkende konstrueret til transport af varer
f)
klasse L6e (let quadricykel), underopdelt i:
i)
L6e-A (let on-road-quad)
ii)
L6e-B (let quadrikøretøj), yderligere underopdelt i:
-
L6e-B (U-køretøj) (let quadrikøretøj til erhvervsformål): erhvervskøretøj udelukkende konstrueret til transport af varer
-
L6e-B (P-køretøj) (let quadrikøretøj til transport af passagerer): køretøjer først og fremmest konstrueret til transport af passagerer
g)
klasse L7e (tunge quadricykler), underopdelt i:
i)
L7e-A (tung on-road-quad), underopdelt i:
-
L7e-A1: A1-on-road-quad
-
L7e-A2: A2-on-road-quad
ii)
L7e-B (tung terrængående quad), underopdelt i:
-
L7e-B1: terrængående quad
-
L7e-B2: side by side-vogn
iii)
L7e-C (tungt quadrikøretøj), underopdelt i:
-
L7e-C-U-køretøj: (tungt quadrikøretøj til erhvervsformål) erhvervskøretøj udelukkende konstrueret til transport af varer
-
L7e-C-P-køretøj: (tungt quadrikøretøj til transport af passagerer) køretøjer først og fremmest konstrueret til transport af passagerer.
3. De køretøjer i klasse L, der er opført i stk. 2, klassificeres yderligere efter køretøjets fremdriftssystem:
a)
køretøj, der fremdrives af en forbrændingsmotor:
-
kompressionstænding (CI)
-
styret tænding (PI)
b)
køretøj, der fremdrives af en forbrændingsmotor med ydre forbrænding, en turbine eller en motor med roterende stempler, hvor et sådant køretøj for så vidt angår opfyldelse af miljøkrav og krav til funktionel sikkerhed sidestilles med en forbrændingsmotor med styret tænding (PI-motor)
c)
køretøj, der fremdrives af en motor, der kører på forkomprimeret trykluft og ikke udsender større niveauer af forurenende stoffer og/eller inaktive gasser end de niveauer, der findes i den omgivende luft, hvor et sådant køretøj for så vidt angår krav til funktionel sikkerhed og brændstoftank og brændstofforsyning sidestilles med et køretøj, der kører på gasbrændstof
d)
køretøj, der fremdrives af en elektrisk motor
e)
hybridkøretøj, der kombinerer en af fremdriftskonfigurationerne som omhandlet i dette stykkes litra a), b), c) eller d) med et eller en kombination af flere af disse fremdriftskonfigurationer, herunder forbrændingsmotorer til forskellige brændstoffer og/eller elmotorer.
4. For så vidt angår klassificering af køretøjer i klasse L i stk. 2: et køretøj, som ikke kan kategoriseres i en bestemt klasse, fordi det overskrider mindst ét af kriterierne fastsat for den pågældende klasse, falder ind under den næst efterfølgende klasse, hvis kriterier den opfylder. Dette gælder for følgende grupper af klasser og underklasser:
a)
klasse L1e med underklasserne L1e-A og L1e-B samt klasse L3e med underklasserne L3e-A1, L3e-A2 og L3e-A3
b)
klasse L2e og klasse L5e med underklasserne L5e-A og L5e-B
c)
klasse L6e med underklasserne L6e-A og L6e-B samt klasse L7e med underklasserne L7e-A, L7e-B og L7e-C
d)
enhver anden logisk sekvens af klasser og/eller underklasser hertil foreslået af fabrikanten og godkendt af den godkendende myndighed.
5. Uden at det berører kriterierne for klassificering i (under)klasser, som er fastsat i nærværende artikels stk. 1-4 og i bilag I, finder yderligere underklasser anvendelse som fastsat i bilag V med henblik på at harmonisere miljøprøvningsprocedurer på internationalt plan ved at henvise til FN/ECE-regulativer og FN/ECE's globale tekniske forskrifter.
Artikel 5
Bestemmelse af masse i køreklar stand
1. Massen i køreklar stand for et køretøj i klasse L bestemmes ved at måle massen af et ubelastet køretøj, der er klar til normal anvendelse, og omfatter massen af:
a)
væsker
b)
standardudstyr i overensstemmelse med fabrikantens specifikationer
c)
»brændstof« i brændstoftankene, der fyldes til mindst 90 % af deres kapacitet.
Med henblik på dette litra:
i)
hvis et køretøj drives af et »flydende brændstof«, betragtes dette som »brændstof«
ii)
hvis et køretøj drives af et flydende »olieblandet brændstof«:
-
hvis brændstof til køretøjets fremdrift og smøreolie er blandet på forhånd, betragtes denne »forblanding« som »brændstof«
-
hvis brændstof til køretøjets fremdrift og smøreolie oplagres separat, er det kun det »brændstof«, der driver køretøjet, der betragtes som »brændstof«, eller
iii)
hvis et køretøj drives af et gasbrændstof, et flydende gasbrændstof eller kører på komprimeret luft, kan massen af »brændstoffet« i gasbrændstoftanken(e) fastsættes til 0 kg
d)
karosseriet, kabinen, dørene, og
e)
ruderne, tilkoblingen, reservehjulene samt værktøjet.
2. Massen i køreklar stand for et køretøj i klasse L omfatter ikke massen af:
a)
føreren (75 kg) og passageren (65 kg)
b)
de maskiner eller det udstyr, der befinder sig på ladet
c)
fremdrivningsbatteriet/fremdrivningsbatterierne, hvis der er tale om et hybridt eller rent elektrisk køretøj
d)
gasbrændstofsystemer samt gasbrændstoftanke, hvis der er tale om et eller flere køretøjer med et, to eller flere brændstoffer, og
e)
tanke til komprimeret luft, hvis der er tale om fremdrift ved forkomprimeret luft.
KAPITEL II
GENERELLE FORPLIGTELSER
Artikel 6
Medlemsstaternes forpligtelser
1. Medlemsstaterne opretter eller udpeger de godkendende myndigheder, der har kompetence med hensyn til spørgsmål vedrørende godkendelse, og de markedsovervågningsmyndigheder, der har kompetence i spørgsmål vedrørende markedsovervågning i henhold til denne forordning. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om oprettelsen og udpegelsen af sådanne myndigheder.
Underretningen vedrørende de godkendende myndigheder og markedsovervågningsmyndighederne skal bl.a. indeholde oplysning om deres navn, adresse, herunder e-mailadresse, samt deres ansvarsområde. Kommissionen offentliggør en liste over og oplysninger om de godkendende myndigheder på sit websted.
2. Medlemsstaterne tillader kun markedsføring, registrering eller ibrugtagning af sådanne køretøjer, komponenter og separate tekniske enheder, der opfylder kravene i denne forordning.
3. Medlemsstaterne må ikke forbyde, begrænse eller hindre markedsføring af, registrering af eller ibrugtagning af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder af grunde, der vedrører aspekter af fremstillingen af dem og deres funktioner, som er omfattet af denne forordning, hvis de opfylder kravene i denne forordning.
4. Medlemsstaterne skal tilrettelægge og udføre markedsovervågning og kontrol af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der indføres på markedet, i overensstemmelse med kapitel III i forordning (EF) nr. 765/2008.
Artikel 7
De godkendende myndigheders forpligtelser
1. De godkendende myndigheder sikrer, at fabrikanter, der ansøger om typegodkendelse, opfylder deres forpligtelser i henhold til denne forordning.
2. De godkendende myndigheder godkender kun sådanne køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der opfylder kravene i denne forordning.
Artikel 8
Markedsovervågningsforanstaltninger
1. For så vidt angår typegodkendte køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder foretager markedsovervågningsmyndighederne i passende omfang behørig dokumentkontrol under hensyntagen til de anerkendte principper for risikovurdering, klager og øvrige oplysninger.
Markedsovervågningsmyndighederne kan kræve, at erhvervsdrivende gør sådan dokumentation og information tilgængelig, i det omfang det skønnes nødvendigt for gennemførelsen af myndighedernes aktiviteter.
Hvis erhvervsdrivende fremviser typeattester, tager markedsovervågningsmyndighederne behørigt hensyn til sådanne attester.
2. Artikel 19, stk. 1, i forordning (EF) nr. 765/2008 finder anvendelse i sin helhed på dele og andet udstyr, som ikke er omfattet af nærværende artikels stk. 1.
Artikel 9
Fabrikanternes forpligtelser
1. Fabrikanterne sikrer, at deres køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, når de markedsføres eller ibrugtages, er fremstillet og godkendt i henhold til kravene i denne forordning og de delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
2. Ved en etapevis typegodkendelse er hver fabrikant ansvarlig for godkendelse og produktionsoverensstemmelse for så vidt angår de systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er blevet tilføjet af ham på den etape i opbygningen af et køretøj, som fabrikanten forestår. Enhver fabrikant, der ændrer komponenter eller systemer, der allerede er blevet godkendt på tidligere etaper, er ansvarlig for godkendelse og produktionsoverensstemmelse for så vidt angår de ændrede komponenter og systemer.
3. Fabrikanter, der ændrer et delvis opbygget køretøj på en sådan måde, at det kan godkendes som tilhørende en anden køretøjsklasse, med det resultat at de lovgivningsmæssige krav, der er blevet vurderet allerede på et tidligere trin af godkendelsesprocessen, har ændret sig, er også ansvarlige for opfyldelsen af de krav, der gælder for den køretøjsklasse, som det ændrede køretøj kan godkendes til.
4. Med henblik på godkendelse af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder omfattet af denne forordning skal fabrikanter, der er etableret uden for Unionen, udpege en enkelt repræsentant, der er etableret i Unionen, til at repræsentere sig over for den godkendende myndighed.
5. Fabrikanter, der er etableret uden for Unionen, udpeger desuden en fælles repræsentant, der er etableret i Unionen, med henblik på markedsovervågning, og denne kan være den i stk. 4 omhandlede repræsentant eller en yderligere repræsentant.
6. Fabrikanterne er over for den godkendende myndighed ansvarlige for alle aspekter af typegodkendelsesprocessen og for produktionens overensstemmelse, uanset om de er direkte involveret i alle etaper af fremstillingen af et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed.
7. I henhold til denne forordning og de delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, som er vedtaget i henhold til denne forordning, sikrer fabrikanterne, at der findes procedurer til sikring af produktionsseriers fortsatte overensstemmelse med den godkendte type. Der tages i overensstemmelse med kapitel VI hensyn til ændringer i et køretøjs, et systems, en komponents eller en separat teknisk enheds konstruktion eller karakteristika og ændringer i de krav, som et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed erklæres i overensstemmelse med.
8. Ud over den lovpligtige mærkning og typegodkendelsesmærker på deres køretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder i henhold til artikel 39 skal fabrikanterne angive navn, registreret handelsnavn eller registreret varemærke og en adresse i Unionen, hvor de kan kontaktes, på deres køretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder, som gøres tilgængelige på markedet, eller, hvis dette ikke er muligt, på emballagen eller i et dokument, som følger med komponenten eller den separate tekniske enhed.
9. Fabrikanterne sikrer, at opbevarings- og transportbetingelserne for et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som de har ansvaret for, ikke bringer overensstemmelsen med kravene i denne forordning i fare.
Artikel 10
Fabrikantens forpligtelser med hensyn til deres produkter, der ikke er i overensstemmelse, eller som udgør en alvorlig risiko
1. Fabrikanter, der mener eller har grund til at formode, at et køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed, som de har fremstillet, og som blevet markedsført eller taget i brug, ikke er i overensstemmelse med denne forordning eller de delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning, træffer straks de nødvendige foranstaltninger for at bringe køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed i overensstemmelse, trække det/den tilbage eller tilbagekalde den/det, alt efter hvad der er hensigtsmæssigt.
Fabrikanten orienterer straks den godkendende myndighed, der udstedte godkendelsen, og giver navnlig nærmere oplysninger om den manglende overensstemmelse og eventuelle afhjælpende foranstaltninger, der er truffet.
2. Hvis køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret udgør en alvorlig risiko, underretter fabrikanten straks de godkendende myndigheder og markedsovervågningsmyndighederne i de medlemsstater, hvor køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret er blevet gjort tilgængelig på markedet eller taget i brug, herom og giver navnlig nærmere oplysninger om den manglende overensstemmelse og eventuelle afhjælpende foranstaltninger, der er truffet.
3. Fabrikanten opbevarer informationsmappen som omhandlet i artikel 29, stk. 10, og køretøjsfabrikanten opbevarer desuden et eksemplar af typeattesterne som omhandlet i artikel 38, således at de er til rådighed for godkendelsesmyndighederne i en periode på ti år efter markedsføringen af et køretøj og for en periode på fem år efter markedsføringen af et system, en komponent eller en separat teknisk enhed.
4. Fabrikanten giver på grundlag af en national myndigheds begrundede anmodning den pågældende myndighed gennem den godkendende myndighed et eksemplar af EU-typegodkendelsesattesten eller den i artikel 51, stk. 1, omhandlede tilladelse, der påviser køretøjets, systemets, komponentens eller den separate tekniske enheds overensstemmelse, på et for denne myndighed let forståeligt sprog. Fabrikanten samarbejder med medlemsstatens myndighed med hensyn til enhver foranstaltning, der træffes i overensstemmelse med artikel 20 i forordning (EF) nr. 765/2008 for at fjerne de risici, der måtte være i forbindelse med et af fabrikantens køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er blevet markedsført, registreret eller taget i brug.
Artikel 11
Fabrikantens repræsentanters forpligtelser med hensyn til markedsovervågning
Fabrikantens repræsentant med hensyn til markedsovervågning skal udføre de opgaver, der er fastsat i det mandat, denne har modtaget fra fabrikanten. Mandatet skal som minimum sætte en repræsentant i stand til:
a)
at have adgang til den informationsmappe, der er omhandlet i artikel 27, og typeattesterne omhandlet i artikel 38, således at de kan stilles til rådighed for godkendelsesmyndighederne i en periode på ti år efter markedsføringen af et køretøj og for en periode på fem år efter markedsføringen af et system, en komponent eller en separat teknisk enhed
b)
på grundlag af en godkendende myndigheds begrundede anmodning, at give den al den information og dokumentation, der er nødvendig for at påvise køretøjets, systemets, komponentens og den separate tekniske enheds fremstillings overensstemmelse
c)
at samarbejde med de godkendende myndigheder eller markedsovervågningsmyndighederne, efter disses anmodning, om enhver foranstaltning, der træffes for at fjerne de alvorlige risici, som køretøjer, systemer, komponenter, separate tekniske enheder, dele eller udstyr, der er omfattet af repræsentantens mandat, udgør.
Artikel 12
Importørens forpligtelser
1. Importøren må kun markedsføre køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der enten er blevet EU-typegodkendt eller opfylder kravene til national godkendelse, eller dele eller udstyr, der fuldt ud underlagt af kravene i forordning (EF) nr. 765/2008.
2. Før markedsføring af et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, der er typegodkendt, sikrer importøren, at der forefindes en informationspakke, der opfylder artikel 29, stk. 10, og at systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed er forsynet med det påkrævede typegodkendelsesmærke og er i overensstemmelse med artikel 9, stk. 8. For så vidt angår køretøjer, kontrollerer importøren, at køretøjet ledsages af den krævede typeattest.
3. Hvis en importør finder eller har grund til at formode, at et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr ikke er i overensstemmelse med kravene i denne forordning, og særligt at den eller det ikke svarer til typegodkendelsen, må vedkommende ikke markedsføre, tillade ibrugtagning af eller registrere køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed, før den eller det er blevet bragt i overensstemmelse. Hvis vedkommende endvidere finder eller har grund til at formode, at køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret udgør en alvorlig risiko, skal vedkommende desuden underrette fabrikanten og markedsovervågningsmyndighederne herom. For så vidt angår typegodkendte køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder, skal importøren også underrette den godkendende myndighed, der har udstedt godkendelsen, herom.
4. Importørerne skal angive navn, registrerede firmanavn eller registrerede varemærke og kontaktadresse på køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret, eller, hvis dette ikke er muligt, på emballagen eller i et dokument, der ledsager systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret.
5. Importøren sikrer, at køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed er ledsaget af de anvisninger og oplysninger, som påkrævet i artikel 55, på de pågældende medlemsstaters officielle sprog.
6. Importøren sikrer, at opbevarings- og transportforholdene for et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som vedkommende har ansvaret for, ikke bringer overensstemmelsen med kravene i denne forordning i fare.
7. Hvor det anses for hensigtsmæssigt på grund af de alvorlige risici, et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr udgør, skal importøren af hensyn til beskyttelsen af forbrugernes sundhed og sikkerhed undersøge og om nødvendigt føre register over klager over og tilbagekaldelser af køretøjer, systemer, komponenter, separate tekniske enheder, dele eller udstyr og holde distributørerne underrettet om denne overvågning.
Artikel 13
Importørernes forpligtelser vedrørende de af deres produkter, der ikke er i overensstemmelse, eller som udgør en alvorlig risiko
1. Importører, der finder eller har grund til at formode, at et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som de har markedsført, ikke er i overensstemmelse med denne forordning, skal straks træffe de nødvendige foranstaltninger for at bringe køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed i overensstemmelse, trække den eller det tilbage eller tilbagekalde den eller det, alt efter hvad der er hensigtsmæssigt.
2. Hvis køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret udgør en alvorlig risiko, underretter importørerne straks fabrikanten og de godkendende myndigheder og markedsovervågningsmyndighederne i de medlemsstater, hvor den eller det er blevet markedsført, herom. Importørerne underretter dem ligeledes om eventuelle foranstaltninger, der er truffet, og giver nærmere oplysninger, særlig om den alvorlige risiko og om eventuelle afhjælpende foranstaltninger truffet af fabrikanten.
3. Importøren skal i en periode på ti år efter markedsføringen af et køretøj og i en periode på fem år efter markedsføringen af et system, en komponent eller en separat teknisk enhed opbevare et eksemplar af typeattesten, så den er til rådighed for de godkendende myndigheder og markedsovervågningsmyndighederne, og sikre, at informationspakken omhandlet i artikel 29, stk. 10, kan stilles til rådighed for disse myndigheder efter anmodning.
4. Importørerne skal på begrundet anmodning af en national myndighed give den al den information og dokumentation, der er nødvendig for at påvise køretøjets, systemets, komponentens eller den separate tekniske enheds overensstemmelse, på et for denne myndighed letforståeligt sprog. Importørerne samarbejder på myndighedens anmodning med denne om enhver foranstaltning, der træffes for at fjerne risici, der er i forbindelse med et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr, som de har markedsført.
Artikel 14
Distributørernes forpligtelser
1. Distributørerne skal, når de gør et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr tilgængelig på markedet, handle med behørig omhu for så vidt angår kravene i denne forordning.
2. Distributørerne skal, inden de gør et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed tilgængelig på markedet, kontrollere, at køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed er forsynet med den påkrævede foreskrevne mærkning eller det påkrævede foreskrevne typegodkendelsesmærke og er ledsaget af den påkrævede dokumentation og af en brugsanvisning og sikkerhedsinformation på det eller de officielle sprog i den medlemsstat, hvor køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed skal gøres tilgængelig på markedet, og at importøren og fabrikanten har opfyldt kravene i artikel 12, stk. 2 og 4, og artikel 39, stk. 1 og 2.
3. Distributørerne sikrer, at opbevarings- og transportbetingelserne for et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som de har ansvaret for, ikke bringer overensstemmelsen med kravene i denne forordning i fare.
Artikel 15
Distributørernes forpligtelser med hensyn til de af deres produkter, der ikke er i overensstemmelse, eller som udgør en alvorlig risiko
1. Hvis en distributør finder eller har grund til at formode, at et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed ikke er i overensstemmelse med kravene i denne forordning, må vedkommende ikke tilgængeliggøre køretøjet på markedet, registrere køretøjet eller ibrugtage køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed, før den eller det er blevet bragt i overensstemmelse.
2. Hvis en distributør finder eller har grund til at formode, at et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som vedkommende har gjort tilgængelig på markedet eller registreret eller hvis ibrugtagning, vedkommende er ansvarlig for, ikke er i overensstemmelse med denne forordning, underretter vedkommende fabrikanten eller dennes repræsentant for at sikre, at der træffes de nødvendige foranstaltninger i henhold til artikel 10, stk. 1, eller artikel 13, stk. 1, for at bringe køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed i overensstemmelse eller tilbagekalde det/den, alt efter hvad der er hensigtsmæssigt.
3. Hvis køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret udgør en alvorlig risiko, underretter distributører straks fabrikanten, importøren og de godkendende myndigheder og markedsovervågningsmyndighederne i de medlemsstater, hvor de har gjort køretøjet, systemet, komponenten, den separate tekniske enhed, delen eller udstyret tilgængelig på markedet, herom. Distributøren underretter dem ligeledes om eventuelt trufne foranstaltninger og giver dem nærmere oplysninger, særlig om den alvorlige risiko og eventuelle afhjælpende foranstaltninger truffet af fabrikanten.
4. Distributørerne skal efter begrundet anmodning fra en national myndighed sikre, at fabrikanten forsyner den nationale myndighed med den information, der er specificeret i artikel 10, stk. 4, eller, at importøren forsyner den nationale myndighed med den information, der er specificeret i artikel 13, stk. 3. Distributøren samarbejder med den nationale myndighed på dennes anmodning, med hensyn til enhver foranstaltning, der træffes i overensstemmelse med artikel 20 i forordning (EF) nr. 765/2008 for at fjerne de risici, der er i forbindelse med et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr, som de har gjort tilgængelig på markedet.
Artikel 16
Tilfælde, hvor fabrikantens forpligtelser finder anvendelse på importøren og distributøren
En importør eller distributør anses for at være en fabrikant i denne forordnings forstand og er underlagt fabrikantens forpligtelser i artikel 9-11, hvis importøren eller distributøren gør et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed tilgængelig på markedet, registrerer den eller det eller er ansvarlig for ibrugtagningen heraf under eget navn eller handelsmærke eller ændrer et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed på en sådan måde, at overensstemmelsen med de gældende krav kan påvirkes heraf.
Artikel 17
Identifikation af erhvervsdrivende
De erhvervsdrivende skal efter anmodning i en periode på ti år for et køretøj og i en periode på fem år for et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr oplyse den godkendende myndighed og markedsovervågningsmyndigheden om:
a)
enhver erhvervsdrivende, som har leveret et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr til dem
b)
enhver erhvervsdrivende, som de har leveret et køretøj, et system, en komponent, en separat teknisk enhed, en del eller udstyr til.
KAPITEL III
MATERIELLE KRAV
Artikel 18
Generelle materielle krav
1. Køretøjer i klasse L og systemer, komponenter og separate tekniske enheder beregnet til sådanne køretøjer skal opfylde kravene opført i bilag II til VIII, der finder anvendelse på de relevante (under)klasser af køretøjer.
2. Køretøjer i klasse L eller deres systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, hvis elektromagnetiske kompatibilitet er dækket af de delegerede retsakter, som omhandlet i nærværende artikels stk. 3, vedrørende køretøjskonstruktion og i de gennemførelsesretsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning, er ikke underlagt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/108/EF af 15. december 2004 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektromagnetisk kompatibilitet (26).
3. For at opfylde de typegodkendelseskrav til køretøjer i klasse L, der er fastsat i denne forordning, vedtager Kommissionen delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 75 vedrørende de detaljerede tekniske krav og prøvningsprocedurer som beskrevet i bilag II, (A), (B) og (C) og sikrer derved et højt niveau af sikkerhed og miljøbeskyttelse som defineret i de relevante bestemmelser i denne forordning. De første af sådanne delegerede retsakter vedtages senest den 31. december 2014.
Artikel 19
Forbud mod manipulationsanordninger
Anvendelsen af manipulationsanordninger, som mindsker sikkerheden, den elektromagnetiske kompatibilitet, egendiagnosesystemets (OBD) funktion, eller effektiviteten af systemer til støjbekæmpelse eller begrænsning af forurenende emissioner, er forbudt. Et konstruktionselement anses ikke for en manipulationsanordning, hvis en af følgende betingelser er opfyldt:
a)
Anordningen er nødvendig for at beskytte motoren mod beskadigelse eller havari og for at sikre køretøjets driftssikkerhed.
b)
Anordningen fungerer kun i forbindelse med start af motoren.
c)
Driftsbetingelserne indgår i væsentligt omfang i prøvningsprocedurerne til kontrol af, om køretøjet er i overensstemmelse med denne forordning og delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
Artikel 20
Foranstaltninger for fabrikanter vedrørende ændringer af køretøjers drivaggregat
1. Køretøjsfabrikanter skal udstyre køretøjer i klasse L med undtagelse af underklasserne L3e-A3 og L4e-A3 med særlige anordninger til forhindring af ulovlige indgreb i et køretøjs drivaggregat i form af en række tekniske krav og specifikationer med det formål:
a)
at forhindre ændringer, der kan forringe sikkerheden, især ved at øge køretøjets ydelse ved ulovlige indgreb i drivaggregatet for at øge det maksimale drejningsmoment og/eller den maksimale effekt og/eller køretøjets maksimale konstruktivt bestemte hastighed, der er blevet behørigt fastsat under den typegodkendelsesprocedure, som køretøjsfabrikanten har fulgt, og/eller
b)
at forhindre miljøskader.
2. Kommissionen vedtager delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 75 vedrørende særlige krav til de foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, og med henblik på at lette overensstemmelsen med stk. 4. De første af sådanne delegerede retsakter vedtages senest den 31. december 2014.
3. Efter en ændring af drivaggregatet skal et køretøj være i overensstemmelse med de tekniske krav til den oprindelige køretøjsklasse og underklasse, eller, hvis dette er relevant, den nye køretøjsklasse og underklasse, som var i kraft, da det oprindelige køretøj blev markedsført, registreret eller ibrugtaget, herunder de seneste ændringer af kravene.
Hvis køretøjsfabrikanten konstruerer drivaggregatet på en type køretøj på en måde, der giver mulighed for at ændre det, så køretøjet ikke længere er i overensstemmelse med den godkendte type, men ville svare til en yderligere variant eller version, inkluderer køretøjsfabrikanten de relevante oplysninger for hver variant eller version i ansøgningen, og hver enkelt variant eller version skal udtrykkeligt typegodkendes. Hvis det ændrede køretøj falder ind under en ny klasse eller underklasse, ansøges der om en ny typegodkendelse.
4. Med forbehold af stk. 1 og for at undgå ændringer eller justeringer med skadelige indvirkninger på den funktionelle sikkerhed eller på køretøjets miljøpræstation bestræber fabrikanten sig gennem bedste ingeniørmæssig praksis på at undgå, at sådanne ændringer eller justeringer er teknisk mulige, medmindre sådanne ændringer eller justeringer er angivet udtrykkeligt og indeholdt i informationsmappen og derved omfattet af typegodkendelsen.
Artikel 21
Generelle krav til egendiagnosesystemer (OBD)
1. Køretøjer i klasse L skal være udstyret med et egendiagnosesystem, der opfylder de funktionelle krav og prøvningsprocedurer, der er fastsat i de delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold til stk. 5, fra de anvendelsesdatoer, som er angivet i bilag IV.
2. Fra de datoer, der er angivet i punkt 1.8.1 i bilag IV, skal køretøjer i (under)klasse L3e, L4e, L5e-A L6e-A og L7e-A være udstyret med et OBD I-system, der overvåger enhver fejl i strømkredsene og elektronikken i emissionsbegrænsningssystemet og rapporterer om fejl, der medfører, at emissionsgrænseværdierne i bilag VI (B1) overskrides.
3. Fra de datoer, der er angivet i punkt 1.8.2 i bilag IV, skal køretøjer i (under)klasse L3e til L7e være udstyret med et OBD I-system, der overvåger enhver fejl i strømkredsene og elektronikken i emissionsbegrænsningssystemet, og som reagerer, hvis emissionsgrænseværdierne i bilag VI (B2) overskrides. OBD I-systemer for disse (under)klasser af køretøjer rapporterer også, hvis der opstår en driftsform, der i væsentlig grad reducerer motorens drejningsmoment.
4. Fra de datoer, der er angivet i punkt 1.8.3 i bilag IV, og afhængig af artikel 23, stk. 5, skal køretøjer i (under)klasse L3e, L5e-A, L6e-A og L7e-A yderligere være udstyret med et OBD II-system, der overvåger og rapporterer om fejl i og forringelser af emissionsbegrænsningssystemet, der resulterer i, at de OBD-emissionsgrænseværdier, der er fastlagt i bilag VI (B2), overskrides.
5. Med henblik på at harmonisere OBD-systemet, der rapporterer om fejl i den funktionelle sikkerhed eller emissionsbegrænsningssystemet, og for at fremme en effektiv reparation af et køretøj tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 75 vedrørende de detaljerede tekniske krav til egendiagnose, herunder funktionelle OBD-krav og prøvningsprocedurer for de emner, der er opført i stk. 1-4, og som omhandlet i bilag II (C) 11 og prøvningstype VIII som omhandlet i bilag V.
Artikel 22
Krav til køretøjers funktionelle sikkerhed
1. Fabrikanten sikrer, at køretøjer konstrueres, fremstilles og samles på en sådan måde, at risikoen for, at personer i køretøjet eller andre trafikanter kommer til skade, er mindst mulig.
2. Fabrikanten sikrer, at køretøjets funktionelle sikkerhed varer i hele køretøjets levetid under normale anvendelsesforhold og vedligeholdelse i overensstemmelse med fabrikantens anbefalinger. Fabrikanten giver en udtalelse i informationsmappen med bekræftelse af, at holdbarheden af de systemer, de dele og det udstyr, der er afgørende for den funktionelle sikkerhed, sikres gennem passende prøvning og anvendelse af god ingeniørmæssig praksis.
3. Fabrikanten sikrer, at køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder opfylder de relevante krav i bilag II og VIII og opfylder prøvningsprocedurerne og kravene til ydeevne som fastlagt i en delegeret retsakt vedtaget i henhold til stk. 5.
4. Køretøjskomponenter, hvis risici i forbindelse med elektricitet er dækket af delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, er ikke underlagt Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2006/95/EF af 12. december 2006 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektrisk materiel bestemt til anvendelse inden for visse spændingsgrænser (27).
5. For at sikre at der opnås et højt niveau af funktionel sikkerhed, vedtager Kommissionen delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 75 om særlige krav anført i bilag II (B), vedrørende køretøjers funktionelle sikkerhed og baserer sig, hvor det er relevant, på de forbedrede krav til funktionel sikkerhed, som er fastsat i bilag VIII. De første af sådanne delegerede retsakter vedtages senest den 31. december 2014.
6. Kommissionen vedtager i en anden etape og senest den 31. december 2020 en delegeret retsakt i henhold til artikel 75 for at harmonisere kravene til og prøvningerne af normal levetid for at sikre køretøjskonstruktionens integritet som angivet i bilag II (B.17).
7. Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter med henblik på at fastsætte en model for fabrikantens udtalelse. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 73, stk. 2.
Artikel 23
Krav til miljøpræstationer
1. Fabrikanten sikrer, at køretøjer konstrueres, fremstilles og samles på en sådan måde, at deres miljøpåvirkning mindskes mest muligt. Fabrikanten sikrer, at typegodkendte køretøjer opfylder kravene til miljøpræstationer som fastsat i bilag II, V og VI og inden for holdbarheden i kilometer som fastsat i bilag VII.
2. Fabrikanten sikrer, at køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder er i overensstemmelse med prøvningsprocedurerne og prøvningskravene som fastsat i bilag V, inden for anvendelsesdatoerne i bilag IV, der vil blive fastlagt i en delegeret retsakt vedtaget i henhold til nærværende artikels stk. 12.
3. Fabrikanten sikrer, at typegodkendelseskrav til kontrol af holdbarhedskrav er opfyldt. Efter fabrikantens valg anvendes en af følgende holdbarhedsprøvninger til over for den godkendende myndighed at godtgøre, at det typegodkendte køretøjs miljøpræstationer er varige:
a)
faktisk holdbarhedsprøvning med fuldt kilometertal:
Prøvekøretøjerne akkumulerer fysisk den fulde afstand som fastsat i bilag VII (A) og prøves i overensstemmelse med proceduren for prøvningstype V som fastsat i den delegerede retsakt vedtaget i henhold til nærværende artikels stk. 12. Resultatet af emissionsprøvningen til og med den fulde afstand som fastsat i bilag VII (A), skal være lavere end de miljøgrænser, der er fastsat i bilag VI (A).
b)
faktisk holdbarhedsprøvning med delvist kilometertal:
Prøvningen af køretøjerne akkumulerer fysisk mindst 50 % af den fulde afstand som fastsat i bilag VII (A), og prøves i overensstemmelse med proceduren for prøvningstype V som fastsat i den delegerede retsakt vedtaget i henhold til nærværende artikels stk. 12. Som det angives i den pågældende retsakt, ekstrapoleres prøvningsresultaterne op til den fulde afstand som fastsat i bilag VII (A). Både prøvningsresultaterne og de ekstrapolerede resultater skal være lavere end de miljøgrænser, der er fastsat i bilag VI (A).
c)
procedure for matematisk varighed:
For hver emissionsbestanddel skal produktet af multiplikationen af ældningsfaktoren som fastsat i bilag VII (B), og resultatet af miljøprøvningen for et køretøj, der har kørt mindst 100 km efter den første start ved produktionslinjens ophør, give et resultat, der er lavere end de miljøgrænser, der er fastsat i bilag VI (A).
4. Senest den 1. januar 2016 gennemfører Kommissionen en omfattende undersøgelse af de miljømæssige konsekvenser. Undersøgelsen skal evaluere luftkvaliteten og den andel af forurenende stoffer, som køretøjerne i klasse L bidrager med, og skal omfatte kravene til prøvningstype I, IV, V, VII og VIII opført i bilag V.
Den skal opstille og evaluere den nyeste videnskabelige viden, videnskabelige forskningsresultater, modelbygning og omkostningseffektivitet med henblik på at opstille definitive politikforanstaltninger ved bekræftelse og endelig tilrettelæggelse af gennemførelsen af Euro 5 fastlagt i bilag IV, og miljøkravene for Euro 5 fastlagt i bilag V, i bilag VI (A2), (B2) og (C2), samt i bilag VII vedrørende Euro 5-holdbarhed og forringelsesfaktorer.
5. På grundlag af resultaterne, som der henvises til i stk. 4, forelægger Kommissionen seneste den 31. december 2016 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om følgende:
a)
gennemførelsesdatoerne for Euro 5 som omhandlet i bilag IV
b)
emissionsgrænserne for Euro 5 som omhandlet i bilag VI (A2), og OBD-grænseværdierne i bilag VI (B2)
c)
at alle nye typer køretøjer i (under)klasse L3e, L5e, L6e-A og L7e-A ud over OBD I også skal være udstyret med OBD II på Euro 5-niveau
d)
kilometertallene for holdbarhed for Euro 5 som omhandlet i bilag VII (A), og forringelsesfaktorerne for Euro 5-niveauet som omhandlet i bilag VII (B).
Kommissionen fremsætter passende lovforslag i lyset af denne rapport.
6. Kommissionen vedtager på grundlag af resultaterne af undersøgelsen af de miljømæssige konsekvenser en delegeret retsakt i overensstemmelse med artikel 75 der fastsætter hvilke af (under)klasserne L1e-A, L1e-B, L2e, L5e-B, L6e-B, L7e-B og L7e-C for Euro 5, der skal underlægges SHED-prøvning eller gennemtræningsprøvning for brændstoftank og -rør, idet prøvningsgrænserne er anført i bilag VI (C2).
7. Fabrikanten sikrer, at køretøjer i klasse L er i overensstemmelse med de gældende prøvningskrav hvad angår miljøpræstation med henblik på godkendelse og udvidelser som fastsat i bilag V (A).
8. Med hensyn til prøvningstype I er den relevante emissionsgrænse for motorcykler i klasse L3e-AxE (Enduro, x = 1, 2 eller 3) og L3e-AxT (Trial, x = 1, 2 eller 3) summen af of L2 (THC) og L3 (NOx) i bilag VI (A). Resultatet af emissionsprøvningen (NOx + THC) skal være mindre end eller lig med denne grænse (L2 + L3).
9. Køretøjer i klasse L4e skal opfylde de miljøkrav, der er fastsat for køretøjer i klasse L3e i bilag V, og for så vidt angår prøvningstype I, IV,VII og VIII i bilag V prøves hele enheden af basiskøretøjet med sidevogn monteret eller alene basiskøretøjet uden sidevogn monteret, alt efter hvad der er mest hensigtsmæssigt.
10. Fabrikanterne sikrer, at alle forureningsbegrænsende udskiftningsanordninger, der markedsføres eller ibrugtages i Unionen, er typegodkendt i overensstemmelse med denne forordning.
11. De krav, der er omhandlet i stk. 1 til 10, finder anvendelse på køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder i overensstemmelse med bilag II.
12. For at sikre et højt niveau af miljøbeskyttelse tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 75 vedrørende de detaljerede tekniske specifikationer for miljøkrav for de områder, der henvises til i nærværende artikels stk. 1, 2, 3, 6 og 7, herunder prøvningsprocedurer.
Artikel 24
Yderligere miljøkrav med hensyn til emission af drivhusgasser, brændstofforbrug og elektrisk energiforbrug samt elektrisk rækkevidde
1. CO2-emissioner (carbondioxid) bestemmes af fabrikanten i den relevante emissionsprøvningscyklus i laboratorium og indberettes af fabrikanten til den godkendende myndighed. Brændstofforbruget og/eller det elektriske energiforbrug samt den elektriske rækkevidde beregnes enten på grundlag af laboratorieprøvningsresultaterne for emission i forbindelse med typegodkendelsen eller måles under overværelse af den tekniske tjeneste og indberettes til den godkendende myndighed.
2. Resultatet af CO2-målingen og det beregnede eller målte brændstofforbrug, det elektriske energiforbrug samt den elektriske rækkevidde skal indgå i informationsmappen som angivet i den gennemførelsesretsakt, der er omhandlet i artikel 27, stk. 4, og de relevante oplysninger skal også være angivet i typeattesten.
Ud over angivelse i typeattesten sikrer fabrikanterne, at køberen af køretøjet ved købet af et nyt køretøj modtager data om CO2-emission, brændstofforbrug, elektrisk energiforbrug samt elektrisk rækkevidde i et format, som de finder egnet.
3. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 75 om krav til prøvningstype VII-prøvningsproceduren vedrørende metoderne for måling af CO2-emission og beregning og måling af brændstofforbrug, elektrisk energiforbrug samt elektrisk rækkevidde.
KAPITEL IV
EU-TYPEGODKENDELSESPROCEDURER
Artikel 25
EU-typegodkendelsesprocedurer
1. Ved ansøgning om typegodkendelse af helt køretøj kan fabrikanten vælge én af følgende procedurer:
a)
trinvis typegodkendelse
b)
enkelttrintypegodkendelse
c)
blandet typegodkendelse.
Derudover kan fabrikanter af køretøjsklasser fastsat i stk. 5 vælge etapevis typegodkendelse.
Ved typegodkendelse af systemer, komponenter eller separate tekniske enheder finder kun proceduren for enkelttrintypegodkendelsen anvendelse.
2. Den trinvise typegodkendelse består af en trinvis indsamling af hele sættet af EU-typegodkendelsesattester for systemerne, komponenterne og de separate tekniske enheder som indgår i køretøjet, og som på sidste trin fører til type-godkendelse af hele køretøjet.
3. Enkelttrintypegodkendelsen består i en godkendelse af et helt køretøj som helhed i en enkelt operation.
4. Blandet typegodkendelse er en trinvis godkendelsesprocedure, hvor en eller flere systemgodkendelser opnås på det sidste trin af godkendelsen af hele køretøjet, og hvor det ikke er nødvendigt at udstede EU-typegodkendelsesattester for disse systemer.
5. I en etapevis typegodkendelsesprocedure attesterer en eller flere godkendende myndigheder, at en type delvis opbygget eller trinvis færdigopbygget køretøj opfylder de relevante administrative bestemmelser og tekniske krav i denne forordning.
En etapevis typegodkendelse meddeles for de typer delvis opbyggede køretøjer og etapevis færdigopbyggede køretøjer, som svarer til specifikationerne i informationsmappen som omhandlet i artikel 27, og som opfylder de tekniske krav, som er fastsat i de relevante retsakter, der er opført i bilag II, under hensyntagen til køretøjernes opbygningsstade.
6. Typegodkendelsen for den sidste etape i færdigopbygningen meddeles først, når den godkendende myndighed har kontrolleret, at det køretøj, der typegodkendes i den sidste etape, på dette tidspunkt opfylder alle gældende tekniske krav. Dette omfatter en dokumentkontrol af alle krav henhørende under en typegodkendelse for et delvis opbygget køretøj, som er givet i løbet af en etapevis procedure, selv hvis denne er givet for et køretøj fra en anden (under)klasse.
Den etapevise typegodkendelse, som der henvises til i stk. 1, andet afsnit, finder kun anvendelse på køretøjer i underklasserne L2e -U, L4e, L5e-B, L6e-BU og L7e-CU.
7. Valg af godkendelsesprocedure berører ikke de gældende væsentlige krav, som den godkendte køretøjstype skal opfylde på det tidspunkt, hvor der meddeles typegodkendelse for køretøjet som helhed.
8. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 75 vedrørende de nærmere detaljer i ordningerne for typegodkendelsesprocedurerne. De første af sådanne delegerede retsakter vedtages senest den 31. december 2014.
Artikel 26
Ansøgning om typegodkendelse
1. Fabrikanten indsender ansøgningen om typegodkendelse til den godkendende myndighed.
2. Der må kun indgives én ansøgning for en bestemt type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed, og den må kun indgives i én medlemsstat.
3. Der indsendes en separat ansøgning for hver type, der ønskes godkendt.
Artikel 27
Informationsmappe
1. Ansøgeren skal levere en informationsmappe til den godkendende myndighed.
2. Informationsmappen skal indeholde følgende:
a)
et oplysningsskema
b)
alle data, tegninger, fotografier og andre oplysninger
c)
for køretøjer en angivelse af, hvilke(n) procedure(r) der er valgt i overensstemmelse med artikel 25, stk. 1
d)
alle yderligere oplysninger, som den godkendende myndighed anmoder om i forbindelse med ansøgningsproceduren.
3. Informationsmappen kan leveres på papir eller i et elektronisk format, som godtages af den tekniske tjeneste og den godkendende myndighed.
4. Kommissionen fastlægger modeller for oplysningsskemaet og informationsmappen ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 73, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
Artikel 28
Særlige regler for oplysninger, der skal afgives ved ansøgning om typegodkendelse efter forskellige procedurer
1. En ansøgning om trinvis typegodkendelse skal vedlægges en informationsmappe i overensstemmelse med artikel 27 og et komplet sæt af de typegodkendelsesattester, der kræves i henhold til de gældende retsakter, der er opført i bilag II.
Hvis der er tale om typegodkendelse af et system, en komponent eller en separat teknisk enhed i henhold til de gældende retsakter opført i bilag II, skal den godkendende myndighed have adgang til den dermed forbundne informationsmappe, indtil der udstedes eller nægtes typegodkendelse.
2. En ansøgning om enkelttringodkendelse vedlægges en informationsmappe som omhandlet i artikel 27 indeholdende de relevante oplysninger i overensstemmelse med gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning for så vidt angår disse gældende retsakter.
3. Hvis der er tale om en blandet typegodkendelsesprocedure vedlægges informationsmappen en eller flere typegodkendelsesattester, som er påkrævet i henhold til gældende retsakter opført i bilag II, og den skal, hvis der ikke fremlægges en typegodkendelsesattest, omfatte de relevante oplysninger i overensstemmelse med gennemførelsesretsakterne vedtaget i henhold til denne forordning, for så vidt angår disse gældende retsakter.
4. Med forbehold af stk. 1, 2 og 3 afgives følgende oplysninger ved en etapevis typegodkendelse:
a)
i første etape: de dele af informationsmappen og EU-typegodkendelsesattesterne, som svarer til basiskøretøjets opbygningsstade
b)
i anden og alle følgende etaper: de dele af informationsmappen og de EU- typegodkendelsesattester, som svarer til det aktuelle fremstillingsetape, samt et eksemplar af den EU-typegodkendelsesattest, der er udstedt for køretøjet på den forudgående fremstillingsetape, samt udtømmende detaljerede oplysninger om enhver ændring af og tilføjelse til køretøjet, som fabrikanten har foretaget.
De i nærværende stykke, første afsnit, litra a) og b) anførte oplysninger kan leveres i overensstemmelse med stk. 3.
5. Den godkendende myndighed kan, hvis det er rimeligt, pålægge fabrikanten at indgive yderligere oplysninger, der måtte være nødvendige for at afgøre, hvilke prøvninger der er påkrævet, eller for at lette udførelsen af de påkrævede prøvninger.
KAPITEL V
GENNEMFØRELSE AF EU-TYPEGODKENDELSESPROCEDURERNE
Artikel 29
Generelle bestemmelser
1. De godkendende myndigheder meddeler først EU-typegodkendelse efter at have kontrolleret de ordninger til sikring af produktionens overensstemmelse, der er omhandlet i artikel 33, og at typen af køretøj, system, komponent eller separat teknisk enheds opfylder de gældende krav.
2. Meddelelse af EU-typegodkendelser finder sted i overensstemmelse med dette kapitel.
3. Hvis en godkendende myndighed konstaterer, at en type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed, selv om den opfylder de krævede bestemmelser, udgør en alvorlig risiko for sikkerheden eller i alvorlig grad kan skade miljøet eller den offentlige sundhed, kan den afvise at meddele EU-typegodkendelse. I et sådant tilfælde sender den straks de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater og Kommissionen en detaljeret sagsmappe, hvori den giver en begrundelse for sin beslutning, og dokumenterer de konstateringer, den har gjort.
4. EU-typegodkendelsesattesterne nummereres efter et harmoniseret system, der fastsættes af Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 73, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
5. Den godkendende myndighed sender inden for en frist på en måned efter udstedelsen af EU-typegodkendelsesattesten de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater et eksemplar af EU-typegodkendelsesattesten med bilag for hver type køretøj, som den har godkendt, via et fælles, sikkert elektronisk udvekslingssystem. Dette eksemplar kan også have form af en sikker elektronisk fil.
6. Den godkendende myndighed underretter hurtigst muligt de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater om nægtelse eller inddragelse af enhver køretøjsgodkendelse med angivelse af grundene hertil.
7. Den godkendende myndighed sender hver tredje måned de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater en liste over EU-typegodkendelser for systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som den har meddelt, ændret, nægtet eller inddraget i den forudgående periode.
8. Hvis den anmodes herom af en godkendende myndighed i en anden medlemsstat, skal den godkendende myndighed, der har meddelt en EU-typegodkendelse, inden for en frist på en måned efter at have modtaget anmodningen fremsende førstnævnte myndighed et eksemplar af den EU-typegodkendelsesattest, der er anmodet om, med bilag via et fælles, sikkert elektronisk udvekslingssystem. Dette eksemplar kan også have form af en sikker elektronisk fil.
9. Hvis Kommissionen anmoder herom, fremsender den godkendende myndighed de oplysninger, der er omhandlet i punkt 5 til 8, også til Kommissionen.
10. Den godkendende myndighed samler en informationspakke, der omfatter informationsmappen samt prøvningsrapporten og alle andre dokumenter, som den tekniske tjeneste eller den godkendende myndighed har vedlagt informationsmappen under udførelsen af sine opgaver. Informationspakken skal indeholde et indeks over dens indhold, idet hver enkelt side er nummereret eller mærket, således at den let kan identificeres, og idet hvert dokument skal være formateret således, at det registrerer de forskellige trin i administrationen af EF-typegodkendelsen, navnlig datoerne for revisioner og opdateringer. Den godkendende myndighed stiller de oplysninger, der indgår i informationsmappen, til rådighed i en periode på ti år, efter at gyldigheden af pågældende godkendelse er ophørt.
Artikel 30
Særlige bestemmelser vedrørende EU-typegodkendelsesattesten
1. EU-typegodkendelsesattesten skal som bilag omfatte:
a)
den informationspakke, der er omhandlet i artikel 29, stk. 10
b)
prøvningsresultaterne
c)
navn, stilling og underskriftsprøve for den eller de personer i virksomheden, som har bemyndigelse til at underskrive typeattester
d)
et udfyldt eksemplar af typeattesten, hvis der er tale om en EU-typegodkendelse af et helt køretøj.
2. EU-typegodkendelsesattesten skal udstedes på grundlag af den model, der er fastlagt af Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 73, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
3. For hver enkelt køretøjstype skal den godkendende myndighed:
a)
udfylde alle de relevante afsnit af EU-typegodkendelsesattesten, herunder bilaget med prøvningsresultater
b)
samle indekset til informationspakken
c)
hurtigst muligt udstede den udfyldte attest med bilag til ansøgeren.
Kommissionen fastsætter modellen for bilaget med prøvningsresultater som omhandlet i litra a), ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 73, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
4. I tilfælde af en EU-typegodkendelse, på hvilken der i overensstemmelse med artikel 40 er blevet pålagt begrænsninger med hensyn til gyldigheden eller givet fritagelser for visse bestemmelser i denne forordning eller de delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, der vedtaget i henhold til denne forordning, skal EU-typegodkendelsesattesten indeholde oplysninger om sådanne begrænsninger eller fritagelser.
5. Hvis fabrikanten vælger den blandede godkendelsesprocedure, skal den godkendende myndighed udfylde informationspakken med henvisninger til de prøvningsrapporter, der er fastsat i gennemførelsesretsakter som omhandlet i artikel 32, stk. 1, for hvilke der ikke findes nogen EU-typegodkendelsesattest.
6. Hvis fabrikanten vælger enkelttrintypegodkendelsesproceduren, opstiller den godkendende myndighed en liste over gældende krav eller retsakter og vedhæfter denne liste til EU-typegodkendelsesattesten. Kommissionen vedtager modellen for en sådan liste ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 73, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
Artikel 31
Særlige bestemmelser vedrørende systemer, komponenter eller separate tekniske enheder
1. Der meddeles EU-typegodkendelse af et system, der er i overensstemmelse med angivelserne i informationsmappen, og som opfylder de tekniske krav, der er fastsat i de relevante retsakter opført i bilag II.
2. Der meddeles EU-typegodkendelse for en komponent eller en separat teknisk enhed, der er i overensstemmelse med angivelserne i informationsmappen, og som opfylder de tekniske krav, der er fastsat i de relevante retsakter opført i bilag II.
3. Hvis komponenter eller separate tekniske enheder, uanset om de er beregnet til reparation, service eller vedligeholdelse, også er omfattet af en typegodkendelse af et system med hensyn til et køretøj, kræves der for disse ingen yderligere komponentgodkendelse eller godkendelse af separat teknisk enhed, medmindre dette kræves i de relevante retsakter anført i bilag II.
4. Hvis en komponent eller separat teknisk enhed kun kan fungere efter hensigten eller udvise sine særlige egenskaber i forbindelse med andre af køretøjets dele, og kontrol af opfyldelse af kravene derfor kun kan foretages, når komponenten eller den separate tekniske enhed er koblet sammen med andre af køretøjets dele, skal anvendelsesområdet for EU-typegodkendelsen af komponenten eller den separate tekniske enhed begrænses tilsvarende.
På EU-typegodkendelsesattesten skal der i så fald anføres eventuelle begrænsninger i anvendelsen af komponenten eller den separate tekniske enhed og eventuelle særlige monteringsforskrifter.
Hvis en sådan komponent eller separat teknisk enhed monteres af køretøjets fabrikant, kontrolleres det på tidspunktet for typegodkendelsen af køretøjet, at disse begrænsninger og monteringsforskrifter er overholdt.
Artikel 32
Prøvninger med henblik på EU-typegodkendelse
1. Udpegede tekniske tjenester påviser ved passende prøvninger, at de tekniske krav i denne forordning og i de retsakter, der er opført i bilag II, er overholdt.
De prøvningsprocedurer, der er omhandlet i første afsnit, og særligt udstyr og værktøj foreskrevet til udførelse af prøvningerne, skal være dem, der er fastlagt i de relevante retsakter opført i bilag II.
Prøvningsrapportens format skal opfylde de generelle krav, som Kommissionen har fastsat ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 73, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
2. Fabrikanten stiller det antal prøvekøretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder til rådighed for den godkendende myndighed, som i henhold til de relevante retsakter opført i bilag II kræves til udførelsen af de påkrævede prøvninger.
3. De påkrævede prøvninger skal udføres på køretøjer, komponenter og separate tekniske enheder, som er repræsentative for den type, der skal godkendes.
Fabrikanten kan dog efter aftale med den godkendende myndighed udvælge et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, som, selv om den eller det ikke er repræsentativt for den type, der skal godkendes, kombinerer en række af de mest ugunstige karakteristika med hensyn til det påkrævede præstationsniveau. Virtuelle prøvningsmetoder kan anvendes til støtte for beslutningstagning i udvælgelsesprocessen.
4. Virtuelle prøvningsmetoder kan efter anmodning fra fabrikanten anvendes som alternativer til de i stk. 1 omhandlede prøvningsprocedurer med forbehold af, at den godkendende myndighed samtykker heri, for så vidt angår de krav, der er fastsat i de delegerede retsakter vedtaget i henhold til stk. 6.
5. Virtuelle prøvningsmetoder skal opfylde de betingelser, der er fastsat i de delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold til stk. 6.
6. For at sikre, at de resultater, der opnås ved virtuel prøvning, er lige så meningsfulde som dem, der er opnået ved fysisk prøvning, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 75 vedrørende de krav, der kan gøres til genstand for virtuel prøvning, og de betingelser under hvilke sådan virtuel prøvning skal udføres. Ved vedtagelsen af disse delegerede retsakter tager Kommissionen i relevant omfang udgangspunkt i de krav og procedurer, der er fastsat i bilag XVI til direktiv 2007/46/EF.
Artikel 33
Ordninger til sikring af produktionens overensstemmelse
1. Når en godkendende myndighed meddeler EU-typegodkendelse, træffer den de fornødne foranstaltninger for, om nødvendigt i samarbejde med de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater, at kontrollere, om der er truffet passende forholdsregler til sikring af, at de køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er under fremstilling, vil være i overensstemmelse med den godkendte type.
2. En godkendende myndighed, der meddeler en EU-typegodkendelse, skal træffe de fornødne foranstaltninger for at kontrollere, at de typeattester, fabrikanten har udstedt, er i overensstemmelse med artikel 38. Til dette formål kontrollerer den godkendende myndighed, at et tilstrækkeligt udsnit af typeattesterne er i overensstemmelse med artikel 38, og at fabrikanten har truffet de fornødne foranstaltninger for at sikre, at oplysningerne i typeattesterne er korrekte.
3. En godkendende myndighed, der har udstedt en EU-typegodkendelse, skal for denne godkendelse træffe de fornødne foranstaltninger for, om nødvendigt i samarbejde med de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater, at kontrollere, at de forholdsregler, der er omhandlet i stk. 1 og 2, stadig er tilstrækkeligt til at sikre, at de producerede køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er under fremstilling, fortsat er i overensstemmelse med den godkendte type, og typeattesterne fortsat er i overensstemmelse med artikel 38.
4. For at kontrollere, at et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed er i overensstemmelse med den godkendte type kan den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelsen, udføre enhver kontrol eller prøvning, som er nødvendig for EU-typegodkendelsen, på prøveeksemplarer udtaget hos fabrikanten, herunder i produktionsanlæg.
5. Når en godkendende myndighed, der har udstedt en EU-typegodkendelse, fastslår, at de forholdsregler, der er nævnt i stk. 1 og 2, ikke anvendes, afviger væsentligt fra de vedtagne forholdsregler og kontrolplaner, ikke længere anvendes eller ikke længere anses for at være egnede, selv om produktionen fortsætter, træffer myndigheden de fornødne foranstaltninger for at sikre, at proceduren for produktionens overensstemmelse følges korrekt, eller inddrager typegodkendelsen.
6. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 75 vedrørende de nærmere ordninger med hensyn til produktionens overensstemmelse. De første af sådanne delegerede retsakter vedtages senest den 31. december 2014.
KAPITEL VI
ÆNDRINGER AF EU-TYPEGODKENDELSER
Artikel 34
Generelle bestemmelser
1. Fabrikanten meddeler straks den godkendende myndighed, der har udstedt EU-typegodkendelsen, alle ændringer i de oplysninger, der er registreret i informationspakken.
Denne myndighed afgør, hvilke af de procedurer, der er fastlagt i artikel 35, der skal anvendes.
Om nødvendigt kan den godkendende myndighed efter høring af fabrikanten beslutte, at der skal udstedes en ny EU-typegodkendelse.
2. Ansøgning om ændring af en EU-typegodkendelse indgives udelukkende til den godkendende myndighed, der har udstedt den oprindelige EU-typegodkendelse.
3. Finder den pågældende godkendende myndighed, at det for at foretage en ændring er nødvendigt at gentage inspektioner eller prøvninger, underretter den fabrikanten herom.
De i artikel 35 omhandlede procedurer finder kun anvendelse, hvis den godkendende myndighed på grundlag af sådanne inspektioner eller prøvninger, konkluderer, at kravene til EU-typegodkendelse stadig er opfyldt.
Artikel 35
Revision og udvidelse af EU-typegodkendelser
1. Er der sket ændringer i nogle af oplysningerne i informationspakken, uden at dette kræver en gentagelse af inspektioner eller prøvninger, betegnes ændringen som en »revision«.
I sådanne tilfælde udsteder den godkendende myndighed det nødvendige rettelsesblad til informationspakken, idet hvert enkelt rettelsesblad mærkes tydeligt med ændringens art og datoen for den nye udstedelse. En samlet, ajourført version af informationspakken ledsaget af en nøjagtig beskrivelse af ændringerne anses for at opfylde dette krav.
2. Ændringen betegnes »udvidelse«, hvis oplysningerne i informationspakken er blevet ændret, og et af følgende forhold gør sig gældende:
a)
der kræves yderligere inspektioner eller nye prøvninger
b)
der er foretaget ændringer i EU-typegodkendelsesattesten, bortset fra i bilagene
c)
nye krav i henhold til en af de retsakter, der er opført i bilag II, finder anvendelse på den godkendte køretøjstype, det godkendte system, den godkendte komponent eller den godkendte separate tekniske enhed.
I tilfælde af en udvidelse udsteder den godkendende myndighed en ajourført EU-typegodkendelsesattest, der forsynes med et udvidelsesnummer, der stiger fortløbende i overensstemmelse med antallet af successive udvidelser, der allerede er udstedt. Godkendelsesattesten skal tydeligt angive årsagen til udvidelsen og datoen for den nye udstedelse.
3. Hver gang der udstedes ændrede blade eller udsendes en samlet, ajourført version, rettes også indekset til informationspakken, der er knyttet til typegodkendelsesattesten, således at datoen for den seneste udvidelse eller revision eller datoen for den seneste konsolidering af den ajourførte version fremgår.
4. Der kræves ingen ændring af typegodkendelsen af et køretøj, hvis de nye krav, der er nævnt i stk. 2, litra c), teknisk set ikke er relevante for den pågældende type køretøj eller vedrører andre klasser af køretøjer end den klasse, som det pågældende køretøj hører ind under.
Artikel 36
Udstedelse og meddelelse af ændringer
1. Hvis der foretages en udvidelse, ajourføres alle relevante sektioner i EU-typegodkendelsesattesten, bilagene hertil samt indekset til informationspakken. Den ajourførte attest og bilagene hertil udstedes hurtigst muligt til ansøgeren.
2. Hvis der er tale om en revision, udsteder den godkendende myndighed hurtigst muligt de reviderede dokumenter eller eventuelt den samlede ajourførte version, herunder det reviderede indeks til informationspakken, til ansøgeren.
3. Den godkendende myndighed underretter de godkendende myndigheder i de andre medlemsstater om enhver ændring af EU-typegodkendelser efter de procedurer, der er omhandlet i artikel 29.
KAPITEL VII
EU-TYPEGODKENDELSERS GYLDIGHED
Artikel 37
Gyldighedens ophør
1. En EU-typegodkendelse meddeles med ubegrænset varighed.
2. En EU-typegodkendelse af et køretøj bliver ugyldig i et af følgende tilfælde:
a)
når nye krav, som finder anvendelse på den godkendte køretøjstype, bliver obligatoriske i forbindelse med, at den gøres tilgængelig på markedet, med registrering eller ibrugtagning af køretøjer, og det ikke er muligt at ajourføre typegodkendelsen i overensstemmelse hermed
b)
når produktionen af det godkendte køretøj ophører definitivt og frivilligt
c)
når gyldigheden af godkendelsen udløber som følge af en begrænsning i henhold til artikel 40, stk. 6
d)
når godkendelsen er blevet inddraget i overensstemmelse med artikel 33, stk. 5, artikel 49, stk. 1, eller artikel 52, stk. 4.
3. Hvis det kun er en variant inden for en type eller en version inden for en variant, der bliver ugyldig, mister EU-typegodkendelsen af det pågældende køretøj kun sin gyldighed for så vidt angår den pågældende variant eller version.
4. Når produktionen af en køretøjstype ophører definitivt, underretter fabrikanten den godkendende myndighed, der har udstedt EU-typegodkendelsen for dette køretøj.
Inden for en måned efter modtagelse af den underretning, der er omhandlet i første afsnit, underretter den godkendende myndighed, der meddelte godkendelse for køretøjet, de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater herom.
5. Hvis en EU-typegodkendelse af et køretøj er ved at blive ugyldig, underretter fabrikanten, med forbehold af bestemmelserne i stk. 4, den godkendende myndighed, der har udstedt EU-typegodkendelsen.
Den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelsen, meddeler hurtigst muligt alle relevante oplysninger til de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater, således at artikel 44, kan finde anvendelse, hvis det er hensigtsmæssigt.
Den meddelelse, der er omhandlet i andet afsnit, angiver navnlig produktionsdatoen og identifikationsnummeret på det sidste køretøj, der er produceret.
KAPITEL VIII
TYPEATTEST OG MÆRKNING
Artikel 38
Typeattest
1. I sin egenskab af indehaver af en EU-typegodkendelsesattest for et køretøj leverer fabrikanten en typeattest i papirformat, der skal ledsage ethvert køretøj, uanset om dette er færdigopbygget, delvis opbygget eller trinvis færdigopbygget, som produceres i overensstemmelse med den godkendte køretøjstype.
En sådan attest leveres gratis til køberen sammen med køretøjet. Dets levering må ikke gøres afhængig af en udtrykkelig anmodning eller indsendelse af yderligere oplysninger til fabrikanten.
I en periode på ti år efter køretøjets produktionsdato udsteder fabrikanten, på anmodning af ejeren af køretøjet, en genpart af typeattesten mod en betaling, der ikke overstiger omkostningerne ved udstedelsen. Ordet »genpart« skal være tydeligt og synligt angivet på forsiden af genparten af typeattesten.
2. Fabrikanten anvender den model af typeattesten, der vedtages af Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 73, stk. 2. Typeattesten skal udformes på en sådan måde, at falskneri forhindres. Til dette formål fastsættes det i gennemførelsesretsakten, at det papir, der anvendes i attesten, skal beskyttes ved hjælp af en række tryktekniske sikkerhedsforanstaltninger. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
3. Typeattesten udfærdiges på mindst et af de officielle sprog i Unionen. En medlemsstat kan kræve, at typeattesten oversættes til dets eget eller egne officielle sprog.
4. Den eller de personer, som har bemyndigelse til at underskrive typeattester, skal være i fabrikantens organisation og behørigt bemyndiget af ledelsen til at lade fabrikanten bære det fulde juridiske ansvar med hensyn til et køretøjs udformning og konstruktion eller produktionens overensstemmelse.
5. Hele typeattesten udfyldes, og den må ikke indeholde begrænsninger med hensyn til køretøjets brug, bortset fra de begrænsninger, som der er truffet bestemmelse om i denne forordning eller delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
6. For delvis opbyggede og etapevis færdigopbyggede køretøjer udfylder fabrikanten kun de punkter i typeattesten, som vedrører dele, der er tilføjet eller ændret på det aktuelle godkendelsestrin, og vedføjer i givet fald alle typeattester fra de forudgående trin til typeattesten.
7. Typeattesten skal for køretøjer godkendt i henhold til artikel 40, stk. 2, som overskrift have »For færdigopbyggede/etapevis færdigopbyggede køretøjer typegodkendt i henhold til artikel 40, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 168/2013 af 15 januar 2013 om godkendelse og markedsovervågning af to- og trehjulede køretøjer samt quadricykler (foreløbig godkendelse)«.
8. Typeattesten, som beskrevet i gennemførelsesretsakterne som omhandlet i stk. 2, for køretøjer, som er godkendt i overensstemmelse med artikel 42, skal som overskrift have »For færdigopbyggede/etapevis færdigopbyggede køretøjer typegodkendt i små serier«, og i nærheden heraf anføres produktionsåret efterfulgt af et serienummer mellem 1 og den grænse, der er angivet i tabellen i bilag III, som for hvert produktionsår viser det pågældende køretøjs placering i produktionen, der er tildelt for det pågældende år.
9. Med forbehold af stk. 1 kan fabrikanten fremsende typeattesten elektronisk til enhver medlemsstats registreringsmyndighed.
Artikel 39
Det foreskrevne skilt med den behørige mærkning af køretøjer og typegodkendelsesmærke på komponenter og separate tekniske enheder
1. Fabrikanten af et køretøj forsyner hvert køretøj fremstillet i overensstemmelse med den godkendte type med det foreskrevne skilt med den behørige mærkning, der kræves i henhold til den relevante gennemførelsesretsakt vedtaget i henhold til stk. 3.
2. Fabrikanten af en komponent eller en separat teknisk enhed, uanset om denne indgår i et system, anbringer EU-typegodkendelsesmærket på alle komponenter og separate tekniske enheder, der fremstilles i overensstemmelse med den godkendte type, når dette kræves i den relevante gennemførelsesretsakt vedtaget i henhold til denne forordning eller det relevante FN/ECE-regulativ.
Såfremt et sådant typegodkendelsesmærke ikke er påkrævet, anbringer fabrikanten mindst sit fabriks- eller firmamærke og typenummer eller et identifikationsnummer.
3. Det foreskrevne skilt og EU-typegodkendelsesmærke skal være i overensstemmelse med den model, der er fastsat af Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 73, stk. 2. De første af sådanne gennemførelsesretsakter vedtages senest den 31. december 2014.
KAPITEL IX
UNDTAGELSER FOR NYE TEKNOLOGIER ELLER NYE PRINCIPPER
Artikel 40
Undtagelser for nye teknologier eller nye principper
1. Fabrikanten kan ansøge om EU-typegodkendelse af en type køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed, hvori indgår nye teknologier eller principper, som er uoverensstemmende med en eller flere af de retsakter, der er anført i bilag II.
2. Den godkendende myndighed meddeler den EU-typegodkendelse, der er omhandlet i stk. 1, når alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
Ansøgningen indeholder en begrundelse for, hvorfor de pågældende teknologier eller principper forhindrer systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed i at være i overensstemmelse med en eller flere af retsakterne opført i bilag II.
b)
Ansøgningen beskriver den nye teknologis sikkerhedsmæssige og miljømæssige virkninger og de foranstaltninger, der er truffet for at sikre, at der mindst er opnået samme niveau af sikkerhed og miljøbeskyttelse som det, der opnås med de krav, som der søges om undtagelse fra.
c)
Der forelægges prøvningsbeskrivelser og -resultater, der påviser, at betingelserne i litra b) er opfyldt.
3. Meddelelse af en sådan EU-typegodkendelse med undtagelse for nye teknologier eller nye principper kræver tilladelse fra Kommissionen. Denne tilladelse gives ved hjælp af en gennemførelsesretsakt. Denne gennemførelsesretsakt vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 73, stk. 2.
4. Indtil Kommissionens afgørelse om tilladelse foreligger, kan den godkendende myndighed allerede udstede en EU-typegodkendelse, der dog skal være foreløbig og kun er gyldig i den pågældende medlemsstat, for en køretøjstype, der er omfattet af den undtagelse, der ansøges om. Den godkendende myndighed underretter hurtigst muligt Kommissionen og andre medlemsstater herom ved hjælp af en sagsmappe, der indeholder de oplysninger, der er omhandlet i stk. 2.
Det skal fremgå af overskriften på typegodkendelsesattesten og overskriften på typeattesten, at disse er foreløbige og har begrænset territorial gyldighed. Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter med henblik på at fastlægge harmoniserede modeller for typegodkendelsesattesten og typeattesten med henblik på dette stykke. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 73, stk. 2.
5. Andre godkendende myndigheder kan beslutte skriftligt at acceptere den foreløbige godkendelse, der er nævnt i stk. 4, på deres område.
6. Hvis det er relevant, angives det også i Kommissionens godkendelse som omhandlet i stk. 3, om den er underlagt begrænsninger. I alle tilfælde er typegodkendelsen gyldig i mindst 36 måneder.
7. Hvis Kommissionen beslutter at nægte at give tilladelse, giver den godkendende myndighed omgående indehaveren af den foreløbige typegodkendelse, der er nævnt i stk. 4, meddelelse om, at den foreløbige godkendelse vil blive inddraget seks måneder efter datoen for Kommissionens afslag.
Køretøjer, der er fremstillet i overensstemmelse med den foreløbige godkendelse, inden dens gyldighed ophørte, kan markedsføres, registreres eller ibrugtages i de medlemsstater, der har accepteret den foreløbige godkendelse.
Artikel 41
Efterfølgende tilpasning af delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter
1. Hvis Kommissionen tillader en undtagelse i henhold til artikel 40, træffer den straks, når det er nødvendigt, de nødvendige foranstaltninger for at tilpasse de berørte delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter til den teknologiske udvikling.
Hvis undtagelsen i henhold til artikel 40 har relation til et FN/ECE-regulativ, foreslår Kommissionen en ændring af det relevante FN/ECE-regulativ efter den procedure, der er fastlagt i Overenskomsten af 1958, som revideret.
2. Så snart de relevante retsakter er blevet ændret, ophæves enhver begrænsning i Kommissionens afgørelse om godkendelse af undtagelsen omgående.
Hvis der ikke er truffet de nødvendige foranstaltninger til at tilpasse de delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter, kan Kommissionen efter anmodning fra den medlemsstat, som udstedte godkendelsen, forlænge gyldigheden af en typegodkendelse ved hjælp af en afgørelse i form af en gennemførelsesretsakt vedtaget efter undersøgelsesproceduren i artikel 73, stk. 2.
KAPITEL X
KØRETØJER FREMSTILLET I SMÅ SERIER
Artikel 42
National typegodkendelse af små serier
1. Fabrikanten kan ansøge om en national typegodkendelse af små serier af en type køretøj inden for de kvantitative årlige grænser, der er fastlagt i bilag III. Disse grænser finder anvendelse i forbindelse med, at køretøjer af den godkendte type gøres tilgængelige på markedet, registreres eller tages i brug på markedet i hver enkelt medlemsstat inden for et givet år.
2. For typen af køretøjer, som der henvises til i stk. 1, kan medlemsstaterne give fritagelse for et eller flere af de materielle krav, der er fastsat i en eller flere af de delegerede retsakter, der er opført i bilag II, forudsat at de fastsætter relevante alternative krav.
Ved »Alternative krav« forstås administrative bestemmelser og tekniske krav, der har til formål at sikre et niveau af funktionel sikkerhed, miljøbeskyttelse og arbejdssikkerhed, som i videst muligt omfang svarer til det niveau, der er sikret ved en eller flere af de delegerede retsakter, der er opført i bilag II.
For typen af køretøjer, som der henvises til i stk. 1, kan medlemsstaterne give fritagelse for et eller flere af de administrative bestemmelser i denne forordning eller de gennemførelsesretsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning.
En medlemsstat kan kun fritage for de bestemmelser, der er nævnt i dette stykke, hvis den har rimelige grunde til at gøre det.
3. Ved national typegodkendelse af køretøjer i henhold til denne artikel skal systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er typegodkendt i overensstemmelse med de retsakter, der er opført i bilag II, accepteres.
4. Typegodkendelsesattesten for køretøjer godkendt efter denne artikel udfærdiges i henhold til den model, der er omhandlet i artikel 30, stk. 2, men den må ikke bære overskriften »EU-køretøjstypegodkendelsesattest« og skal specificere indholdet af de fritagelser, der er meddelt i henhold til stk. 2. Typegodkendelsesattesterne nummereres i henhold til det harmoniserede system i artikel 29, stk. 4.
5. Typegodkendelsesattesten skal specificere karakteren af de fritagelser, der er meddelt i henhold til stk. 2, afsnit 1 og 3.
6. Gyldigheden af en national typegodkendelse af små serier skal begrænses til den medlemsstat, hvis godkendende myndighed udstedte den.
7. Hvis fabrikanten anmoder herom, fremsendes et eksemplar af typegodkendelsesattesten og dens bilag dog med anbefalet brev eller elektronisk post til de godkendende myndigheder i de af fabrikanten angivne medlemsstater.
8. Inden for en frist på tre måneder efter modtagelsen af den i stk. 7 omhandlede anmodning beslutter de godkendende myndigheder i de af fabrikanten angivne medlemsstater, om de accepterer typegodkendelsen eller ej. De meddeler formelt deres beslutning til den godkendende myndighed, som har meddelt national typegodkendelse af små serier.
9. Medlemsstaternes godkendende myndigheder skal acceptere en national typegodkendelse, medmindre de har rimelige grunde til at mene, at de nationale tekniske krav, efter hvilke køretøjet er godkendt, ikke svarer til deres egne krav.
10. Efter anmodning fra en ansøger, der ønsker at markedsføre eller registrere et køretøj med national typegodkendelse af små serier i en anden medlemsstat, leverer den godkendende myndighed, der har meddelt den nationale typegodkendelse af små serier, den nationale myndighed i den anden medlemsstat et eksemplar af typegodkendelsesattesten, herunder informationspakken. Stk. 8 og 9 finder anvendelse.
KAPITEL XI
TILGÆNGELIGGØRELSE PÅ MARKEDET, REGISTRERING ELLER IBRUGTAGNING
Artikel 43
Tilgængeliggørelse på markedet, registrering eller ibrugtagning af køretøjer
Med forbehold af artikel 46 og 47 må køretøjer, for hvilke en EU-typegodkendelse af hele køretøjer er obligatorisk, eller for hvilke fabrikanten har opnået sådan typegodkendelse i henhold til denne forordning, kun gøres tilgængelige på markedet, registreres eller ibrugtages, hvis de er ledsaget af en gyldig typeattest udstedt i overensstemmelse med artikel 38.
For så vidt angår delvis opbyggede køretøjer, er tilgængeliggørelse på markedet eller ibrugtagning af sådanne køretøjer tilladt, men de myndigheder, der er ansvarlige for registrering af køretøjer i medlemsstaterne, kan nægte at meddele registrering og tilladelse til brug på vej for sådanne køretøjer.
Artikel 44
Tilgængeliggørelse på markedet, registrering eller ibrugtagning af restkøretøjer
1. Med forbehold af mængdegrænserne og tidsfristerne angivet i stk. 2 og 4 kan køretøjer, der er i overensstemmelse med en type køretøj, hvis EU-typegodkendelse ikke længere er gyldig i henhold til artikel 37, ikke længere gøres tilgængelige på markedet, registreres eller ibrugtages.
Første afsnit gælder kun for køretøjer inden for Unionens område, der var omfattet af en gyldig EU-typegodkendelse på fremstillingstidspunktet, men som hverken var blevet gjort tilgængelige på markedet, registreret eller ibrugtaget, før den pågældende EU-typegodkendelse mistede sin gyldighed.
2. Stk. 1 er begrænset til en periode på 24 måneder for færdigopbyggede køretøjer og til 30 måneder for etapevis færdigopbyggede køretøjer, fra den dato, hvor EU-typegodkendelsen blev ugyldig.
3. En fabrikant, der ønsker at anvende bestemmelserne i stk. 1, indgiver en ansøgning herom til de nationale myndigheder i hver af de medlemsstater, hvor de pågældende køretøjer skal gøres tilgængelige på markedet, registreres eller ibrugtages. I ansøgningen angives de tekniske eller økonomiske grunde, der er til hinder for, at køretøjerne er i overensstemmelse med de nye typegodkendelseskrav.
Inden for en periode på tre måneder efter modtagelse af en sådan ansøgning afgør den berørte nationale myndighed, hvorvidt og for hvilket antal køretøjer den tillader, at disse køretøjer registreres inden for dens område.
4. Antallet af restkøretøjer må ikke overstige det højeste af 10 % af antallet af køretøjer registreret de to foregående år og 100 køretøjer pr. medlemsstat.
5. Typeattesten for de køretøjer, der ibrugtages efter denne procedure, forsynes med en særlig påtegning, hvori køretøjet angives at være et »restkøretøj«.
6. Medlemsstaterne sikrer, at antallet af køretøjer, der gøres tilgængelige på markedet, registreres eller ibrugtages efter proceduren i denne artikel, overvåges effektivt.
7. Denne artikel finder kun anvendelse på ophør som følge af udløb af typegodkendelsens gyldighed i det tilfælde, der er omhandlet i artikel 37, stk. 2, litra a).
Artikel 45
Tilgængeliggørelse på markedet eller ibrugtagning af komponenter og separate tekniske enheder
1. Komponenter eller separate tekniske enheder må kun gøres tilgængelige på markedet eller ibrugtages, hvis de er i overensstemmelse med kravene i de relevante retsakter opført i bilag II og er behørigt mærket i overensstemmelse med artikel 39.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse i forbindelse med komponenter eller separate tekniske enheder, som er fremstillet eller specielt konstrueret til nye køretøjer, som ikke er omfattet af denne forordning.
3. Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne tillade tilgængeliggørelse på markedet eller ibrugtagning af komponenter eller separate tekniske enheder, der er undtaget fra en eller flere bestemmelser i denne forordning i henhold til artikel 40 eller er beregnet til montering på køretøjer, der er omfattet af godkendelser i henhold til artikel 42 for så vidt angår den pågældende komponent eller separate tekniske enhed.
4. Uanset stk. 1, og medmindre andet er fastsat i denne forordning eller en af de delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning, kan medlemsstater tillade tilgængeliggørelse på markedet eller ibrugtagning af komponenter eller separate tekniske enheder, som er beregnet til montering på køretøjer, der på tidspunktet for deres tilgængeliggørelse eller ibrugtagning ikke skulle typegodkendes i henhold til denne forordning eller direktiv 2002/24/EF.
KAPITEL XII
BESKYTTELSESKLAUSULER
Artikel 46
Procedure vedrørende køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der udgør en alvorlig risiko, på nationalt niveau
1. Hvis markedsovervågningsmyndighederne i en af medlemsstaterne har truffet foranstaltninger i henhold til artikel 20 i forordning (EF) nr. 765/2008, eller hvis de har tilstrækkelig grund til at formode, at et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, der er omfattet af denne forordning, udgør en alvorlig risiko for menneskers sundhed eller sikkerhed eller for varetagelsen af almene samfundshensyn, der er omfattet af denne forordning, skal den godkendende myndighed, der har meddelt godkendelsen, foretage en evaluering af den eller det pågældende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed omfattende alle de krav, der er fastlagt i denne forordning. De relevante erhvervsdrivende skal samarbejde fuldt ud med de godkendende myndigheder og/eller markedsovervågningsmyndighederne.
Hvis den godkendende myndighed, der udstedte godkendelsen, i forbindelse med denne evaluering finder, at køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed ikke opfylder kravene i denne forordning, pålægger den straks den pågældende erhvervsdrivende om at træffe alle fornødne foranstaltninger for at bringe køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed i overensstemmelse med disse krav eller for at trække køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed tilbage fra markedet eller tilbagekalde den eller det inden for en rimelig tidsfrist i forhold til risikoens art.
Artikel 21 i forordning (EF) nr. 765/2008 finder anvendelse på de i nærværende stykke, andet afsnit, omhandlede foranstaltninger.
2. Hvis de godkendende myndigheder konstaterer, at den manglende overensstemmelse med kravene ikke er begrænset til medlemsstatens område, skal de underrette Kommissionen og de øvrige medlemsstater om resultaterne af evalueringen og om de foranstaltninger, de har pålagt den erhvervsdrivende at træffe.
3. Den erhvervsdrivende skal sikre, at der med hensyn til alle ikke-overensstemmende køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som vedkommende har markedsført, registreret eller er ansvarlig for ibrugtagningen af i Unionen, træffes egnede afhjælpende foranstaltninger.
4. Hvis den pågældende erhvervsdrivende inden for den frist, der er omhandlet i stk. 1, andet afsnit, ikke træffer de fornødne foranstaltninger, skal de nationale myndigheder træffe de nødvendige foranstaltninger for at forbyde eller begrænse tilgængeliggørelse på markedet, registrering eller ibrugtagning af den eller det ikke-overensstemmende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed på det nationale marked eller for at trække den eller det tilbage fra markedet eller tilbagekalde den eller det.
5. De nationale myndigheder underretter straks Kommissionen og de øvrige medlemsstater om de i stk. 4 omhandlede foranstaltninger.
De oplysninger, der gives, skal omfatte alle tilgængelige enkeltheder, særlig hvad angår de nødvendige data til identifikation af det eller den ikke-overensstemmende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed, dens eller dets oprindelse, arten af den påståede manglende overensstemmelse og af den pågældende risiko, arten og varigheden af de trufne nationale foranstaltninger samt de argumenter, som den relevante erhvervsdrivende har fremsat. De godkendende myndigheder skal navnlig oplyse, om den manglende overensstemmelse med kravene skyldes:
a)
at køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed ikke opfylder kravene vedrørende menneskers sundhed eller sikkerhed, beskyttelse af miljøet eller andre aspekter af varetagelsen af almene samfundshensyn omfattet af denne forordning, eller
b)
mangler i de relevante retsakter opført i bilag II.
6. Medlemsstaterne skal inden for en måned underrette Kommissionen og de øvrige medlemsstater om de trufne foranstaltninger og om yderligere oplysninger, som de måtte råde over, om den eller det pågældende køretøjs, systems, komponents eller separate tekniske enheds manglende overensstemmelse, samt om deres indsigelser, hvis de ikke er indforstået med den meddelte nationale foranstaltning.
7. Hvis der ikke inden for en måned efter modtagelsen af de i nærværende artikels stk. 6 omhandlede oplysninger er blevet gjort indsigelse mod en foranstaltning truffet af en medlemsstat, enten af en anden medlemsstat eller af Kommissionen, evaluerer Kommissionen foranstaltningen i overensstemmelse med artikel 47.
8. Medlemsstaterne sikrer, at der hurtigst muligt træffes de fornødne begrænsende foranstaltninger med hensyn til den eller det pågældende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed, f.eks. tilbagetrækning af køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed fra deres marked.
Artikel 47
EU-beskyttelsesprocedure
1. Hvis der under proceduren fastsat i artikel 46, stk. 3 og 4, gøres indsigelse mod en medlemsstats foranstaltning, eller hvis Kommissionen finder, at en national foranstaltning er i modstrid med EU-lovgivningen, skal Kommissionen hurtigst muligt vurdere den nationale foranstaltning efter høring af medlemsstaterne og den eller de relevante erhvervsdrivende. På grundlag af resultaterne af denne vurdering træffer Kommissionen efter den i artikel 73, stk. 2, omhandlede undersøgelsesprocedure afgørelse om, hvorvidt den nationale foranstaltning anses for berettiget eller ej.
Kommissionen meddeler sin afgørelse til medlemsstaterne og den eller de relevante erhvervsdrivende.
2. Hvis Kommissionen anser den nationale foranstaltning for at være berettiget, skal samtlige medlemsstater træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den eller det ikke-overensstemmende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed trækkes tilbage fra deres marked, og underrette Kommissionen herom. Hvis den nationale foranstaltning anses for ikke at være berettiget, ophæver den pågældende medlemsstat foranstaltningen eller tilpasser den i overensstemmelse med den i stk. 1 omhandlede afgørelse.
3. Hvis den nationale foranstaltning anses for berettiget og tilskrives mangler i denne forordning eller i delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, foreslår Kommissionen egnede foranstaltninger som følger:
a)
hvis det drejer sig om delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, foreslår Kommissionen de nødvendige ændringer til den pågældende retsakt
b)
hvis der er tale om FN/ECE-regulativer, foreslår Kommission de nødvendige udkast til ændringer af de relevante FN/ECE-regulativer efter den procedure, der finder anvendelse i henhold til Overenskomsten af 1958, som revideret.
Artikel 48
Overensstemmende køretøjer, systemer eller separate tekniske enheder, som udgør en alvorlig risiko
1. Hvis en medlemsstat efter at have foretaget en vurdering i henhold til artikel 46, stk. 1, finder, at en eller et køretøj, system, komponent eller separat teknisk enhed, selv om den eller det opfylder de gældende krav eller er behørigt mærket, udgør en alvorlig sikkerhedsrisiko eller i alvorlig grad kan skade miljøet eller den offentlige sundhed, pålægger den den pågældende erhvervsdrivende at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den eller det pågældende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed, når den eller det markedsføres eller registreres eller efter dens eller dets ibrugtagning, ikke længere udgør en risiko, eller for at trække køretøjet, systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed tilbage fra markedet eller tilbagekalde den eller det inden for en rimelig tidsfrist i forhold til risikoens art. Medlemsstaten kan nægte at registrere sådanne køretøjer, så længe køretøjsfabrikanten ikke har truffet alle disse passende foranstaltninger.
2. For så vidt angår et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed som omhandlet i stk. 1, sikrer den erhvervsdrivende, at der træffes afhjælpende foranstaltninger med hensyn til alle sådanne køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der markedsføres, registreres eller ibrugtages i Unionen.
3. Den i stk. 1 omhandlede medlemsstat underretter inden for en måned Kommissionen og de øvrige medlemsstater om alle foreliggende detaljer, især de data, der er nødvendige for identifikation af den eller det pågældende køretøj, system, komponent eller separate tekniske enhed, køretøjets, systemets, komponentens eller den separate tekniske enheds oprindelse og forsyningskæde, risikoen art samt arten og varigheden af de trufne nationale foranstaltninger.
4. Kommissionen skal hurtigst muligt høre medlemsstaterne og den eller de pågældende erhvervsdrivende og især den godkendende myndighed, der har meddelt typegodkendelse, og vurdere den nationale foranstaltning. På grundlag af denne vurdering træffer Kommissionen afgørelse om, hvorvidt den nationale foranstaltning, der henvises til i stk. 1, anses for berettiget eller ej, og foreslår om nødvendigt passende foranstaltninger.
5. Kommissionen retter sin afgørelse til alle medlemsstaterne og meddeler den straks til den eller de relevante erhvervsdrivende.
Artikel 49
Køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der ikke er i overensstemmelse med den godkendte type
1. Den godkendende myndighed, som har meddelt en EU-typegodkendelse, træffer, i tilfælde hvor nye køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som er ledsaget af en typeattest eller er forsynet med et godkendelsesmærke, ikke er i overensstemmelse med den godkendte type, de nødvendige foranstaltninger, herunder inddragelse af typegodkendelsen, for at sikre, at køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er under fremstilling, bringes i overensstemmelse med den godkendte type.
2. Med henblik på stk. 1 anses afvigelser fra oplysningerne i EU-typegodkendelsesattesten eller informationspakken for at udgøre en manglende overensstemmelse med den godkendte type.
3. Godtgør en godkendende myndighed, at nye køretøjer, komponenter eller separate tekniske enheder, som er ledsaget af en typeattest eller forsynet med et godkendelsesmærke udstedt af en anden medlemsstat, ikke er i overensstemmelse med den godkendte type, kan den anmode den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelsen, om at kontrollere, om de køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er under fremstilling, fortsat er i overensstemmelse med den godkendte type. Efter modtagelse af en sådan anmodning træffer den godkendende myndighed, som har meddelt EU-typegodkendelse, snarest muligt og under alle omstændigheder senest tre måneder efter, at anmodningen er fremsat, de fornødne foranstaltninger.
4. Den godkendende myndighed skal i følgende tilfælde anmode den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelse for et system, en komponent, en separat teknisk enhed eller et delvis opbygget køretøj, om at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de køretøjer, der er under fremstilling, på ny bringes i overensstemmelse med den godkendte type:
a)
såfremt et køretøjs manglende overensstemmelse i forbindelse med EU-typegodkendelse af en køretøjstype udelukkende skyldes et systems, en komponents eller en separat teknisk enheds manglende overensstemmelse, eller
b)
såfremt et etapevis færdigopbygget køretøjs manglende overensstemmelse i forbindelse med etapevis typegodkendelse udelukkende skyldes manglende overensstemmelse for et system, en komponent eller en separat teknisk enhed, der er en del af det delvis opbyggede køretøj, eller skyldes selve det delvis opbyggede køretøjs uoverensstemmelse.
5. Efter modtagelse af en sådan anmodning træffer den pågældende godkendende myndighed de fornødne foranstaltninger, om nødvendigt i samarbejde med den godkendende myndighed, der har fremsat anmodningen, snarest muligt og under alle omstændigheder senest tre måneder efter, at anmodningen er fremsat.
6. Såfremt det fastslås, at der er manglende overensstemmelse, skal den godkendende myndighed i den medlemsstat, der har meddelt EF-typegodkendelse for systemet, komponenten eller den separate tekniske enhed, eller for det delvis opbyggede køretøj, træffe de i stk. 1 omhandlede foranstaltninger.
De godkendende myndigheder underretter inden for en frist på en måned hinanden om enhver inddragelse af en EU-typegodkendelse og grundene hertil.
7. Bestrider den godkendende myndighed, der har udstedt EU-typegodkendelsen, den manglende overensstemmelse, som den er blevet underrettet om, bestræber de berørte medlemsstater sig på at forlige tvisten. Kommissionen holdes underrettet og foretager om nødvendigt høringer for at nå frem til en løsning.
Artikel 50
Markedsføring og ibrugtagning af dele eller udstyr, der kan udgøre en alvorlig risiko for væsentlige systemers korrekte funktion
1. Dele eller udstyr, der kan udgøre en alvorlig risiko for den korrekte funktion af systemer, der er væsentlige for køretøjets sikkerhed eller for dets miljømæssige præstationer, må ikke markedsføres, registreres eller ibrugtages og skal forbydes, medmindre der er givet tilladelse hertil af en godkendende myndighed i overensstemmelse med artikel 51, stk. 1 og 4.
2. Med henblik på at sikre en ensartet anvendelse af stk. 1 kan Kommissionen vedtage gennemførelsesretsakter, der opstiller en liste over sådanne dele eller sådant udstyr på grundlag af de foreliggende oplysninger og særlig de oplysninger, som medlemsstaterne har fremsendt om følgende:
a)
alvorligheden af risikoen for køretøjernes sikkerhed eller miljøpræstationer, når de er monteret med de dele eller det udstyr, der er tale om
b)
de eventuelle virkninger for forbrugerne og fabrikanterne på eftermarkedet, hvis der stilles krav om en eventuel tilladelse til dele eller udstyr som omhandlet i denne artikel.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter den i artikel 73, stk. 2, omhandlede undersøgelsesprocedure.
3. Stk. 1 gælder ikke for originale dele eller originalt udstyr og for dele eller udstyr, der er typegodkendt efter en af de retsakter, der er nævnt i bilag II, medmindre godkendelsen vedrører andre aspekter end dem, der er omfattet af stk. 1.
Stk. 1 finder ikke anvendelse på dele eller udstyr, der udelukkende er fremstillet til racerkøretøjer, der ikke er beregnet til brug på offentlig vej. Hvis dele eller udstyr, der er opført på en liste i henhold til en gennemførelsesretsakt som omhandlet i stk. 2, kan anvendes til både til racerkørsel og på vej, kan disse dele eller dette udstyr ikke stilles til rådighed for offentligheden til brug i on road-køretøjer, medmindre de opfylder kravene i denne artikel. Hvor det er relevant, vedtager Kommissionen bestemmelser for identificering af de dele eller det udstyr, der er omhandlet i dette stykke.
4. Kommissionen tillægges beføjelser til i overensstemmelse med artikel 75 at vedtage delegerede retsakter vedrørende de krav, som dele eller udstyr omhandlet i nærværende artikels stk. 1 skal opfylde.
Disse krav kan baseres på de retsakter, der er opført i bilag II, eller kan bestå i, at der foretages en sammenligning mellem delene eller udstyret og det originale køretøjs miljø- eller sikkerhedsmæssige præstation, eller, hvis det er hensigtsmæssigt, en hvilken som helst af dets deles præstationer. I begge tilfælde skal kravene sikre, at delene eller udstyret ikke hæmmer funktionen af de systemer, der er væsentlige for køretøjets sikkerhed eller miljøpræstationer.
Artikel 51
Dele eller udstyr, der kan udgøre en alvorlig risiko for væsentlige systemers korrekte funktion - relaterede krav
1. For så vidt angår stk. 50, stk. 1, forelægger fabrikanten af delene eller udstyret den godkendende myndighed en ansøgning ledsaget af en prøvningsrapport, der er udarbejdet af en udpeget teknisk tjeneste, der attesterer, at de dele eller det udstyr, som der søges om godkendelse af, opfylder kravene i artikel 50, stk. 4. Fabrikanten kan kun indsende én ansøgning pr. type pr. del og kun til én godkendende myndighed.
Hvis den anmodes herom af den kompetente myndighed i en anden medlemsstat, skal den godkendende myndighed, der har meddelt godkendelsen, inden for en frist på en måned efter at have modtaget anmodningen til den kompetente myndighed fremsende et eksemplar af den godkendelsesattest, der er anmodet om, med bilag via et fælles, sikkert elektronisk udvekslingssystem. Dette eksemplar kan også have form af en sikker elektronisk fil.
2. Ansøgningen skal indeholde nærmere oplysninger om fabrikanten af delene eller udstyret, delenes eller udstyrets type, identifikation og numre, køretøjsfabrikantens navn, køretøjstype og, hvis hensigtsmæssigt, fremstillingsår og enhver andre oplysninger, der gør det muligt at identificere det køretøj, som delene eller udstyret skal monteres på.
Når den godkendende myndighed på grundlag af prøvningsrapporten og anden dokumentation har konstateret, at de pågældende dele eller det pågældende udstyr opfylder kravene i artikel 50, stk. 4, tillader den, at delene eller udstyret markedsføres og ibrugtages, jf. dog nærværende artikels stk. 4, andet afsnit.
Den godkendende myndighed udsteder straks en attest til fabrikanten.
3. Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter med henblik på at fastlægge en model og et nummereringssystem for den attest, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 2, tredje afsnit. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 73, stk. 2.
4. Fabrikanten underretter hurtigst muligt den godkendende myndighed, der har umeddelt godkendelsen, om enhver ændring, der berører de betingelser, hvorunder den blev udstedt. Den godkendende myndighed tager stilling til, om godkendelsen skal revideres eller genudstedes, og om der er brug for yderligere prøvninger.
Fabrikanten har ansvar for at sikre, at dele eller udstyr fremstilles og fortsætter med at blive fremstillet under de betingelser, hvorunder godkendelsen blev udstedt.
5. Før den godkendende myndighed giver en tilladelse, efterprøver den, at der findes tilfredsstillende ordninger og procedurer til sikring af effektiv kontrol med produktionens overensstemmelse.
Hvis den godkendende myndighed finder, at betingelserne for udstedelsen af tilladelsen ikke længere er opfyldt, anmoder den fabrikanten om at træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at delene eller udstyret på ny bringes i overensstemmelse. Den trækker om nødvendigt tilladelsen tilbage.
6. Godkendende myndigheder fra forskellige medlemsstater underretter Kommissionen om enhver uenighed angående de godkendelser, der er nævnt i stk. 2, andet afsnit. Kommissionen træffer passende foranstaltninger for at løse uenigheden og kan om nødvendigt bl.a. kræve tilbagetrækning af tilladelser efter høring af de godkendende myndigheder.
7. Indtil den liste, der er omhandlet i artikel 50, stk. 2, er fastsat, kan medlemsstaterne opretholde nationale bestemmelser med hensyn til de dele eller det udstyr, der kan påvirke den korrekte funktion af systemer, der er væsentlige for køretøjets sikkerhed eller miljømæssige præstationer.
Artikel 52
Tilbagekaldelse af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder
1. Hvis en fabrikant, som har meddelt EU-typegodkendelse af et helt køretøj, er forpligtet i henhold til forordning (EF) nr. 765/2008 til at tilbagekalde køretøjer, som vedkommende har markedsført eller registreret, eller for hvilke fabrikanten er ansvarlig for ibrugtagningen, fordi et system, en komponent eller en separat teknisk enhed monteret på køretøjet udgør en alvorlig risiko for sikkerheden, den offentlige sundhed eller miljøet, uanset om den eller det er behørigt godkendt i henhold til denne forordning, eller fordi en del, som ikke er underlagt særlige krav i henhold til typegodkendelseslovgivningen, udgør en alvorlig risiko for sikkerheden, den offentlige sundhed eller miljøet, skal denne fabrikant straks underrette den godkendende myndighed, der har meddelt køretøjsgodkendelsen, herom.
2. Når en fabrikant af systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som er blevet EU-typegodkendt, i henhold til forordning (EF) nr. 765/2008 er forpligtet til at tilbagekalde systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er blevet markedsført, eller for hvilke fabrikanten var ansvarlig for ibrugtagningen, fordi de udgør en alvorlig risiko for sikkerheden, arbejdssikkerheden, den offentlige sundhed eller miljøet, uanset om de er behørigt godkendt i henhold til denne forordning, skal fabrikanten straks underrette den godkendende myndighed, der har meddelt godkendelse, herom.
3. Fabrikanten foreslår over for den godkendende myndighed et sæt passende afhjælpningsforanstaltninger til fjernelse af den i stk. 1 og 2 omhandlede alvorlige risiko. Den godkendende myndighed underretter hurtigst muligt de øvrige medlemsstaters godkendende myndigheder om de foreslåede afhjælpningsforanstaltninger.
De godkendende myndigheder skal sikre, at afhjælpningsforanstaltningerne rent faktisk gennemføres i deres respektive medlemsstater.
4. Hvis de berørte godkendende myndigheder vurderer, at afhjælpningsforanstaltningerne er utilstrækkelige eller ikke gennemføres hurtigt nok, underretter de hurtigst muligt den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelsen.
Den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelsen, underretter herefter fabrikanten. Hvis fabrikanten ikke foreslår og gennemfører effektive afhjælpende foranstaltninger, træffer den godkendende myndighed, der har meddelt EU-typegodkendelsen, alle de nødvendige beskyttelsesforanstaltninger og kan bl.a. trække EU-typegodkendelsen tilbage. I tilfælde af tilbagetrækning af EU-typegodkendelsen underretter den godkendende myndighed ved anbefalet brev eller tilsvarende elektronisk inden for en måned efter tilbagetrækningen fabrikanten, de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater og Kommissionen herom.
Artikel 53
Underretning om beslutninger og retsmidler
1. Der skal gives en udførlig begrundelse for alle beslutninger, som træffes i medfør af denne forordning, og for alle beslutninger om at nægte eller inddrage EU-typegodkendelse, eller nægte registrering eller forbyde eller begrænse markedsføring, registrering eller ibrugtagning af et køretøj, eller som kræver tilbagetrækning af et køretøj fra markedet.
2. Den berørte part underrettes om en sådan beslutning med angivelse af, hvilke retsmidler vedkommende har til rådighed i medfør af gældende ret i den pågældende medlemsstat, og hvilke tidsfrister der gælder for anvendelse af disse retsmidler.
KAPITEL XIII
INTERNATIONALE REGULATIVER
Artikel 54
FN/ECE-regulativer, der er påkrævede ved EU-typegodkendelse
1. FN/ECE-regulativer eller ændringer hertil, som Unionen har stemt for eller tiltrådt, og som er opført i denne forordning eller i de delegerede retsakter, der er vedtaget i henhold til denne forordning, indgår i kravene til EU-typegodkendelsen af et køretøj.
2. Medlemsstaternes godkendende myndigheder accepterer godkendelser udstedt i overensstemmelse med de i stk. 1 omhandlede FN/ECE-regulativer og, hvor dette er relevant, de dertil hørende godkendelsesmærkninger i stedet for de tilsvarende godkendelser og godkendelsesmærkninger meddelt i overensstemmelse med denne forordning og de delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
3. Hvis Unionen har stemt for et FN/ECE-regulativ eller ændringer hertil i forbindelse med EU-typegodkendelse af et køretøj, vedtager Kommissionen om nødvendigt en delegeret retsakt i overensstemmelse med artikel 75 med henblik på at gøre FN/ECE-regulativet eller ændringer hertil obligatoriske og ændre denne forordning eller ændre delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning, hvor det er relevant.
Denne delegerede retsakt fastsætter datoerne for obligatorisk anvendelse af FN/ECE-regulativet eller af ændringerne hertil og omfatter i fornødent omfang overgangsbestemmelser.
Kommissionen vedtager separate delegerede retsakter, der anfører den obligatoriske anvendelse af FN/ECE-regulativerne.
KAPITEL XIV
LEVERING AF TEKNISKE OPLYSNINGER
Artikel 55
Oplysninger beregnet for brugerne
1. Fabrikanten må ikke levere teknisk information vedrørende de forhold, der er truffet bestemmelse om i denne forordning eller i delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, der afviger fra de oplysninger, der er godkendt af den godkendende myndighed.
2. Hvis en delegeret retsakt eller gennemførelsesretsakt vedtaget i henhold til denne forordning indeholder bestemmelser herom, skal fabrikanten stille de relevante oplysninger og nødvendige vejledninger til rådighed for brugerne, og disse skal beskrive særlige betingelser for eller begrænsninger med hensyn til brugen af et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed.
3. De i stk. 2 omhandlede oplysninger skal gives på det eller de officielle sprog i den medlemsstat, hvor køretøjet skal markedsføres, registreres eller ibrugtages. De skal, efter den godkendende myndigheds godkendelse, gives i køretøjets instruktionsbog.
Artikel 56
Oplysninger beregnet for fabrikanter af komponenter eller separate tekniske enheder
1. Køretøjsfabrikanten stiller alle oplysninger, som er nødvendige for EU-typegodkendelse af komponenter eller separate tekniske enheder eller for at opnå tilladelse i henhold til artikel 50, herunder, når dette er relevant, tegninger omhandlet i delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning, til rådighed for fabrikanter af komponenter eller separate tekniske enheder.
Køretøjets fabrikant kan pålægge de fabrikanter, der fremstiller komponenter eller separate tekniske enheder, en bindende aftale om fortrolig behandling af oplysninger, der ikke er offentligt tilgængelige, bl.a. oplysninger vedrørende intellektuelle ejendomsrettigheder.
2. En fabrikant af komponenter eller separate tekniske enheder skal, i sin egenskab af indehaver af en EU-typegodkendelsesattest, som i overensstemmelse med artikel 31, stk. 4, indeholder begrænsninger vedrørende brugen eller særlige monteringsbetingelser eller begge dele, give køretøjsfabrikanten alle de detaljerede oplysninger herom.
Hvis en af de delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning indeholder bestemmelser herom, skal fabrikanten af komponenter eller separate tekniske enheder sammen med de fremstillede komponenter eller separate tekniske enheder levere instruktioner med hensyn til begrænsning af brugen eller særlige monteringsbetingelser.
KAPITEL XV
ADGANG TIL REPARATIONS- OG VEDLIGEHOLDELSESINFORMATIONER
Artikel 57
Fabrikantens forpligtelser
1. Fabrikanten skal sikre, at uafhængige aktører har ubegrænset adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer gennem umiddelbart tilgængelige websteder med et standardiseret format. Denne adgang skal især sikres på en sådan måde, at den ikke er forskelsbehandlende i forhold til autoriserede forhandleres og reparatørers muligheder og adgang. Forpligtelsen gælder ikke, hvis et køretøj er blevet godkendt som et køretøj i en lille serie.
2. Indtil Kommissionen har vedtaget en fælles standard, skal de informationer, der er omhandlet i stk. 1, fremsendes på en konsekvent måde, så de kan behandles af uafhængige aktører med en rimelig indsats.
Fabrikanterne skal endvidere stille undervisningsmateriale til rådighed for uafhængige aktører og autoriserede forhandlere og reparatører.
3. De informationer, der er omhandlet i stk. 1, skal mindst omfatte alle følgende punkter:
a)
et utvetydigt køretøjsidentifikationsnummer
b)
servicehåndbøger, herunder reparations- og vedligeholdelsesoptegnelser samt serviceplaner
c)
tekniske vejledninger og teknisk serviceinformation
d)
komponent- og diagnoseinformationer (f.eks. teoretiske min./maks.-værdier for målinger)
e)
kredsløbsdiagrammer
f)
diagnosefejlkoder, herunder fabrikantspecifikke koder
g)
softwareidentifikationsnummer og kalibreringskontrolnummer for køretøjet
h)
oplysninger, som vedrører og leveres ved hjælp af proprietære værktøjer og udstyr
i)
dataregistreringsinformation og bidirektionelle overvågnings- og prøvningsdata
j)
arbejdsenheder.
4. En autoriseret forhandler eller reparatør inden for en given leverandørs distributionssystem anses for at være en uafhængig aktør i denne forordnings forstand i det omfang, vedkommende leverer reparations- og vedligeholdelsesydelser i forbindelse med køretøjer, der er omfattet af en anden leverandørs distributionssystem, som vedkommende ikke deltager i.
5. Reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer skal altid være tilgængelige, når der bortses fra den nødvendige vedligeholdelse af informationssystemet.
6. Med henblik på fremstilling og vedligeholdelse af OBD-kompatible udskiftnings- eller servicekomponenter samt diagnoseværktøj og prøveudstyr skal fabrikanten uden forskelsbehandling stille de relevante OBD-informationer, reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjet til rådighed for enhver interesseret fabrikant eller reparatør af komponenter, diagnoseværktøj eller prøveudstyr.
7. Med henblik på design og produktion af udstyr til køretøjer, der anvender alternative brændstoffer, skal fabrikanten uden forskelsbehandling stille de relevante OBD-informationer, reparations- og vedligeholdelsesinformationer til rådighed for enhver interesseret fabrikant, installatør eller reparatør af udstyr til køretøjer, som anvender alternative brændstoffer.
8. Ved ansøgning om EU-typegodkendelse skal fabrikanten over for den godkendende myndighed påvise overensstemmelse med denne forordning for så vidt angår de oplysninger, der er påkrævet i henhold til denne artikel.
Hvis sådanne informationer ikke foreligger eller ikke er i overensstemmelse med denne forordning og delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning på tidspunktet for ansøgningen om EU-typegodkendelse, skal fabrikanten afgive dem senest seks måneder efter typegodkendelsesdatoen.
Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter for at fastsætte en model til en attest om adgang til informationer fra OBD-systemet og til reparations- og vedligeholdelsesoplysninger, der beviser overensstemmelse over for den godkendende myndighed. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 73, stk. 2.
9. Hvis dette bevis ikke foreligger inden for den i stk. 8, andet afsnit, omhandlede periode, skal den godkendende myndighed træffe passende foranstaltninger til sikring af overensstemmelse.
10. Fabrikanten skal stille efterfølgende ændringer af eller supplementer til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer til rådighed på sit websted, så snart de stilles til rådighed for autoriserede reparatører.
11. Hvis reparations- og vedligeholdelsesoptegnelser for et køretøj opbevares i en central database, som tilhører køretøjsfabrikanten eller forvaltes på vegne af denne, skal uafhængige reparatører have gratis adgang til sådanne oplysninger, og det skal være muligt for dem at indføre oplysninger om reparation og vedligeholdelse, som de har udført.
12. Kommissionen tillægges beføjelser til i overensstemmelse med artikel 75 at vedtage delegerede retsakter om de detaljerede tekniske krav med hensyn til adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer, navnlig tekniske oplysninger, der vedrører den måde, som reparations- og vedligeholdelsesinformationer skal gives på.
Artikel 58
Forpligtelser, hvis der er flere indehavere af en typegodkendelse
1. Ved trinvis godkendelse eller en etapevis typegodkendelse, er den fabrikant, der er ansvarlig for den respektive typegodkendelse, også ansvarlig for at meddele reparationsinformationer vedrørende den eller det pågældende system, komponent, separate tekniske enhed eller vedrørende den pågældende etape til både den endelige fabrikant og til uafhængige aktører.
2. Slutfabrikanten er ansvarlig for at stille informationer om hele køretøjet til rådighed for uafhængige aktører.
Artikel 59
Gebyrer for adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer
1. Fabrikanter kan opkræve rimelige gebyrer for adgangen til de reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer, som er omfattet af denne forordning. Et gebyr er ikke rimeligt eller forholdsmæssigt, hvis det afholder den uafhængige aktør fra at søge adgang, fordi gebyrets størrelse ikke modsvarer hans anvendelsesbehov.
2. Fabrikanten skal stille reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer til rådighed på dags-, måneds- og årsbasis, og gebyrerne for adgang til disse informationer skal stå i forhold til adgangsperiodens længde.
Artikel 60
Forummet om adgang til køretøjsinformationer
Anvendelsesområdet for de aktiviteter, der udføres af det forum om adgang til køretøjsinformationer, der er oprettet ved artikel 13, stk. 9, i Kommissionens forordning (EF) nr. 692/2008 af 18. juli 2008 om gennemførelse og ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 715/2007 om typegodkendelse af motorkøretøjer med hensyn til emissioner fra lette personbiler og lette erhvervskøretøjer (Euro 5 og Euro 6) og om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer (28), udvides til at omfatte køretøjer, der er omfattet af denne forordning.
På grundlag af beviser for forsætlig eller utilsigtet misbrug af OBD-informationer samt reparations- og vedligeholdelsesinformationer, rådgiver forummet som omhandlet i stk. 1 Kommissionen om foranstaltninger for at forebygge et sådant misbrug af informationer.
KAPITEL XVI
UDPEGELSE OG NOTIFICERING AF TEKNISKE TJENESTER
Artikel 61
Krav med hensyn til tekniske tjenester
1. Udpegende godkendende myndigheder sikrer, inden de udpeger en teknisk tjeneste i henhold til artikel 63, at den pågældende tekniske tjeneste opfylder kravene i nærværende artikels stk. 2-9.
2. Med forbehold af artikel 64, stk. 1, skal en teknisk tjeneste oprettes i henhold til en medlemsstats nationale ret og være en juridisk person.
3. En teknisk tjeneste skal være et tredjepartsorgan, der er uafhængigt af processen vedrørende konstruktion, fremstilling, levering eller vedligeholdelse af det køretøj, det system, den komponent eller den separate tekniske enhed, som det vurderer.
Et organ, der tilhører en erhvervsorganisation og/eller brancheforening, som repræsenterer virksomheder, der er involveret i konstruktion, fremstilling, tilvejebringelse, sammensætning, brug eller vedligeholdelse af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som det vurderer, kan, forudsat at det er påvist, at det er uafhængigt, og at der ikke er nogen interessekonflikter, anses for at opfylde kravene i første afsnit.
4. En teknisk tjeneste, dens øverste ledelse og det personale, der er ansvarligt for at foretage de kategorier af aktiviteter, som de er udpeget til i henhold til artikel 63, stk. 1, må ikke være konstruktør, fabrikant, leverandør eller reparatør af de køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som den vurderer, eller repræsentere parter, der deltager i disse aktiviteter. Dette udelukker ikke anvendelsen af vurderede køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder som omhandlet i nærværende artikels stk. 3, der er nødvendige for driften af den tekniske tjeneste eller anvendelsen af sådanne køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, til personlige formål.
En teknisk tjeneste skal sikre, at dens dattervirksomheders eller dens underentreprenørers aktiviteter ikke påvirker fortroligheden, objektiviteten og uvildigheden af kategorierne af aktiviteter, for hvilke den er udpeget.
5. En teknisk tjeneste og dens personale skal udføre de kategorier af aktiviteter, den er udpeget til, med den størst mulige faglige integritet og den nødvendige tekniske kompetence på det specifikke område og må ikke påvirkes af nogen form for pression og incitament, navnlig af økonomisk art, som kan have indflydelse på dens afgørelser eller resultaterne af dens vurderingsaktiviteter, især ikke pression og incitamenter fra personer eller grupper af personer, som har en interesse i resultaterne af disse aktiviteter.
6. En teknisk tjeneste skal være i stand til at udføre alle de kategorier af aktiviteter, som den er udpeget til i overensstemmelse med artikel 63, stk. 1, ved i et omfang, der godtages af den udpegende godkendende myndighed at påvise, at den har:
a)
personale med tilstrækkelig kompetence, specifik teknisk viden og faglig uddannelse samt tilstrækkelig og relevant erfaring til at udføre opgaverne
b)
beskrivelser af de relevante procedurer for de kategorier af aktiviteter, som den søger om at blive udpeget til at udføre, så disse procedurers gennemsigtighed og reproducerbarhed sikres
c)
procedurer, der sætter den i stand til at udføre de kategorier af aktiviteter, som den søger om at blive udpeget til at udføre, under behørig hensyntagen til kompleksiteten af de pågældende køretøjers, systemers, komponenters eller separate tekniske enheders teknologi, og til produktionsprocessens karakter af masse- eller serieproduktion, og
d)
de nødvendige midler til på passende vis at udføre de opgaver, der er forbundet med de kategorier af aktiviteter, som den søger om at blive udpeget til, og adgang til alt nødvendigt udstyr eller nødvendige faciliteter.
Herudover skal den over for den udpegende godkendende myndighed påvise sin overensstemmelse med standarderne i de delegerede retsakter vedtaget i henhold til artikel 65, som er relevante for de aktiviteter, som den er udpeget til at udføre.
7. Det skal sikres, at den tekniske tjeneste, dens øverste ledelse og vurderingspersonalet arbejder uvildigt. De må ikke deltage i aktiviteter, som kan være i strid med deres objektivitet og integritet i forbindelse med de kategorier af aktiviteter, de er udpeget til at udføre.
8. Tekniske tjenester skal tegne en ansvarsforsikring med tilknytning til deres aktiviteter, medmindre medlemsstaten kan holdes ansvarlig i henhold til national ret, eller medlemsstaten selv er direkte ansvarlig for overensstemmelsesvurderingen.
9. Tekniske tjenesters personale har tavshedspligt med hensyn til alle oplysninger, det kommer i besiddelse af ved udførelsen af dets opgaver i henhold til denne forordning eller enhver bestemmelse i national ret, som gennemfører den, undtagen over for den udpegende godkendende myndighed, eller såfremt andet gælder i henhold til EU-retten eller national ret. Ejendomsrettigheder beskyttes.
Artikel 62
Dattervirksomheder og underentreprise i tilknytning til tekniske tjenester
1. Tekniske tjenester kan kun give visse af de aktiviteter, som de er udpeget til at udføre i henhold til artikel 63, stk. 1, i underentreprise eller lade disse udføre af en dattervirksomhed, hvis deres udpegende godkendende myndighed samtykker heri.
2. Hvis en teknisk tjeneste giver bestemte opgaver i forbindelse med de kategorier af aktiviteter, som den er udpeget til at udføre, i underentreprise eller anvender en dattervirksomhed, skal den sikre, at underentreprenøren eller dattervirksomheden opfylder kravene i artikel 61, og skal oplyse den udpegende godkendende myndighed herom.
3. Tekniske tjenester har det fulde ansvar for de opgaver, der udføres af deres underentreprenører eller dattervirksomheder, uanset hvor disse er etablerede.
4. Tekniske tjenester skal kunne stille de relevante dokumenter vedrørende vurderingen af underentreprenørens eller dattervirksomhedens kvalifikationer og det arbejde, som disse har udført, til rådighed for den udpegende godkendende myndighed.
Artikel 63
Udpegelse af tekniske tjenester
1. Tekniske tjenester udpeges til en eller flere af følgende aktivitetskategorier afhængigt af deres kompetenceområde:
a)
kategori A: tekniske tjenester, der i deres egne anlæg udfører de prøvninger, der er nævnt i denne forordning og i de retsakter, der er opført i bilag II
b)
kategori B: tekniske tjenester, der fører tilsyn med de prøvninger, der er nævnt i denne forordning og i de retsakter, der er opført i bilag II, hvor sådanne prøvninger udføres i fabrikantens eller tredjemands anlæg
c)
kategori C: tekniske tjenester, der foretager en regelmæssig vurdering og overvågning af fabrikantens procedurer til kontrol af produktionens overensstemmelse
d)
kategori D: tekniske tjenester, der fører tilsyn med eller udfører prøvninger eller inspektioner som led i overvågningen af produktionens overensstemmelse.
2. En godkendende myndighed kan udpeges til teknisk tjeneste i forbindelse med en eller flere af de aktiviteter, der er nævnt i stk. 1.
3. Tekniske tjenester i tredjelande, ud over dem, der er udpeget i overensstemmelse med artikel 64, kan underrettes i henhold til artikel 67, men kun hvis en sådan accept af tekniske tjenester er fastsat i en bilateral aftale mellem Unionen og det berørte tredjeland. Dette hindrer ikke, at en teknisk tjeneste etableret i henhold til en medlemsstats nationale ret i overensstemmelse med artikel 61, stk. 2, kan oprette underafdelinger i tredjelande, forudsat at disse underafdelinger ledes og kontrolleres direkte af den udpegede tekniske tjeneste.
Artikel 64
Fabrikantens akkrediterede interne tekniske tjenester
1. En fabrikants akkrediterede interne tekniske tjeneste kan kun udpeges til kategori A-aktiviteter med hensyn til tekniske krav, for hvilke prøvning i fabrikantregi er tilladt ved en delegeret retsakt vedtaget i henhold til denne forordning. Denne tekniske tjeneste skal udgøre en separat særskilt del af virksomheden og må ikke være involveret i konstruktion, fremstilling, levering eller vedligeholdelse af de køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, den vurderer.
2. En akkrediteret intern teknisk tjeneste skal opfylde følgende krav:
a)
Den skal ud over at være udpeget af en medlemsstats godkendende myndighed være akkrediteret af et nationalt akkrediteringsorgan som defineret i artikel 2, nr. 11), i forordning (EF) nr. 765/2008 og i overensstemmelse med standarderne og proceduren omhandlet i nærværende forordnings artikel 65.
b)
Den akkrediterede interne tekniske tjeneste og dens personale skal være organisatorisk identificerbare og have rapporteringsmetoder inden for den virksomhed, som den udgør en del af, som sikrer dens uvildighed og dokumenterer denne over for det relevante nationale akkrediteringsorgan.
c)
Hverken den akkrediterede interne tekniske tjeneste eller dens personale må deltage i aktiviteter, som kan være i strid med deres objektivitet og integritet i forbindelse med de kategorier af aktiviteter, som de er blevet udpeget til at udføre.
d)
Den akkrediterede interne tekniske tjeneste må kun udføre sine tjenester til den virksomhed, som den udgør en del af.
3. En akkrediteret intern teknisk tjeneste behøves for så vidt angår artikel 67 ikke notificeret til Kommissionen, men efter den udpegende godkendende myndigheds anmodning skal den virksomhed, som den udgør en del af, eller det nationale akkrediteringsorgan underrette om dens akkreditering.
Artikel 65
Procedurer for præstationsstandarder og vurdering af tekniske tjenester
For at sikre, at tekniske tjenester opfylder de samme høje præstationsstandarder i alle medlemsstaterne, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 75 vedrørende de standarder, som de tekniske tjenester skal opfylde, og proceduren for deres vurdering i overensstemmelse med artikel 66 og deres akkreditering i overensstemmelse med artikel 64.
Artikel 66
Vurdering af tekniske tjenesters kompetencer
1. Den udpegende godkendende myndighed udarbejder en vurderingsrapport, der påviser, at den ansøgende tekniske tjeneste er blevet vurderet med hensyn til dens opfyldelse af kravene i denne forordning og de delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning. Denne rapport kan omfatte et akkrediteringscertifikat udstedt af et akkrediteringsorgan.
2. Den vurdering, som den i stk. 1 omhandlede rapport baseres på, skal gennemføres efter de bestemmelser, der er fastlagt i en delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 65. Vurderingsrapporten revideres mindst hvert tredje år.
3. Vurderingsrapporten tilsendes Kommissionen på anmodning. I de tilfælde, hvor vurderingen ikke er baseret på en akkrediteringsattest udstedt af et nationalt akkrediteringsorgan, der attesterer, at den tekniske tjeneste opfylder kravene i denne forordning, skal den udpegende godkendende myndighed forelægge Kommissionen dokumentation, der attesterer den tekniske tjenestes kompetence og de ordninger, der er oprettet til sikring af, at den tekniske tjeneste overvåges regelmæssigt af den udpegende godkendende myndighed og opfylder kravene i denne forordning og delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
Den godkendende myndighed, der ønsker at blive udpeget som teknisk tjeneste i overensstemmelse med artikel 63, stk. 2, skal dokumentere overensstemmelse gennem en vurdering, der skal foretages af auditorer, der er uafhængige af den aktivitet, der vurderes. Sådanne auditorer kan være fra samme organisation, forudsat at de forvaltes separat fra det personale, der udfører den vurderede aktivitet.
4. En akkrediteret intern teknisk tjeneste skal opfylde de relevante bestemmelser i denne artikel.
Artikel 67
Underretningsprocedurer
1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om navne og adresser, herunder e-mail-adresser, på de ansvarlige personer og om aktivitetskategorien for hver teknisk tjeneste, de har udpeget, samt om alle senere ændringer af disse udpegelser. Det skal angives i underretningsdokumentet, for hvilke emneområder opført i bilag II de tekniske tjenester er udpeget.
2. En teknisk tjeneste kan kun udføre de aktiviteter, der er omhandlet i artikel 63, stk. 1, på vegne af den udpegende godkendende myndighed, der er ansvarlig for typegodkendelse, hvis Kommissionen først er blevet underrettet herom i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 1.
3. En teknisk tjeneste kan udpeges af flere udpegende godkendende myndigheder og gøres til genstand for underretning fra disse udpegende godkendende myndigheders medlemsstater, uanset den eller de kategorier af aktiviteter, som den skal udføre i overensstemmelse med artikel 63, stk. 1.
4. Kommissionen skal underrettes om enhver efterfølgende ændring af udpegelsen.
5. Hvis en specifik organisation eller et kompetent organ, der udfører en aktivitet, som ikke er omfattet af artikel 63, stk. 1, skal udpeges i henhold til en retsakt opført i bilag II, foretages notificeringen i overensstemmelse med nærværende artikel.
6. Kommissionen offentliggør listen over og de nærmere oplysninger vedrørende tekniske tjenester, for hvilke der er indgivet underretning i overensstemmelse med denne artikel, på sit websted.
Artikel 68
Ændringer af udpegelser
1. Hvis en udpegende godkendende myndighed har konstateret eller er blevet underrettet om, at en teknisk tjeneste, som den har udpeget, ikke længere opfylder kravene i denne forordning, eller at den ikke opfylder sine forpligtelser, skal den udpegende godkendende myndighed begrænse, suspendere eller inddrage udpegelsen, alt efter hvad der er mest hensigtsmæssigt, og afhængigt af i hvor høj grad kravene eller forpligtelserne ikke er blevet opfyldt. Den medlemsstat, der har notificeret denne tekniske tjeneste, underretter straks Kommissionen herom. Kommissionen ændrer de offentliggjorte oplysninger omhandlet i artikel 67, stk. 6, i overensstemmelse hermed.
2. Hvis udpegelsen begrænses, suspenderes eller inddrages, eller hvis den tekniske tjeneste har indstillet sine aktiviteter, skal den udpegende godkendende myndighed træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at denne tekniske tjenestes sager enten behandles af en anden teknisk tjeneste eller står til rådighed for de den udpegende godkendende myndighed eller for markedsovervågningsmyndighederne efter disses anmodning.
Artikel 69
Anfægtelse af tekniske tjenesters kompetence
1. Kommissionen undersøger alle sager, hvor den har eller forelægges grund til at tvivle på en teknisk tjenestes kompetence eller fortsatte opfyldelse af de krav og forpligtelser, der påhviler den.
2. Den udpegende godkendende myndigheds medlemsstat skal efter anmodning forelægge Kommissionen alle oplysninger om grundlaget for udpegelsen eller opretholdelsen af udpegelsen af den pågældende tekniske tjeneste.
3. Kommissionen sikrer, at alle følsomme oplysninger, som den indhenter som led i sine undersøgelser, behandles fortroligt.
4. Hvis Kommissionen konstaterer, at en teknisk tjeneste ikke opfylder eller ikke længere opfylder de krav, som dens udpegelse forudsætter, underretter den den udpegende godkendende myndigheds medlemsstat herom med henblik på i samarbejde med den pågældende medlemsstat at fastsætte de fornødne afhjælpende foranstaltninger og pålægger den pågældende medlemsstat at træffe disse afhjælpende foranstaltninger, herunder om nødvendigt inddragelse af udpegelsen.
Artikel 70
Tekniske tjenesters operationelle forpligtelser
1. Tekniske tjenester udfører de kategorier af aktiviteter, som de er udpeget til, på vegne af den udpegende godkendende myndighed og i overensstemmelse med den overensstemmelsesvurderings- og prøvningsprocedure, der er fastsat bestemmelser om i denne forordning og de retsakter, der er opført i bilag II.
Tekniske tjenester skal føre tilsyn med eller selv udføre de prøvninger, der kræves med henblik på godkendelse eller inspektion som fastsat i denne forordning eller i en af de i bilag II opførte retsakter, medmindre der er givet tilladelse til alternative procedurer. Tekniske tjenester udfører ikke prøvninger, vurderinger eller inspektioner, som de ikke er blevet behørigt udpeget til af deres godkendende myndighed.
2. Tekniske tjenester skal til enhver tid:
a)
give deres udpegende godkendende myndighed mulighed for i givet fald at overvære den tekniske tjenestes udførelse af overensstemmelsesvurderingen, og
b)
med forbehold af artikel 61, stk. 9, og artikel 71 på anmodning give deres udpegende godkendende myndighed oplysninger om de kategorier af aktiviteter, der er omfattet af denne forordnings anvendelsesområde.
3. Hvis en teknisk tjeneste konstaterer, at de krav, der er fastsat i denne forordning, ikke er opfyldt af en fabrikant, skal den underrette den udpegende godkendende myndighed herom, så den udpegende godkendende myndighed kan pålægge fabrikanten at træffe passende afhjælpende foranstaltninger og efterfølgende undlade at udstede typegodkendelsesattest, medmindre de passende afhjælpende foranstaltninger er truffet i et omfang, som kan godtages af den godkendende myndighed.
4. Hvis en teknisk tjeneste, der handler på vegne af den udpegende godkendende myndighed, i forbindelse med overvågning af produktionens overensstemmelse efter udstedelsen af en typegodkendelsesattest konstaterer, at et køretøj, et system, en komponent eller en separat teknisk enhed ikke længere er i overensstemmelse med denne forordning, skal den underrette den udpegende godkendende myndighed herom. Den typegodkendende myndighed træffer de nødvendige foranstaltninger som fastsat i artikel 33.
Artikel 71
Den tekniske tjenestes forpligtelse til at afgive oplysninger
1. Tekniske tjenester underretter deres udpegende godkendende myndighed om følgende:
a)
enhver konstateret ikke-overensstemmelse, som kan nødvendiggøre nægtelse, begrænsning, suspendering eller inddragelse af en typegodkendelsesattest
b)
ethvert forhold, der har indflydelse på omfanget af og betingelserne for dens udpegelse
c)
enhver anmodning om oplysninger om udførte aktiviteter, som den har modtaget fra markedsovervågningsmyndighederne.
2. Efter anmodning fra deres udpegende godkendende myndighed skal tekniske tjenester fremlægge oplysninger om de aktiviteter, der udføres inden for det område, for hvilket de er udpeget, og om alle øvrige aktiviteter, de har udført, herunder grænseoverskridende aktiviteter og underentreprise.
KAPITEL XVII
GENNEMFØRELSESRETSAKTER OG DELEGEDE RETSAKTER
Artikel 72
Gennemførelsesretsakter
Med henblik på at opfylde målene i denne forordning og for at fastlægge ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning vedtager Kommissionen efter undersøgelsesproceduren i artikel 73, stk. 2, gennemførelsesretsakter, der fastlægger følgende gennemførelsesforanstaltninger:
a)
modellen for fabrikantens udtalelse om holdbarheden af de systemer, de dele og det udstyr, der er afgørende for den funktionelle sikkerhed, som omhandlet i artikel 22, stk. 7
b)
modeller for det oplysningsskema og den informationsmappe, der er omhandlet i artikel 27, stk. 4
c)
nummereringssystemet for EU-typegodkendelsesattester, der er omhandlet i artikel 29, stk. 4
d)
modellen for den EU-typegodkendelsesattest, som er omhandlet i artikel 30, stk. 2
e)
modellen for bilaget med prøvningsresultaterne, der vedlægges EU-typegodkendelsesattesten som omhandlet i artikel 30, stk. 3
f)
modellen for listen over gældende krav eller retsakter som omhandlet i artikel 30, stk. 6
g)
de generelle krav til formatet af den prøvningsrapport, som er omhandlet i artikel 32, stk. 1
h)
modellen for den typeattest, som er omhandlet i artikel 38, stk. 2
i)
modellen for det EU-typegodkendelsesmærke, som er omhandlet i artikel 39, stk. 3
j)
tilladelserne til at udstede EU-typegodkendelser med undtagelse for nye teknologier eller nye principper som omhandlet i artikel 40, stk. 3
k)
modellen for typegodkendelsesattesten og typeattesten for så vidt angår nye teknologier eller nye principper som omhandlet i artikel 40, stk. 4
l)
tilladelserne til medlemsstaterne til at udvide typegodkendelsen som omhandlet i artikel 41, stk. 2
m)
listen over dele og udstyr som omhandlet i artikel 50, stk. 2
n)
modellen og nummereringssystemet for den attest, som er omhandlet i artikel 51, stk. 3, samt alle aspekter vedrørende godkendelsesproceduren som omhandlet i nævnte artikel
o)
modellen for den attest, der påviser overensstemmelse over for den godkendende myndighed, som omhandlet i artikel 57, stk. 8.
Artikel 73
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af Det Tekniske Udvalg for Motorkøretøjer nedsat ved artikel 40 i direktiv 2007/46/EF. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendes.
Artikel 74
Ændring af bilagene
Uden at det berører denne forordnings øvrige bestemmelser om ændring af bilagene hertil, tillægges Kommissionen også beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 75 vedrørende ændringer af:
i)
Bilag II (B) og (C) om indførelse af yderligere krav til funktionel sikkerhed og køretøjskonstruktion for underklasse L7e-A tunge on-road-quads
ii)
Bilag II og V med henblik på at indføre retsaktreferencer og berigtigelser
iii)
Bilag V (B) med henblik på at ændre det anvendte referencebrændstof
iv)
Bilag VI (C) og (D) med henblik på at tage højde for resultaterne af undersøgelsen, som der henvises til i artikel 23, stk. 4, og vedtagelsen af FN/ECE -regulativer.
Artikel 75
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastsatte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter jf. artikel 18, stk. 3, artikel 20, stk. 2, artikel 21, stk. 5, artikel 22, stk. 5 og 6, artikel 23, stk. 6 og 12, artikel 24, stk. 3, artikel 25, stk. 8, artikel 32, stk. 6, artikel 33, stk. 6, artikel 50, stk. 4, artikel 54, stk. 3, artikel 57, stk. 12, artikel 65 og artikel 74 tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 22. marts 2013.
3. Den i artikel 18, stk. 3, artikel 20, stk. 2, artikel 21, stk. 5, artikel 22, stk. 5 og 6, artikel 23, stk. 6 og 12, artikel 24, stk. 3, artikel 25, stk. 8, artikel 32, stk. 6, artikel 33, stk. 6, artikel 50, stk. 4, artikel 54, stk. 3, artikel 57, stk. 12, artikel 65 og artikel 74, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegeringen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er trådt i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, underretter den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 18, stk. 3, artikel 20, stk. 2, artikel 21, stk. 5, artikel 22, stk. 5 og 6, artikel 23, stk. 6 og 12, artikel 24, stk. 3, artikel 25, stk. 8, artikel 32, stk. 6, artikel 33, stk. 6, artikel 50, stk. 4, artikel 54, stk. 3, artikel 57, stk. 12, artikel 65 og artikel 74 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Denne frist forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
KAPITEL XVIII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 76
Sanktioner
1. Medlemsstaterne fastsætter sanktioner for erhvervsdrivendes overtrædelse af denne forordning og de delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning. De træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at sanktionerne gennemføres. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne underretter senest den 23. marts 2015 Kommissionen om disse sanktionsbestemmelser og giver omgående Kommissionen meddelelse om senere ændringer af betydning for dem.
2. De typer overtrædelser, for hvilke der gælder sanktioner, omfatter:
a)
afgivelse af falske erklæringer i forbindelse med godkendelsesprocedurer eller procedurer, der fører til tilbagekaldelse
b)
forfalskning af prøvningsresultater med henblik på typegodkendelse
c)
tilbageholdelse af data eller tekniske specifikationer, der kunne føre til tilbagekaldelse, nægtelse eller inddragelse af typegodkendelse
d)
brug af manipulationsanordninger
e)
nægtelse af adgang til oplysninger
f)
erhvervsdrivendes tilgængeliggørelse på markedet af køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, som er genstand for godkendelse, uden en sådan godkendelse, eller forfalskning af dokumenter eller påskrifter med henblik herpå.
Artikel 77
Overgangsbestemmelser
1. Med forbehold af de øvrige bestemmelser i denne forordning, medfører denne forordning ikke ugyldighed for en EU-typegodkendelse meddelt for køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder før den 1. januar 2016.
2. Medmindre andet er angivet, forbliver EU-typegodkendelser meddelt for køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder i henhold til de retsakter, der er omhandlet i artikel 81, stk. 1, gyldige indtil de i bilag IV angivne datoer for eksisterende køretøjer.
3. Uanset denne forordning skal nye køretøjstyper i klasse L1e, L2e og L6e eller nye systemer, komponenter eller separate tekniske enheder beregnet til sådanne køretøjer fortsat typegodkendes efter direktiv 2002/24/EF indtil den 31. december 2016.
4. De godkendende myndigheder meddeler fortsat udvidelse af godkendelser til de køretøjer, systemer, komponenter eller separate tekniske enheder, der er omhandlet i stk. 1, i henhold til direktiv 2002/24/EF og ethvert andet direktiv anført i artikel 81, stk. 1. Sådanne godkendelser anvendes dog ikke med det formål at opnå en hel typegodkendelse i henhold til denne forordning.
5. Uanset direktiv 2002/24/EF skal der også meddeles typegodkendelse for køretøjer, der opfylder denne forordning og de delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne forordning vedrørende krav til miljøpræstationer og fremdriftsydelse som omhandlet i bilag II (A) senest den 31. december 2015.
I sådanne tilfælde må de nationale myndigheder ikke forbyde, begrænse eller hindre registrering, markedsføring eller ibrugtagning af køretøjer, der er i overensstemmelse med den godkendte type.
Artikel 78
Rapport
1. Senest den 31. december 2020 underretter medlemsstaterne Kommissionen om anvendelsen af typegodkendelsesprocedurerne i denne forordning.
2. På grundlag af underretningen i stk. 1 aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af denne forordning senest den 31. december 2021. Rapporten skal især vurdere, hvorvidt det på grundlag af erfaringen fra anvendelsen af denne forordning vil være hensigtsmæssigt også at give mulighed for EU-typegodkendelse af små serier i kapitel X. Hvis det skønnes nødvendigt, fremsætter Kommissionen et forslag med henblik herpå.
Artikel 79
Revision af avancerede bremsesystemer
1. Kommissionen forelægger senest den 31. december 2019 en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet.
2. Denne rapport undersøger den obligatoriske montering af et blokeringsfrit bremsesystem og et supplerende kombineret bremsesystem efter fabrikantens valg på motorcykler i underklasse L3e-A1. Den baseres på en vurdering af den tekniske gennemførlighed af et sådant krav, en analyse af omkostningseffektiviteten, en analyse af trafikulykker og en høring af relevante interessenter. Den skal endvidere tage hensyn til eksisterende dertil knyttede europæiske og internationale standarder.
3. For så vidt angår den i stk. 2 omhandlede rapport forelægger medlemsstaterne seneste den 31. december 2017 Kommissionen statistikker for trafikulykker med de pågældende motorcykler i de foregående fire år, der baseres på køretøjsklassificeringen som fastsat i bilag I og den påmonterede type avanceret bremsesystem.
4. På grundlag af resultaterne i rapporten overvejer Kommissionen at fremsætte et lovforslag om den obligatoriske montering af et avanceret bremsesystem på de pågældende underklasser af køretøjer.
Artikel 80
Revision af individuelle godkendelser af køretøjer
1. Kommissionen forelægger senest den 31. december 2022 en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet vedrørende de emneområder, der er opført i stk. 3.
2. Rapporten udarbejdes på grundlag af en omfattende høring af relevante berørte parter, og skal tage hensyn til eksisterende dertil knyttede europæiske og internationale standarder.
3. Senest den 31. december 2021 rapporterer medlemsstaterne Kommissionen om:
a)
antallet af individuelle godkendelser for køretøjer i klasse L inden deres første registrering pr. år udstedt af myndighederne i den pågældende medlemsstat siden den 1. januar 2016
b)
de nationale kriterier, som sådanne godkendelser var baseret på, hvis disse kriterier afveg fra de obligatoriske krav til en EU-typegodkendelse.
4. Rapporten ledsages om nødvendigt at lovgivningsforslag og undersøger inkluderingen af individuelle godkendelser i denne forordning på grundlag af harmoniserede krav.
Artikel 81
Ophævelse
1. Med forbehold af nærværende forordnings artikel 77 ophæves direktiv 2002/24/EF samt direktiv 93/14/EØF, 93/30/EØF, 93/33/EØF, 93/93/EØF, 95/1/EF, 97/24/EF, 2000/7/EF, 2002/51/EF, 2009/62/EF, 2009/67/EF, 2009/78/EF, 2009/79/EF, 2009/80/EF og 2009/139/EF med virkning fra den 1. januar 2016.
2. Henvisninger til de ophævede direktiver gælder som henvisninger til denne forordning og læses, for så vidt angår direktiv 2002/24/EF, i henhold til sammenligningstabellen i bilag IX.
Artikel 82
Ikrafttræden og anvendelse
1. Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Den anvendes fra den 1. januar 2016.
Fra den 22. marts 2013 må de nationale myndigheder ikke nægte at meddele EU-typegodkendelse eller national typegodkendelse på anmodning af en fabrikant for en ny type køretøj eller forbyde registrering, markedsføring eller ibrugtagning af et nyt køretøj, såfremt det pågældende køretøj er i overensstemmelse med denne forordning og de delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter vedtaget i henhold til denne forordning.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 15. januar 2013.
32013R0168
L 060/52
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
UREDBA (EU) br. 168/2013 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 15. siječnja 2013.
o homologaciji i nadzoru tržišta vozila na dva ili tri kotača i četverocikala
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prijenosa nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
djelujući u skladu s uobičajenim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Unutarnje tržište obuhvaća područje bez unutarnjih granica u kojem se moraju osigurati slobodno kretanje robe, osoba, usluga i kapitala. S tim ciljem uspostavljen je sveobuhvatan sustav EZ homologacije tipa za vozila na dva ili tri kotača Direktivom 2002/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (3) o homologaciji takvih vozila. Ta bi se načela trebala nastaviti primjenjivati i na ovu Uredbu, kao i na delegirane i provedbene akte donesene na temelju ove Uredbe.
(2)
Unutarnje tržište trebalo bi biti utemeljeno na transparentnim, jednostavnim i dosljednim pravilima koja osiguravaju pravnu sigurnost i jasnoću što jednako koristi i poduzećima i potrošačima.
(3)
S ciljem pojednostavnjenja i ubrzanja donošenja homologacijskog zakonodavstva, u zakonodavstvo EU-a o homologaciji tipa vozila uveden je novi regulatorni pristup prema kojem zakonodavac u uobičajenom zakonodavnom postupku određuje samo temeljna pravila i načela i ovlašćuje Komisiju za utvrđivanje daljnjih tehničkih detalja. S obzirom na temeljne zahtjeve, ovom se Uredbom shodno tome utvrđuju samo temeljne odredbe o funkcionalnoj sigurnosti i učinku na okoliš, i ovlašćuje Komisija za utvrđivanje tehničkih specifikacija.
(4)
Ovom se Uredbom ne dovode u pitanje mjere na nacionalnoj razini ni razini Unije u pogledu uporabe vozila kategorije L na cesti, kao što su posebni zahtjevi za vozačke dozvole, ograničenja najviše dopuštene brzine ili mjere kojima se uređuje pristup pojedinim cestama.
(5)
Nadzor tržišta u automobilskom sektoru, a posebno sektoru vozila kategorije L treba se poboljšati povećanjem pravnih odredaba koje uređuju sukladnost proizvodnje i točno navode obveze gospodarskih subjekata u lancu nabave. Posebno treba razjasniti ulogu i odgovornosti nadležnih tijela u državama članicama i učvrstiti zahtjeve koji se odnose na nadležnost, obveze i učinkovitost tehničkih služba koje provode ispitivanja za homologaciju tipa vozila. Utvrđivanje sukladnosti sa zahtjevima za homologaciju tipa i sukladnost proizvodnje iz zakonodavstva koje se primjenjuje na automobilski sektor trebalo bi ostati temeljna odgovornost nadležnih tijela, dok nadzor tržišta mogu zajedno izvoditi različita nacionalna tijela. Trebalo bi uvesti učinkovitu koordinaciju i nadziranje na razini Unije i na nacionalnoj razini kako bi se osiguralo da nadležna tijela za homologaciju i nadzor tržišta učinkovito primjenjuju nove mjere.
(6)
Obveze nacionalnih tijela utvrđene u odredbama ove Uredbe o nadzoru tržišta detaljnije su od odgovarajućih odredaba Uredbe (EZ) br. 765/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o utvrđivanju zahtjeva za akreditaciju i za nadzor tržišta u odnosu na stavljanje proizvoda na tržište (4).
(7)
Ova bi Uredba trebala sadržavati temeljne zahtjeve za zaštitu okoliša i funkcionalnu sigurnost vozila. Glavni elementi bitnih zahtjeva ove Uredbe temelje se na rezultatima ocjene učinka od 4. listopada 2010. koju je provela Komisija analizirajući različite mogućnosti navodeći moguće prednosti i nedostatke u smislu gospodarskih, okolišnih, sigurnosnih i socijalnih aspekata. U tu analizu bili su uključeni i kvalitativni i kvantitativni aspekti. Nakon usporedbe različitih mogućnosti utvrđene su i izabrane preferirane mogućnosti koje predstavljaju temelj ove Uredbe.
(8)
Cilj ove Uredbe je odrediti usklađena pravila za homologaciju tipa vozila kategorije L s namjerom osiguravanja funkcioniranja unutarnjeg tržišta. Vozila kategorije L su vozila na dva, tri ili četiri kotača s motornim pogonom. Osim toga, ovom se Uredbom namjerava pojednostavniti sadašnji pravni okvir kako bi se smanjile emisije vozila kategorije L i time omogućio razmjeran udio emisija vozila kategorije L u cjelokupnim emisijama cestovnog prometa, povećala ukupna razina sigurnosti, provela prilagodba tehničkom napretku i ojačala pravila o nadzoru tržišta.
(9)
Kako bi se osigurala visoka razina funkcionalne sigurnosti vozila, sigurnost na radu i zaštita okoliša, tehnički zahtjevi i standardi zaštite okoliša primjenljivi na vozila, sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice s obzirom na homologaciju tipa trebali bi se uskladiti.
(10)
Na ciljeve ove Uredbe ne bi trebalo utjecati ugrađivanje određenih sustava, sastavnih dijelova ni zasebnih tehničkih jedinica nakon što su vozila stavljena na tržište, registrirana ili stavljena u uporabu. Prema tome, treba poduzeti odgovarajuće mjere kako bi se osiguralo da sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji se mogu ugraditi na vozila i koji mogu značajno negativno utjecati na djelovanje sustava koji su od temeljne važnosti za zaštitu okoliša ili funkcionalnu sigurnost, prethodno budu podvrgnuti pregledu nadležnog tijela prije nego što ih se stavi na tržište, registrira ili stavi u uporabu.
(11)
Direktivom 95/1/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 2. veljače 1995. o najvećoj konstrukcijskoj brzini, najvećem zakretnom momentu i najvećoj neto snazi motora motornih vozila na dva ili tri kotača (5) dana je mogućnost državama članicama da odbiju prvobitnu registraciju i sve naknadne registracije na svojem državnom području za vozila s najvećom neto snagom većom od 74 kW. Očekivana povezanost između sigurnosti i apsolutnog ograničenja snage nije se mogla potvrditi u nekoliko znanstvenih studija. Zbog tog razloga i kako bi se uklonile unutarnje prepreke trgovini na tržištu Unije ta mogućnost više se ne bi trebala održati. Trebalo bi uvesti druge učinkovitije mjere kojima bi se pomoglo smanjiti visoki broj smrtnih slučajeva i ozlijeđenih među vozačima motornih vozila na dva kotača u prometnim nesrećama u Uniji.
(12)
Ovom se Uredbom određuju zahtjevi zaštite okoliša za dvije faze pri čemu je druga faza (Euro 5) obvezna za nove tipove vozila od 1. siječnja 2020., čime se ostvaruje dugoročna predvidljivost planiranja za proizvođače vozila i sektor nabave. Na temelju podataka koji će u budućnosti biti raspoloživi, studija o učinku na okoliš koja se zahtijeva ovom Uredbom trebala bi osigurati dodatnu podlogu uporabom modela, analize tehničke izvedivosti i analize troškovne učinkovitosti na temelju najnovijih podataka koji će biti raspoloživi. Osim toga, studija bi trebala između ostalog ocijeniti izvedivost i troškovnu učinkovitost zahtjeva za ispitivanje vozila u upotrebi, zahtjeva za emisije izvan uvjeta ispitnog ciklusa i ograničenje broja emitiranih krutih čestica za određene (pot)kategorije. Na temelju rezultata studije Komisija bi trebala razmotriti donošenje prijedloga kojim bi se ovi novi elementi uveli u buduće zakonodavstvo o homologaciji, koji bi se primjenjivali nakon faza propisanih ovom Uredbom.
(13)
Namjera sustava EU homologacije tipa je omogućiti svakoj državi članici da potvrdi kako je svaki tip vozila prošao provjere propisane ovom Uredbom i delegiranim i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, i da je njegov proizvođač dobio certifikat o homologaciji. On također obvezuje proizvođače da izdaju potvrdu o sukladnosti za svako vozilo proizvedeno u skladu s homologacijom tipa. Kada vozilo ima priložen takav certifikat dozvoljava se njegovo stavljanje na tržište i registracija za uporabu u cijeloj Uniji.
(14)
Kako bi se osiguralo da je postupak za nadzor sukladnosti proizvodnje, koji je jedan od temelja sustava EU homologacije tipa, ispravno proveden i da pravilno funkcionira, proizvođače treba redovito provjeravati nadležno tijelo ili odgovarajuće kvalificirana tehnička služba imenovana u tu svrhu.
(15)
Ovu Uredbu sačinjava skupina posebnih sigurnosnih zahtjeva i zahtjeva za zaštitu okoliša. Prema tome, važno je uspostaviti odredbe kojima će se osigurati da u slučajevima kada vozilo predstavlja ozbiljan rizik za korisnike ili okoliš, proizvođač ili bilo koji drugi gospodarski subjekt u lancu nabave poduzima učinkovite mjere zaštite uključujući opoziv vozila, u smislu članka 20. Uredbe (EZ) br. 765/2008. Homologacijska tijela, shodno tome, moraju moći ocijeniti jesu li te mjere dovoljne.
(16)
U pojedinim ograničenim slučajevima prikladno je dozvoliti nacionalnu homologaciju tipa malih serija. Kako bi se spriječila zlouporaba, svaki pojednostavnjeni postupak za vozila malih serija treba ograničiti na slučajeve vrlo ograničene proizvodnje. Prema tome, potrebno je precizno definirati pojam malih serija u smislu broja proizvedenih vozila.
(17)
Unija je ugovorna stranka Sporazuma Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu o donošenju jedinstvenih tehničkih propisa za vozila s kotačima, opremu i dijelove koji se mogu ugraditi na vozila i/ili biti upotrijebljeni na vozilima s kotačima i uvjeta za uzajamno priznavanje homologacija dodijeljenih na temelju tih propisa („Revidirani sporazum iz 1958.”) (6). Kako bi se pojednostavnilo zakonodavstvo o homologaciji u skladu s preporukama izvješća koje je Komisija objavila 2006. pod naslovom „CARS 21”: Konkurentan sustav propisa za automobilski sektor u 21. stoljeću”, prikladno je staviti izvan snage sve zasebne direktive bez smanjivanja razine zaštite. Zahtjevi postavljeni u tim direktivama trebaju se prenijeti i u ovu Uredbu ili delegirane akte donesene sukladno ovoj Uredbi, i treba ih, ondje gdje je primjereno, zamijeniti upućivanjima na odgovarajuće pravilnike Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu (UNECE) za koje je Unija dala svoj glas ili kojima je Unija pristupila i koji su priloženi revidiranom Sporazumu iz 1958. Kako bi se smanjilo administrativno opterećenje postupka homologacije tipa, proizvođačima vozila treba biti dopušteno tražiti homologaciju u skladu s ovom Uredbom, gdje je prikladno, izravno putem dobivanja homologacije prema odgovarajućim propisima UNECE-a, navedenima u prilozima ovoj Uredbi ili u delegiranim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi.
(18)
Posljedično, pravilnike UNECE-a i njihove izmjene za koje je Unija glasala u skladu s Odlukom 97/836/EZ, trebalo bi uključiti u zakonodavstvo EU-a o homologaciji. Sukladno tome Komisiju treba ovlastiti za donošenje potrebnih prilagodba priloga ovoj Uredbi ili delegiranim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi.
(19)
Neograničen pristup informacijama o popravku vozila putem standardiziranog obrasca koji se može koristiti za dobivanje tehničkih informacija i učinkovito natjecanje služba za informacije o popravku i održavanju vozila potrebne su za poboljšanje funkcioniranja unutarnjeg tržišta, posebno u pogledu slobodnog kretanja roba, slobode poslovnog nastana i slobode pružanja usluga na tržištu. Veliki je dio takvih informacija povezan s ugrađenim sustavima za dijagnostiku i njihovom međudjelovanju s drugim sustavima vozila. Prikladno je utvrditi tehničke specifikacije kojih bi se proizvođači trebali pridržavati u pogledu svojih internetskih stranica, zajedno s ciljanim mjerama za osiguranje razumnog pristupa za mala i srednja poduzeća.
(20)
Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu ove Uredbe, provedbene bi se ovlasti trebale dodijeliti Komisiji. Te ovlasti trebalo bi provoditi u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (7).
(21)
Kako bi se ova Uredba dopunila daljnjim tehničkim detaljima, ovlasti za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije trebalo bi prenijeti na Komisiju u odnosu na zahtjeve za učinak na okoliš i učinak pogona, funkcionalnu sigurnost i konstrukciju vozila. Izuzetno je važno da Komisija provede odgovarajuća savjetovanja tijekom pripremnog rada, uključujući savjetovanja na stručnoj razini. Komisija bi prilikom pripreme i sastavljanja delegiranih akata trebala osigurati istodoban, pravovremen i odgovarajući prijenos relevantnih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću.
(22)
Države članice trebaju utvrditi pravila o kaznama primjenljivim za kršenja ove Uredbe i delegiranih ili provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi i osigurati da se iste primjenjuju. Te bi kazne trebale biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.
(23)
Kako bi mogla ocijeniti i odlučiti da li da proširi obveznu ugradnju pojedinih naprednih kočnih sustava na dodatne kategorije motocikala, Komisija treba izvješćivati Europski parlament i Vijeće na temelju, između ostalog, podataka o prometnim nesrećama koje im dostavljaju države članice.
(24)
Iako ništa u ovoj Uredbi ne sprječava države članice u primjeni njihovih vlastitih pojedinačnih homologacijskih sustava, Komisija bi trebala izvješćivati Europski parlament i Vijeće o radu tih nacionalnih sustava, kako bi ponovno razmotrili pitanje je li potrebno podnijeti zakonski prijedlog za usklađivanje pojedinačnih homologacijskih sustava na razini Unije.
(25)
U smislu revizije Direktive 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o uspostavi okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (8), granicu između ove Uredbe i Direktive 2007/46/EZ trebalo bi razmotriti u odnosu na iskustvo koje su države članice stekle pri primjeni ove Uredbe, posebno kako bi se osiguralo pošteno tržišno natjecanje među kategorijama vozila.
(26)
U interesu jasnoće, predvidljivosti, racionalnosti i pojednostavnjenja i kako bi se smanjilo opterećenje za proizvođače vozila, ova bi Uredba trebala sadržavati samo ograničen broj faza provedbe za uvođenje novih razina emisije i zahtjeva za sigurnost. Industriji treba pružiti dovoljno vremena za prilagodbu na nove odredbe utvrđene ovom Uredbom i tehničkim specifikacijama i administrativnim odredbama utvrđenim u delegiranim i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi. Pravodobno utvrđivanje zahtjeva izuzetno je bitno da se proizvođačima ostavi dovoljno vremena za razvijanje, ispitivanje i primjenu tehnička rješenja za vozila proizvedena u serijama, i da proizvođači i homologacijska tijela u državama članicama uspostave potrebne administrativne sustave.
(27)
Direktiva 2002/24/EZ i posebne direktive na koje se upućuje u toj Direktivi temeljno su izmijenjene nekoliko puta. Radi jasnoće, racionalnosti i pojednostavnjenja Direktiva 2002/24/EZ i posebne direktive na koje se upućuje u toj Direktivi trebaju se staviti izvan snage i zamijeniti jednom Uredbom i malim brojem delegiranih i provedbenih akata. Donošenje Uredbe osigurava da su predmetne odredbe izravno primjenljive i da se za bolju prilagodbu tehničkom napretku mogu ažurirati znatno brže i učinkovitije.
(28)
Sljedeće direktive trebalo bi staviti izvan snage:
-
Direktivu 2002/24/EZ,
-
Direktivu Vijeća 93/14/EEZ od 5. travnja 1993. o kočenju motornih vozila na dva ili tri kotača (9),
-
Direktivu Vijeća 93/30/EEZ od 14. lipnja 1993. o zvučno-upozornim uređajima za motorna vozila na dva ili tri kotača (10),
-
Direktivu Vijeća 93/33/EEZ od 14. lipnja 1993. o zaštitnim napravama namijenjenim za sprečavanje neovlaštene uporabe motornih vozila na dva ili tri kotača (11),
-
Direktivu Vijeća 93/93/EEZ od 29. listopada 1993. o masama i dimenzijama motornih vozila na dva ili tri kotača (12),
-
Direktivu 95/1/EZ,
-
Direktivu 97/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 1997. o pojedinim sastavnim dijelovima i značajkama motornih vozila na dva ili tri kotača (13),
-
Direktivu 2000/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. ožujka 2000. o brzinomjerima za motorna vozila na dva ili tri kotača (14),
-
Direktivu 2002/51/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. srpnja 2002. o sniženju razine emisija onečišćujućih tvari iz motornih vozila na dva ili tri kotača (15),
-
Direktivu 2009/62/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o prostoru za ugradnju stražnje registarske pločice za motorna vozila na dva ili tri kotača (16),
-
Direktivu 2009/67/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o ugradnji uređaja za osvjetljavanje i svjetlosnu signalizaciju na motorna vozila na dva ili tri kotača (17),
-
Direktivu 2009/78/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o osloncima za motorna vozila na dva kotača (18),
-
Direktivu 2009/79/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o rukohvatima za putnike na motornim vozilima na dva kotača (19),
-
Direktivu 2009/80/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o označivanju upravljačkih naprava, pokaznih svjetiljaka i indikatora za motorna vozila na dva ili tri kotača (20),
-
Direktivu 2009/139/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o propisanim oznakama za motorna vozila na dva ili tri kotača (21).
(29)
Budući da ciljeve ove Uredbe, naime utvrđivanje usklađenih pravila o administrativnim i tehničkim zahtjevima za homologaciju vozila kategorije L i o nadzoru tržišta takvih vozila, države članice ne mogu zadovoljavajuće postići pa će ih, prema tome, a i s obzirom na opseg njihovog učinka bolje postići na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je određeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je određeno u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
PREDMET, PODRUČJE PRIMJENE I DEFINICIJE
Članak 1.
Predmet
1. Ovom se Uredbom uspostavljaju administrativni i tehnički zahtjevi za homologaciju tipa svih novih vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica navedenih u članku 2. stavku 1.
Ova se Uredba ne primjenjuje na homologaciju pojedinačnih vozila. Međutim, države članice koje dodjeljuju takva pojedinačna odobrenja prihvaćaju homologaciju tipa vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica dodijeljenih prema ovoj Uredbi umjesto prema odgovarajućim nacionalnim propisima.
2. Ovom se Uredbom uspostavljaju zahtjevi za nadzor tržišta vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica koji podliježu homologaciji u skladu s ovom Uredbom. Ovom se Uredbom također utvrđuju zahtjevi za nadzor tržišta dijelova i opreme za takva vozila.
3. Ovom se Uredbom ne dovodi u pitanje primjena zakonodavstva o cestovnoj sigurnosti.
Članak 2.
Područje primjene
1. Ova se Uredba primjenjuje na vozila s dva ili tri kotača i četverocikle kako su kategorizirani u Prilogu I. članku 4. („vozila kategorije L”) koja su namijenjena za uporabu na javnim cestama, uključujući vozila koja su konstruirana i izrađena u jednoj fazi ili više njih, i sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice, kao i dijelove i opremu, konstruirane i izrađene za takva vozila.
Ova se Uredba također primjenjuje na motocikle ‚enduro’ (L3e-AxE (x = 1, 2 ili 3)), motocikle ‚trial’ (L3e-AxT (x = 1, 2 ili 3)) i teške terenske četverocikle (L7e-B), kako je kategorizirano u članku 4. i Prilogu I.
2. Ova se Uredba ne primjenjuje na sljedeća vozila:
(a)
vozila čija najveća konstrukcijski određena brzina ne prelazi 6 km/h;
(b)
vozila namijenjena isključivo za osobe s fizičkim invaliditetom;
(c)
vozila kojima isključivo upravljaju pješaci;
(d)
vozila namijenjena isključivo za uporabu u natjecanjima;
(e)
vozila konstruirana i izrađena za uporabu vojske, civilne zaštite, vatrogasnih služba, snaga odgovornih za održavanje javnog reda i mira i služba hitne medicinske pomoći;
(f)
vozila za poljoprivredu ili šumarstvo koja podliježu Uredbi (EU) br. 167/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. veljače 2013. o homologaciji i nadzoru tržišta vozila za poljoprivredu i šumarstvo (22), strojeve koji podliježu Direktivi 97/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1997. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na mjere protiv emisije plinovitih i krutih onečišćujućih tvari iz motora s unutarnjim izgaranjem koji se ugrađuju u izvancestovne pokretne strojeve (23) i Direktivi 2006/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. svibnja 2006. o strojevima (24) i motorna vozila koja podliježu Direktivi 2007/46/EZ;
(g)
vozila prvenstveno namijenjena za terensku uporabu i konstruirana za uporabu na neasfaltiranim površinama;
(h)
bicikle s pedalama s dodatnim pogonom, opremljene pomoćnim električnim motorom s najvećom trajnom nazivnom snagom manjom ili jednakom 250 W, čija izlazna snaga se prekida kada biciklist prestane pogoniti pedalu i progresivno se smanjuje, a konačno prekida prije nego što brzina vozila dosegne 25 km/h;
(i)
vozila koja se mogu sama uravnotežiti;
(j)
vozila koja nisu opremljena barem jednim sjedećim mjestom;
(k)
vozila opremljena sjedećim mjestom pri kojem je visina točke R ≤ 540 mm u slučaju kategorija L1e, L3e i L4e ili ≤ 400 mm u slučaju kategorija L2e, L5e, L6e i L7e.
Članak 3.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe i akata navedenih u Prilogu II. osim ako u njemu nije predviđeno drukčije, primjenjuju se sljedeće definicije:
(1)
„homologacija tipa” znači postupak kojim tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve;
(2)
„certifikat o homologaciji tipa” znači dokument kojim homologacijsko tijelo službeno potvrđuje da je tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice homologiran;
(3)
„homologacija tipa cijelog vozila” znači homologacija tipa kojom tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da nepotpuni, potpuni ili dovršeni tip vozila zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve;
(4)
„EU homologacija tipa” znači postupak kojim homologacijsko tijelo potvrđuje da tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve ove Uredbe;
(5)
„certifikat o EU homologaciji” znači certifikat temeljen na uzorku određenom u provedbenom aktu donesenom u skladu s ovom Uredbom ili obrascu s izjavom određenom u odgovarajućim pravilnicima UNECE-a na koje se upućuje u ovoj Uredbi ili u delegiranim aktima donesenim u skladu s ovom Uredbom;
(6)
„homologacija tipa sustava” znači homologacija tipa kojom tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da sustav ugrađen u vozilo posebnog tipa zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve;
(7)
„homologacija tipa zasebne tehničke jedinice” znači homologacija tipa kojom tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da zasebna tehnička jedinica zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve u odnosu na jedan određeni tip vozila ili više njih;
(8)
„homologacija tipa sastavnog dijela” znači homologacija tipa kojom tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da sastavni dio neovisno o vozilu zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve;
(9)
„nacionalna homologacija tipa” znači postupak homologacije tipa utvrđen nacionalnim zakonodavstvom države članice, pri čemu je važenje takve homologacije ograničeno na državno područje te države članice;
(10)
„potvrda o sukladnosti” znači dokument koji je izdao proizvođač, kojim se potvrđuje da je proizvedeno vozilo sukladno homologiranom tipu vozila;
(11)
„osnovno vozilo” znači svako vozilo koje se upotrebljava u početnoj fazi višefaznog postupka homologacije tipa;
(12)
„nepotpuno vozilo” znači svako vozilo koje mora proći barem jednu daljnju fazu dovršavanja kako bi ispunilo odgovarajuće tehničke zahtjeve ove Uredbe;
(13)
„dovršeno vozilo” znači svako vozilo na kraju višefaznog postupka homologacije tipa, koje ispunjava odgovarajuće tehničke zahtjeve ove Uredbe;
(14)
„potpuno vozilo” znači svako vozilo koje ne mora biti dovršeno kako bi ispunilo odgovarajuće tehničke zahtjeve ove Uredbe;
(15)
„sustav” znači sklop naprava koje u vozilu zajedno obavljaju jednu posebnu funkciju ili više njih i za koji vrijede zahtjevi iz ove Uredbe ili delegiranih ili provedbenih akata donesenih na temelju ove Uredbe;
(16)
„sastavni dio” znači naprava koja podliježe zahtjevima ove Uredbe ili delegiranih ili provedbenih akata donesenih na temelju ove Uredbe, koji može postati dio vozila i biti homologiran neovisno o vozilu u skladu s ovom Uredbom ili delegiranim ili provedbenim aktima donesenim na temelju ove Uredbe, ako ti akti sadrže izričite odredbe za to;
(17)
„zasebna tehnička jedinica” znači naprava koja podliježe zahtjevima ove Uredbe ili bilo kojeg od delegiranih ili provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi i predstavlja dio vozila koji može biti homologiran odvojeno, ali samo u odnosu na jedan određeni tip vozila ili više njih, ako navedeni akti sadrže izričite odredbe za to;
(18)
„dijelovi” znači sva roba koja se upotrebljava za sastavljanje vozila kao i rezervni dijelovi;
(19)
„oprema” znači sva roba osim dijelova koji se mogu dodati ili ugraditi na vozilo;
(20)
„originalni dijelovi ili oprema” znači dijelovi ili oprema koji su proizvedeni u skladu sa zahtjevima i proizvodnim standardima koje je predvidio proizvođač vozila za proizvodnju dijelova ili opreme za sastavljanje predmetnog vozila; to uključuje dijelove ili opremu koji su proizvedeni na istoj proizvodnoj liniji kao ti dijelovi i oprema; pretpostavlja se, osim ako se ne dokaže suprotno, da dijelovi ili oprema predstavljaju originalne dijelove ili opremu ako proizvođač potvrdi da dijelovi ili oprema kakvoćom odgovaraju sastavnim dijelovima upotrijebljenim za sastavljanje predmetnog vozila i da su proizvedeni u skladu sa zahtjevima i proizvodnim standardima proizvođača vozila;
(21)
„rezervni dijelovi” znači roba namijenjena za ugradnju u vozilo ili na njega, koja nadomješta originalne dijelove tog vozila, uključujući robu kao što su maziva koja su nužna za uporabu vozila, uz iznimku goriva;
(22)
„funkcionalna sigurnost” znači odsutnost neprihvatljivog rizika od fizičke povrede ili opasnosti po zdravlje osoba ili vlasništva zbog nesreća uzrokovanih nepravilnim radom mehaničkih, hidrauličnih, pneumatskih, električnih ili elektroničkih sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica;
(23)
„napredni sustav kočenja” znači sustav kočenja s protublokirajućim uređajem, kombinirani sustav kočenja ili oba;
(24)
„sustav kočenja s protublokirajućim uređajem” znači sustav koji predviđa proklizavanje kotača i automatski regulira pritisak koji proizvode sile kočenja na kotač (kotače) kako bi se ograničio stupanj proklizavanja kotača;
(25)
„kombinirani sustav kočenja” znači:
(a)
za vozila kategorije L1e i L3e: sustav radnog kočenja u kojem se najmanje dvije kočnice na različitim kotačima zajedno aktiviraju djelovanjem na jednu upravljačku napravu;
(b)
za vozila kategorije L4e: sustav radnog kočenja koji najmanje djeluje na prednji i stražnji kotač, djelovanjem na jednu upravljačku napravu (ako uređaj za kočenje djeluje istodobno na stražnji kotač i na kotač bočne prikolice to se smatra stražnjom kočnicom);
(c)
za vozila kategorija L2e, L5e, L6e i L7e: sustav radnog kočenja koji djeluje na sve kotače djelovanjem na jednu upravljačku napravu;
(26)
„automatsko uključivanje naprava za osvjetljavanje” znači da se sustav osvjetljavanja uključuje prilikom uključivanja sklopke za paljenje motora;
(27)
„uređaj za kontrolu onečišćenja” znači oni sastavni dijelovi vozila koji nadziru i/ili ograničavaju emisije iz ispušne cijevi i emisije isparavanjem;
(28)
„zamjenski uređaj za kontrolu onečišćenja” znači uređaj za kontrolu onečišćenja ili sklop takvih uređaja koji su predviđeni za zamjenu izvornog uređaja za kontrolu onečišćenja i koji se može homologirati kao zasebna tehnička jedinica;
(29)
„sjedeće mjesto” znači:
(a)
‚sedlo’ na kojem vozač ili putnik sjede u jahaćem položaju; ili
(b)
svako sjedalo za najmanje jednu osobu veličine ispitne lutke nalik čovjeku, koja po mjerama odgovara 50 posto odraslih muškaraca, u slučaju vozača;
(30)
„motor s kompresijskim paljenjem” ili „CI-motor” znači motor s unutarnjim izgaranjem koji radi na načelu Dieselovog kružnog ciklusa;
(31)
„motor s vanjskim izvorom paljenja” ili „PI-motor” znači motor s unutarnjim izgaranjem koji radi na načelu ‚Ottovog’ kružnog ciklusa;
(32)
„hibridno vozilo” znači motorno vozilo opremljeno s barem dva različita pretvornika energije i dva različita sustava za pohranu energije (u vozilu) u svrhu pogona vozila;
(33)
„hibridno električno vozilo” znači vozilo koje za potrebe mehaničkog pogona crpi energiju iz oba od sljedećih ugrađenih sustava za pohranu energije/snage za pogon vozila:
(a)
goriva;
(b)
akumulatora, kondenzatora, zamašnjaka/generatora ili druge naprave za pohranjivanje električne energije ili snage.
Ta definicija također uključuje vozila koja crpe energiju iz potrošnoga goriva samo u svrhu punjenja naprave za pohranu električne energije/snage;
(34)
„vrsta pogona” znači motor s unutarnjim izgaranjem, električni motor, hibridna aplikacija ili kombinacija tih ili drugih tipova motora;
(35)
„najveća trajna nazivna snaga” znači najveća snaga u trideset minuta na izlaznoj osovini električnog motora kako je određeno u Pravilniku UNECE-a br. 85;
(36)
„najveća neto snaga” znači najveća snaga motora s unutarnjim izgaranjem na ispitnoj napravi na kraju koljenaste osovine ili jednakovrijednog sastavnog dijela;
(37)
„poremećajni uređaj” označava svaki dio koji je konstruiran da određuje temperaturu, brzinu vozila, brzinu vrtnje motora, stupanj prijenosa u mjenjaču, podtlak u cjevovodu, ili bilo koji drugi parametar za potrebe aktiviranja, modulacije, usporavanja ili prekidanja funkcije nekoga dijela u sustavu za kontrolu emisije, pri čemu se smanjuje učinkovitost sustava za kontrolu emisije, u uvjetima koje je razumno očekivati da mogu nastupiti pri uobičajenome radu i upotrebi vozila;
(38)
„trajnost” znači sposobnost sastavnih dijelova i sustava da traju tako da je učinak na okoliš kako je utvrđeno u članku 23. i Prilogu V. još uvijek zadovoljavajući nakon prijeđenih kilometara kako je definirano u Prilogu VII. i da je osigurana funkcionalna sigurnost vozila, ako se vozilo koristi u uobičajenim ili planiranim uvjetima i servisirano je u skladu s preporukama proizvođača;
(39)
„kapacitet motora” znači:
(a)
za klipne motore s pravocrtnim gibanjem klipa, nazivni radni obujam motora;
(b)
za motore s rotirajućim klipom (Wankel), dvostruki nazivni radni obujam motora;
(40)
„emisije isparavanjem” znači pare ugljikovodika koje su izašle iz sustava za gorivo motornog vozila, osim onih u emisijama iz ispušne cijevi;
(41)
„ispitivanje SHED” ispitivanje vozila u zatvorenom kućištu za određivanje isparavanja, u kojem se provodi posebno ispitivanje emisije isparavanjem;
(42)
„sustav plinovitoga goriva” znači sustav koji sačinjava pohrana plinovitoga goriva, dobava goriva, mjerni i nadzorni dijelovi ugrađeni u vozilo kako bi se omogućilo da vozilo vozi na UNP, SPP ili vodik u primijeni s jednim gorivom, s dva goriva i s više goriva;
(43)
„plinovita onečišćujuća tvar” znači emisije ispušnih plinova ugljičnog monoksida (CO), dušikovih oksida (NOx) izraženih kao ekvivalent dušikovog dioksida (NO2), i ugljikovodika (HC);
(44)
„emisije iz ispušne cijevi” znači emisije plinovitih onečišćujućih tvari i krutih čestica kroz ispušnu cijev vozila;
(45)
„onečišćujuće čestice” znači sastavni dio ispušnih plinova koji je izdvojen iz razrijeđenih ispušnih plinova na najvećoj temperaturi od 325 K (52 °C) pomoću filtara opisanih u postupku ispitivanja za provjeravanje prosječnih emisija iz ispušne cijevi;
(46)
„Svjetski usklađeni ciklus ispitivanja za motocikle” ili „WMTC” znači svjetski usklađeni ciklus laboratorijskih ispitivanja emisija WMTC kako je definiran globalnim tehničkim Pravilnikom UNECE-a br. 2;
(47)
„proizvođač” znači svaka fizička ili pravna osoba koja je odgovorna nadležnom homologacijskom tijelu za sve aspekte postupka homologacije ili odobravanja, za osiguravanje sukladnosti proizvodnje i koja je također odgovorna za nadzor tržišta vezano uz proizvedena vozila, sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice, bez obzira je li fizička ili pravna osoba izravno uključena ili nije, u sve faze dizajna i konstruiranja vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice koji/koja je predmet homologacijskog postupka;
(48)
„zastupnik proizvođača” znači svaka fizička ili pravna osoba s poslovnim nastanom u Uniji koju je proizvođač propisno imenovao da ga zastupa pred nadležnim homologacijskim tijelom ili tijelom nadležnim za nadzor tržišta i da nastupa u ime proizvođača vezano uz pitanja obuhvaćena ovom Uredbom;
(49)
„uvoznik” znači svaka fizička ili pravna osoba s poslovnim nastanom u Uniji koja stavlja na tržište vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu iz treće zemlje;
(50)
„distributer” znači svaka fizička ili pravna osoba u lancu nabave, osim proizvođača ili uvoznika, koja stavlja na tržište vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu;
(51)
„gospodarski subjekt” znači proizvođač, zastupnik proizvođača, uvoznik ili distributer;
(52)
„registracija” znači administrativno odobrenje za stavljanje u uporabu kao i cestovni promet vozila, uključujući identifikaciju ove posljednje i izdavanje serijskog broja poznatijeg kao registarski broj, bilo da je trajni, privremeni ili na kraće vremensko razdoblje;
(53)
„početak uporabe” znači prva uporaba za predviđenu svrhu vozila, sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice, dijela ili opreme u Uniji;
(54)
„stavljanje na tržište” znači prvo stavljanje na raspolaganje vozila, sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice, dijela ili opreme u Uniji;
(55)
„staviti na raspolaganje na tržište” znači svaka nabava vozila, sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice, dijela ili opreme za distribuciju ili uporabu na tržištu u tijeku trgovačke djelatnosti, bilo za plaćanje ili besplatno;
(56)
„homologacijsko tijelo” znači nadležno tijelo države članice koje je država članica osnovala ili imenovala i o tome obavijestila Komisiju, koje ima nadležnost za sve aspekte homologacije tipa vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, za postupak ovlaštenja, izdavanje i prema potrebi povlačenja ili odbijanja homologacijskih certifikata, za djelovanje kao kontaktno tijelo za homologacijska tijela drugih država članica, za određivanje tehničkih služba i osiguravanje da proizvođač ispunjava svoje obveze u pogledu sukladnosti proizvodnje;
(57)
„tijelo za nadzor tržišta” znači nadležno tijelo države članice odgovorno za provođenje nadzora tržišta na njezinom državnom području;
(58)
„nadzor tržišta” znači aktivnosti koje su provela nacionalna nadležna tijela kao i mjere koje su poduzela kako bi osigurala da su vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji su raspoloživi na tržištu u skladu sa zahtjevima određenim u odgovarajućem zakonodavstvu Unije za usklađenje i ne ugrožavaju zdravlje, sigurnost kao nijedan drugi aspekt zaštite javnog interesa;
(59)
„nacionalno tijelo” znači homologacijsko tijelo ili bilo koje drugo nadležno tijelo uključeno u i odgovorno za nadzor tržišta, graničnu kontrolu ili registraciju u državi članici s obzirom na vozila, sustave, sastavne dijelove, zasebne tehničke jedinice, dijelove ili opremu;
(60)
„tehnička služba” znači organizacija ili tijelo koje je odredilo nadležno homologacijsko tijelo države članice kao ispitni laboratorij za provođenje ispitivanja ili kao tijelo za ocjenu sukladnosti koje provodi prvobitnu ocjenu i druga ispitivanja ili provjere, u ime homologacijskog tijela, i koje samo provodi te funkcije za homologacijsko tijelo;
(61)
„samoispitivanje” znači da proizvođač koji je bio imenovan tehničkom službom za ocjenjivanje sukladnosti s pojedinim zahtjevima izvodi ispitivanja u vlastitim prostorima, evidentira rezultate ispitivanja i podnosi izvješće i zaključke homologacijskom tijelu;
(62)
„virtualna ispitna metoda” znači računalne simulacije, uključujući izračune kojima se pokazuje je li vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica ispunjavaju tehničke zahtjeve delegiranih akata donesenih u skladu s člankom 27. stavkom 6. bez potrebe za uporabom fizičkog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice;
(63)
„ugrađen sustav za dijagnostiku” ili „OBD sustav” znači sustav koji ima sposobnost identificiranja područja u kojem je vjerojatno došlo do neispravnog rada pomoću kodova grešaka pohranjenih u memoriji računala;
(64)
„informacije o popravku i održavanju vozila” znače sve informacije potrebne za dijagnozu, servisiranje, provjeru, periodični nadzor, popravak, reprogramiranje ili ponovno pokretanje vozila i koje proizvođači osiguravaju ovlaštenim trgovcima i serviserima, uključujući sve naknadne izmjene i dopune takvih informacija; te informacije uključuju sve informacije potrebne za ugradnju dijelova i opreme na vozila;
(65)
„neovisni subjekt” znači druga poduzeća osim ovlaštenih trgovaca i servisera koja su izravno ili neizravno uključena u popravak i održavanje vozila, posebno serviseri, proizvođači ili distributeri opreme za popravak, alata ili rezervnih dijelova, izdavači tehničkih informacija, automobilski klubovi, cestovni operateri za pomoć, operateri koji nude usluge provjere i provedbe ispitivanja, operateri koji nude obuku za instalatere, proizvođači i serviseri opreme za vozila na alternativna goriva;
(66)
„ovlašteni serviser” znači osoba koja nudi usluge popravka i održavanja za vozila koja su unutar distribucijskog sustava kako ga je uspostavio isporučitelj vozila;
(67)
„vozilo na kraju serije” znači svako vozilo iz zalihe, koje ne može biti dostupno na tržištu ili ga više nije moguće staviti na tržište, registrirati ni staviti u uporabu s obzirom na stupanje na snagu novih tehničkih zahtjeva u vezi s kojima vozilo nije bilo homologirano;
(68)
„motorno vozilo na dva kotača” ili „PTW” (powered two-wheeler) znači vozilo na dva kotača na motorni pogon, uključujući bicikle s pomoćnim motorom, mopede na dva kotača i motocikle na dva kotača;
(69)
„motorni tricikl” znači motorno vozilo na tri kotača koje ispunjava klasifikacijske kriterije za vozila kategorije L5e;
(70)
„četverocikl” znači vozilo s četiri kotača koje ispunjava klasifikacijske kriterije za vozila kategorije L6e ili L7e;
(71)
„samouravnoteženo vozilo” znači koncept vozila koji se temelji na svojstvenoj nepostojanoj ravnoteži i koje treba pomoćni sustav nadzora da bi održalo ravnotežu te koje uključuje motorna vozila s jednim kotačem ili motorna vozila na dva kotača, dva traga;
(72)
„dvostruki kotači” znači dva kotača ugrađena na istu osovinu koji se smatraju jednim kotačem pri čemu je udaljenost središta njihovih područja dodira s tlom jednaka ili manja od 460 mm;
(73)
„tip vozila” znači skupina vozila, uključujući varijante i izvedenice iste kategorije, koja se ne razlikuje prema barem sljedećim temeljnim značajkama:
(a)
kategoriji i potkategoriji;
(b)
proizvođaču;
(c)
šasiji, konstrukciji, podkonstrukciji, podnom dijelu ili strukturi na koju se pričvršćuju glavni sastavni dijelovi;
(d)
određenju tipa kako je naveo proizvođač;
(74)
„varijanta” znači vozila istog tipa koja imaju:
(a)
jednake osnovne značajke oblika nadogradnje;
(b)
jednaki pogon i konfiguraciju pogona;
(c)
ako je motor s unutarnjim izgaranjem dio pogona, radni ciklus motora je jednak;
(d)
jednak broj i raspored cilindara;
(e)
jednaki tip mjenjača;
(f)
razliku između najniže i najviše vrijednosti mase vozila u voznom stanju koja ne prelazi 20 % najniže vrijednosti;
(g)
razliku između najniže i najviše vrijednosti najveće dopuštene mase koja ne prelazi 20 % najniže vrijednosti;
(h)
razliku između najniže i najviše vrijednosti radnog kapaciteta motora (kod motora s unutarnjim izgaranjem) koja ne prelazi 30 % najniže vrijednosti; i
(i)
razliku između najniže i najviše vrijednosti izlazne snage motora koja ne prelazi 30 % najniže vrijednosti;
(75)
„inačica varijante” znači vozilo koje se sastoji od kombinacije značajka navedenih u dokumentaciji iz članka 29. stavka 10.;
(76)
„motor s vanjskim izgaranjem” znači toplinski motor kod kojeg su komora za izgaranje i komora za ekspanziju fizički odvojene i kod kojeg se unutarnja radna tekućina zagrijava izgaranjem u vanjskom izvoru; toplina od vanjskog izgaranja širi unutarnju radnu tekućinu koja zatim širenjem i djelovanjem na mehanizam motora proizvodi kretanje i iskoristivi rad;
(77)
„izvor i prijenos snage” znači sastavni dijelovi i sustavi vozila koji proizvode snagu i prenose je na površinu ceste, uključujući motor (motore), sustave upravljanja motorom ili druge upravljačke module, naprave za zaštitu okoliša od onečišćenja uključujući sustave za smanjenje emisija onečišćujućih tvari i smanjenje buke, prijenosni mehanizam i njegovo upravljanje, bilo pogonsko vratilo ili remenski prijenos ili lančani prijenos, diferencijale, završni prijenos, i gumu pogonskog kotača (polumjer);
(78)
„vozilo na jednu vrstu goriva” znači vozilo koje je konstruirano prvenstveno za jednu vrstu goriva;
(79)
„vozilo na plin kao jednu vrstu goriva” označava vozilo na jednu vrstu goriva koje je konstruirano prvenstveno za pogon na UNP, PP/biometan ili vodik, ali može imati i benzinski sustav koji se upotrebljava samo u nuždi ili za pokretanje motora, a u kojem spremnik za benzin sadrži najviše 5 litara benzina;
(80)
„E5” znači mješavina goriva s 5 % bezvodnog etanola i 95 % benzina;
(81)
„UNP” znači ukapljeni naftni plin koji je sastavljen od propana i butana, ukapljenih u spremnik pod pritiskom;
(82)
„PP” znači prirodni plin koji sadrži vrlo visoki udio metana;
(83)
„biometan” znači obnovljivi prirodni plin iz organskih izvora koji je u početku „bioplin” ali se zatim pročišćuje u postupku zvanom „bioplin u biometan” kojim se uklanjaju nečistoće iz bioplina kao što su ugljični dioksid, siloksani i vodikovi sulfidi (H2S);
(84)
„vozilo s dvjema vrstama goriva” znači vozilo s dva odvojena sustava za pohranjivanje goriva koje povremeno može voziti na dvije različite vrste goriva, ali je konstruirano da u isto vrijeme vozi samo na jednu vrstu goriva;
(85)
„vozilo na plin s dvjema vrstama goriva” znači vozilo na dvije vrste goriva koje može voziti na benzin ali i na UNP, PP/biometan ili vodik;
(86)
„vozilo s prilagodljivim gorivom” znači vozilo s jednim sustavom za pohranjivanje goriva koje može voziti na mješavine dvaju goriva ili više njih;
(87)
„E85” znači mješavina goriva s 85 % bezvodnog etanola i 15 % benzina;
(88)
„vozilo s prilagodljivim gorivom na etanol” znači vozilo s prilagodljivim gorivom koje može voziti na benzin ili mješavinu benzina i etanola s udjelom etanola do 85 %;
(89)
„H2PP” znači mješavina goriva od vodika i prirodnog plina;
(90)
„vozilo s prilagodljivim gorivom na H2PP” znači vozilo s jednim sustavom za pohranjivanje goriva koje može voziti na mješavine vodika i prirodnog plina/biometana;
(91)
„vozilo s prilagodljivim gorivom na biodizel” znači vozilo s prilagodljivim gorivom koje može voziti na mineralno dizelsko gorivo ili mješavinu mineralnog dizelskoga goriva i biodizela;
(92)
„B5” znači mješavina goriva od do 5 % biodizela i 95 % dizela iz nafte;
(93)
„biodizel” znači dizelsko gorivo na osnovi biljnog ulja ili životinjske masnoće koje je sastavljeno od alkil estera s dugim lancima, proizvedeno na održiv način;
(94)
„potpuno električno vozilo” znači vozilo pokretano:
(a)
sustavom sastavljenim od jedne ili više naprava za pohranu električne energije ili jedne ili više naprava za kondicioniranje električne energije i jednog ili više strojeva koji pretvaraju pohranjenu energiju u mehaničku energiju, koja se prenosi na kotače i tako pogoni vozilo;
(b)
pomoćnim električnim pogonom ugrađenim u vozilo konstruiranim za uporabu pedala;
(95)
„vozilo s pogonom na vodikove gorive ćelije” znači vozilo s pogonom na gorive ćelije koje za pogon vozila pretvaraju kemijsku energiju vodika u električnu energiju;
(96)
„točka R” ili „referentna točka sjedala” znači konstrukcijski određena točka koju određuje proizvođač za svako sjedalo i to u odnosu na trodimenzionalni koordinatni sustav.
Upućivanja u ovoj Uredbi na zahtjeve, postupke ili aranžmane određene ovom Uredbom tumače se kao upućivanja na takve zahtjeve, postupke ili aranžmane kako su određeni u ovoj Uredbi i delegiranim i provedbenim aktima donesenim na temelju ove Uredbe.
Članak 4.
Kategorije vozila
1. Vozila kategorije L obuhvaćaju motorna vozila s dva, tri i četiri kotača kako su kategorizirana u ovom članku i Prilogu I., uključujući bicikle s pomoćnim motorom, mopede s dva i tri kotača, motocikle s dva i tri kotača, motocikle s bočnom prikolicom, lake i teške cestovne četverocikle (quad) i lake i teške poluzatvorene četverocikle.
2. Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće kategorije i potkategorije vozila, kako je opisano u Prilogu I.:
(a)
kategorija vozila L1e (lako motorno vozilo na dva kotača) s potkategorijama:
i.
vozilo L1e-A (bicikl s pomoćnim motorom);
ii.
vozilo L1e-B (moped na dva kotača);
(b)
kategorija vozila L2e (moped na tri kotača) s potkategorijama:
i.
vozilo L2e-P (moped na tri kotača konstruiran za prijevoz putnika);
ii.
vozilo L2e-U (moped na tri kotača konstruiran za prijevoz robe);
(c)
kategorija vozila L3e (motocikl na dva kotača) s potkategorijama:
i.
radna snaga motocikla (25), s daljnjim potkategorijama:
-
vozilo L3e-A1 (motocikli male snage),
-
vozilo L3e-A2 (motocikli srednje snage),
-
vozilo L3e-A3 (motocikli velike snage);
ii.
posebna uporaba:
-
L3e-A1E, L3e-A2E ili L3e-A3E motocikl ‚enduro’,
-
L3e-A1T, L3e-A2T ili L3e-A3T motocikl ‚trial’;
(d)
kategorija vozila L4e (motocikl na dva kotača s bočnom prikolicom);
(e)
kategorija vozila L5e (motorni tricikl) s potkategorijama:
i.
vozilo L5e-A (tricikl): vozilo konstruirano prije svega za prijevoz putnika;
ii.
vozilo L5e-B (teretni tricikl): tricikl za gospodarsku uporabu isključivo konstruiran za prijevoz robe;
(f)
kategorija vozila L6e (laki četverocikl) s potkategorijama:
i.
vozilo L6e-A (laki cestovni četverocikl);
ii.
vozilo L6e-B (laki poluzatvoreni četverocikl) s daljnjim potkategorijama:
-
vozilo L6e-BU (laki poluzatvoreni četverocikl za prijevoz robe): vozilo za gospodarsku uporabu isključivo konstruirano za prijevoz robe;
-
vozilo L6e-BP (laki poluzatvoreni četverocikl za prijevoz putnika): vozilo konstruirano prije svega za prijevoz putnika;
(g)
kategorija vozila L7e (teški četverocikli) s potkategorijama:
i.
L7e-A (teški cestovni četverocikl) s potkategorijama:
-
L7e-A1: A1 teški cestovni četverocikl,
-
L7e-A2: A2 teški cestovni četverocikl;
ii.
vozilo L7e-B (teški terenski četverocikl) s potkategorijama:
-
L7e-B1: terenski četverocikl,
-
L7e-B2: ‚buggy’ s usporedno postavljenim sjedalima,
iii.
vozilo L7e-C (teški poluzatvoreni četverocikl) s potkategorijama:
-
vozilo L7e-CU (teški poluzatvoreni četverocikl za prijevoz robe): vozilo za gospodarsku uporabu isključivo konstruirano za prijevoz robe,
-
vozilo L7e-CP (teški poluzatvoreni četverocikl za prijevoz putnika): vozilo konstruirano prije svega za prijevoz putnika.
3. Vozila kategorije L navedena u stavku 2. su dalje klasificirana s obzirom na vrstu pogona vozila:
(a)
pogon na motor s unutarnjim izgaranjem:
-
motor s kompresijskim paljenjem (CI),
-
motor s vanjskim izvorom paljenja (PI);
(b)
pogon na motor s vanjskim izgaranjem, turbinski motor ili motor s rotacijskim klipom, pri čemu, za potrebe usklađenja sa zahtjevima za sigurnost okoliša i funkcionalnu sigurnost, vozilo opremljeno takvim pogonom smatra se istim kao i vozilo s motorom s unutarnjim izgaranjem koji ima vanjski izvor paljenja;
(c)
pogon na motor na stlačeni zrak i ne emitira više razine onečišćujućih tvari i/ili inertnih plinova od onih koje su postojeće u okolnom zraku, pri čemu se takvo vozilo, s obzirom na zahtjeve za funkcionalnu sigurnost i pohranu i dobavu goriva, smatra vozilom koje radi na plinsko gorivo;
(d)
pogon električnim motorom;
(e)
hibridno vozilo koje kombinira bilo koju konfiguraciju pogona iz točaka (A), (b), (c) ili (d) ovog stavka uključujući kombinacije s više motora s unutarnjim izgaranjem i/ili električnih motora.
4. S obzirom na klasifikaciju vozila kategorije L iz stavka 2., vozilo koje se ne može uvrstiti u određenu kategoriju jer ne ispunjava najmanje jedno mjerilo za navedenu kategoriju, uvrštava se u sljedeću kategoriju čija mjerila ispunjava. To se primjenjuje na sljedeće skupine kategorija i potkategorija:
(a)
kategoriju L1e s potkategorijama L1e-A i L1e-B i kategoriju L3e s potkategorijama L3e-A1, L3e-A2 i L3e-A3;
(b)
kategoriju L2e i kategoriju L5e s potkategorijama L5e-A i L5e-B;
(c)
kategoriju L6e s potkategorijama L6e-A i L6e-B i kategoriju L7e s potkategorijama L7e-A, L7e-B i L7e-C;
(d)
bilo koji drugi logični slijed kategorija i/ili potkategorija koji predloži proizvođač i odobri homologacijsko tijelo.
5. Ne dovodeći u pitanje (pod)klasifikacijske kriterije određene u stavcima od 1. do 4. ovog članka i u Prilogu I., primjenjuju se dodatne potkategorije kako je određeno u Prilogu V., kako bi se uskladili postupci ispitivanja učinka na okoliš na međunarodnoj razini, pozivajući se na pravilnike UNECE-a i globalne tehničke pravilnike UNECE-a.
Članak 5.
Određivanje mase u voznom stanju
1. Masa vozila kategorije L u voznom stanju određuje se mjerenjem mase neopterećenog vozila spremnog za uobičajenu uporabu i uključuje masu:
(a)
tekućina;
(b)
standardne opreme u skladu s tehničkim podacima proizvođača;
(c)
„gorivo” u spremnicima za gorivo koji su napunjeni najmanje do 90 % svojih kapaciteta.
Za potrebe ove točke:
i.
ako vozilo ima pogon na tekuće gorivo to se smatra gorivom;
ii.
ako vozilo ima pogon na tekuću mješavinu goriva i ulja:
-
ako su gorivo za pogon vozila i mazivo ulje prethodno pomiješani, ta se mješavina smatra gorivom,
-
ako su gorivo za pogon vozila i mazivo ulje pohranjeni odvojeno, onda se samo gorivo koje pogoni vozilo smatra gorivom; ili
iii.
ako vozilo ima pogon na plinsko gorivo, ukapljeno plinsko gorivo ili radi na stlačeni zrak, masa goriva u posudama za plinsko gorivo postavlja se na 0 kg;
(d)
nadogradnje, kabine, vrata; i
(e)
sigurnosnih stakala, spojnica, rezervnih kotača kao i alata.
2. Masa u voznom stanju vozila kategorije L isključuje masu:
(a)
vozača (75 kg) i putnika (65 kg);
(b)
strojeva ili opreme postavljenih na platformu za utovar;
(c)
u slučaju hibridnog ili potpuno električnog vozila, pogonskih akumulatora;
(d)
sustava za plinsko gorivo kao i posude za pohranjivanje plinskoga goriva, u slučaju vozila s jednom vrstom goriva, s dvjema vrstama goriva ili više vrsta goriva; i
(e)
posude za pohranjivanje stlačenog zraka u slučaju pogona na stlačeni zrak.
POGLAVLJE II.
OPĆE OBVEZE
Članak 6.
Obveze država članica
1. Države članice osnivaju ili imenuju homologacijska tijela nadležna za pitanja vezana uz homologaciju i tijela za nadzor tržišta nadležna za pitanja vezana uz nadzor tržišta u skladu s ovom Uredbom. Države članice obavješćuju Komisiju o osnivanju i imenovanju takvih tijela.
Obavijest o nadležnim tijelima za homologaciju i nadzor tržišta obuhvaća njihovo ime, adresu, uključujući elektroničku adresu i područje nadležnosti. Komisija na svojoj internetskoj stranici objavljuje popis i detalje o nadležnim homologacijskim tijelima.
2. Države članice dozvoljavaju stavljanje na tržište, registriranje ili stavljanje u uporabu samo onih vozila, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica koji ispunjavaju zahtjeve ove Uredbe.
3. Države članice ne zabranjuju, ograničavaju ni ne sprečavaju stavljanje na tržište, registraciju ni stavljanje u uporabu vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica zbog razloga povezanih s aspektima njihove konstrukcije i funkcioniranja obuhvaćenim ovom Uredbom, ako ispunjavaju njezine zahtjeve.
4. Države članice organiziraju i provode nadzor tržišta i provjere vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koji ulaze na tržište u skladu s poglavljem III. Uredbe (EZ) br. 765/2008.
Članak 7.
Obveze nadležnih homologacijskih tijela
1. Nadležna homologacijska tijela osiguravaju da proizvođači koji podnose zahtjev za homologaciju ispunjavaju svoje obveze sukladno ovoj Uredbi.
2. Nadležna homologacijska tijela dodjeljuju homologaciju samo onim vozilima, sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama koji ispunjavaju zahtjeve ove Uredbe.
Članak 8.
Mjere za nadzor tržišta
1. Nadležna tijela za nadzor tržišta u primjerenom opsegu provode odgovarajući pregled dokumentacije za homologirana vozila, sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice pri čemu uzimaju u obzir utvrđena načela za ocjenu rizika, pritužaba i drugih informacija.
Nadležna tijela za nadzor tržišta mogu od gospodarskih subjekata zahtijevati da daju na raspolaganje onu dokumentaciju i informacije za koje smatraju da su potrebni za provođenje njihovih djelatnosti.
Kada gospodarski subjekti prilože potvrde o sukladnosti, nadležna tijela za nadzor tržišta uzimaju u obzir takve potvrde.
2. Za dijelove i opremu koji nisu navedeni u stavku 1. ovog članka, u cijelosti se primjenjuje članak 19. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 765/2008.
Članak 9.
Obveze proizvođača
1. Proizvođači osiguravaju da su vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice kad ih se stavi na tržište ili se počnu upotrebljavati, izrađeni i homologirani u skladu sa zahtjevima određenima u ovoj Uredbi i delegiranim i provedbenim aktima donesenim u skladu s ovom Uredbom.
2. U slučaju višefazne homologacije tipa, svaki proizvođač je odgovoran za homologaciju i sukladnost proizvodnje sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica dodanih u fazi dovršavanja vozila koje obavlja proizvođač. Svaki proizvođač koji preinači sastavne dijelove ili sustave koji su već homologirani u ranijim fazama, odgovorni su za homologaciju i sukladnost proizvodnje preinačenih sastavnih dijelova i sustava.
3. Proizvođači koji nepotpuno vozilo preinače tako da se ono zbog toga uvrštava u drugu kategoriju vozila, zbog čega se izmjenjuju i zakonski zahtjevi koji su već ocijenjeni u prijašnjoj fazi homologacije, odgovorni su također za sukladnost sa zahtjevima koji se primjenjuju za kategoriju vozila u koju je sad uvršteno preinačeno vozilo.
4. Za potrebe homologacije vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica obuhvaćenih ovom Uredbom, proizvođači s poslovnim nastanom izvan Unije imenuju jednog zastupnika s poslovnim nastanom unutar Unije da ih zastupa pred homologacijskim tijelom.
5. Proizvođači s poslovnim nastanom izvan Unije osim toga, imenuju jednog zastupnika s poslovnim nastanom unutar Unije za potrebe nadzora tržišta, koji može biti zastupnik naveden u stavku 4. ili dodatni zastupnik.
6. Proizvođači odgovaraju nadležnom homologacijskom tijelu za sve aspekte postupka homologacije i za osiguranje sukladnosti proizvodnje, bez obzira na to jesu li izravno uključeni u sve faze izrade vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice ili ne.
7. U skladu s ovom Uredbom i delegiranim i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi proizvođači osiguravaju da se provode postupci za utvrđivanje sukladnosti serijske proizvodnje s homologiranim tipom. U skladu s poglavljem VI. uzimaju se u obzir preinake dizajna vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice ili značajke i promjene u zahtjevima za koje je deklarirano da ih vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica ispunjava.
8. Osim propisane oznake i homologacijskih oznaka namještenih na vozila, sastave dijelove ili zasebne tehničke jedinice u skladu s člankom 34., proizvođači vozila, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica, navode svoje ime, registrirano trgovačko ime ili registriranu trgovačku oznaku i adresu u Uniji na kojoj ih se može kontaktirati u vezi s njihovim vozilima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama koji su raspoloživi na tržištu ili, ako to nije moguće, na ambalaži ili u dokumentu priloženom sastavnom dijelu ili zasebnoj tehničkoj jedinici.
9. Proizvođači osiguravaju da u trenutku kada odgovaraju za vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu uvjeti skladištenja ili prijevoza ne ugrožavaju njegovu sukladnost sa zahtjevima određenim u ovoj Uredbi.
Članak 10.
Obveze proizvođača u pogledu njihovih proizvoda koji nisu u sukladnosti ili koji predstavljaju ozbiljnu opasnost
1. Proizvođači koji smatraju ili imaju razloga vjerovati da njihovo vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica koji su stavljeni na tržište ili su se počeli upotrebljavati nisu sukladni s ovom Uredbom ili delegiranim i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, odmah poduzimaju korektivne mjere potrebne za postizanje sukladnosti vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice ili ih, prema potrebi, povlače ili opozivaju s tržišta.
Proizvođač odmah obavješćuje nadležno homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju, navodeći detalje o nesukladnosti i poduzetim korektivnim mjerama.
2. Kada vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema predstavljaju ozbiljan rizik, proizvođači o tome odmah obavješćuju homologacijsko tijelo i tijelo nadležno za nadzor tržišta u državi članici u kojoj su vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema stavljeni na tržište ili su se počeli upotrebljavati, pri čemu navode detalje, posebno o nesukladnosti i svim poduzetim korektivnim mjerama.
3. Proizvođači pohranjuju opisnu dokumentaciju iz članka 29. stavka 10., a proizvođač vozila dodatno pohranjuje kopiju potvrde o sukladnosti navedenu u članku 38. kako bi bila na raspolaganju nadležnim tijelima u razdoblju od 10 godina nakon stavljanja vozila na tržište, a u razdoblju od pet godina nakon stavljanja na tržište sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice.
4. Proizvođači na temelju obrazloženog zahtjeva nacionalnog nadležnog tijela podnose tom tijelu putem nadležnog homologacijskog tijela kopiju certifikata o EU homologaciji tipa ili odobrenja kako se navodi u članku 51. stavku 1. dokazujući sukladnost vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, na jeziku koji to tijelo može lako razumjeti. Proizvođači surađuju s nacionalnim tijelom u svakoj aktivnosti poduzetoj u skladu s člankom 20. Uredbe (EZ) br. 765/2008 kako bi se otklonili rizici koje predstavljaju njihova vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji su stavljeni na tržište, registrirani ili stavljeni u uporabu.
Članak 11.
Obveze zastupnika proizvođača u pogledu nadzora tržišta
Zastupnik proizvođača za nadzor tržišta obavlja zadatke u skladu s ovlaštenjem koje izdaje proizvođač. To ovlaštenje omogućuje zastupniku da obavlja barem sljedeće:
(a)
ima pristup opisnoj dokumentaciji iz članka 22. i certifikatima o sukladnosti iz članka 33. tako da oni mogu biti dani na raspolaganje homologacijskim tijelima na razdoblje od 10 godina nakon stavljanja na tržište vozila i na razdoblje od pet godina nakon stavljanja na tržište sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice;
(b)
nastavno na obrazloženi zahtjev homologacijskog tijela, osigurati tom tijelu sve potrebne informacije i dokumentaciju za dokazivanje sukladnosti proizvodnje vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice;
(c)
surađuje s nadležnim tijelima za homologaciju i za nadzor tržišta, na njihov zahtjev, u svakoj aktivnosti poduzetoj za uklanjanje ozbiljnog rizika koje predstavljaju vozila, sastavni dijelovi, zasebne tehničke jedinice, dijelovi ili oprema u okviru njegovog ovlaštenja.
Članak 12.
Obveze uvoznika
1. Uvoznici stavljaju na tržište ona vozila, sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice kojima je dodijeljena EU homologacija tipa ili ispunjavaju zahtjeve za nacionalnu homologaciju s obzirom na dijelove ili opremu za koje u cijelosti važe zahtjevi iz Uredbe (EZ) br. 765/2008.
2. Prije stavljanja na tržište homologiranog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice uvoznici provjeravaju da postoji opisna dokumentacija u skladu s člankom 29. stavkom 10. i da sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica nose zahtijevanu homologacijsku oznaku i ispunjavaju zahtjeve članka 9. stavka 8. U slučaju vozila uvoznik provjerava da je vozilu priložena zahtijevana potvrda o sukladnosti.
3. Kada uvoznici smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema ne ispunjavaju zahtjeve ove Uredbe i da nisu sukladni odgovarajućoj homologaciji tipa, oni neće staviti na tržište niti dozvoliti stavljanje u uporabu ni registriranje vozila, sustava, sastavnog dijela ni zasebne tehničke jedinice, dijela ni opreme dok se ne uspostavi sukladnost. Osim toga, ako smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema predstavljaju ozbiljan rizik oni o tome obavješćuju proizvođača i tijela nadležna za nadzor tržišta. U slučaju homologiranih vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica oni također obavješćuju nadležno homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju za tu namjenu.
4. Uvoznici navode svoje ime, registriran trgovački naziv ili registriranu trgovačku oznaku i adresu na kojoj ih se može kontaktirati vezano uz vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu, ili, ako to nije moguće, na njihovoj ambalaži ili na dokumentu koji je priložen sustavu, sastavnom dijelu, zasebnoj tehničkoj jedinici, dijelu ili opremi.
5. Uvoznici osiguravaju da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica imaju priložene upute i informacije, koje se zahtijevaju u skladu s člankom 51., na službenom jeziku ili jezicima predmetnih država članica.
6. Uvoznici osiguravaju da dok je vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica pod njihovom odgovornošću, uvjeti skladištenja ili prijevoza ne ugrožavaju njihovu sukladnost sa zahtjevima određenima u ovoj Uredbi.
7. Ako uvoznik, s obzirom na ozbiljan rizik koji predstavlja vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema, smatra da je radi zaštite zdravlja i sigurnosti potrošača to primjereno, istražuje moguće pritužbe i prema potrebi vodi evidenciju pritužaba i opoziva vozila, sustava, sastavnih dijelova, zasebnih tehničkih jedinica, dijelova ili opreme i o takvom nadzoru obavješćuje distributere.
Članak 13.
Obveze uvoznika u pogledu njihovih proizvoda koji nisu u sukladnosti ili koji predstavljaju ozbiljnu opasnost
1. Uvoznici koji smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica koje su oni stavili na tržište nisu sukladni s ovom Uredbom, odmah poduzimaju korektivne mjere potrebne za postizanje sukladnosti vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, ili ih prema potrebi povlače ili opozivaju s tržišta.
2. Kada vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema predstavljaju ozbiljan rizik, uvoznici o tome odmah obavješćuju proizvođača i homologacijsko tijelo i tijelo nadležno za nadzor tržišta države članice u kojoj su oni stavljeni na tržište. Uvoznik ih također obavješćuje o svakoj poduzetoj mjeri i navodi detalje, posebno o ozbiljnom riziku i svim korektivnim mjerama koje je poduzeo proizvođač.
3. Uvoznici pohranjuju kopiju potvrde o sukladnosti tako da je tijelu za homologaciju i tijelu za nadzor tržišta ona na raspolaganju u razdoblju od narednih 10 godina nakon stavljanja vozila na tržište, i u razdoblju od pet godina nakon stavljanja na tržište sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, i osiguravaju da je opisna dokumentacija iz članka 29. stavka 10. raspoloživa tim tijelima, na zahtjev.
4. Uvoznici na temelju obrazloženog zahtjeva nacionalnog nadležnog tijela podnose tom tijelu sve informacije i dokumentaciju potrebnu za dokazivanje sukladnosti vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, na jeziku koji to tijelo može lako razumjeti. Uvoznici surađuju s tim nacionalnim tijelom, na njegov zahtjev, u svakoj akciji poduzetoj kako bi se otklonili rizici koje predstavlja vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema koji su oni stavili na tržište.
Članak 14.
Obveze distributera
1. Distributeri prilikom stavljanja na tržište vozila, sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice, dijela ili opreme poštuju zahtjeve ove Uredbe.
2. Distributeri prije stavljanja na raspolaganje na tržištu, registriranja ili stavljanja u uporabu vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, provjeravaju da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica nose zahtijevanu zakonsku oznaku ili homologacijsku oznaku, da imaju priložene zahtijevane dokumente i upute i sigurnosne informacije na službenom jeziku ili službenim jezicima države članice u kojoj se vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica planiraju staviti na tržite, i da su uvoznik i proizvođač ispunili zahtjeve određene u članku 12. stavcima 2. i 4. i članku 39. stavcima 1. i 2.
3. Distributeri osiguravaju da u trenutku kada su oni odgovorni za vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu, uvjeti skladištenja i prijevoza ne ugrožavaju njihovu sukladnost sa zahtjevima određenima u ovoj Uredbi.
Članak 15.
Obveze distributera u pogledu njihovih proizvoda koji nisu u sukladnosti ili koji predstavljaju ozbiljnu opasnost
1. Kada distributeri smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica nisu u sukladnosti sa zahtjevima ove Uredbe, ne stavljaju na raspolaganje na tržište, ne registriraju ni ne stavljaju u uporabu to vozilo, sustav, sastavni dio ni zasebnu tehničku jedinicu, dok se ne uspostavi njihova sukladnost.
2. Distributeri koji smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica koje su oni stavili na raspolaganje na tržište ili registrirali ili za čije stavljanje u uporabu su oni odgovorni, nisu u sukladnosti s ovom Uredbom, obavješćuju proizvođača ili zastupnika proizvođača kako bi osigurali da su poduzete korektivne mjere u skladu s člankom10. stavkom 1. ili člankom 13. stavkom 1., potrebne za postizanje sukladnosti tog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice ili da se prema potrebi opozovu s tržišta.
3. Kada vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema predstavljaju ozbiljan rizik, distributeri o tome odmah obavješćuju proizvođača, uvoznika i homologacijsko tijelo i tijelo nadležno za nadzor tržišta u državi članici u kojoj su oni stavljeni na tržište. Distributer ih također obavješćuje o svakoj poduzetoj akciji i navodi detalje, posebno o ozbiljnom riziku i svim korektivnim mjerama koje je poduzeo proizvođač.
4. Distributeri, na temelju obrazloženog zahtjeva nacionalnog nadležnog tijela, osiguravaju da proizvođač dostavi nacionalnom tijelu informacije navedene u članku 10. stavku 4. ili da uvoznik dostavi nacionalnom tijelu informacije navedene u članku 13. stavku 3. Oni surađuju s tim tijelom, na njegov zahtjev, u svakoj akciji poduzetoj u skladu s člankom 20. Uredbe (EZ) br. 765/2008 kako bi se otklonili rizici koje predstavljaju vozila, sustavi, sastavni dijelovi, zasebne tehničke jedinice, dijelovi ili oprema, koje su oni stavili na raspolaganje na tržište.
Članak 16.
Slučajevi u kojima se obveze proizvođača primjenjuju na uvoznike i distributere
Uvoznik ili distributer smatraju se proizvođačem za potrebe ove Uredbe i podliježu obvezama proizvođača iz članaka 9. do 11., kada uvoznik ili distributer stavi na raspolaganje na tržište, registrira ili je odgovoran za stavljanje u uporabu vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice pod njegovim imenom ili trgovačkom oznakom ili preinači vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu tako da sukladnost s primjenljivim zahtjevima može postati sporna.
Članak 17.
Određivanje gospodarskih subjekata
Gospodarski subjekti, na zahtjev, izvješćuju nadležna tijela za homologaciju i za nadzor tržišta, u razdoblju od pet godina, o sljedećem:
(a)
svakom gospodarskom subjektu koji im je isporučio vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu;
(b)
svakom gospodarskom subjektu kojem su oni isporučili vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu.
POGLAVLJE III.
TEMELJNI ZAHTJEVI
Članak 18.
Opći temeljni zahtjevi
1. Vozila kategorije L i sustavi, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice namijenjeni za takva vozila ispunjavaju zahtjeve navedene u prilozima od II. do VIII. primjenljive na odgovarajuće (pot)kategorije vozila.
2. Vozila kategorije L i njihovi sustavi, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice čija je elektromagnetska kompatibilnost obuhvaćena delegiranim aktima iz stavka 3. ovog članka o izradi vozila i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, ne podliježu Direktivi 2004/108/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. prosinca 2004. o usklađivanju zakonodavstava država članica o elektromagnetskoj kompatibilnosti (26).
3. Komisija za popunjavanje zahtjeva za homologaciju tipa vozila kategorije L iz ove Uredbe donosi delegirane akte u skladu s člankom 75. o detaljnim tehničkim zahtjevima i postupcima ispitivanja kako je sažeto u Prilogu II. (A), (B) i (C), čime osigurava visoku razinu sigurnosti i zaštite okoliša kako je određeno u odgovarajućim odredbama ove Uredbe. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
Članak 19.
Zabrana poremećajnih uređaja
Uporaba poremećajnih uređaja koji smanjuju sigurnost i utječu na elektromagnetsku kompatibilnost, ili utječu na ugrađeni sustav dijagnostike, sustave za smanjenje buke ili smanjenje emisije onečišćujućih tvari je zabranjena. Element konstrukcije ne smatra se poremećajnim uređajem ako ispunjava bilo koji od sljedećih uvjeta:
(a)
potreba za uređajem je opravdana radi zaštite motora od kvara ili nezgode i osigurava siguran rad vozila;
(b)
uređaj ne radi nakon paljenja motora;
(c)
uvjeti djelovanja su uključeni u značajnom omjeru u postupke ispitivanja za provjeru sukladnosti vozila s ovom Uredbom i delegiranim i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi.
Članak 20.
Mjere za proizvođače u vezi s preinakama pogonskog sklopa vozila
1. Proizvođači vozila opremaju vozila kategorije L, uz iznimku potkategorija L3e-A3 i L4e-A3, određenim značajkama za sprečavanje nedozvoljenih preinaka pogonskog sklopa vozila, pomoću niza tehničkih zahtjeva i specifikacija s ciljem:
(a)
sprečavanja preinaka koje bi negativno utjecale na sigurnost, posebno povećavanjem radnog učinka vozila nedozvoljenim preinakama pogonskog sklopa s namjerom povećanja najvećeg okretnog momenta i/ili snage i/ili najveće konstrukcijski određene brzine koji su propisno utvrđeni tijekom postupka homologacije tipa kako ga je proveo proizvođač vozila; i/ili
(b)
sprečavanja štete za okoliš.
2. Komisija donosi delegirane akte u skladu s člankom 75. o posebnim zahtjevima u pogledu mjera iz stavka 1. i kako bi omogućila sukladnost sa stavkom 4. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
3. Nakon preinake pogonskog sklopa vozilo ispunjava tehničke zahtjeve za prvobitnu kategoriju ili potkategoriju vozila ili prema potrebi, za novu kategoriju ili potkategoriju vozila, koji su bili na snazi kad je prvobitno vozilo stavljeno na tržište, registrirano ili stavljeno u uporabu, uključujući najnovije izmjene tih zahtjeva.
Kada proizvođač vozila konstruira pogonski sklop vozila tako da je moguća preinaka tog sklopa čime to vozilo nije više sukladno s homologiranim tipom, ali odgovara dodatnoj varijanti ili inačici, proizvođač vozila u zahtjevu navodi sve bitne informacije za svaku varijantu ili inačicu koja je ostvarena na taj način i svaka varijanta ili inačica se izrijekom homologiraju. Ako preinačeno vozilo potpada u novu kategoriju ili potkategoriju podnosi se zahtjev za novu homologaciju.
4. Ne dovodeći u pitanje stavak 1., kako bi se izbjegle preinake ili prilagodbe s negativnim učincima vozila na funkcionalnu sigurnost ili okoliš, proizvođač nastoji primjenom najbolje inženjerske prakse spriječiti da takve preinake ili prilagodbe budu tehnički izvedive, osim ako se te preinake ili prilagodbe izričito ne navode i nisu sadržane u opisnoj dokumentaciji a time su obuhvaćene u homologaciji.
Članak 21.
Opći zahtjevi za ugrađene sustave za dijagnostiku
1. Vozila kategorije L opremljena su sustavom OBD koji je sukladan zahtjevima za funkcionalnost i postupcima ispitivanja kako su određeni u delegiranim aktima donesenim sukladno stavku 5. i od datuma primjena kako su određeni u Prilogu IV.
2. Od datuma određenih u točki 1.8.1. Priloga IV. vozila (pot)kategorija L3e, L4e, L5e-A, L6e-A i L7e-A opremljena su sustavom OBD I, koji nadzire kvarove u strujnom krugu i elektroničke kvarove sustava za praćenje emisije i dojavljuje o tim kvarovima koji uzrokuju prekoračenje graničnih vrijednosti emisija određenih u Prilogu VI. (B1).
3. Od datuma određenih u točki 1.8.2. Priloga IV. vozila (pot)kategorija L3e do L7e opremljena su sustavom OBD I, koji nadzire kvarove u strujnom krugu i elektroničke kvarove sustava za praćenje emisije i koji se aktivira kod prekoračenja graničnih vrijednosti emisija određenih u Prilogu VI. (B2). Sustavi OBD I za (pot)kategorije tih vozila također dojavljuju aktiviranje bilo kojeg načina rada koji značajno smanjuje zakretni moment motora.
4. Od datuma određenih u točki 1.8.3. Priloga IV. i podložno članku 23. stavku 5., vozila (pot)kategorija L3e, L5e-A, L6e-A i L7e-A dodatno su opremljena sustavom OBD II koji nadzire i dojavljuje o kvarovima sustava za praćenje emisija i koji uzrokuju prekoračenje graničnih vrijednosti emisija određenih u Prilogu VI. (B2).
5. Za usklađivanje sustava OBD koji izvješćuje o kvarovima u funkcionalnoj sigurnosti ili sustava za praćenje emisija, i za lakši, uspješniji i učinkovitiji popravak vozila, Komisija je ovlaštena donositi akte u skladu s člankom 75. o detaljnim tehničkim zahtjevima povezanim s ugrađenom dijagnostikom, uključujući zahtjeve za funkcionalnost OBD-a i postupke ispitivanja za teme navedene u stavcima od 1. do 4. te kako se navodi u Prilogu II. (C) 11 i ispitivanju tipa VIII iz Priloga V.
Članak 22.
Zahtjevi za funkcionalnu sigurnost vozila
1. Proizvođači osiguravaju da su vozila konstruirana, izrađena i sastavljena tako da je rizik od povrede putnika i drugih osoba u okolici vozila što manji.
2. Proizvođač osigurava izdržljivost funkcionalne sigurnosti vozila tijekom uobičajenog vijeka trajanja vozila ako se upotrebljava u uobičajenim uvjetima i servisira u skladu s preporukama proizvođača. Proizvođač prilaže izjavu u opisnoj dokumentaciji kojom potvrđuje da je osigurana izdržljivost sustava, dijelova i opreme kritičnih za funkcionalnu sigurnost, pomoću odgovarajućih ispitivanja i uporabom dobre inženjerske prakse.
3. Proizvođači osiguravaju da su vozila, sustavi, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice sukladni s odgovarajućim zahtjevima iz priloga II. i VIII. i ispunjavaju postupke ispitivanja i zahtjeve za radni učinak kako je utvrđeno u delegiranom aktu donesenom sukladno stavku 5.
4. Sastavni dijelovi vozila, kod kojih su opasnosti električne prirode pokrivene delegiranim ili provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, ne podliježu Direktivi 2006/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na električnu opremu konstruiranu za uporabu unutar određenih graničnih vrijednosti napona (27).
5. Kako bi se osiguralo da se postigla visoka razina funkcionalne sigurnosti, Komisija donosi delegirane akte u skladu s člankom 75. o posebnim zahtjevima navedenim u Prilogu II.(B) za funkcionalnu sigurnost vozila i ako je potrebno primjenjuje dodatne zahtjeve za funkcionalnu sigurnost iz Priloga VIII. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
6. Komisija u drugom koraku do 31.prosinca 2020. donosi delegirani akt u skladu s člankom 75. kako bi se uskladili zahtjevi za uobičajeni vijek trajanja i zahtjevi i ispitivanja za osiguranje cjelovitosti konstrukcije vozila kako je navedeno u Prilogu II. (B) 17.
7. Komisija može donijeti provedbene akte kako bi odredila predložak za izjavu proizvođača. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 73. stavka 2.
Članak 23.
Zahtjevi za učinak na okoliš
1. Proizvođači osiguravaju da su vozila konstruirana, izrađena i sastavljena tako da je utjecaj na okoliš što manji. Proizvođači osiguravaju da homologirana vozila ispunjavaju zahtjeve za učinak na okoliš propisane u prilozima II., V. i VI. i unutar prijeđenih kilometara određenih u Prilogu VII.
2. Proizvođači osiguravaju da vozila, sustavi, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice ispunjavaju postupke ispitivanja i zahtjeve za ispitivanje kako je određeno u Prilogu V. u okviru datuma za primjenu određenih u Prilogu IV. koje treba utvrditi u delegiranom aktu donesenom sukladno stavku 12. ovog članka.
3. Proizvođači osiguravaju da su ispunjeni homologacijski zahtjevi za provjeru ispunjavanja zahtjeva za trajnost. Prema izboru proizvođača primjenjuje se jedan od sljedećih postupaka za utvrđivanje trajnosti, da se homologacijskom tijelu dokaže trajnost učinka na okoliš homologiranog vozila:
(a)
ispitivanje trajnosti s ukupnim brojem prijeđenih kilometara:
Ispitna vozila fizički voze cjelokupnu udaljenost određenu u Prilogu VII. (A), i ispituju se u skladu s postupkom utvrđenim za ispitivanje tipa V, kako je određen u delegiranom aktu, donesenom na temelju stavka 12. ovog članka. Rezultati ispitivanja emisija do postignute cjelokupne udaljenosti određene u Prilogu VII. (A), i uključujući istu, su niži od graničnih vrijednosti za okoliš određenih u Prilogu VI. (A);
(b)
ispitivanje trajnosti s djelomičnim brojem prijeđenih kilometara:
Ispitna vozila fizički voze 50 % cjelokupne udaljenosti određene u Prilogu VII. (A), i ispituju se u skladu s postupkom utvrđenim za ispitivanje tipa V, kako je određen u delegiranom aktu, donesenom na temelju stavka 12. ovog članka. Kako je određeno u tom članku rezultati ispitivanja ekstrapoliraju se na cijelu udaljenost određenu u Prilogu VII. (A). Rezultati ispitivanja i ekstrapolirani rezultati su niži od graničnih vrijednosti za okoliš određenih u Prilogu VI. (A);
(c)
matematički postupak utvrđivanja trajnosti:
Za svaku sastavnu tvar emisije, umnožak faktora pogoršanja određenog u Prilogu VII. (B), i rezultata ispitivanja učinka na okoliš vozila, koje je prevezlo više od 100 km, nakon što je prvi put pokrenuto po izlasku iz proizvodne linije, je niži od graničnih vrijednosti za okoliš određenih u Prilogu VI. (A).
4. Do 1. siječnja 2016. Komisija provodi sveobuhvatnu studiju učinka na okoliš. Studija ocjenjuje kvalitetu zraka i udio onečišćujućih tvari koje proizvode vozila kategorije L i obuhvaća zahtjeve ispitivanja tipova I, IV, V, VII i VIII navedene u Prilogu V.
U studiji se također pregledavaju i ocjenjuju najnoviji znanstveni podaci, rezultati znanstvenih istraživanja, uporaba modela i troškovna učinkovitost s ciljem konačnog uspostavljanja standarda Euro 5 iz Priloga IV. i zahtjevi za zaštitu okoliša Euro 5 iz Priloga V., Priloga VI. (A2), (B2) i (C2) i Priloga VII. o broju kilometara za određivanje trajnosti za Euro 5 i faktora za njegovo pogoršanje, te da se tako odrede konačne mjere politike.
5. Na temelju rezultata pregleda iz stavka 4., Komisija do 31. prosinca 2016. predstavlja Europskom parlamentu i Vijeću izvješće o sljedećem:
(a)
datumima početka primjene razine Euro 5 iz Priloga IV.;
(b)
graničnim vrijednostima emisija Euro 5 iz Priloga VI. (A2) i pragovima za emisije OBD-a iz Priloga VI. (B2);
(c)
o tome da su svi novi tipovi vozila (pot)kategorija L3e, L5e, L6e-A i L7e-A osim OBD-om faze I, opremljeni i OBD-om faze II na razini Euro 5;
(d)
broju prijeđenih kilometara za utvrđivanje trajnosti za razinu Euro 5 iz Priloga VII. (A) i faktora pogoršanja za razinu Euro 5 iz Priloga VII. (B).
Komisija s obzirom na to izvješće sastavlja odgovarajuće zakonodavne prijedloge.
6. Na temelju rezultata studije o utjecaju na okoliš Komisija donosi delegirani akt u skladu s člankom 75. koji određuje koje od (pot)kategorija L1e-A, L1e-B, L2e, L5e-B, L6e-B, L7e-B i L7e-C za razinu Euro 5 treba podvrći ispitivanju SHED ili ispitivanju propusnosti spremnika i vodova za gorivo, s graničnim vrijednostima iz Priloga VI.(C2).
7. Proizvođači osiguravaju da vozila kategorija L ispunjavaju primjenljive zahtjeve za ispitivanje u pogledu učinka na okoliš za homologaciju i proširenja kako je utvrđeno u Prilogu V. (A).
8. Pri ispitivanjima tipa I zadane su granične vrijednosti emisija za motocikle L3e-AxE (enduro, x = 1, 2 ili 3) i L3e-AxT (trial, x = 1, 2 ili 3) kao zbroj vrijednosti L2 (THC) i L3 (NOx) iz Priloga VI. (A). Rezultati ispitivanja emisija (NOx + THC) su jednaki ili manji od ove granične vrijednosti (L2 + L3).
9. Vozila kategorije Le4 ispunjavaju zahtjeve za učinak na okoliš utvrđene u Prilogu V. za vozila kategorije L3e, pri čemu se pri ispitivanjima tipa I, IV, VII i VIII iz Priloga V. ispituje cjelokupan sastav osnovnog vozila s ugrađenom bočnom prikolicom ili samo osnovno vozilo bez bočne prikolice, kako je primjenljivo.
10. Proizvođači osiguravaju da su sve zamjenske naprave za praćenje onečišćenja koje se stavljaju na tržište ili počnu upotrebljavati u Uniji, homologirane u skladu s ovom Uredbom.
11. Zahtjevi navedeni u stavcima od 1. do 10. primjenjuju se na vozila, sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice u skladu s Prilogom II.
12. Kako bi osigurala visoku razinu zaštite okoliša Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 75. o detaljnim tehničkim zahtjevima za učinak na okoliš za teme iz stavaka 1., 2., 3., 6. i 7. ovog članka uključujući postupke ispitivanja.
Članak 24.
Dodatni zahtjevi za zaštitu okoliša u pogledu emisija stakleničkih plinova i potrošnje goriva kao i potrošnje električne energije i električnog raspona
1. Emisije CO2 (ugljični dioksid) određuje proizvođač u odgovarajućem laboratorijskom ciklusu ispitivanju emisija i o tome izvješćuje nadležno homologacijsko tijelo. Potrošnja goriva i/ili potrošnja električne energije i električni raspon također se izračunavaju na temelju rezultata laboratorijskih homologacijskih ispitivanja ili mjere, pri čemu je prisutna tehnička služba i o čemu se izvješćuje nadležno homologacijsko tijelo.
2. Rezultat mjerenja CO2, izračunane ili mjerene potrošnje goriva, potrošnje električne energije i električnog raspona uključuje se u opisnu mapu kako se navodi u provedbenom aktu iz članka 27. stavka 4. a bitne informacije također se navode u potvrdi o sukladnosti.
Osim navođenja u potvrdi o sukladnosti proizvođači osiguravaju da su podaci o emisiji CO2, potrošnji goriva, potrošnji električne energije i električnom rasponu također dostavljeni i kupcu vozila u trenutku kupnje novog vozila, u obliku koji smatraju prikladnim.
3. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 75. o zahtjevima za postupak ispitivanja tipa VII u pogledu mjerenja emisije CO2 i izračuna i metoda mjerenja potrošnje goriva, potrošnje električne energije i električnog raspona.
POGLAVLJE IV.
POSTUPCI ZA EU HOMOLOGACIJU TIPA
Članak 25.
Postupci za EU homologaciju tipa
1. Pri podnošenju zahtjeva za homologaciju cijelog vozila proizvođač može odabrati jedan od sljedećih postupaka:
(a)
homologacija tipa korak po korak;
(b)
homologacija tipa u jednom koraku;
(c)
miješana homologacija tipa.
Osim toga, proizvođač može odabrati i homologaciju tipa u više faza.
Samo je postupak homologacije tipa korak po korak primjenljiv za homologaciju tipa sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica.
2. Homologacija tipa korak po korak predstavlja postupak kojim se postupno prikuplja cijeli komplet certifikata o EU homologaciji tipa za sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice koji sačinjavaju vozilo, što na kraju rezultira homologacijom tipa cijelog vozila.
3. Kod homologacije tipa u jednom koraku izvodi se homologacija vozila kao cjeline putem samo jednog postupka.
4. Miješana homologacija tipa je postupak homologacije korak po korak, kod kojeg se u konačnoj fazi homologacije tipa cijelog vozila dodjeljuje homologacija za jedan sustav ili više njih, pri čemu se za te sustave ne trebaju izdavati certifikati o EU homologaciji tipa.
5. Kod homologacije tipa u više faza, jedno homologacijsko tijelo ili više njih potvrđuju da s obzirom na stanje dovršenosti, tip nepotpunog ili dovršenog vozila ispunjava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve ove Uredbe.
Višefazna homologacija tipa dodjeljuje se za tip nepotpunog ili dovršenog vozila koje je sukladno s detaljima iz opisne dokumentacije predviđene u članku 22. i koje ispunjava tehničke zahtjeve utvrđene u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu I. uzimajući u obzir stanje dovršenosti vozila.
6. Homologacija tipa za završnu fazu izrade dodjeljuje se tek nakon što je nadležno homologacijsko tijelo provjerilo da vozilo koje je homologirano u završnoj fazi u tom trenutku ispunjava sve primjenljive tehničke zahtjeve. To uključuje i dokumentarnu provjeru svih zahtjeva obuhvaćenih homologacijom tipa za nepotpuno vozilo koja je dodijeljena tijekom postupka u više faza, čak i kad je dodijeljena za različite (pot)kategorije vozila.
Višefazna homologacija koja se navodi u drugom podstavku stavka 1. primjenjuje se samo na vozila potkategorija L2e -U, L4e, L5e-B, L6e-BU i L7e-CU.
7. Izbor homologacijskog postupka ne utječe na primjenljive temeljne zahtjeve koje homologirani tip vozila mora ispunjavati u vrijeme izdavanja homologacije tipa za cjelovito vozilo.
8. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 75. o detaljnim aranžmanima s obzirom na postupke homologacije tipa. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
Članak 26.
Zahtjev za homologaciju tipa
1. Proizvođač podnosi zahtjev za homologaciju tipa nadležnom homologacijskom tijelu.
2. Za određeni tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice podnosi se samo jedan zahtjev u samo jednoj državi članici.
3. Za svaki tip koji treba homologirati podnosi se poseban zahtjev.
Članak 27.
Opisna dokumentacija
1. Podnositelj zahtjeva prilaže tijelu za homologaciju opisnu dokumentaciju.
2. Opisna dokumentacija obuhvaća sljedeće:
(a)
opisni dokument;
(b)
sve podatke, crteže, fotografije i ostale informacije;
(c)
za vozila se navodi postupak (postupci) odabran(i) u skladu s člankom 25. stavkom 1.;
(d)
sve dodatne informacije koje zatraži nadležno tijelo za homologaciju u okviru postupka podnošenja zahtjeva.
3. Opisna dokumentacija može se priložiti u papirnatom ili elektroničkom obliku koji prihvaćaju tehnička služba i homologacijsko tijelo.
4. Komisija putem provedbenih akata određuje predloške za opisni dokument i opisnu dokumentaciju. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 73. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
Članak 28.
Posebni zahtjevi za informacije koje treba navesti u zahtjevu za homologaciju tipa s obzirom na odabrani postupak
1. Zahtjevu za homologaciju korak po korak prilaže se opisna dokumentacija u skladu s člankom 27. i komplet certifikata zatraženih sukladno jednom od primjenljivih akata navedenih u Prilogu II.
U slučaju homologacije tipa sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, sukladno primjenljivim aktima navedenim u Prilogu II., homologacijsko tijelo ima pristup povezanoj opisnoj dokumentaciji do trenutka kad je homologacija ili izdana ili odbijena.
2. Zahtjevu za homologaciju u jednom koraku prilaže se opisna dokumentacija predviđena člankom 27. koja sadrži odgovarajuće informacije u skladu s provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, u odnosu na primjenljive akte.
3. U slučaju postupka miješane homologacije tipa, opisnoj dokumentaciji prilažu se certifikati zahtijevani sukladno svakom od primjenljivih akata navedenih u Prilogu II. te su u njoj obuhvaćene, ako se ne priloži nijedan homologacijski certifikat, relevantne informacije u skladu s provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, u odnosu na te primjenljive akte.
4. Ne dovodeći u pitanje stavke 1., 2. i 3., za potrebe višefazne homologacije tipa podnose se sljedeće informacije:
(a)
u prvoj fazi, oni dijelovi opisne dokumentacije i certifikati o EU homologaciji tipa koji su bitni za stanje dovršenosti osnovnog vozila;
(b)
u drugoj i narednim fazama, oni dijelovi opisne dokumentacije i certifikata o EU homologaciji tipa koji su bitni za sadašnju fazu izrade, zajedno s kopijom certifikata o EU homologaciji tipa za vozilo izdanog u prethodnoj fazi izrade i detaljnim podacima o svim promjenama ili dodacima koje je proizvođač napravio na vozilu.
Informacije iz točaka (a) i (b) prvog podstavka ovog stavka mogu se priložiti u skladu sa stavkom 3.
5. Nadležno homologacijsko tijelo može uz obrazložen zahtjev, zatražiti proizvođača da dostavi sve dodatne informacije koje su potrebne da se omogući donošenje odluke o tome koja su ispitivanja potrebna ili da se olakša izvođenje tih ispitivanja.
POGLAVLJE V.
PROVOĐENJE POSTUPAKA EU HOMOLOGACIJE TIPA
Članak 29.
Opće odredbe
1. Homologacijska tijela dodjeljuju EU homologaciju tipa samo nakon provjere sukladnosti proizvodnih aranžmana navedenih u članku 28. i sukladnosti tipa vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice s primjenljivim zahtjevima.
2. EU homologacije tipa dodjeljuju se u skladu s ovim poglavljem.
3. Ako neko homologacijsko tijelo dokaže da tip vozila, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica, iako sukladni s propisanim odredbama, predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost ili mogu ozbiljno naštetiti okolišu ili javnom zdravlju ili predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost putnika, ono može odbiti dodijeliti EU homologaciju tipa. U tom slučaju ono odmah šalje homologacijskim tijelima drugih država članica i Komisiji detaljan spis u kojem objašnjava razloge svoje odluke i prilaže dokaz za te tvrdnje.
4. Certifikati o EU homologaciji tipa numeriraju se u skladu s usklađenim sustavom koji utvrđuje Komisija pomoću provedbenih akata. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 73. stavka 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
5. Homologacijsko tijelo, u roku mjesec dana od izdavanja EU homologacije tipa šalje homologacijskim tijelima drugih država članica kopiju certifikata EU homologacije tipa vozila zajedno s prilozima, za svaki tip vozila koji je homologiralo putem sustava zajedničke sigurne elektroničke razmjene. Kopija također može biti u obliku sigurnog elektroničkog spisa.
6. Homologacijsko tijelo bez odgode obavješćuje homologacijska tijela drugih država članica o svojem odbijanju ili povlačenju bilo koje homologacije vozila, zajedno s razlozima takve odluke.
7. U razdobljima od svaka tri mjeseca homologacijsko tijelo šalje homologacijskim tijelima drugih država članica popis EU homologacija tipa koje je dodijelilo, izmijenilo, odbilo dodijeliti ili povuklo za sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice tijekom prethodnog razdoblja.
8. Ako ga to zatraži homologacijsko tijelo druge države članice, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa, u roku mjesec dana od primitka takvog zahtjeva, šalje tijelu koje je to tražilo kopiju certifikata o EU homologaicji tipa zajedno s prilozima putem sustava zajedničke sigurne elektroničke razmjene. Kopija također može biti u obliku sigurnog elektroničkog spisa.
9. Ako to Komisija zatraži, homologacijsko tijelo Komisiji također podnosi informacije navedene u stavcima od 5. do 8.
10. Homologacijsko tijelo prikuplja dokumentaciju koja se sastoji od opisne dokumentacije kojoj su priložena izvješća ispitivanja i svi ostali dokumenti koje je priložila tehnička služba ili homologacijsko tijelo opisnoj dokumentaciji u tijeku provođenja svojih funkcija. Dokumentacija sadrži popis vlastitog sadržaja, odgovarajuće numeriran ili drukčije označen kako bi se jasno prepoznale sve stranice i format svakog dokumenta kako bi se evidentirali svi uzastopni postupci u upravljanju EU homologacijom tipa, posebno se navode datumi revizija i ažuriranja. Homologacijsko tijelo čuva podatke sadržane u dokumentaciji raspoložive u razdoblju od 10 godina nakon prestanka važenja predmetne homologacije.
Članak 30.
Posebne odredbe u odnosu na certifikat o EU homologaciji tipa
1. Certifikat o EU homologaciji tipa sadrži priloženo sljedeće:
(a)
dokumentaciju navedenu u članku 29. stavku 10.;
(b)
rezultate ispitivanja;
(c)
imena i uzorke potpisa osoba ovlaštenih za potpisivanje potvrda o sukladnosti i njihov položaj u poduzeću;
(d)
u slučaju EU homologacije tipa cijelog vozila, ispunjen primjerak potvrde o sukladnosti.
2. Certifikat o EU homologaciji tipa izdaje se na temelju predloška koji određuje Komisija pomoću provedbenih akata. Ti provedbeni akti donose se u skladu s ispitnim postupkom iz članka 73. stavka 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
3. Za svaki tip vozila, homologacijsko tijelo:
(a)
ispunjava sve bitne dijelove certifikata o EU homologaciji tipa, uključujući priloženi obrazac rezultata ispitivanja;
(b)
sastavlja sadržaj dokumentacije;
(c)
izdaje podnositelju zahtjeva ispunjen certifikat zajedno s prilozima, bez odgode.
Komisija utvrđuje predložak za obrazac s rezultatima ispitivanja naveden u točki (a) putem provedbenih akata. Ti se provedbeni akti donose u skladu s ispitnim postupkom navedenim u članku 73. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
4. U slučaju EU homologacije tipa za koju su, u skladu s člankom 40., uvedena ograničenja u pogledu njezinog važenja, ili su izuzete pojedine odredbe ove Uredbe ili delegiranih i provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi, u certifikatu o EU homologaciji tipa navode se ta ograničenja ili izuzeća.
5. Ako proizvođač odabere miješani postupak homologacije tipa, homologacijsko tijelo dovršava dokumentaciju s upućivanjima na rezultate ispitivanja utvrđene provedbenim aktima kako se navodi u članku 32. stavku 1., za koju nije dostupan certifikat o EU homologaciji tipa.
6. Ako proizvođač odabere postupak homologacije u jednom koraku homologacijsko tijelo određuje popis primjenljivih zahtjeva ili akata i prilaže taj popis certifikatu o EU homologaciji tipa. Komisija putem provedbenih akata donosi primjerak za takav popis. Ti provedbeni akti donose se u skladu s ispitnim postupkom navedenim u članku 73. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
Članak 31.
Posebne odredbe koje se odnose na sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice
1. EU homologacija tipa dodjeljuje se za sustav koji je sukladan pojedinostima navedenim u opisnoj dokumentaciji i koji ispunjava tehničke zahtjeve utvrđene u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu II.
2. EU homologacija tipa za sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu dodjeljuje se za sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu koji su sukladni pojedinostima iz opisne dokumentacije i koji ispunjavaju tehničke zahtjeve utvrđene u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu II.
3. Kada su sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice, koji jesu ili nisu namijenjeni za popravak, servisiranje ili održavanje, također obuhvaćeni homologacijom tipa sustava s obzirom na vozilo, nije potrebna dodatna homologacija sastavnog dijela ni zasebne tehničke jedinice osim ako nije predviđena odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu II.
4. Kada sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica obavljaju svoju funkciju ili imaju posebne značajke samo kad su povezani s drugim dijelovima vozila i, prema tome, kad je moguće provjeriti sukladnost sa zahtjevima samo kada sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica rade povezano s tim drugim dijelovima vozila, područje primjene EU homologacije tipa sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice odgovarajuće se ograničava.
U tim se slučajevima u certifikatu o EU homologaciji tipa navodi svako ograničenje u uporabi sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice i navode se posebni uvjeti za njihovu ugradnju.
Ako takav sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu ugrađuje proizvođač vozila, sukladnost sa svim primjenljivim ograničenjima u uporabi ili uvjetima za ugradnju provjeravaju se u trenutku homologacije vozila.
Članak 32.
Ispitivanja koja se zahtijevaju za EU homologaciju tipa
1. Sukladnost s tehničkim propisima utvrđenima u ovoj Uredbi i u aktima navedenim u Prilogu II. dokazuje se putem odgovarajućih ispitivanja koja izvode imenovane tehničke službe.
Ispitni postupci navedeni u prvom podstavku i posebna oprema i alati koji su propisani za provođenje tih ispitivanja, određeni su u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu II.
Obrazac izvješća o ispitivanju sukladan je općim zahtjevima kako ih je utvrdila Komisija putem provedbenih akata. Ti se provedbeni akti donose u skladu s ispitnim postupkom navedenim u članku 73. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
2. Proizvođač daje homologacijskom tijelu na raspolaganje onoliko vozila, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koliko ih je zatraženo prema odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu II. za provođenje zahtijevanih ispitivanja.
3. Zahtijevana ispitivanja provode se na vozilima, sastavnim dijelovima i zasebnim tehničkim jedinicama koji su predstavnici tipa koji treba homologirati.
Međutim, proizvođač može odabrati, u dogovoru s homologacijskim tijelom, vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu koji, iako nisu predstavnici tipa koji treba homologirati, udružuju brojne najneugodnije značajke s obzirom na zahtijevanu razinu djelovanja. Metode virtualnog ispitivanja mogu se upotrijebiti kao pomoć u donošenju odluka tijekom izbornog postupka.
4. U dogovoru s homologacijskim tijelom metode virtualnog ispitivanja mogu se upotrijebiti kao alternativa postupcima ispitivanja navedenim u stavku 1., na zahtjev proizvođača, u odnosu na one zahtjeve koji su određeni u delegiranim aktima donesenim sukladno stavku 6.
5. Metode virtualnog ispitivanja ispunjavaju uvjete određene u delegiranim aktima donesenim sukladno stavku 6.
6. Kako bi se osiguralo da su rezultati dobiveni virtualnim ispitivanjem jednako značajni kao oni dobiveni fizičkim ispitivanjem Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 75. o zahtjevima koji podliježu virtualnom ispitivanju i uvjetima pod kojima se takvo virtualno ispitivanje provodi. Prilikom donošenja delegiranih akata Komisija, prema potrebi, kao temelj uzima zahtjeve i postupke predviđene u Prilogu XVI. Direktivi 2007/46/EZ.
Članak 33.
Dogovori o sukladnosti proizvodnje
1. Homologacijsko tijelo koje dodjeljuje EU homologaciju tipa poduzima potrebne mjere za provjeru, ako je potrebno u suradnji s homologacijskim tijelima drugih država članica, da su postignuti odgovarajući dogovori za osiguranje da će vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice, koji su u proizvodnji, biti sukladni homologiranom tipu.
2. Homologacijsko tijelo koje dodjeljuje homologaciju tipa cijelog vozila poduzima potrebne mjere za provjeru da su potvrde o sukladnosti koje je izdao proizvođač sukladne članku 38. S tim ciljem homologacijsko tijelo provjerava da je dovoljan broj uzoraka potvrda o sukladnosti sukladan članku 38. i da je proizvođač poduzeo potrebne mjere kako bi osigurao da su podaci u potvrdama o sukladnosti ispravni.
3. Homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa poduzima potrebne mjere u odnosu na navedenu homologaciju kako bi provjerilo, ako je potrebno u suradnji s homologacijskim tijelima drugih država članica, da su mjere iz stavaka 1. i 2. i dalje odgovarajuće tako da vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice, koji su u proizvodnji, i dalje ostaju sukladni s homologiranim tipom i da su potvrde o sukladnosti i dalje sukladne s člankom 38.
4. Za provjeru jesu li vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica sukladni homologiranom tipu, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa može provesti provjere ili ispitivanja zahtijevane za EU homologaciju tipa na uzorcima uzetim u prostorijama proizvođača i proizvodnim pogonima.
5. Kada homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa utvrdi da se mjere iz stavaka 1. i 2. ne primjenjuju, značajno odstupaju od dogovorenih mjera i planova nadzora, prestale su se primjenjivati ili se smatra da više nisu odgovarajuće, iako se proizvodnja i dalje odvija, to homologacijsko tijelo poduzima potrebne mjere da osigura pravilno provođenje postupka za nadzor sukladnosti proizvodnje ili povlači homologaciju.
6. Komisija se ovlašćuje donositi delegirane akte u skladu s člankom 75. o detaljnim pojedinostima u odnosu na sukladnost proizvodnje. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
POGLAVLJE VI.
IZMJENE EU HOMOLOGACIJA TIPA
Članak 34.
Opće odredbe
1. Proizvođač bez odgode obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa o svakoj promjeni podataka u dokumentaciji.
Homologacijsko tijelo odlučuje koji postupak iz članka 35. treba primijeniti.
Prema potrebi homologacijsko tijelo može odlučiti nakon savjetovanja s proizvođačem da treba dodijeliti novu EU homologaciju tipa.
2. Zahtjev za izmjenu EU homologacije tipa podnosi se homologacijskom tijelu koje je dodijelilo prvobitnu EU homologaciju tipa.
3. Ako homologacijsko tijelo utvrdi da radi izmjene treba ponoviti inspekcijske preglede ili ispitivanja, ono o tome obavješćuje proizvođača.
Postupci navedeni u članku 35. primjenjuju se samo ako na temelju tih inspekcijskih pregleda ili ispitivanja homologacijsko tijelo zaključi da se zahtjevi za EU homologaciju tipa i dalje ispunjavaju.
Članak 35.
Revizije i proširenja EU homologacija tipa
1. Ako su podaci koji su zabilježeni u dokumentaciji bili izmijenjeni bez da je trebalo ponoviti inspekcijske preglede ili ispitivanja, izmjene se označavaju kao „revizija”.
U takvim slučajevima homologacijsko tijelo, prema potrebi, izdaje revidirane stranice dokumentacije, pri čemu se ispravljene stranice označavaju tako da je jasno vidljiva priroda izmjene i datum ponovnog izdavanja. Konsolidirana, ažurirana verzija dokumentacije s priloženim detaljnim opisom izmjena, ispunjava taj zahtjev.
2. Izmjena se označava kao „proširenje” ako su podaci zabilježeni u dokumentaciji izmijenjeni i:
(a)
potrebni su daljnji inspekcijski pregledi ili ispitivanja;
(b)
bilo koji podaci u certifikatu o EU homologaciji tipa su izmijenjeni, osim njegovih priloga;
(c)
počinju se primjenjivati novi zahtjevi u skladu s bilo kojim aktom navedenim u Prilogu I., za homologirani tip vozila ili za homologirani sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu.
U slučaju proširenja homologacijsko tijelo izdaje ažurirani certifikat o EU homologaciji tipa označen brojem proširenja, povećanim u skladu s brojem uzastopnih proširenja koja su već dodijeljena. Takav certifikat o homologaciji jasno navodi razlog proširenja i datum ponovnog izdavanja.
3. Kad god su izdane izmijenjene stranice ili konsolidirana, ažurirana verzija, sukladno tome izmjenjuje se popis sadržaja te dokumentacije priložen certifikatu o homologaciji tako da se na njemu navodi datum najnovijeg proširenja ili revizije, ili datum najnovije konsolidacije ažurirane verzije.
4. Nije potrebna izmjena homologacije tipa vozila ako su novi zahtjevi navedeni u točki (c) stavka 2., s tehničkog stajališta nebitni za taj tip vozila ili se tiču drugih kategorija vozila kojima to vozilo ne pripada.
Članak 36.
Izdavanje i obavijest o izmjeni
1. U slučaju proširenja svih značajnih odjeljaka certifikata EU homologacije tipa, njegovi prilozi i popis sadržaja dokumentacije bit će ažurirani. Ažuriran certifikat i njegovi prilozi izdaju se podnositelju zahtjeva bez odgode.
2. U slučaju revizije, homologacijsko tijelo podnositelju zahtjeva bez odgode izdaje revidirane dokumente ili prema potrebi konsolidiranu, ažuriranu verziju, uključujući revidiran popis sadržaja dokumentacije.
3. Homologacijsko tijelo obavješćuje homologacijska tijela drugih država članica o svakoj izmjeni na EU homologacijama tipa, u skladu s postupcima određenim u članku 29.
POGLAVLJE VII.
VAŽENJE EU HOMOLOGACIJE TIPA
Članak 37.
Prestanak važenja
1. EU homologacije tipa izdaju se na neograničeno vrijeme.
2. EU homologacija tipa vozila postaje nevažeća u nekom od sljedećih slučajeva:
(a)
novi zahtjevi koji se primjenjuju na homologirani tip vozila postaju obavezni da bi vozilo bilo dostupno na tržištu, registrirano, počelo se upotrebljavati, a homologaciju nije moguće odgovarajuće ažurirati;
(b)
proizvodnja homologiranog vozila je proizvoljno u potpunosti prekinuta;
(c)
važenje homologacije istječe s obzirom na ograničenje u skladu s člankom 40. stavkom 6.;
(d)
homologacija je povučena u skladu s člankom 33. stavkom 5., člankom 49. stavkom 1. ili člankom 52. stavkom 4.
3. Kada samo jedna varijanta unutar tipa ili jedna inačica u okviru varijante postane nevažeća, EU homologacija tipa predmetnog vozila prestaje važiti samo ako se tiče te pojedine varijante ili inačice.
4. Kada se potpuno prekida proizvodnja pojedinog tipa vozila, proizvođač o tome obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa za to vozilo.
U roku mjesec dana od primitka obavijesti navedene u prvom podstavku, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa za vozilo shodno tome obavješćuje homologacijska tijela ostalih država članica.
5. Ne dovodeći u pitanje stavak 4., u slučajevima kada EU homologacija tipa treba postati nevažeća, proizvođač o tome obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa.
Homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa bez odgode prosljeđuje obavijest sa svim bitnim informacijama homologacijskim tijelima drugih država članica kako bi se omogućila primjena članka 44., kada je to potrebno.
U obavijesti iz drugog podstavka posebno se navodi datum proizvodnje i identifikacijski broj zadnjeg proizvedenog vozila.
POGLAVLJE VIII.
POTVRDA O SUKLADNOSTI I OZNAKE
Članak 38.
Potvrda o sukladnosti
1. Proizvođač u svojstvu nositelja homologacije tipa vozila izdaje potvrdu o sukladnosti koja se kao papirni dokument prilaže svakom vozilu, potpunom, nepotpunom ili dovršenom, koje je proizvedeno u sukladnosti s homologiranim tipom.
Takva se potvrda izdaje kupcu besplatno zajedno s vozilom. Njezina dostava ne može ovisiti o izričitom zahtjevu ili podnošenju dodatnih informacija proizvođaču.
Proizvođač vozila na zahtjev vlasnika vozila u razdoblju od 10 godina od datuma proizvodnje vozila izdaje duplikat potvrde o sukladnosti za naknadu koja ne prelazi troškove njezinog izdavanja. Riječ „duplikat” treba biti jasno vidljiva na prednjoj stranici svake ponovljene potvrde.
2. Proizvođač koristi predložak za potvrdu o sukladnosti koji je prihvatila Komisija putem provedbenih akata. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 73. stavku 2. Potvrda o sukladnosti mora biti dizajnirana kako bi se izbjegla moguća krivotvorenja. S tim ciljem provedbeni akti osiguravaju da je papir koji se koristi za potvrde zaštićen s nekoliko zaštitnih otisaka. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
3. Potvrda o sukladnosti sastavlja se na barem jednom od službenih jezika Unije. Svaka država članica može zatražiti da potvrda o sukladnosti bude prevedena na njezin službeni jezik ili jezike.
4. Osobe ovlaštene za potpisivanje potvrda o sukladnosti rade u organizaciji proizvođača i propisno su ovlaštene od strane upravnog tijela da u potpunosti preuzmu pravnu odgovornost proizvođača u odnosu na konstrukciju i izradu ili sukladnost proizvodnje vozila.
5. Potvrda o sukladnosti se ispunjava u cijelosti i ne sadrži ograničenja u pogledu uporabe vozila, osim onih predviđenih ovom Uredbom ili nekim od delegiranih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi.
6. U slučaju nepotpunog ili potpunog vozila, proizvođač ispunjava samo one stavke na potvrdi o sukladnosti koje su dodane ili promijenjene u sadašnjoj fazi homologacije i prilaže potvrdi sve potvrde o sukladnosti koje su izdane u prethodnim fazama.
7. Potvrda o sukladnosti vozila, za vozila homologirana u skladu s člankom 40. stavkom 2. u naslovu sadrži navod „Za potpuna/dovršena vozila, homologirana primjenjujući članak 40. stavak 4. Uredbe (EU) br. 168/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. siječnja 2013. o homologaciji i nadzoru tržišta vozila s dva ili tri kotača i četverocikala (privremena homologacija)”.
8. Potvrda o sukladnosti kako je određena u provedbenim aktima navedenim u stavku 2., za vozila homologirana u skladu s člankom 42. u svojem naslovu sadrži navod „Za potpuna/dovršena vozila, homologirana u malim serijama” a pokraj njega je datum proizvodnje iza kojeg je redni broj, između 1. i granice koja se navodi u tablici iz Priloga III., kojim se u odnosu na godinu proizvodnje označava položaj tog vozila u okviru proizvodnje predviđene za tu godinu.
9. Ne dovodeći u pitanje stavak 1. proizvođač može poslati potvrdu o sukladnosti elektroničkim putem tijelu za registraciju svake države članice.
Članak 39.
Propisana tablica s odgovarajućom oznakom vozila i homologacijskom oznakom sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica
1. Proizvođač vozila na svako vozilo izrađeno u skladu s homologiranim tipom postavlja propisanu tablicu s odgovarajućom oznakom koja se zahtijeva prema odgovarajućem provedbenom aktu donesenom sukladno stavku 3.
2. Proizvođač sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, bilo da su dio sustava ili ne, pričvršćuje na svaki sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu proizvedene u sukladnosti s homologiranim tipom homologacijsku oznaku koja se zahtijeva prema odgovarajućem provedbenom aktu donesenom sukladno ovoj Uredbi ili odgovarajućem propisu UNECE-a.
Kada se homologacijska oznaka ne zahtijeva proizvođač pričvršćuje barem trgovački naziv ili trgovačku oznaku proizvođača, broj tipa ili identifikacijski broj.
3. Propisana pločica i oznaka EU homologacije tipa u skladu su s modelom koji odredi Komisija pomoću provedbenih akata. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 73. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
POGLAVLJE IX.
IZUZEĆA ZA NOVE TEHNOLOGIJE ILI NOVA TEHNIČKA RJEŠENJA
Članak 40.
Izuzeća za nove tehnologije ili nova tehnička rješenja
1. Proizvođač može podnijeti zahtjev za EU homologaciju s obzirom na tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice koji uključuju nove tehnologije ili tehnička rješenja koji su nepodudarni s jednim aktom ili više akata navedenih u Prilogu II.
2. Homologacijsko tijelo dodjeljuje EU homologaciju tipa iz stavka 1. ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:
(a)
u zahtjevu su navedeni razlozi zbog kojih predmetne tehnologije ili tehnička rješenja čine da sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica nisu sukladni s jednim aktom ili više njih navedenih u Prilogu II.;
(b)
u zahtjevu su opisani utjecaji novih tehnologija na sigurnost i okoliš te mjere poduzete kako bi se osigurala barem jednaka razina sigurnosti i zaštite okoliša kakva je osigurana zahtjevima od kojih se traži izuzeće;
(c)
zahtjev sadrži opise ispitivanja i rezultate koji dokazuju da je uvjet iz točke (b) ispunjen.
3. Dodjeljivanje takve EU homologacije tipa s izuzećem za nove tehnologije ili nova tehnička rješenja podliježe odobrenju Komisije. To odobrenje dodjeljuje se putem provedbenog akta. Taj provedbeni akt donosi se u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 73. stavku 2.
4. Homologacijsko tijelo može dok čeka odluku o odobrenju Komisije, već izdati EU homologaciju tipa, ali ona je privremena, važeća samo na državnom prostoru te države članice, za tip vozila obuhvaćen traženim izuzećem. Homologacijsko tijelo o tome bez odgode obavješćuje Komisiju i druge države članice putem dokumentacije koja sadrži informacije iz stavka 2.
Privremenost i ograničeno teritorijalno važenje očiti su iz naslova certifikata o homologaciji tipa i naslova potvrde o sukladnosti. Komisija može donijeti provedbene akte kako bi osigurala usklađene predloške za certifikat o homologaciji tipa i potvrdu o sukladnosti za potrebe ovog stavka. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 73. stavku 2.
5. Ostala homologacijska tijela mogu odlučiti pismeno prihvatiti privremenu homologaciju spomenutu u stavku 4. unutar svojeg državnog područja.
6. Ako je prikladno, u odobrenju Komisije navedenom u stavku 3. također se navodi podliježe li nekim ograničenjima. U svim slučajevima homologacija tipa važeća je barem 36 mjeseci.
7. Ako Komisija odluči odbiti odobrenje, homologacijsko tijelo odmah dostavlja obavijest nositelju privremene homologacije tipa navedene u stavku 3. da će privremena homologacija biti opozvana šest mjeseci nakon dana odbijanja zahtjeva od strane Komisije.
Međutim, vozila proizvedena u sukladnosti s privremenom homologacijom prije nego što je postala nevažeća mogu se staviti na tržište, registrirati ili staviti u uporabu u svakoj državi članici koja je prihvatila privremenu homologaciju.
Članak 41.
Naknadne prilagodbe delegiranih i provedbenih akata
1. Ako Komisija dozvoli dodjelu izuzeća u skladu s člankom 40. ona odmah poduzima potrebne mjere za prilagodbu predmetnih delegiranih ili provedbenih akata tehnološkom razvoju.
Kada se izuzeće u skladu s člankom 40. odnosi na pravilnik UNECE-a, Komisija predlaže izmjenu odgovarajućeg propisa UNECE-a u skladu s postupkom primjenljivim sukladno revidiranom Sporazumu iz 1958.
2. Čim se odgovarajući akti izmijene, prestaje svako ograničenje iz odluke Komisije o odobrenju izuzeća.
Ako nisu poduzete mjere za prilagodbu delegiranih ili provedbenih akata, Komisija može, na zahtjev države članice koja je dodijelila homologaciju, dopustiti državi članici, putem odluke u obliku provedbenog akta donesenog u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 73. stavku 2., da proširi homologaciju.
POGLAVLJE X.
VOZILA PROIZVEDENA U MALIM SERIJAMA
Članak 42.
Nacionalna homologacija tipa malih serija
1. Proizvođač može podnijeti zahtjev za nacionalnu homologaciju malih proizvodnih serija tipa vozila unutar količinskih godišnjih granica određenih u Prilogu III. Ti granični iznosi primjenjuju se na raspoloživost na tržištu, registraciju ili stavljanje u uporabu vozila homologiranog tipa, na tržištu svake države članice u danoj godini.
2. Za tip vozila iz stavka 1. države članice mogu izuzeti jedan temeljni zahtjev ili više takvih zahtjeva utvrđenih u jednom delegiranom aktu ili više takvih akata navedenih u Prilogu II., uz uvjet da navedu alternativne zahtjeve.
„Alternativni zahtjevi” znači administrativne odredbe i tehnički zahtjevi koji osiguravaju takvu razinu funkcionalne sigurnosti i zaštite okoliša te sigurnosti pri radu koja je u najvećoj mjeri jednakovrijedna razini predviđenoj u jednom delegiranom aktu ili više takvih akata navedenih u Prilogu II.
Za tip vozila iz stavka 1. države članice mogu izuzeti jednu administrativnu odredbu ili više takvih odredaba ove Uredbe ili provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi.
Država članica izuzima odredbe kako se navodi u ovom stavku samo ako za to ima opravdane razloge.
3. Za nacionalnu homologaciju tipa vozila prema ovom članku, prihvaćaju se sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji su homologirani u skladu s aktima navedenim u Prilogu II.
4. Certifikat o homologaciji tipa za vozila homologirana u skladu s ovim člankom sastavlja se u skladu s prijedlogom iz članka 30. stavka 2., ali ne navodi naslov „Certifikat o EU homologaciji tipa vozila” već se u njemu navodi sadržaj izuzeća dodijeljenih sukladno stavku 2. Certifikati o homologaciji tipa se numeriraju u skladu s usklađenim sustavom navedenim u članku 29. stavku 4.
5. Certifikat o homologaciji tipa navodi prirodu izuzeća dodijeljenih sukladno prvom i trećem podstavku stavka 2.
6. Važenje nacionalne homologacije tipa malih serija ograničeno je na državno područje države članice čije je homologacijsko tijelo dodijelilo homologaciju.
7. Međutim, na zahtjev proizvođača, kopija certifikata o homologaciji tipa i njegovih priloga šalje se preporučenom poštom ili elektroničkom poštom homologacijskim tijelima država članica koje odredi proizvođač.
8. U roku tri mjeseca od primitka zahtjeva navedenog u stavku 7., homologacijska tijela država članica koje je odredio proizvođač odlučuju hoće li prihvatiti homologaciju ili ne. Ona službeno dostavljaju svoju odluku homologacijskom tijelu koje je dodijelilo nacionalnu homologaciju tipa malih proizvodnih serija.
9. Homologacijska tijela država članica prihvaćaju nacionalnu homologaciju tipa osim ako nemaju utemeljene razloge za vjerovati da nacionalni tehnički zahtjevi, u skladu s kojima je vozilo homologirano, nisu istovjetni njihovim vlastitima.
10. Na zahtjev podnositelja zahtjeva koji želi staviti na tržište ili registrirati vozilo s nacionalnom homologacijom tipa za male serije u drugoj državi članici, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo nacionalnu homologaciju tipa za male serije dostavlja nacionalnom nadležnom tijelu druge države članice kopiju homologacijskog certifikata zajedno s dokumentacijom. Primjenjuju se stavci 8. i 9.
POGLAVLJE XI.
STAVLJANJE NA TRŽIŠTE, REGISTRACIJA ILI POČETAK UPORABE VOZILA
Članak 43.
Stavljanje na tržište, registracija ili početak uporabe vozila
1. Ne dovodeći u pitanje članke 46. i 47., vozila za koja je EU homologacija tipa cijelog vozila obvezna ili za koja je proizvođač dobio takvu homologaciju tipa sukladno ovoj Uredbi, stavljaju se na tržište, registriraju ili stavljaju u uporabu samo ako imaju priloženu važeću potvrdu o sukladnosti izdanu u skladu s člankom 38.
Ako su takva vozila nepotpuna, dozvoljeno je stavljanje na tržište ili početak uporabe takvih vozila, ali nadležna tijela odgovorna za registraciju vozila u državama članicama mogu odbiti dozvoliti registriranje i uporabu takvih vozila na cesti.
Članak 44.
Stavljanje na tržište, registracija ili početak uporabe vozila koja su na kraju proizvodne serije
1. Podložno ograničenom broju vozila na kraju proizvodne serije i roku iz stavaka 2. i 4., vozila koja su sukladna tipu vozila čija je EU homologacija tipa postala nevažeća u skladu s člankom 37. mogu biti stavljena na tržište, registrirana ili stavljena u uporabu.
Prvi se stavak primjenjuje samo na vozila unutar državnog područja Unije koja su bila obuhvaćena važećom EU homologacijom tipa u vrijeme njihove proizvodnje, ali koja nisu bila stavljena na tržište ni registrirana ni stavljena u uporabu prije nego što je EU homologacija tipa prestala važiti.
2. Stavak 1. primjenjuje se u slučaju potpunih vozila, u razdoblju od 24 mjeseca od dana kada je EU homologacija tipa prestala važiti, a u slučaju dovršenih vozila, u razdoblju od 30 mjeseci od tog dana.
3. Proizvođač koji želi imati korist od stavka 1. podnosi zahtjev nacionalnom nadležnom tijelu svake države članice u kojoj predmetna vozila namjerava staviti na tržište, registrirati i staviti u uporabu. U tom se zahtjevu navode svi tehnički ili ekonomski razlozi zbog kojih ta vozila nisu sukladna novim zahtjevima homologacije.
Predmetno nacionalno tijelo odlučuje, u roku od tri mjeseca od primitka zahtjeva, hoće li i u kojem broju dozvoliti registraciju tih vozila na svojem državnom području.
4. Broj vozila iz serija koje se više ne proizvode ne prelazi 10 % od broja vozila registriranih u dvije prethodne godine ili 100 vozila po državi članici, koji god broj je veći.
5. U potvrdu o sukladnosti vozila stavljenih u uporabu prema ovom postupku unosi se poseban navod kojim se vozilo svrstava pod „vozilo na kraju serije”.
6. Države članice osiguravaju da se broj vozila koji je stavljen na tržište, registriran ili stavljen u uporabu sukladno postupku određenom u ovom članku, učinkovito nadzire.
7. Ovaj se članak primjenjuje samo na novo stanje zbog prestanka važenja homologacije tipa u slučaju navedenom u točki (a) članka 37. stavka 2.
Članak 45.
Stavljanje na tržište ili stavljanje u uporabu sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica
1. Sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice mogu biti stavljeni na tržište ili stavljeni u uporabu ako su sukladni zahtjevima odgovarajućih akata koji su navedeni u Prilogu II. i ako su odgovarajuće označeni u skladu s člankom 39.
2. Stavak 1. se ne primjenjuje u slučaju sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koji su posebno izrađeni ili konstruirani za nova vozila koja nisu obuhvaćena ovom Uredbom.
3. Odstupajući od stavka 1., države članice mogu dozvoliti stavljanje na tržište ili stavljanje u uporabu sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koji su bili izuzeti od jedne odredbe ove Uredbe ili više njih prema članku 40. ili su namijenjeni za ugradnju na vozila obuhvaćena homologacijama dodijeljenim prema članku 42. koje se odnose na predmetni sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu.
4. Odstupajući od stavka 1. i ako nije drukčije određeno u ovoj Uredbi ili u nekom od delegiranih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi, države članice mogu dozvoliti stavljanje na tržište ili početak uporabe sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koji su namijenjeni za ugradnju na vozila za koja se prilikom stavljanja na tržište ili početka njihove uporabe nije zahtijevala homologacija tipa prema ovoj Uredbi ili Direktivi 2002/24/EZ.
POGLAVLJE XII.
ZAŠTITNE KLAUZULE
Članak 46.
Postupak za postupanje s vozilima, sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama koji predstavljaju ozbiljan rizik na nacionalnoj razini
1. Kada nadležna tijela za nadzor tržišta jedne države članice poduzmu mjere sukladno članku 20. Uredbe (EZ) br. 765/2008, ili kada imaju dovoljno razloga za povjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica obuhvaćeni ovom Uredbom predstavljaju ozbiljan rizik za zdravlje i sigurnost osoba ili druge aspekte zaštite javnih interesa obuhvaćenih ovom Uredbom, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju provodi ocjenjivanje u odnosu na predmetno vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu, obuhvaćajući sve zahtjeve utvrđene ovom Uredbom. Bitni gospodarski subjekti u potpunosti surađuju s nadležnim tijelima za homologaciju i/ili nadzor tržišta.
Ako u tijeku ocjenjivanja homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju otkrije da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica nisu sukladni zahtjevima utvrđenim u ovoj Uredbi, ono bez odgode zahtijeva da gospodarski subjekt na kojeg se to odnosi poduzme sve korektivne mjere kako bi doveo vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu u sukladnost s tim zahtjevima, povukao vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu s tržišta, ili ih opozvao u razumnom roku, razmjerno prirodi rizika.
Članak 21. Uredbe (EZ) br. 765/2008 primjenjuje se na mjere navedene u drugom podstavku ovog stavka.
2. Ako homologacijska tijela smatraju da nesukladnost nije ograničena na njihov nacionalni teritorij, ona obavješćuju Komisiju i druge države članice o rezultatima ocjene i mjeri koja se zahtijeva od gospodarskog subjekta.
3. Gospodarski subjekt osigurava da su poduzete sve odgovarajuće korektivne mjere u odnosu na sva nesukladna vozila, sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice koje je on stavio na tržište, registrirao ili je odgovoran za njihovo stavljanje u uporabu u Uniji.
4. Kada gospodarski subjekt ne poduzme odgovarajuće korektivne mjere u roku navedenom u drugom podstavku stavka 1., nacionalna tijela poduzimaju odgovarajuće mjere zabrane ili ograničavanja stavljanja na tržište, registriranja ili stavljanja u uporabu nesukladnih vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica na njihovom nacionalnom tržištu, kako bi ih povukla sa svojeg tržišta ili ih opozvala.
5. Nacionalna tijela bez odgode obavješćuju Komisiju i druge države članice o mjerama predviđenim u stavku 4.
Poslane informacije uključuju sve raspoložive detalje a posebno podatke potrebne za identificiranje nesukladnih vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica, njihovog podrijetla, prirode navodne nesukladnosti i uključenog rizika, i obrazloženja koja je podnio relevantni gospodarski subjekt. Homologacijska tijela posebno navode je li nesukladnost posljedica:
(a)
propusta kod vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice jer ne ispunjavaju zahtjeve koji se odnose na zdravlje ili sigurnost osoba, zaštitu okoliša ili druge aspekte zaštite javnog interesa obuhvaćene ovom Uredbom;
(b)
nedostataka u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu II.
6. Države članice u roku mjesec dana obavješćuju Komisiju i druge države članice o svim donesenim mjerama i svim dodatnim raspoloživim informacijama koje se odnose na nesukladnost predmetnog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, i u slučaju neslaganja s objavljenom nacionalnom mjerom ulažu svoje prigovore.
7. Kada druga država članica ili Komisija u roku mjesec dana od primitka informacija iz stavka 6. ovog članka, ulože prigovor s obzirom na mjeru koju je poduzela država članica, tu mjeru ocjenjuje Komisija u skladu s člankom 47.
8. Države članice osiguravaju da se bez odgode poduzmu odgovarajuće mjere ograničavanja u odnosu na predmetno vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu kao što su povlačenje vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice s njihovog tržišta.
Članak 47.
Zaštitni postupak Unije
1. Kada su tijekom postupka iz članka 46. stavaka 3. i 4. uloženi prigovori protiv mjere koju je poduzela država članica, ili ako Komisija smatra da je nacionalna mjera protivna zakonodavstvu Unije, Komisija bez odgode ocjenjuje nacionalne mjere nakon savjetovanja s državama članicama i predmetnim gospodarskim subjektom ili subjektima. Na temelju rezultata te ocjene Komisija odlučuje, u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 73. stavka 2., je li se nacionalna mjera smatra opravdanom ili ne.
Komisija o svojoj odluci obavješćuje sve države članice i predmetni gospodarski subjekt ili subjekte.
2. Ako Komisija smatra da je nacionalna mjera opravdana, sve države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da su nesukladno vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica povučeni s njihovih tržišta i o tome obavješćuju Komisiju. Ako se smatra da je nacionalna mjera neopravdana predmetna država članica povlači ili prilagođava mjeru u skladu s odlukom iz stavka 1.
3. Ako se smatra da je nacionalna mjera opravdana i pripisuje se nedostacima ove Uredbe ili delegiranih ili provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi, Komisija predlaže odgovarajuće mjere kako slijedi:
(a)
kada se radi o delegiranim ili provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, Komisija predlaže potrebne izmjene predmetnog akta;
(b)
kada se radi o propisima UNECE-a, Komisija predlaže nacrt potrebnih izmjena odgovarajućeg propisa UNECE-a u skladu s postupkom primjenljivim sukladno revidiranom Sporazumu iz 1958.
Članak 48.
Sukladna vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji predstavljaju ozbiljan rizik
1. Kada država članica nakon provedene ocjene prema članku 46. stavku 1. smatra da vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice, iako su sukladni primjenljivim zahtjevima ili su odgovarajuće označeni, predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost ili mogu ozbiljno naštetiti okolišu ili javnom zdravlju, ona zahtijeva od relevantnoga gospodarskog subjekta da poduzme odgovarajuće mjere za osiguranje da predmetno vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica, kad su stavljeni na tržište, registrirani ili nakon njihovog stavljanja u uporabu, više ne predstavljaju takav rizik, i za povlačenje vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice s tržišta ili za opoziv u razumnom roku, razmjerno prirodi rizika. Država članica može odbiti registrirati takva vozila dok proizvođač vozila nije poduzeo sve odgovarajuće mjere.
2. Za vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu iz stavka 1. gospodarski subjekt osigurava da su poduzete sve odgovarajuće korektivne mjere u odnosu na sva takva vozila, sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice koji su stavljeni na tržište, registrirani ili stavljeni u uporabu u Uniji.
3. Države članice iz stavka 1. u roku mjesec dana obavješćuju Komisiju i druge države članice o svim raspoloživim detaljima, posebno podacima potrebnim za identifikaciju predmetnog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, podrijetla i dobavnog lanca vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, prirode uključenog rizika i prirode trajanja poduzetih nacionalnih mjera.
4. Komisija se bez odgode savjetuje s državama članicama i relevantnim gospodarskim subjektom ili subjektima i posebno homologacijskim tijelom koje je dodijelilo homologaciju tipa, i ocjenjuje poduzete nacionalne mjere. Na temelju te ocjene Komisija odlučuje jesu li nacionalne mjere iz stavka 1. opravdane ili ne i prema potrebi predlaže odgovarajuće mjere.
5. Komisija upućuje svoju odluku državama članicama i odmah o njoj obavješćuje sve države članice i relevantan gospodarski subjekt ili subjekte.
Članak 49.
Vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji nisu u skladu s homologiranim tipom
1. Ako nova vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice kojima je priložena potvrda o sukladnosti ili koji nose homologacijsku oznaku nisu sukladni s homologiranim tipom, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa poduzima potrebne mjere, uključujući povlačenje homologacije tipa, za osiguranje da vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice u proizvodnji, postanu sukladni s homologiranim tipom.
2. Za potrebe stavka 1., odstupanja od podataka iz certifikata o EU homologaciji ili iz opisne dokumentacije smatra se nesukladnošću s homologiranim tipom.
3. Ako homologacijsko tijelo dokaže da nova vozila, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji imaju priloženu potvrdu o sukladnosti ili nose homologacijsku oznaku izdanu u drugoj državi članici nisu sukladni s homologiranim tipom, može zatražiti homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa da provjeri da vozila, sustavi, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice koji su u proizvodnji, ostaju i dalje sukladni homologiranom tipu. Po primitku takvog zahtjeva, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa što je prije moguće poduzima potrebne mjere a najkasnije u roku tri mjeseca od datuma zahtjeva.
4. Homologacijsko tijelo zahtijeva od homologacijskog tijela koje je dodijelilo homologaciju tipa sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice ili nepotpunog vozila da poduzme potrebne mjere za osiguranje da se vozila koja su u proizvodnji ponovno dovedu u sukladnost s homologiranim tipom u sljedećim slučajevima:
(a)
kod EU homologacije tipa kada se nesukladnost vozila pripisuje isključivo nesukladnosti sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice;
(b)
kod homologacije tipa u više faza kada se nesukladnost dovršenog vozila pripisuje isključivo nesukladnosti sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice koji/koja čini dio nepotpunog vozila ili nesukladnosti samog nepotpunog vozila.
5. Po primitku takvog zahtjeva, predmetno homologacijsko tijelo poduzima potrebne mjere, ako je potrebno, zajedno s homologacijskim tijelom koje je podnijelo zahtjev, što je prije moguće a najkasnije tri mjeseca od datuma zahtjeva.
6. Kada je utvrđena nesukladnost homologacijsko tijelo države članice koja je dodijelila EU homologaciju tipa za sustav, sastavni dio ili zasebnu tehnički jedinicu ili za nepotpuno vozilo poduzima mjere određene u stavku 1.
Homologacijska tijela se međusobno obavješćuju unutar mjesec dana o svakom povlačenju EU homologacije tipa i o razlozima za tu odluku.
7. Ako homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa osporava nesukladnost o kojoj je obaviješteno, predmetne države članice nastoje riješiti spor. O tome se obavješćuje Komisija koja prema potrebi održava odgovarajuća savjetovanja s namjerom postizanja rješenja.
Članak 50.
Stavljanje na tržište i u uporabu dijelova ili opreme koji mogu predstavljati ozbiljan rizik za ispravno funkcioniranje sustava koji su od temeljnog značaja
1. Dijelovi ili oprema koji mogu predstavljati ozbiljan rizik za ispravno funkcioniranje sustava koji su od temeljnog značaja za sigurnost vozila ili za njegov učinak na okoliš ne stavljaju se na tržište, ne registriraju ni ne stavljaju u uporabu i zabranjuju se, osim ako ih ne odobri homologacijsko tijelo u skladu s člankom 51. stavcima 1. i 4.
2. Kako bi se osigurala jedinstvena primjena stavka 1. Komisija može donijeti provedbene akte kako bi se sastavio popis takvih dijelova ili opreme na temelju raspoloživih informacija i posebno informacija primljenih od država članica koje se odnose na:
(a)
ozbiljnost rizika za sigurnost ili učinak na okoliš vozila opremljenih predmetnim dijelovima ili opremom;
(b)
mogući učinak uvođenja zahtjeva za odobrenje dijelova ili opreme, prema ovom članku, na potrošače i proizvođače na preprodajnom tržištu.
Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 73. stavka 2.
3. Stavak 1. ne primjenjuje se na originalne dijelove ili opremu ni na dijelove i opremu koji su homologirani u skladu s bilo kojim od akata navedenih u Prilogu II., osim kada se homologacija odnosi na aspekte koji nisu obuhvaćeni stavkom 1.
Stavak 1. ne primjenjuje se na dijelove ni opremu isključivo proizvedene za trkaća vozila koja se ne namjeravaju upotrebljavati na javnim cestama. Ako dijelovi ili oprema uključeni na popisu iz nekog provedbenog akta iz stavka 2. imaju dvojnu uporabu za utrke i na cesti, ti dijelovi ili oprema ne mogu biti dostupni široj javnosti za uporabu na cestovnim vozilima, osim ako ne ispunjavaju zahtjeve ovog članka. Prema potrebi Komisija donosi odredbe za definiranje dijelova ili opreme koji se spominju u ovom stavku.
4. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 75. o zahtjevima koje trebaju ispunjavati dijelovi i oprema iz stavka 1. ovog članka.
Ti zahtjevi mogu se temeljiti na aktima navedenim u Prilogu II. ili se mogu sastojati od usporedbe dijelova ili opreme s učinkom originalnog vozila na okoliš ili sigurnost ili prema potrebi, bilo kojih njegovih dijelova. U svakom slučaju, zahtjevi osiguravaju da dijelovi ili oprema ne štete funkcioniranju tih sustava koji su od temeljnog značaja za sigurnost vozila ili njegov učinak na okoliš.
Članak 51.
Dijelovi ili oprema koji mogu predstavljati ozbiljan rizik za ispravno funkcioniranje sustava koji je od temeljnog značaja - povezani zahtjevi
1. Za potrebe članka 50. stavka 1. proizvođač dijelova ili opreme podnosi homologacijskom tijelu zahtjev kojem je priloženo izvješće o ispitivanju koje je sastavila imenovana tehnička služba kojim se potvrđuje da dijelovi ili oprema za koje je traženo odobrenje ispunjavaju zahtjeve iz članka 50. stavka 4. Proizvođač može podnijeti samo jedan zahtjev za tip dijela samo jednom homologacijskom tijelu.
Ako ga to zatraži nadležno tijelo druge države članice homologacijsko tijelo koje je dodijelilo odobrenje u roku mjesec dana od primitka zahtjeva šalje nadležnom tijelu kopiju zatraženog odobrenog certifikata zajedno s prilozima putem sustava zajedničke sigurne elektroničke razmjene. Kopija može također biti u obliku sigurnog elektroničkog dokumenta.
2. Zahtjev obuhvaća podatke o proizvođaču dijelova ili opreme, tipu, identifikaciji i broju dijela ili opreme, ime proizvođača vozila, tip vozila i prema potrebi godinu proizvodnje ili bilo koje druge informacije koje omogućavaju identifikaciju vozila na koje se ti dijelovi ili oprema namjeravaju ugraditi.
Kada homologacijsko tijelo uzimajući u obzir izvješće o ispitivanju i druge dokaze smatra da predmetni dijelovi ili oprema ispunjavaju zahtjev iz članka 50. stavka 4., ono odobrava da se ti dijelovi ili oprema stave na tržište i stave u uporabu sukladno drugom podstavku stavka 4. ovog članka.
Homologacijsko tijelo proizvođaču izdaje certifikat bez odgode.
3. Komisija može donijeti provedbene akte kako bi odredila uzorak i sustav numeriranja za certifikat iz ovog članka, stavka 2., trećeg podstavka. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 73. stavka 2.
4. Proizvođač bez odgode obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dalo odobrenje o svakoj promjeni koja utječe na uvjete pod kojima je izdano. Homologacijsko tijelo odlučuje o tome mora li odobrenje biti revidirano ili ponovno izdano ili jesu li potrebna daljnja ispitivanja.
Proizvođač je odgovoran za osiguranje da se dijelovi i oprema proizvode i nastavljaju proizvoditi pod uvjetima pod kojima je izdano odobrenje.
5. Homologacijsko tijelo prije izdavanja bilo kakvog odobrenja provjerava postojanje zadovoljavajućih aranžmana i postupaka za osiguravanje učinkovitog nadzora sukladnosti proizvodnje.
Ako homologacijsko tijelo smatra da više nisu ispunjeni uvjeti za izdavanje odobrenja, ono od proizvođača zahtijeva da poduzme potrebne mjere kako bi osigurao da dijelovi ili oprema ponovno postignu sukladnost. Prema potrebi, ono povlači odobrenje.
6. Homologacijska tijela iz različitih država članica o svakom sporu u odnosu na odobrenje iz drugog podstavka stavka 2. obavješćuju Komisiju. Komisija poduzima odgovarajuće mjere kako bi riješila neslaganje i, prema potrebi, također zahtijeva povlačenje odobrenja, nakon savjetovanja s homologacijskim tijelima.
7. Dok se ne sastavi popis iz članka 50. stavka 2., države članice mogu zadržati nacionalne odredbe koje se odnose na dijelove ili opremu koji mogu utjecati na ispravno funkcioniranje sustava od temeljnog značaja za sigurnost vozila ili njegov učinak na okoliš.
Članak 52.
Opoziv vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica
1. Kada je proizvođač kojem je dodijeljena EU homologacija tipa cijelog vozila obvezan, u skladu s Uredbom (EZ) br. 765/2008 opozvati vozila stavljena na tržište, registrirana ili za čije je stavljanje u uporabu bio odgovoran proizvođač, zato što sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica koji su ugrađeni na vozilo predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost, javno zdravlje ili zaštitu okoliša, neovisno o tome jesu li ili nisu propisno homologirani u skladu s ovom Uredbom, ili zato što dio koji ne podliježe nikakvim posebnim zahtjevima prema homologacijskom zakonodavstvu predstavlja ozbiljan rizik za sigurnost, javno zdravlje ili zaštitu okoliša, proizvođač odmah obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju tipa.
2. Kada je proizvođač sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica, kojem je dodijeljena EU homologacija tipa obvezan, u skladu s Uredbom (EZ) br. 765/2008 opozvati sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice stavljene na tržište, ili za čije je stavljanje u uporabu bio odgovoran proizvođač, zato jer predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost, sigurnost na radu, javno zdravlje ili zaštitu okoliša, neovisno o tome jesu li ili nisu propisno homologirani u skladu s ovom Uredbom, proizvođač odmah obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju tipa.
3. Proizvođač predlaže homologacijskom tijelu skup odgovarajućih pravnih sredstava za neutraliziranje ozbiljnog rizika iz stavaka 1. i 2. Homologacijsko tijelo o predloženim pravnim sredstvima obavješćuje homologacijsko tijelo drugih država članica bez odgode.
Homologacijska tijela osiguravaju da se pravna sredstva učinkovito provedu u njihovim državama članicama.
4. Ako predmetno homologacijsko tijelo smatra da su pravna sredstva nedostatna ili da se ne provode dovoljno brzo, o tome bez odgode obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa.
Homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa zatim o tome obavješćuje proizvođača. Ako proizvođač ne predloži i ne provede učinkovite korektivne mjere, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa poduzima sve potrebne mjere zaštite, uključujući povlačenje EU homologacije tipa. U slučaju povlačenja EU homologacije tipa homologacijsko tijelo u roku od mjesec dana od takvog povlačenja obavješćuje proizvođača, homologacijska tijela drugih država članica i Komisiju preporučenim pismom ili jednakovrijednim elektroničkim oblikom.
Članak 53.
Obavješćivanje o odlukama i raspoloživim pravnim sredstvima
1. U svim odlukama donesenim sukladno ovoj Uredbi i svim odlukama o odbijanju ili povlačenju EU homologacije tipa, ili o odbijanju registriranja, zabrani ili ograničavanju stavljanja na tržište, registriranju ili stavljanju u uporabu vozila ili kojima se zahtijeva povlačenje vozila s tržišta, detaljno se navode razlozi na kojima se temelje.
2. O svakoj takvoj odluci obavješćuje se stranka koje se to tiče koja je istodobno obaviještena o pravnim sredstvima koja su joj dostupna prema zakonodavstvu na snazi u predmetnoj državi i o rokovima za iskorištavanje tih pravnih sredstava.
POGLAVLJE XIII.
MEĐUNARODNI PROPISI
Članak 54.
Pravilnici UNECE-a potrebni za EU homologaciju tipa
1. Pravilnici UNECE-a ili njihove izmjene za koje je Unija glasala ili kojima je Unija pristupila i koji su navedeni u ovoj Uredbi ili delegiranim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, dio su zahtjeva za EU homologaciju tipa vozila.
2. Homologacijska tijela država članica prihvaćaju homologacije dodijeljene u skladu s pravilnicima UNECE-a spomenutim u stavku 1. i gdje je primjenljivo, odgovarajuće homologacijske oznake, umjesto odgovarajućih homologacija i homologacijskih oznaka dodijeljenih u skladu s ovom Uredbom i delegiranim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi.
3. Ako je Unija glasala za pravilnik UNECE-a ili njegove izmjene za potrebe EU homologacije tipa vozila, Komisija donosi delegirani akt u skladu s člankom 75. kako bi pravilnik UNECE-a ili njegove izmjene postali obvezni i za izmjenu ove Uredbe ili da se odgovarajuće izmijene delegirani akti doneseni sukladno ovoj Uredbi.
U tom se delegiranom aktu navode datumi obvezne primjene pravilnika UNECE-a ili njegovih izmjena i prema potrebi, prijelazne odredbe.
Komisija donosi posebne delegirane akte u kojima se ukazuje na obveznu primjenu pravilnika UNECE-a.
POGLAVLJE XIV.
OSIGURAVANJE TEHNIČKIH INFORMACIJA
Članak 55.
Informacije namijenjene za korisnike
1. Proizvođač ne smije dati nikakve tehničke informacije povezane s podacima propisanim u ovoj Uredbi ili u delegiranim ili provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, koje se razlikuju od podataka koje je odobrilo homologacijsko tijelo.
2. Kada se delegiranim ili provedbenim aktom, donesenim sukladno ovoj Uredbi, tako propisuje, proizvođač korisnicima ostavlja dostupne sve informacije i potrebne upute kojima se opisuje bilo koji posebni uvjet ili ograničenja povezana s uporabom vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice.
3. Informacije navedene u stavku 2. dostavljaju se na službenom jeziku ili jezicima države članice u kojoj se vozilo treba staviti na tržište, registrirati ili staviti u uporabu. Nakon što ih homologacijsko tijelo prihvati, navedene se informacije objavljuju u uputama za uporabu.
Članak 56.
Informacije namijenjene za proizvođače sastavnih dijelova ili zasebne tehničke jedinice
1. Proizvođač vozila daje proizvođačima sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica sve podatke koji su potrebni za EU homologaciju tipa sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica ili za dobivanje odobrenja prema članku 50. uključujući, kada je primjenljivo, crteže iz delegiranih i provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi.
Proizvođač vozila može od proizvođača sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica zahtijevati sklapanje obvezujućeg sporazuma o zaštiti povjerljivosti svake informacije koja nije javno dostupna, uključujući informacije povezane s pravom intelektualnog vlasništva.
2. Proizvođač sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica kao nositelj certifikata o EU homologaciji tipa, koji u skladu s člankom 31. stavkom 4. uključuje ograničenja uporabe ili posebne uvjete za ugradnju ili oboje, o tome osigurava sve detaljne informacije proizvođaču vozila.
Kada delegirani akt donesen sukladno ovoj Uredbi tako propisuje, proizvođač sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica osigurava, zajedno s proizvedenim sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama, upute vezane uz ograničenja uporabe ili posebne uvjete ugradnje ili oboje.
POGLAVLJE XV.
PRISTUP INFORMACIJAMA O POPRAVKU I ODRŽAVANJU
Članak 57.
Obveze proizvođača
1. Proizvođači osiguravaju nediskriminirajući pristup informacijama o popravku i održavanju vozila neovisnim subjektima putem internetskih stranica upotrebljavajući standardizirani oblik pri čemu pristup mora biti jednostavan i brz. Ovaj pristup treba omogućiti na nediskriminirajući način u usporedbi s odredbom danom ili pristupom pruženim ovlaštenim trgovcima i serviserima. Ova se obveza ne primjenjuje ako je vozilo homologirano kao vozilo iz male proizvodne serije.
2. Dok Komisija ne donese standardizirani oblik za pružanje informacija iz stavka 1., te informacije trebaju biti dosljedno dostupne i to tako da ih neovisni subjekti mogu obraditi uz razuman napor.
Proizvođači osiguravaju pristup materijalu za edukaciju neovisnim subjektima i ovlaštenim trgovcima i serviserima
3. Informacije iz stavka 1. najmanje uključuju sljedeće:
(a)
nedvosmislen identifikacijski broj vozila;
(b)
servisne priručnike, uključujući evidenciju o popravku i održavanju i raspored servisa;
(c)
tehničke priručnike i biltene tehničkih službi;
(d)
informacije o sastavnim dijelovima i dijagnostici (kao što su najmanje i najveće teoretske vrijednosti mjerenja);
(e)
dijagrame ožičenja;
(f)
kodove za dijagnostičke kvarove, uključujući poseban kod proizvođača;
(g)
sve informacije o programskoj opremi i brojeve za provjere umjeravanja primjenljive na tip vozila;
(h)
informacije o vlasničkom alatu i opremi i informacije koje se odnose na taj alat i opremu;
(i)
informacije o podatkovnim zapisima, dvosmjerne kontrolne podatke i podatke o ispitivanju;
(j)
radne jedinice.
4. Ovlašteni trgovci ili serviseri u distribucijskom sustavu određenog proizvođača smatraju se neovisnim subjektima za potrebe ove Uredbe u mjeri u kojoj pružaju usluge popravka i održavanja vozila, za koja nisu članovi distribucijskog sustava proizvođača.
5. Informacije o popravku i održavanju uvijek su dostupne, osim kad se radi o održavanju informacijskog sustava.
6. Za potrebe proizvodnje i servisiranja zamjenskih ili servisnih dijelova povezanih sa sustavom OBD i dijagnostičkih alata te ispitne opreme, proizvođači svakom zainteresiranom proizvođaču ili serviseru sastavnog dijela, dijagnostičkih alata ili ispitne opreme bez diskriminiranja osiguravaju odgovarajuće informacije o sustavima OBD i o popravku i održavanju vozila.
7. Proizvođači za potrebe konstruiranja i proizvodnje automobilske opreme za vozila na alternativna goriva osiguravaju odgovarajuće informacije o OBD-u i o popravku i održavanju vozila na nediskriminirajućoj osnovi svakom zainteresiranom proizvođaču, ugraditelju ili serviseru opreme za vozila na alternativna goriva.
8. Pri podnošenju zahtjeva za EU homologaciju tipa ili nacionalnu homologaciju tipa, proizvođač osigurava homologacijskom tijelu dokaz o sukladnosti s ovom Uredbom u vezi s informacijama zahtijevanim prema ovom članku.
U slučaju da te informacije nisu dostupne ili nisu sukladne s ovom Uredbom ni delegiranim i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, koji se upotrebljavaju za zahtjeve za EU homologaciju tipa ili nacionalnu homologaciju tipa, proizvođač ih osigurava u roku šest mjeseci od dana odobrenja.
Komisija može donijeti provedbeni akt kako bi odredila predložak za certifikat o pristupu OBD-u u vozilu i informacijama o popravku i održavanju vozila, kojim se dokazuje sukladnost nadležnom homologacijskom tijelu. Taj provedbeni akt se donosi u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 73. stavka 2.
9. Ako se dokaz o sukladnosti ne osigura u roku navedenom u drugom podstavku stavka 8., homologacijsko tijelo poduzima potrebne mjere da osigura sukladnost.
10. Proizvođač na svojim internetskim stranicama objavljuje naknadne izmjene i dopune informacija o popravku i održavanju vozila koje su tamo dostupne, istodobno kad ih daje na raspolaganje ovlaštenim serviserima.
11. Kada proizvođač vozila vodi evidenciju o popravku i održavanju vozila u središnjoj bazi podataka ili se to vodi pod njegovim imenom, neovisni serviseri imaju besplatan pristup tim evidencijama i moraju moći pristupiti informacijama o popravku i održavanju koje su sami izveli.
12. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 75. kojim se utvrđuju detaljni zahtjevi u pogledu pristupa informacijama o popravku i održavanju, posebno tehničke specifikacije koje se odnose na način na koji se osiguravaju informacije o popravku i održavanju.
Članak 58.
Obveze u odnosu na nekoliko nositelja homologacije tipa
1. U slučaju homologacije korak po korak, miješane homologacije tipa i višefazne homologacije tipa, proizvođač koji je odgovoran za predmetnu homologaciju tipa također je odgovoran završnom proizvođaču i neovisnim subjektima objaviti informacija o popravku koje se odnose na pojedini sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu ili na pojedinu fazu.
2. Završni proizvođač je odgovoran osiguravati informacija o cijelom vozilu neovisnim subjektima.
Članak 59.
Naknade za pristup informacijama o popravku i održavanju vozila
1. Proizvođači mogu naplatiti razumne i razmjerne naknade za pristup informacijama o popravku i održavanju, alatima za rad i edukativnim tečajevima obuhvaćenim ovom Uredbom. Naknada se ne smatra razumnom ni razmjernom ako zbog nepoštovanja opsega uporabe neovisnih subjekata odvraća od pristupa.
2. Proizvođači daju informacije o popravku i održavanju vozila na raspolaganje na dnevnoj, mjesečnoj i godišnjoj osnovi, pri čemu su naknade za pristup takvim informacijama ovisne o razdoblju za koje je dogovoren pristup.
Članak 60.
Forum o pristupu informacijama o vozilu
Područje primjene djelatnosti koje se provode preko foruma o pristupu informacijama o vozilima uspostavljenog u skladu s člankom 13. stavkom 9. Uredbe Komisije (EZ) br. 692/2008 od 18. srpnja 2008. o provedbi i izmjeni Uredbe (EZ) br. 715/2007 Europskog parlamenta i Vijeća o homologaciji tipa motornih vozila u odnosu na emisije iz lakih osobnih i gospodarskih vozila (euro 5 i euro 6) i pristupu informacijama o popravku i održavanju vozila (28), proširuje se na vozila obuhvaćena ovom Uredbom.
Na osnovi dokaza o namjernoj ili nenamjernoj zlouporabi OBD-a vozila i informacija o popravku i održavanju vozila, forum iz prvog stavka savjetuje Komisiju o mjerama za sprečavanje zlouporabe informacija.
POGLAVLJE XVI.
IMENOVANJE I OBJAVLJIVANJE TEHNIČKIH SLUŽBA
Članak 61.
Zahtjevi koji se odnose na tehničke službe
1. Homologacijska tijela koja su nadležna za imenovanje utvrđuju da prije nego što imenuju tehničku službu sukladno članku 63. ta tehnička služba ispunjava zahtjeve utvrđene u stavcima od 2. do 9. ovog članka.
2. Ne dovodeći u pitanje članak 64. stavak 1., tehnička se služba uspostavlja prema nacionalnom zakonodavstvu države članice i ima pravnu osobnost.
3. Tehnička služba je treće tijelo, neovisno o postupku konstruiranja, proizvodnje, isporuke ili održavanja vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, koje ocjenjuje.
Tijelo koje je dio poslovnog udruženja ili strukovne udruge, koje zastupa poduzeća uključena u konstruiranje, proizvodnju, dobavu, sastavljanje, uporabu i održavanje vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica, koje ocjenjuje, ispituje ili provjerava, pod uvjetom da se dokaže njegova neovisnost i izostanak bilo kakvog sukoba interesa, smatra se tijelom koje ispunjava zahtjeve iz prvog podstavka.
4. Tehnička služba, njezina uprava na najvišoj razini i osobe odgovorne za provođenje kategorija djelatnosti za koje je imenovana u skladu s člankom 63. stavkom 1., nisu konstruktori, proizvođači, dobavljači ni serviseri koji održavaju vozila, sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice koje ocjenjuju, niti ne predstavljaju stranke koje su uključene u te djelatnosti. To ne isključuje uporabu ocijenjenih vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica iz stavka 3. ovog članka, koji su nužni za rad tehničke službe ili za uporabu takvih vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica za osobne potrebe.
Tehnička služba osigurava da aktivnosti njezinih ovisnih društava ili kooperanata ne utječu na pouzdanost, objektivnost ni nepristranost kategorija djelatnosti za koje je imenovana.
5. Tehnička služba i njezino osoblje provodi kategorije djelatnosti za koje je imenovana s najvišim stupnjem strukovnog integriteta i zahtijevanom tehničkom sposobnošću u određenom području, bez pritisaka i poticaja, posebno financijskih, koji mogu utjecati na njihovu prosudbu ili rezultate njihovih djelatnosti ocjenjivanja, posebno ako ti pritisci ili poticaji dolaze od strane osoba ili skupine osoba za koje su rezultati navedenih djelatnosti važni.
6. Tehnička je služba sposobna provoditi sve kategorije djelatnosti za koje je imenovana u skladu s člankom 63. stavkom 1., ako nadležnom homologacijskom tijelu koje je odgovorno za imenovanje dokaže da ima:
(a)
osoblje s odgovarajućim vještinama, posebnim tehničkim znanjem i strukovnim obrazovanjem kao i dovoljno odgovarajućeg iskustva za obavljanje zadataka;
(b)
opise postupaka koji se primjenjuju na kategorije djelatnosti za koje želi biti imenovana, koji osiguravaju preglednost i ponovljivost tih postupaka;
(c)
postupke za izvođenje kategorija djelatnosti za koje želi biti imenovana, koji poštuju stupanj složenosti tehnologije predmetnog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice i podatak je li se radi o proizvodnom postupku za masovnu ili serijsku proizvodnju; i
(d)
sredstva koja su potrebna za odgovarajuće obavljanje zadataka povezanih s kategorijama djelatnosti za koja želi biti imenovana i da ima pristup cjelokupnoj potrebnoj opremi i prostorima za ispitivanja.
Osim toga, dokazuje homologacijskom tijelu koje je nadležno za imenovanje da ispunjava standarde koji su određeni u delegiranim aktima donesenim sukladno članku 65. koji se odnose na kategorije djelatnosti za koje je imenovana.
7. Jamči se nepristranost tehničkih služba, njihove uprave na najvišoj razini i osoblja koje provodi ocjenu. Oni ne sudjeluju ni u kakvim djelatnostima koje bi bile protivne njihovom neovisnom prosuđivanju ili integritetu u odnosu na kategorije djelatnosti za koje su imenovani.
8. Tehničke službe zaključuju osiguranje od odgovornosti povezano s njihovim djelatnostima osim ako tu odgovornost ne preuzima država članica prema nacionalnom zakonodavstvu ili je država članica sama izravno odgovorna za ocjenu sukladnosti.
9. Osoblje tehničke službe poštuje povjerljivost službenih podataka u pogledu svih informacija dobivenih pri izvođenju zadataka prema ovoj Uredbi ili bilo kojoj provedbenoj odredbi nacionalnog zakonodavstva, osim pred homologacijskim tijelom nadležnim za imenovanje ili ako tako zahtjeva zakonodavstvo Unije ili nacionalno zakonodavstvo. Vlasnička prava su zaštićena.
Članak 62.
Ovisna društva i kooperanti tehničkih služba
1. Tehničke službe mogu s kooperantima sklopiti ugovor za neke od svojih djelatnosti za koje su bile imenovane u skladu s člankom 63. stavkom 1. ili izvođenje tih djelatnosti mogu prenijeti na svoje ovisno poduzeće samo uz suglasnost homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje.
2. Kada tehnička služba za određene zadatke povezane s kategorijama djelatnosti za koje je bila imenovana sklopi ugovor s kooperantom ili ih prenese na ovisno poduzeće, ona mora osigurati da kooperant ili ovisno poduzeće ispunjavaju zahtjeve određene u članku 61. i o tome odgovarajuće obavješćuje homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje.
3. Tehničke službe preuzimaju potpunu odgovornost za zadatke koje izvode njihovi kooperanti ili ovisna poduzeća, bez obzira gdje se nalazi njihov poslovni nastan.
4. Tehničke službe pohranjuju za uvid homologacijskog tijela koje je nadležno za imenovanje sve bitne dokumente koji se odnose na ocjenjivanje sposobnosti kooperanta ili ovisnog poduzeća i zadatke koje su obavili.
Članak 63.
Imenovanje tehničkih služba
1. Tehničke službe imenuju se za jednu od sljedećih kategorija djelatnosti ili više njih, ovisno o njihovom području nadležnosti:
(a)
kategorija A: tehničke službe koje u vlastitim pogonima provode ispitivanja spomenuta u ovoj Uredbi i aktima navedenima u Prilogu II.;
(b)
kategorija B: tehničke službe koje nadziru ispitivanja spomenuta u ovoj Uredbi i aktima navedenima u Prilogu II., pri čemu se ta ispitivanja provode u pogonima proizvođača ili u pogonu treće stranke;
(c)
kategorija C: tehničke službe koje redovno ocjenjuju i nadziru postupke proizvođača za nadzor sukladnosti proizvodnje;
(d)
kategorija D: tehničke službe koje nadziru ili provode ispitivanja ili provjere prilikom nadzora sukladnosti proizvodnje.
2. Homologacijsko tijelo može biti imenovano tehničkom službom za jednu djelatnost iz stavka 1 ili više njih.
3. Tehničke službe treće zemlje, osim onih imenovanih u skladu s člankom 64., mogu biti prihvaćene za potrebe članka 67., ali samo ako je to prihvaćanje tehničkih služba predviđeno bilateralnim sporazumom između Unije i predmetne treće zemlje. To ne sprečava tehničku službu uspostavljenu prema nacionalnom zakonodavstvu države članice da u skladu s člankom 61. stavkom 2. osniva ovisna poduzeća u trećim zemljama, uz uvjet da su ovisna poduzeća izravno upravljana i nadzirana od strane imenovane tehničke službe.
Članak 64.
Akreditirane interne tehničke službe proizvođača
1. Akreditirana interna tehnička služba proizvođača može biti imenovana samo za djelatnosti kategorije A s obzirom na tehničke zahtjeve za koje je dozvoljeno samoispitivanje u delegiranom aktu donesenom na temelju ove Uredbe. Ta tehnička služba predstavlja zaseban i samostalan dio poduzeća i ne sudjeluje u konstruiranju, proizvodnji, isporuci ni održavanju vozila, sustava, sastavnih dijelova ni zasebnih tehničkih jedinica koje ocjenjuje.
2. Akreditirana interna tehnička služba ispunjava sljedeće zahtjeve:
(a)
osim toga, što je imenuje homologacijsko tijelo države članice, akreditira je nacionalno akreditacijsko tijelo kako je definirano u točki 11. članka 2. Uredbe (EZ) br. 765/2008 i u skladu sa standardima i postupcima iz članka 65. ove Uredbe;
(b)
akreditirana interna tehnička služba i njezino osoblje su organizacijski definirani i unutar matične organizacije imaju metode izvješćivanja koje osiguravaju njihovu nepristranost i dokazuju je mjerodavnom nacionalnom akreditacijskom tijelu;
(c)
ni akreditirana interna tehnička služba niti njezino osoblje ne smiju sudjelovati ni u kakvim djelatnostima koje bi bile protivne njezinom neovisnom prosuđivanju ili integritetu u vezi s kategorijama djelatnosti za koje je bila imenovana;
(d)
akreditirana interna tehnička služba isporučuje svoje usluge isključivo poduzeću kojem pripada.
3. Akreditiranu internu tehničku službu, za potrebe članka 67., ne treba prijaviti Komisiji, ali poduzeće kojem pripada ili nacionalno akreditacijsko tijelo na zahtjev prilaže informacije o njezinom akreditiranju tijelu za homologaciju nadležnom za imenovanje.
Članak 65.
Postupci za standarde učinkovitosti i ocjenjivanje tehničkih služba
Kako bi se osiguralo da tehničke službe ispunjavaju jednaku visoku razinu standarda u svim državama članicama, Komisija se ovlašćuje donositi delegirane akte u skladu s člankom 75. o standardima koje tehničke službe moraju ispunjavati i postupku za njihovo ocjenjivanje u skladu s člankom 66. i njihovu akreditaciju u skladu s člankom 64.
Članak 66.
Ocjena osposobljenosti tehničkih služba
1. Homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje sastavlja izvješće o ocjeni koje dokazuje da je tehnička služba koja se kandidira bila ocijenjena s obzirom na njezinu sukladnost sa zahtjevima iz ove Uredbe i delegiranih akata donesenih na temelju ove Uredbe. To izvješće može uključivati certifikat o akreditaciji koji izdaje akreditacijsko tijelo.
2. Ocjena na temelju koje se izdaje izvješće iz stavka 1. provodi se u skladu s odredbama iz delegiranog akta donesenog sukladno članku 65. Izvješće o ocjeni se revidira najmanje svake tri godine.
3. Izvješće o ocjeni se na zahtjev podnosi Komisiji. U slučajevima kada se ocjena ne temelji na certifikatu o akreditaciji koji je izdalo nacionalno akreditacijsko tijelo i potvrđuje da tehnička služba ispunjava zahtjeve ove Uredbe, homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje Komisiji dostavlja dokumentirane dokaze koji potvrđuju osposobljenost tehničke službe i mjere kojima se osigurava redovan nadzor tehničke službe od strane homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje i ispunjavanje zahtjeva ove Uredbe i delegiranih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi.
Homologacijsko tijelo koje želi biti imenovano tehničkom službom u skladu s člankom 63. stavkom 2. dokazuje sukladnost sa zahtjevima pomoću ocjene koju provode revizori neovisni o djelatnosti koja se ocjenjuje. Ti revizori mogu biti iz iste organizacije uz uvjet da su s obzirom na upravu odvojeni od osoblja koje provodi djelatnost koja se ocjenjuje.
4. Akreditirana interna tehnička služba ispunjava odgovarajuće odredbe ovog članka.
Članak 67.
Postupci objave
1. Države članice izvješćuju Komisiju o imenu, adresi i elektroničkoj adresi, odgovornim osobama i kategoriji djelatnosti svake tehničke službe koju su imenovale kao i o svim naknadnim izmjenama tih imenovanja. U obavijesti se navodi za koje stavke iz Priloga II. su tehničke službe bile imenovane.
2. Tehnička služba može provoditi djelatnosti iz članka 63. stavka 1. u ime homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje, odgovornog za homologaciju tipa samo ako je Komisija bila o tome prethodno obaviještena u skladu sa stavkom 1. ovog članka.
3. Istu tehničku službu može imenovati nekoliko homologacijskih tijela nadležnih za imenovanje i mogu je prijaviti države članice tih homologacijskih tijela nadležnih za imenovanje neovisno o kategoriji ili kategorijama djelatnosti koje će provoditi u skladu s člankom 63. stavkom 1.
4. Komisija se izvješćuje o svim naknadnim bitnim promjenama imenovanja.
5. Kada primjenjujući akt iz Priloga I. treba imenovati posebnu organizaciju ili nadležno tijelo koje obavlja djelatnost koja nije uključena u djelatnosti iz članka 63. stavka 1., prijava se provodi u skladu s ovim člankom.
6. Komisija na svojoj internetskoj stranici objavljuje popis i detalje o tehničkim službama u skladu s ovim člankom.
Članak 68.
Promjene u imenovanjima
1. Kada homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje utvrdi ili je obaviješteno da tehnička služba koju je imenovalo više ne ispunjava zahtjeve utvrđene u ovoj Uredbi ili da ne ispunjava svoje obveze, homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje prema potrebi ograničava, razrješuje ili povlači imenovanje ovisno o ozbiljnosti neispunjavanja navedenih zahtjeva ili nepoštovanja navedenih obveza. Država članica koja je prijavila tu tehničku službu o tome odmah izvješćuje Komisiju. Komisija sukladno tome mijenja objavljene informacije spomenute u članku 67. stavku 6.
2. U slučaju ograničavanja, razrješenja ili povlačenja imenovanja ili ako je tehnička služba prestala s djelatnošću, homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje poduzima odgovarajuće mjere za osiguranje da spise navedene tehničke službe obradi druga tehnička služba ili da su raspoloživi homologacijskom tijelu nadležnom za imenovanje ili nadležnim tijelima za nadzor tržišta na njihov zahtjev.
Članak 69.
Pobijanje osposobljenosti tehničkih služba
1. Komisija ispituje sve slučajeve u kojima se dvoumi o osposobljenosti tehničke službe ili njezinom stalnom ispunjavanju zahtjeva i obveza, ili kada je obaviještena o takvim dvojbama.
2. Država članica homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje Komisiji na zahtjev osigurava sve informacije koje se odnose na temelj za imenovanje ili održavanje imenovanja predmetne tehničke službe.
3. Komisija osigurava da se sve osjetljive informacije prikupljene tijekom njezinih istraga smatraju povjerljivima.
4. Ako Komisija utvrdi da tehnička služba ne ispunjava ili više ne ispunjava zahtjeve za njezino imenovanje ona o tome obavješćuje državu članicu homologacijskog tijela koje je nadležno za imenovanje, s namjerom uspostavljanja, u suradnji s tom državom članicom, potrebnih korektivnih mjera, i od te države članice zahtijeva da poduzme te korektivne mjere uključujući, prema potrebi, povlačenje imenovanja.
Članak 70.
Operativne obveze tehničkih služba
1. Tehničke službe provode one kategorije djelatnosti za koje su imenovane od strane homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje i u skladu s ocjenom i postupcima ispitivanja predviđenim u ovoj Uredbi i aktima navedenim u Prilogu II.
Tehničke službe nadziru ili same provode ispitivanja zahtijevana za homologaciju ili provjere kako je određeno u ovoj Uredbi ili u nekom od akata navedenih u Prilogu II., osim ako nisu dozvoljeni alternativni postupci. Tehničke službe ne provode ispitivanja, ocjene ni provjere za koje nisu propisno imenovane od strane njihovog homologacijskog tijela.
2. Tehničke službe:
(a)
omogućavaju svojem homologacijskom tijelu nadležnom za imenovanje prisutnost u tehničkoj službi tijekom ocjene sukladnosti; i
(b)
ne dovodeći u pitanje članak 61. stavak 9. i članak 71., osiguravaju svojim homologacijskim tijelima nadležnim za imenovanje zahtijevane informacije o njihovim kategorijama djelatnosti koje potpadaju u područje primjene ove Uredbe.
3. Kada tehnička služba smatra da zahtjeve utvrđene u ovoj Uredbi nije ispunio proizvođač, o tome obavješćuje homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje s namjerom da homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje poduzme odgovarajuće korektivne mjere i posljedično da ne izdaje certifikate o homologaciji tipa osim ako ono ne smatra da su poduzete odgovarajuće korektivne mjere.
4. Kada tehnička služba koja djeluje u ime homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje, tijekom nadziranja sukladnosti proizvodnje nastavno na izdavanje certifikata o homologaciji tipa smatra da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica više ne ispunjavaju zahtjeve ove Uredbe, o tome izvješćuje homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje. Homologacijsko tijelo poduzima odgovarajuće mjere kako je predviđeno člankom 33.
Članak 71.
Obveze tehničkih služba u vezi s obavješćivanjem
1. Tehničke službe obavješćuju svoja homologacijska tijela nadležna za imenovanje o sljedećem:
(a)
svakoj nesukladnosti zbog koje je potrebno odbijanje, ograničavanje, opozivanje ili povlačenje certifikata o homologaciji tipa;
(b)
svim okolnostima koje utječu na područje primjene njihovog imenovanja i uvjete za to imenovanje;
(c)
svakom zahtjevu za informacije koji su primile od tijela nadležnih za nadzor tržišta u vezi sa svojim djelatnostima.
2. Na zahtjev njihovog homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje, tehničke službe osiguravaju informacije o djelatnostima u okviru njihovog imenovanja i o svim drugim provedenim djelatnostima, uključujući prekogranične djelatnosti i djelatnosti kooperanata.
POGLAVLJE XVII.
PROVEDBENI AKTI I DELEGIRANI AKTI
Članak 72.
Provedbeni akti
Za potrebe postizanja ciljeva ove Uredbe i kako bi se odredili jednaki uvjeti za provedbu ove Uredbe, Komisija, u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 73. stavku 2. donosi provedbene akte kojima utvrđuje sljedeće provedbene mjere:
(a)
predložak za izjavu proizvođača u pogledu trajnosti funkcionalne sigurnosti kritičnih sustava, dijelova i opreme iz članka 22. stavka 7.;
(b)
predloške za opisni dokument i za opisnu dokumentaciju iz članka 27. stavka 4.;
(c)
sustav numeriranja certifikata o EU homologaciji tipa iz članka 29. stavka 4.;
(d)
predložak certifikata o EU homologaciji tipa iz članka 30. stavka 2.;
(e)
predložak za obrazac s rezultatima ispitivanja, koji je priložen certifikatu o EU homologaciji tipa iz članka 30. stavka 3.;
(f)
predložak za popis primjenljivih zahtjeva ili akata iz članka 30. stavka 6.;
(g)
opće zahtjeve za obrazac s rezultatima ispitivanja iz članka 32. stavka 1.;
(h)
predložak za potvrdu o sukladnosti iz članka 38. stavka 2.;
(i)
predložak za oznaku EU homologacije tipa iz članka 39. stavka 3.;
(j)
odobrenja za dodjeljivanje EU homologacija tipa kojima se izuzimaju nove tehnologije ili novi koncepti iz članka 40. stavka 3.;
(k)
predloške za certifikat o homologaciji tipa i potvrdu o sukladnosti koji se odnose na nove tehnologije ili nove koncepte iz članka 40. stavka 4.;
(l)
odobrenja državama članicama za proširenje homologacije tipa iz članka 41. stavka 2.;
(m)
popis dijelova ili opreme iz članka 50. stavka 2.;
(n)
predložak i sustav numeriranja za certifikate navedene u članku 51. stavku 3. kao i sve aspekte koji se odnose na postupak odobravanja iz tog članka;
(o)
predložak za certifikat o osiguravanju dokaza o sukladnosti homologacijskom tijelu kako se navodi u članku 57. stavku 8.
Članak 73.
Postupak u odboru
1. Komisiji pomaže Tehnički odbor za motorna vozila osnovan prema članku 40. Direktive 2007/46/EZ. Taj odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Pri pozivanju na ovaj članak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Kada odbor ne donese mišljenje Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta i primjenjuje se treći podstavak članka 5. stavka 4. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 74.
Izmjena priloga
Ne dovodeći u pitanje druge odredbe ove Uredbe koje se odnose na izmjene njezinih priloga, Komisija je također ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 75. o izmjeni:
i.
Priloga II. (B) i (C) u pogledu uvođenja dodatnih zahtjeva za funkcionalnu sigurnost i u vezi konstrukcije vozila za potkategoriju L7e-A teški cestovni četverocikli;
ii.
Priloga II. i V. kako bi se uvele upute na regulatorne akte i uzeli u obzir ispravci;
iii.
Priloga V. (B) kako bi se izmijenila primjenljiva referentna goriva;
iv.
Priloga VI. (C) i (D) kako bi se uzeli u obzir rezultati studije iz članka 23. stavka 4. i usvajanje pravilnika UNECE-a.
Članak 75.
Izvršenje prijenosa ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata prenesena je na Komisiju podložno uvjetima utvrđenim u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 18. stavka 3., članka 20. stavka 2., članka 21. stavka 5., članka 22. stavaka 5. i 6., članka 23. stavaka 6. i 12., članka 24. stavka 3., članka 25. stavka 8., članka 32. stavka 6., članka 33. stavka 6., članka 50. stavka 4., članka 54. stavka 3., članka 57. stavka 12., članka 65. i članka 74. prenose se na Komisiju na razdoblje od pet godina od 22. ožujka 2013.
3. Prijenos ovlasti iz članka 18. stavka 3., članka 20. stavka 2., članka 21. stavka 5., članka 22. stavaka 5. i 6, članka 23. stavaka 6. i 12., članka 24. stavka 3., članka 25. stavka 8., članka 32. stavka 6., članka 33. stavka 6., članka 50. stavka 4., članka 54. stavka 3., članka 57. stavka 12., članka 65. i članka 74. može u svako doba biti opozvan od strane Europskog parlamenta ili Vijeća. Odluka o opozivu okončava prijenos ovlasti naveden u toj odluci. Ona stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave odluke u Službenom listu Europske unije ili kasnijeg datuma koji se u njoj navodi. Ona ne utječe na važenje bilo kojeg delegiranog akta koji je već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija istodobno o tome obavješćuje Europski parlament i Vijeće.
5. Delegirani akt donesen sukladno članku 18. stavku 3., članku 20. stavku 2., članku 21. stavku 5., članku 22. stavcima 5. i 6., članku 23. stavcima 6. i 12., članku 24. stavku 3., članku 25. stavku 8., članku 32. stavku 6., članku 33. stavku 6., članku 50. stavku 4., članku 54. stavku 3., članku 57. stavku 12., članku 65. i članku 74. stupa na snagu samo ako nije uložen prigovor ni od strane Europskog parlamenta ni Vijeća u roku dva mjeseca od prijavljivanja akta Europskom parlamentu i Vijeću ili ako prije isteka tog razdoblja Europski parlament i Vijeće oboje izvijeste Komisiju da neće imati prigovora. To razdoblje produljuje se za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
POGLAVLJE XVIII.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 76.
Kazne
1. Države članice predviđaju kazne za gospodarske subjekte koji krše ovu Uredbu i delegirane ili provedbene akte donesene sukladno ovoj Uredbi. One poduzimaju sve mjere potrebne za osiguranje da su kazne provedene. Predviđene kazne su učinkovite, razmjerne i odvraćajuće. Države članice obavješćuju Komisiju od tim odredbama do 23. ožujka 2015. i bez odgode obavješćuju Komisiju o svim narednim izmjenama koje utječu na te odredbe.
2. Vrste kršenja koje podliježu kazni uključuju:
(a)
davanje lažnih izjava tijekom homologacijskih postupaka ili postupaka koji vode prema opozivu;
(b)
lažiranje rezultata ispitivanja za homologaciju tipa;
(c)
neisporučivanje podataka ili tehničkih specifikacija koji bi mogli dovesti do opoziva, odbijanja ili povlačenja homologacije tipa;
(d)
uporabu poremećajnih uređaja;
(e)
odbijanje omogućavanja pristupa informacijama;
(f)
gospodarske subjekte koji stavljaju na tržište vozila, sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice koji podliježu homologaciji, a nemaju homologaciju ili koji lažiraju dokumente ili oznake s tom namjerom.
Članak 77.
Prijelazne odredbe
1. Ne dovodeći u pitanje druge odredbe ove Uredbe, ovom se Uredbom ne poništava nijedna EU homologacija tipa dodijeljena vozilima ili sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama prije 1. siječnja 2016.
2. Osim ako nije propisano drukčije, EU homologacije tipa dodijeljene vozilima, sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama u skladu s aktima iz članka 81. stavka 1. ostaju važeće do datuma navedenih u Prilogu IV. za postojeće tipove vozila.
3. Odstupajući od odredaba ove Uredbe, novi tipovi vozila kategorija L1e, L2e i L6e ili novi sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice namijenjeni za takve tipove vozila mogu i dalje biti homologirani prema Direktivi 2002/24/EZ do 31. prosinca 2016.
4. Homologacijska tijela nastavljaju dodjeljivati proširenje homologacija vozilima, sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama iz stavka 1. u skladu s Direktivom 2002/24/EZ i bilo kojom od direktiva navedenih u članku 81. stavku 1. Međutim takve homologacije ne koriste se u svrhu dobivanja homologacije tipa cijelog vozila prema ovoj Uredbi.
5. Odstupajući od odredaba Direktive 2002/24/EZ homologacija tipa dodjeljuje se također za vozila koja su u skladu s ovom Uredbom i delegiranim aktima donesenim u skladu s ovom Uredbom o zahtjevima za zaštitu okoliša i za pogon kako se navodi u Prilogu II. (A) do 31. prosinca 2015.
U tom slučaju nacionalna nadležna tijela ne zabranjuju, ne ograničavaju, ni ne sprečavaju registraciju, stavljanje na tržište ni stavljanje u uporabu vozila koja su sukladna homologiranom tipu.
Članak 78.
Izvješće
1. Do 31. prosinca 2020. države članice obavješćuju Komisiju o primjeni homologacijskih postupaka utvrđenih u ovoj Uredbi.
2. Na osnovi informacija dobivenih prema stavku 1., Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o primjeni ove Uredbe do 31. prosinca 2021. U izvješću se posebno navodi, na temelju iskustva stečenog prilikom primjene ove Uredbe, je li prikladno u poglavlju X. predvidjeti i EU homologaciju tipa malih proizvodnih serija. Ako to smatra potrebnim Komisija podnosi prijedlog s tim ciljem.
Članak 79.
Revizija naprednih kočnih sustava
1. Do 31. prosinca 2019. Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću.
2. To izvješće ispituje obveznu ugradnju protublokirajućeg kočnog sustava i dodatnog kombiniranog kočnog sustava po izboru proizvođača na motocikle potkategorije L3e-A1. Ono se temelji na ocjeni tehničke izvedivosti takvog zahtjeva, analizi troška i učinkovitosti, analizi prometnih nesreća i savjetovanju relevantnih zainteresiranih stranaka. Ono također uzima u obzir postojeće povezane europske i međunarodne standarde.
3. Za potrebe izvješća predviđenog u stavku 2. države članice dostavljaju Komisiji do 31. prosinca 2017. statistiku o prometnim nesrećama predmetnih motocikala za prethodne četiri godine koja se temelji na klasifikaciji vozila kako je utvrđena u Prilogu I. i tipu ugrađenog naprednog sustava kočenja.
4. Na osnovi rezultata izvješća Komisija razmatra sastavljanje zakonskog prijedloga o obveznoj ugradnji naprednog sustava kočenja na predmetne potkategorije vozila.
Članak 80.
Revizija homologacija pojedinačnih vozila
1. Do 31. prosinca 2022. Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću u vezi premeta iz stavka 3.
2. Izvješće se temelji na savjetovanju relevantnih zainteresiranih stranaka i uzima u obzir postojeće povezane europske i međunarodne standarde.
3. Do 31. prosinca 2021. države članice izvješćuju Komisiju o:
(a)
broju pojedinačnih homologacija dodijeljenih vozilima kategorije L prije njihove prve registracije na godinu od strane nadležnih nacionalnih tijela te države članice od 1. siječnja 2016.;
(b)
nacionalnim kriterijima na kojima se temelje takve homologacije ako ti kriteriji odstupaju od zahtjeva obveznih za EU homologaciju tipa.
4. Izvješću se, prema potrebi, prilažu zakonodavni prijedlozi, i u njemu se također ispituje uključivanje pojedinačnih homologacija u ovu Uredbu na temelju usklađenih zahtjeva.
Članak 81.
Stavljanje izvan snage
1. Ne dovodeći u pitanje članak 77. ove Uredbe, Direktiva 2002/24/EZ kao i direktive 93/14/EEZ, 93/30/EEZ, 93/33/EEZ, 93/93/EEZ, 95/1/EZ, 97/24/EZ, 2000/7/EZ, 2002/51/EZ, 2009/62/EZ, 2009/67/EZ, 2009/78/EZ, 2009/79/EZ, 2009/80/EZ i 2009/139/EZ stavljaju se izvan snage s učinkom od 1. siječnja 2016.
2. Upućivanja na direktive stavljene izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i tumače se, u pogledu Direktive 2002/24/EZ, u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu IX.
Članak 82.
Stupanje na snagu i primjena
1. Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
2. Primjenjuje se od 1. siječnja 2016.
Od 22. ožujka 2013. nacionalna tijela ne odbijaju dodijeliti EU homologaciju tipa ni nacionalnu homologaciju tipa za novi tip vozila, ni ne zabranjuju registraciju, stavljanje na tržište ni stavljanje u uporabu novog vozila ako predmetno vozilo ispunjava zahtjeve ove Uredbe i delegiranih i provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi, ako proizvođač to zatraži.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 15. siječnja 2013.