EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1177/2010
af 24. november 2010
om passagerers rettigheder ved sørejser og rejser på indre vandveje og om ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 91, stk. 1, og artikel 100, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Handling fra Unionens side, når det drejer sig om transport til søs og på indre vandveje, bør bl.a. sigte på at sikre et lige så højt beskyttelsesniveau for passagererne som ved andre transportmåder. Derudover bør der tages fuldt hensyn til forbrugerbeskyttelseskrav i almindelighed.
(2)
Da passageren ved sørejser og rejser på indre vandveje er den svageste part i en befordringskontrakt, bør alle passagererne sikres et mindsteniveau for beskyttelse. Intet bør forhindre transportørerne i at tilbyde kontraktbestemmelser, der er gunstigere for passageren end bestemmelserne i denne forordning. Samtidig er målet med denne forordning ikke at gribe ind i de kommercielle forbindelser mellem virksomheder med hensyn til transport af varer. Navnlig bør aftaler mellem et vejgodstransportfirma og en transportør ikke opfattes som befordringskontrakter under denne forordning og bør derfor ikke give vejgodstransportfirmaet eller dets medarbejdere ret til kompensation i medfør af denne forordning i tilfælde af forsinkelser.
(3)
Beskyttelsen af passagererne bør ikke kun omfatte personbefordring mellem havne på medlemsstaternes område, men også personbefordring mellem sådanne havne og havne, der er beliggende uden for medlemsstaternes område, under hensyntagen til risikoen for konkurrenceforvridning på markedet for personbefordring. Udtrykket »EU-transportør« bør derfor i denne forordning fortolkes så bredt som muligt, men uden at berøre andre EU-retsakter, såsom Rådets forordning (EØF) nr. 4056/86 af 22. december 1986 om fastsættelse af de nærmere retningslinjer for anvendelsen af traktatens artikel 85 og 86 på søtransport (3) og Rådets forordning (EØF) nr. 3577/92 af 7. december 1992 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads) (4).
(4)
Det indre marked for personbefordring ad søvejen og ad indre vandveje bør komme alle borgere til gode. Handicappede og bevægelseshæmmede bør derfor, uanset om grunden til deres handicap eller bevægelseshæmning er invaliditet, alder eller andre forhold, have samme mulighed for at benytte passagersejladser og krydstogter som andre borgere. Handicappede og bevægelseshæmmede har samme rettigheder som alle andre borgere med hensyn til fri bevægelighed, valgfrihed og ikke-diskrimination.
(5)
Medlemsstaterne bør fremme anvendelsen af offentlig transport samt af integrerede billetsystemer for at optimere anvendelsen og interoperabiliteten mellem de forskellige transportformer og -operatører.
(6)
På baggrund af artikel 9 i De Forenede Nationers konvention om handicappedes rettigheder og for at give handicappede og bevægelseshæmmede samme mulighed for at deltage i sørejser og rejser på indre vandveje som alle andre borgere bør der fastsættes regler for ikke-diskrimination og assistance under rejsen. Handicappede og bevægelseshæmmede bør derfor kunne blive befordret og ikke nægtes befordring, undtagen af sikkerhedsmæssige grunde, som er fastsat af de kompetente myndigheder. De bør have ret til assistance i havne og om bord på passagerskibe. Af hensyn til den sociale integration bør denne assistance være gratis for de pågældende. Transportørerne bør fastsætte adgangsbetingelser, fortrinsvis efter det europæiske standardiseringssystem.
(7)
Ved fastlæggelse af, hvordan nye havne og terminaler skal indrettes, og i forbindelse med større ombygninger bør de organer, der er ansvarlige for de pågældende faciliteter, tage hensyn til handicappedes og bevægelseshæmmedes behov, navnlig de krav, der udspringer af princippet »design for alle«. Transportørerne bør tage hensyn til sådanne behov ved beslutninger om konstruktionen, når passagerskibe nybygges eller ombygges i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/87/EF af 12. december 2006 om fastsættelse af tekniske forskrifter for fartøjer på indre vandveje (5) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/45/EF af 6. maj 2009 om sikkerhedsregler og -standarder for passagerskibe (6).
(8)
Assistance i havne, som ligger på en medlemsstats område, bør blandt andet gøre det muligt for handicappede og bevægelseshæmmede at komme fra et nærmere angivet ankomststed i en havn til et passagerskib og fra et passagerskib til et nærmere angivet afgangssted i en havn, herunder at komme om bord og fra borde.
(9)
Transportørerne bør ved tilrettelæggelsen af assistancen til handicappede og bevægelseshæmmede og uddannelsen af deres personale samarbejde med organisationer repræsentative for handicappede og bevægelseshæmmede. De bør ved dette arbejde følge de relevante bestemmelser i den internationale konvention og kodeks om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold samt henstillingen fra Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) om konstruktion og drift af passagerskibe, så de imødekommer ældres og handicappedes behov.
(10)
Bestemmelserne vedrørende indskibning af handicappede og bevægelseshæmmede passagerer bør ikke berøre de gældende generelle internationale og nationale bestemmelser samt EU-bestemmelser om indskibning af passagerer.
(11)
EU-retsakter om passagerrettigheder bør tage højde for passagerers, navnlig handicappedes og bevægelseshæmmedes, behov for at anvende forskellige transportformer og kunne skifte problemfrit mellem de forskellige former, under forbehold af gældende sikkerhedsbestemmelser for sejlads.
(12)
Der bør i tilfælde af aflysning eller forsinkelse af en passagersejlads eller et krydstogt gives fyldestgørende oplysninger til passagererne. Disse oplysninger bør hjælpe passagererne til at træffe de nødvendige forholdsregler og om nødvendigt indhente oplysninger om alternative forbindelser.
(13)
Passagerernes ulemper som følge af aflysning eller lang forsinkelse af deres rejse bør reduceres. Med det for øje bør der sørges passende for passagererne, og de bør enten kunne annullere deres rejse og få billetten refunderet eller få tilbudt en anden rejserute på tilfredsstillende vilkår. Egnet indkvartering for passagerer skal ikke nødvendigvis være hotelværelser, men kan også være andre former for passende indkvartering, der er til rådighed, navnlig afhængig af omstændighederne i forbindelse med hver enkelt situation, passagerernes køretøjer og skibets karakteristika. I denne forbindelse og i behørigt begrundede tilfælde af ekstraordinære og hastende omstændigheder bør transportørerne have mulighed for at anvende relevante tilgængelige faciliteter i samarbejde med de civile myndigheder.
(14)
Transportørerne bør påtage sig at betale kompensation til passagerne i tilfælde af aflysning eller forsinkelser af en passagersejlads, beregnet som en procentdel af billetprisen, medmindre aflysningen eller forsinkelsen skyldes vejrforhold, der bringer en sikker sejlads i fare, eller usædvanlige omstændigheder, som ikke kunne have været undgået, selv om alle forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes, faktisk var blevet truffet.
(15)
Transportørerne bør i overensstemmelse med alment accepterede principper pålægges bevisbyrden for, at aflysninger eller forsinkelser er forårsaget af sådanne vejrforhold eller usædvanlige omstændigheder.
(16)
Vejrforhold, der bringer en sikker sejlads i fare, bør omfatte, men ikke være begrænset til, stærk vind, høj sø, stærk strøm, vanskelige isforhold samt yderst høje eller lave vandstande, orkaner, tornadoer og oversvømmelser.
(17)
Usædvanlige omstændigheder bør omfatte, men ikke være begrænset til naturkatastrofer som f.eks. brande og jordskælv, terrorangreb, krige og militære eller væbnede civile konflikter, oprør, militær eller retsstridig konfiskering, arbejdskonflikter, ilandsætning af en syg, såret eller død person, eftersøgnings- og redningsaktioner til søs eller på indre vandveje, forholdsregler, der er nødvendige for at beskytte miljøet, beslutninger, der træffes af trafikstyringsorganer eller havnemyndigheder, samt beslutninger, der træffes af de kompetente myndigheder med hensyn til den offentlige orden og sikkerhed, samt for at dække transportbehov i nødsituationer.
(18)
Transportørerne bør samarbejde om at træffe foranstaltninger på nationalt eller europæisk plan, hvori de inddrager interesseparter, faglige sammenslutninger og kunde-, passager- og handicaporganisationer samt organisationer for bevægelseshæmmede, til at forbedre den omsorg og assistance, som de tilbyder passagererne, når deres rejse afbrydes, især ved langvarige forsinkelser eller aflysning af rejsen. De nationale håndhævelsesorganer bør informeres om disse foranstaltninger.
(19)
EU-Domstolen har allerede fastslået, at problemer, der fører til aflysninger eller forsinkelser, kun falder ind under begrebet usædvanlige omstændigheder, hvis de skyldes begivenheder, der ikke kan siges at være en del af den normale udførelse af den pågældende transportørs virksomhed og reelt ikke kan kontrolleres af denne. Det bør bemærkes, at vejrforhold, der bringer en sikker sejlads i fare, ligger uden for transportørens kontrol.
(20)
Denne forordning bør ikke berøre de passagerrettigheder, der er fastlagt ved Rådets direktiv 90/314/EØF af 13. juni 1990 om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure (7). Denne forordning bør ikke finde anvendelse hvis en pakketur aflyses af andre grunde end aflysning af passagersejladsen eller krydstogtet.
(21)
Der bør gives udtømmende oplysninger til passagerne i formater, der er tilgængelige for alle, om deres rettigheder i medfør af denne forordning, således at de er i stand til reelt at udøve disse rettigheder. Det hører til passagerernes rettigheder at få oplysninger om passagersejladsen eller krydstogtet før og under rejsen. Alle vigtige oplysninger til passagerer bør tillige gives i formater, der er tilgængelige for handicappede og bevægelseshæmmede, og som gør det muligt for passagerer at få adgang til samme oplysninger ved at anvende eksempelvis tekst, blindskrift, lyd, video og/eller elektroniske formater.
(22)
Passagererne bør kunne udøve deres rettigheder ved egnede og tilgængelige klageprocedurer hos transportørerne og terminaloperatørerne inden for rammerne af deres respektive ansvarsområder, eller ved at klagen indgives til det eller de organer, som den pågældende medlemsstat har udpeget dertil. Transportørerne og terminaloperatørerne bør reagere på klager fra passagerer inden for en nærmere fastsat periode og må være klar over, at manglende reaktion på en klage vil kunne bruges imod dem.
(23)
Klager over assistancen i en havn eller om bord på et skib bør fortrinsvis indbringes for det eller de organer til håndhævelse af denne forordning, som er udpeget af den medlemsstat, hvor indskibningshavnen er beliggende, og hvor udskibningshavnen er beliggende, hvis det drejer sig om personbefordring fra et tredjeland, idet der tages hensyn til de procedurer, der er fastsat i medlemsstaten for indgivelse af klager.
(24)
Medlemsstaterne bør sikre overholdelsen af denne forordning og udpege et eller flere organer med kompetence til at forestå overvågningen og håndhævelsen. Dette berører ikke passagerernes ret til domstolsprøvelse i henhold til national ret.
(25)
Det eller de organer, der er udpeget til at håndhæve denne forordning, bør være uafhængige af kommercielle interesser. Hver enkelt medlemsstat bør udpege mindst et organ, som i påkommende tilfælde bør have beføjelser og kapacitet til at undersøge klager fra enkeltpersoner og mægle med henblik på udenretsligt forlig. Passagererne bør have ret til inden for en rimelig frist at modtage et begrundet svar fra det udpegede organ. Da det er meget vigtigt med pålidelige statistikker for håndhævelsen af denne forordning, navnlig for at sikre en sammenhængende anvendelse på EU-plan, bør de rapporter, der udarbejdes af disse organer, om muligt indeholde statistikker for klager og deres udfald.
(26)
Medlemsstaterne bør fastsætte sanktioner ved overtrædelser af denne forordning og sikre, at disse sanktioner finder anvendelse. Sådanne sanktioner bør være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
(27)
Målene for denne forordning, nemlig at sikre et højt beskyttelses- og assistanceniveau for passagererne overalt i medlemsstaterne og et indre marked med harmoniserede betingelser for erhvervsudøvelsen, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(28)
Håndhævelsen af denne forordning bør bygge på Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 af 27. oktober 2004 om samarbejde mellem nationale myndigheder med ansvar for håndhævelse af lovgivning om forbrugerbeskyttelse (»forordningen om forbrugerbeskyttelsessamarbejde«) (8). Nævnte forordning bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(29)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (9) bør overholdes og håndhæves strengt for at garantere beskyttelse af privatlivets fred for fysiske og juridiske personer og sikre, at de forlangte oplysninger og rapporter udelukkende anvendes til at opfylde forpligtelserne som fastlagt i denne forordning og ikke anvendes til skade for sådanne personer.
(30)
Denne forordning respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som navnlig anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og som omhandles i artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
Denne forordning fastsætter regler for transport til søs og på indre vandveje med hensyn til følgende:
a)
ikke-diskrimination af passagererne hvad angår de transportvilkår, transportørerne tilbyder
b)
ikke-diskrimination af og assistance til handicappede og bevægelseshæmmede
c)
passagerernes rettigheder i tilfælde af aflysning eller forsinkelse
d)
mindstekrav til oplysninger til passagererne
e)
behandling af klager
f)
generelle regler om håndhævelse.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse på passagerer i forbindelse med:
a)
passagersejladser, når indskibningshavnen er beliggende på en medlemsstats område
b)
passagersejladser, når indskibningshavnen er beliggende uden for en medlemsstats område, og når udskibningshavnen er beliggende på en medlemsstats område, forudsat at sejladsen udføres af en EU-transportør som defineret i artikel 3, litra e)
c)
et krydstogt, når indskibningshavnen er beliggende på en medlemsstats område. Dog finder artikel 16, stk. 2, artikel 18 og 19 og artikel 20, stk. 1 og 4, ikke anvendelse på disse passagerer.
2. Denne forordning finder ikke anvendelse på passagerer i forbindelse med:
a)
skibe med certifikat til at befordre op til 12 passagerer
b)
skibe, hvis besætning med ansvar for skibets drift udgøres af højst tre personer, eller hvor afstanden af den samlede passagersejlads i den ene retning er under 500 meter
c)
udflugter og sightseeing, bortset fra krydstogter, eller
d)
skibe, der ikke drives ved mekanisk kraft, samt originale og individuelle kopier af historiske passagerskibe fra før 1965, der hovedsagelig er bygget med originale materialer, og som har certifikat til at befordre op til 36 passagerer.
3. Medlemsstaterne kan i en periode på to år fra den 18. december 2012 undtage søgående skibe i indenrigsfart på under 300 bruttotons fra anvendelsen af denne forordning, forudsat at de rettigheder, passagererne har i medfør af denne forordning, er tilstrækkelig sikret i den nationale lovgivning.
4. Medlemsstaterne kan undtage passagersejladser, der er omfattet af forpligtelser til offentlig tjeneste, kontrakter om offentlig tjeneste eller integrerede tjenester, fra anvendelsen af denne forordning, forudsat at passagerernes rettigheder i medfør af denne forordning er sikret i tilsvarende omfang i den nationale lovgivning.
5. Med forbehold af direktiv 2006/87/EF og direktiv 2009/45/EF skal intet i denne forordning forstås som tekniske krav, der pålægger transportører, terminaloperatører eller andre enheder forpligtelser med hensyn til at ændre eller erstatte skibe, infrastrukturer, havne eller havneterminaler.
Artikel 3
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a)
»handicappet« eller »bevægelseshæmmet«: en person, hvis bevægelighed i forbindelse med benyttelsen af transportmidler er nedsat på grund af et fysisk handicap (sensorisk eller motorisk, permanent eller forbigående), mentalt handicap eller nedsat funktionsevne af andre grunde eller som følge af alder, og hvis situation kræver passende opmærksomhed, og at de ydelser, alle passagerer har adgang til, tilpasses til den pågældendes særlige behov
b)
»en medlemsstats område«: et område, hvor traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde finder anvendelse i henhold til dennes artikel 355 og på de betingelser, der er fastsat i nævnte artikel
c)
»adgangsbetingelser«: relevante standarder og retningslinjer for og oplysninger om havneterminalers og skibes tilgængelighed, herunder deres faciliteter for handicappede og bevægelseshæmmede
d)
»transportør«: en fysisk eller juridisk person, som ikke er en rejsearrangør, rejseagent eller billetudsteder, som tilbyder passagersejladser eller krydstogter til offentligheden
e)
»EU-transportør«: en transportør, der er etableret på en medlemsstats område, eller som tilbyder befordring i form af passagersejladser til eller fra en medlemsstats område
f)
»passagersejlads«: erhvervsmæssig passagerbefordring til søs eller på indre vandveje ifølge en offentliggjort fartplan
g)
»integrerede tjenester«: indbyrdes forbundne transporttjenester inden for et bestemt geografisk område med en fælles informationstjeneste, et fælles billetsystem og en fælles fartplan
h)
»undertransportør«: en anden person end transportøren, som faktisk udfører befordringen helt eller delvist
i)
»indre vandvej«: et naturligt eller kunstigt sejlbart indre vandområde eller et system af indbyrdes forbundne vandområder, som anvendes til befordring, såsom søer, floder eller kanaler eller enhver kombination af disse
j)
»havn«: et sted eller et geografisk område, hvor der er foretaget anlægsarbejder og forefindes faciliteter, som især gør det muligt at modtage skibe, hvor passagerer regelmæssigt ind- eller udskibes
k)
»havneterminal«: en terminal, der er bemandet af en transportør eller en terminaloperatør, i en havn med faciliteter, såsom indtjekningsskranker, billetskranker eller lounger, og personale til indskibning eller udskibning af passagerer i forbindelse med passagersejladser eller krydstogter
l)
»skib«: et fartøj, der bruges til sejlads på havet eller på indre vandveje
m)
»befordringskontrakt«: en kontrakt om befordring indgået mellem en transportør og en passager om udførelse af en eller flere passagersejladser eller krydstogter
n)
»billet«: et gyldigt dokument eller et andet bevis på en befordringskontrakt
o)
»billetudsteder«: enhver formidler, som indgår befordringskontrakter på vegne af en transportør
p)
»rejseagent«: enhver formidler, som indgår befordringskontrakter på vegne af en passager eller en rejsearrangør
q)
»rejsearrangør«: en anden arrangør eller formidler end en transportør som omhandlet i artikel 2, nr. 2) og 3), i direktiv 90/314/EØF
r)
»reservation«: reservation af en specifik afgang af en passagersejlads eller et krydstogt
s)
»terminaloperatør«: et privat eller offentligt organ på en medlemsstats område, der er ansvarligt for at administrere og forvalte en havneterminal
t)
»krydstogt«: befordringstjeneste til søs eller på indre vandveje, som udføres udelukkende med henblik på fornøjelse eller adspredelse, suppleret med kahytsfaciliteter og andre faciliteter, af mere end to overnatninger om bord
u)
»søulykke«: skibbrud, kæntring, kollision eller stranding, eksplosion eller brand om bord eller skibsfejl.
Artikel 4
Billetter og ikke-diskriminerende kontraktbestemmelser
1. Transportørerne udsteder en billet til passageren, medmindre andre dokumenter giver ret til befordring i henhold til national lovgivning. Der kan udstedes en elektronisk billet.
2. Med forbehold af sociale rabatordninger skal transportørers eller billetudstederes kontraktbestemmelser og takster tilbydes til offentligheden uden nogen form for direkte eller indirekte diskrimination på grundlag af slutkundens nationalitet eller transportørens eller billetudstederens hjemsted i Unionen.
Artikel 5
Andre involverede parter
1. Selv om udførelsen af forpligtelser i henhold til denne forordning overlades til en undertransportør, en billetudsteder eller enhver anden person, er transportøren, rejseagenten, rejsearrangøren eller terminaloperatøren, som har overladt udførelsen af sådanne forpligtelser til andre, ikke desto mindre ansvarlig for disse involverede parters handlinger og undladelser, når de handler i forbindelse med udførelsen af deres arbejde.
2. Den part, som transportøren, rejseagenten, rejsearrangøren eller terminaloperatøren overlader udførelsen af en forpligtelse til, er i tillæg til stk. 1 omfattet af denne forordnings bestemmelser, herunder bestemmelser om erstatningsansvar og indsigelsesret, for så vidt angår den forpligtelse, der er overladt til denne.
Artikel 6
Opfyldelsespligt
Rettigheder og forpligtelser i henhold til denne forordning kan ikke ophæves eller begrænses ved navnlig en undtagelse eller en restriktiv klausul i befordringskontrakten.
KAPITEL II
HANDICAPPEDES OG BEVÆGELSESHÆMMEDES RETTIGHEDER
Artikel 7
Befordringsret
1. Transportører, rejseagenter og rejsearrangører må ikke under henvisning til handicap eller bevægelseshæmning som sådan nægte at acceptere en reservation, at udstede eller på anden måde levere en billet eller at tage personer om bord.
2. Reservationer og billetter skal tilbydes handicappede og bevægelseshæmmede uden ekstra omkostninger og på samme betingelser som for alle andre passagerer.
Artikel 8
Undtagelser og særlige bestemmelser
1. Uanset artikel 7, stk. 1, kan transportører, rejseagenter og rejsearrangører nægte at acceptere en reservation fra, at udstede eller på anden måde levere en billet til eller at tage en handicappet eller bevægelseshæmmet om bord:
a)
hvis dette er nødvendigt af hensyn til gældende sikkerhedsmæssige krav i folkeretten, EU-retten eller den nationale ret eller af hensyn til sikkerhedsmæssige krav, der er fastsat af de kompetente myndigheder
b)
hvis passagerskibets konstruktion eller havnens infrastruktur og udstyr, herunder havneterminaler, gør det umuligt at bringe vedkommende om bord eller fra borde eller befordre vedkommende på en sikker eller operationelt gennemførlig måde.
2. Nægtes det at acceptere en reservation eller at udstede eller på anden måde levere en billet under henvisning til de forhold, der er nævnt i stk. 1, træffer transportøren, rejseagenten eller rejsearrangøren alle rimelige foranstaltninger til at foreslå den berørte person en acceptabel alternativ befordring i form af en passagersejlads eller et krydstogt, der udføres af transportøren.
3. Hvis en handicappet eller en bevægelseshæmmet, der er i besiddelse af en reservation eller en billet og har opfyldt kravene i artikel 11, stk. 2, alligevel nægtes indskibning på grundlag af denne forordning, skal denne person og en eventuel ledsagende person i henhold til denne artikels stk. 4 tilbydes valget mellem enten tilbagebetaling af billetprisen eller omlægning af rejsen i henhold til bilag I. Retten til at vælge en returrejse eller omlægning af rejsen forudsætter, at alle sikkerhedsmæssige krav kan opfyldes.
4. Transportører, rejseagenter og rejsearrangører kan, hvis det er strengt nødvendigt, på samme betingelser som fastsat i stk. 1 forlange, at en handicappet eller en bevægelseshæmmet ledsages af en anden person, som er i stand til at yde den nødvendige assistance til den handicappede eller den bevægelseshæmmede. For så vidt angår passagersejladser befordres en sådan ledsagende person gratis.
5. Når transportører, rejseagenter og rejsearrangører gør brug af bestemmelserne i stk. 1-4, underretter de straks den handicappede eller den bevægelseshæmmede om de specifikke grunde hertil. Efter anmodning skal disse grunde skriftligt meddeles til den handicappede eller den bevægelseshæmmede senest fem arbejdsdage efter, at anmodningen er fremsat. I tilfælde af afvisning i henhold til stk. 1, litra a), skal der henvises til de gældende sikkerhedsmæssige krav.
Artikel 9
Tilgængelighed og information
1. Transportørerne og terminaloperatørerne sikrer, hvor det er hensigtsmæssigt gennem deres organisationer og i samarbejde med organisationer repræsentative for handicappede eller bevægelseshæmmede, at der findes eller fastsættes ikke-diskriminerende adgangsbetingelser for befordring af handicappede og bevægelseshæmmede samt disses ledsagere. Der gives efter anmodning meddelelse om adgangsbetingelserne til de nationale håndhævelsesorganer.
2. Transportører og terminaloperatører gør adgangsbetingelserne i stk. 1 offentligt tilgængelige fysisk eller på internettet, efter anmodning i tilgængelige formater, og på de samme sprog, hvorpå oplysninger normalt gives til alle passagerer. Der skal tages særligt hensyn til handicappedes og bevægelseshæmmedes behov.
3. Rejsearrangører stiller de adgangsbetingelser i stk. 1 til rådighed, som finder anvendelse på rejser, der indgår i pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure, som de tilrettelægger, sælger eller udbyder til salg.
4. Transportører, rejseagenter og rejsearrangører sikrer, at alle relevante oplysninger, herunder onlinereservation og -information, om befordringsbetingelserne, oplysninger om rejsen samt adgangsbetingelserne er til rådighed i en form, der er egnet og tilgængelig for handicappede og bevægelseshæmmede. Personer med behov for assistance skal modtage bekræftelse på en sådan assistance via tilgængelige midler, herunder elektroniske midler og Short Message Service (sms).
Artikel 10
Ret til assistance i havne og om bord på skibe
Transportører og terminaloperatører yder, inden for rammerne af deres respektive ansvarsområder, gratis assistance til handicappede og bevægelseshæmmede som fastsat i bilag II og III i havne, herunder ved ind- og udskibning, og om bord på skibe, jf. dog adgangsbetingelserne i artikel 9, stk. 1. Assistancen tilpasses om muligt den handicappedes eller bevægelseshæmmedes individuelle behov.
Artikel 11
Betingelser for ydelse af assistance
1. Transportører og terminaloperatører yder, inden for rammerne af deres respektive ansvarsområder, assistance til handicappede og bevægelseshæmmede som fastsat i artikel 10 forudsat at:
a)
transportøren eller terminaloperatøren får besked via tilgængelige midler, herunder elektroniske midler og sms, om den pågældendes behov for assistance senest 48 timer, før der er behov for den, medmindre passageren og transportøren eller terminaloperatøren har indgået aftale om et kortere tidsrum, og
b)
den handicappede eller den bevægelseshæmmede møder op i havnen eller på det angivne sted, jf. artikel 12, stk. 3:
i)
på det tidspunkt, transportøren skriftligt har angivet, og som højst må være 60 minutter før det offentliggjorte indskibningstidspunkt
ii)
senest 60 minutter før det offentliggjorte afgangstidspunkt, hvis der ikke er angivet noget indskibningstidspunkt, medmindre passageren og transportøren eller terminaloperatøren har indgået aftale om et kortere tidsrum.
2. Handicappede og bevægelseshæmmede skal, når de reserverer eller forhåndskøber deres billet, i tillæg til stk. 1 give transportøren besked om deres særlige behov med hensyn til kahytsfaciliteter, siddepladser eller tjenesteydelser eller deres behov for at medbringe medicinsk udstyr, hvis de har kendskab til behovene på dette tidspunkt.
3. Der kan altid gives besked i henhold til stk. 1, litra a), og stk. 2 til den rejseagent eller rejsearrangør, hos hvem billetten er købt. Når billetten gælder for flere rejser, er én meddelelse tilstrækkelig, forudsat at der gives passende oplysninger om planlægningen af de efterfølgende rejser. Passageren modtager en bekræftelse, der angiver, at der er givet besked om behovet for assistance i overensstemmelse med kravene i stk. 1, litra a), og stk. 2.
4. Hvis der ikke modtages besked i overensstemmelse med stk. 1, litra a), og stk. 2, træffer transportøren og terminaloperatøren alle rimelige foranstaltninger for at yde den handicappede eller den bevægelseshæmmede tilstrækkelig assistance til, at vedkommende kan komme om bord, komme i land og sejle med skibet.
5. Når en handicappet eller en bevægelseshæmmet er ledsaget af en anerkendt servicehund, skal der sørges for plads til denne hund sammen med personen, forudsat at der er givet meddelelse herom til transportøren, rejseagenten eller rejsearrangøren i overensstemmelse med eventuelle gældende nationale regler for befordring af anerkendte servicehunde om bord på passagerskibe.
Artikel 12
Modtagelse af meddelelser og udpegning af mødesteder
1. Transportører, terminaloperatører, rejseagenter og rejsearrangører træffer alle nødvendige foranstaltninger i forbindelse med anmodning om og modtagelse af besked i henhold til artikel 11, stk. 1, litra a), og artikel 11, stk. 2. Denne forpligtelse gælder alle salgssteder, også ved telefonsalg og salg over internettet.
2. Hvis rejseagenter eller rejsearrangører modtager den i stk. 1 omhandlede meddelelse, skal de, inden for deres normale kontortider, straks videregive denne oplysning til transportøren eller terminaloperatøren.
3. Transportører og terminaloperatører udpeger et sted inden for eller uden for havneterminalerne, hvor handicappede og bevægelseshæmmede kan melde deres ankomst og anmode om assistance. Dette sted skal være klart markeret og stille de vigtigste oplysninger om havneterminalen og den assistance, der kan ydes, til rådighed i en tilgængelig form.
Artikel 13
Kvalitetsstandarder for assistance
1. Terminaloperatører og transportører, der driver havneterminaler eller har udført passagersejladser med flere end 100 000 erhvervsmæssige passagerbevægelser i alt i det foregående kalenderår, fastsætter, inden for rammerne af deres respektive ansvarsområder, kvalitetsstandarder for den i bilag II og III omhandlede assistance og fastlægger, hvor det er hensigtsmæssigt gennem deres organisationer, de ressourcer, der er nødvendige til opfyldelse af disse standarder, i samarbejde med organisationer repræsentative for handicappede og bevægelseshæmmede.
2. Ved fastsættelsen af sådanne standarder tages der fuldt hensyn til internationalt anerkendte politikker og adfærdskodekser til lettelse af befordringen af handicappede og bevægelseshæmmede, især IMO's henstilling om konstruktion og drift af passagerskibe, så de imødekommer ældres og handicappedes behov.
3. Terminaloperatører og transportører gør de kvalitetsstandarder, der er omhandlet i stk. 1, offentligt tilgængelige fysisk eller på internettet i en tilgængelig form og på de samme sprog, som oplysninger normalt gives til alle passagerer på.
Artikel 14
Uddannelse og instruktion
Med forbehold af den internationale konvention om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold og bestemmelser vedtaget i henhold til den reviderede konvention om sejlads på Rhinen og konventionen om sejlads på Donau udarbejder transportørerne og, hvis det er relevant, terminaloperatørerne handicaprelaterede uddannelsesprocedurer, herunder instruktioner, og sørger for:
a)
at deres eget personale og det personale, der er ansat af eventuelle andre involverede parter, som yder direkte assistance til handicappede eller bevægelseshæmmede, er uddannet eller har modtaget instruktion som beskrevet i bilag IV, del A og B
b)
at deres eget personale, som på anden måde er ansvarligt for reservation og billetsalg eller ind- og udskibning, herunder det personale, der er ansat af eventuelle andre involverede parter, er uddannet eller har modtaget instruktion som beskrevet i bilag IV, del A, og
c)
at de i litra a) og b) nævnte personalekategorier vedligeholder deres kompetencer f.eks. ved hjælp af instruktioner eller genopfriskningskurser, hvor det er nødvendigt.
Artikel 15
Erstatning for bevægelseshjælpemidler eller andre specifikke hjælpemidler
1. Transportører og terminaloperatører er erstatningspligtige for tab, som skyldes bortkomst eller beskadigelse af handicappedes eller bevægelseshæmmedes bevægelseshjælpemidler eller andre specifikke hjælpemidler, hvis den hændelse, der forårsager tabet, skyldes fejl eller forsømmelse fra transportørens eller terminaloperatørens side. Ved tab, som skyldes en søulykke, forudsættes fejl eller forsømmelse fra transportørens side.
2. Den erstatning, der er omhandlet i stk. 1, skal svare til enten genanskaffelsesværdien af det pågældende hjælpemiddel eller, hvor det er relevant, til udgifterne til reparation.
3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse, hvis artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 392/2009 af 23. april 2009 om transportørers erstatningsansvar ved ulykker under søtransport af passagerer (10) finder anvendelse.
4. Der skal endvidere så vidt muligt hurtigt fremskaffes midlertidige erstatningshjælpemidler, der er egnede alternativer.
KAPITEL III
TRANSPORTØRENS OG TERMINALOPERATØRENS FORPLIGTELSER VED AFBRYDELSE AF EN REJSE
Artikel 16
Underretning i tilfælde af aflyste eller forsinkede afgange
1. I tilfælde af en aflysning eller en forsinkelse i en passagersejlads' eller et krydstogts afgang skal transportøren og, hvis det er relevant, terminaloperatøren underrette passagerer, der sejler fra en havneterminal, eller om muligt passagerer, der sejler fra en havn, om situationen så hurtigt som muligt og under alle omstændigheder senest 30 minutter efter afgangstidspunktet ifølge fartplanen og om det forventede afgangs- og ankomsttidspunkt, så snart sådanne oplysninger foreligger.
2. Passagerer, der ikke kan nå en befordringstilslutningsforbindelse på grund af aflysning eller forsinkelse, underrettes i rimeligt omfang af transportøren og, hvis det er relevant, terminaloperatøren om alternative forbindelser.
3. Transportøren eller, hvis det er relevant, terminaloperatøren sikrer, at handicappede og bevægelseshæmmede modtager de i stk. 1 og 2 krævede oplysninger i en tilgængelig form.
Artikel 17
Assistance i tilfælde af aflyste eller forsinkede afgange
1. Hvis en transportør med rimelighed forventer, at en passagersejlads' eller et krydstogts afgang bliver aflyst eller forsinket mere end 90 minutter i forhold til det planlagte afgangstidspunkt, skal der til passagerer, der sejler fra havneterminaler, tilbydes gratis snacks, måltider eller forfriskninger i rimeligt forhold til ventetiden, forudsat at de forefindes eller kan leveres på rimelige vilkår.
2. Ved en aflysning eller en forsinket afgang, der kræver en eller flere overnatninger eller et længere ophold end, hvad passageren havde til hensigt, skal transportøren, i det omfang det er fysisk muligt, tilbyde passagerer, der sejler fra havneterminaler, gratis egnet indkvartering om bord eller på land og befordring fra havneterminalen til indkvarteringsstedet og tilbage foruden snackene, måltiderne eller forfriskningerne i stk. 1. Transportøren kan begrænse de samlede udgifter til indkvartering på land, ekskl. befordring til og fra havneterminalen og indkvarteringsstedet, til 80 EUR pr. nat for hver passager i højst tre nætter.
3. Når stk. 1 og 2 finder anvendelse, skal transportøren især være opmærksom på handicappedes og bevægelseshæmmedes samt eventuelle ledsagende personers behov.
Artikel 18
Omlægning af rejsen og tilbagebetaling i tilfælde af aflyste eller forsinkede afgange
1. Hvis en transportør med rimelighed forventer, at en passagersejlads bliver aflyst eller dens afgang fra en havneterminal forsinket mere end 90 minutter, skal passageren straks tilbydes valget mellem:
a)
omlægning af rejsen uden ekstraomkostninger under sammenlignelige betingelser til det endelige bestemmelsessted ifølge befordringskontrakten ved førstgivne lejlighed
b)
tilbagebetaling af billetprisen og, hvis det er relevant, en gratis returrejse til det første afgangssted ifølge befordringskontrakten ved førstgivne lejlighed.
2. Når en passagersejlads aflyses, eller dens afgang fra en havn er forsinket mere end 90 minutter, har passagererne ret til en sådan omlægning af rejsen eller tilbagebetaling af billetprisen fra transportørens side.
3. Der skal i henhold til stk. 1, litra b), og stk. 2 inden for syv dage ske tilbagebetaling af billettens fulde pris på købstidspunktet for den eller de dele af rejsen, der ikke er gennemført, og for den eller de dele, som allerede er foretaget, hvis rejsen ikke længere tjener noget formål i forhold til passagerens oprindelige rejseplan, enten kontant, ved elektronisk bankoverførsel, med bankanvisning eller bankcheck. Med passagerens samtykke kan tilbagebetaling af billettens fulde pris også ske i form af værdikuponer og/eller andre tjenesteydelser på et beløb, der svarer til billettens pris, hvis betingelserne er fleksible, navnlig med hensyn til gyldighedsperiode og bestemmelsessted.
Artikel 19
Kompensation for billetprisen i tilfælde af forsinket ankomst
1. Passagerer, der oplever forsinket ankomst til det endelige bestemmelsessted ifølge befordringskontrakten, kan forlange kompensation af transportøren uden at fortabe retten til befordring. Kompensationsbeløbet er på mindst 25 % af billetprisen i tilfælde af en forsinkelse på mindst:
a)
en time i tilfælde af rejser, der ifølge fartplanen varer op til fire timer
b)
to timer i tilfælde af rejser, der ifølge fartplanen varer mere end fire timer, men under otte timer
c)
tre timer i tilfælde af rejser, der ifølge fartplanen varer mere end otte timer, men under 24 timer, eller
d)
seks timer i tilfælde af rejser, der ifølge fartplanen varer mere end 24 timer.
Hvis forsinkelsen overstiger det dobbelte af den tid, der er anført i litra a) til d), er kompensationsbeløbet på 50 % af billetprisen.
2. Passagerer, der har abonnementskort eller periodekort, og som rammes af gentagne forsinkede ankomster i kortets gyldighedsperiode, kan søge om passende kompensation i overensstemmelse med transportørens kompensationsordninger. Disse ordninger angiver kriterierne for definition af forsinket ankomst og beregning af kompensation.
3. Kompensationen beregnes i forhold til den pris, passageren faktisk har betalt for den forsinkede passagersejlads.
4. Når befordringen gælder en returrejse, beregnes kompensationen for forsinket ankomst på enten ud- eller returrejsen i forhold til halvdelen af den pris, der er betalt for befordring med den pågældende passagersejlads.
5. Kompensationen betales senest én måned efter indgivelse af kompensationsanmodningen. Kompensationen kan udbetales i form af værdikuponer og/eller andre tjenesteydelser, forudsat at betingelserne er fleksible, navnlig med hensyn til gyldighedsperiode og bestemmelsessted. Kompensationen udbetales i penge på passagerens anmodning.
6. Kompensationen for billetprisen kan ikke reduceres ved fradrag af transaktionsudgifter såsom gebyrer og udgifter til telefon eller frimærker. Transportørerne kan indføre en minimumsgrænse, hvorunder kompensation ikke udbetales. Denne grænse må ikke være over 6 EUR.
Artikel 20
Undtagelser
1. Artikel 17, 18 og 19 finder ikke anvendelse på passagerer med åbne billetter, så længe afgangstidspunktet ikke er angivet, medmindre de har abonnementskort eller periodekort.
2. Artikel 17 og 19 finder ikke anvendelse, hvis passageren underrettes om aflysningen eller forsinkelsen inden billetkøbet, eller hvis aflysningen eller forsinkelsen skyldes passagerens fejl.
3. Artikel 17, stk. 2, finder ikke anvendelse, hvis transportøren kan bevise, at aflysningen eller forsinkelsen skyldes vejrforhold, der bringer en sikker sejlads i fare.
4. Artikel 19 finder ikke anvendelse, hvis transportøren kan bevise, at aflysningen eller forsinkelsen skyldes vejrforhold, der bringer en sikker sejlads i fare, eller usædvanlige omstændigheder, der hindrer udførelsen af passagersejladsen, og som ikke kunne have været undgået, selv om alle rimelige forholdsregler var blevet truffet.
Artikel 21
Andre krav
Denne forordning udelukker ikke, at passagerer kan søge erstatning for tab i henhold til national lovgivning som følge af aflysning eller forsinkelse af transporttjenester ved de nationale domstole, herunder i henhold til direktiv 90/314/EØF.
KAPITEL IV
ALMINDELIGE REGLER FOR INFORMATION OG KLAGER
Artikel 22
Ret til rejseinformation
Transportører og terminaloperatører giver, inden for rammerne af deres respektive ansvarsområder, under hele rejsen passagererne fyldestgørende oplysninger i en form, der er tilgængelig for alle, og på de samme sprog, som oplysninger normalt gives til alle passagerer på. Der skal tages særligt hensyn til handicappedes og bevægelseshæmmedes behov.
Artikel 23
Information om passagerernes rettigheder
1. Transportørerne, terminaloperatørerne og i påkommende tilfælde havnemyndighederne sikrer, inden for rammerne af deres respektive ansvarsområder, at oplysninger om passagerers rettigheder ifølge denne forordning er offentligt tilgængelige både om bord på skibene, om muligt i havne samt i havneterminalerne. Oplysningerne stilles så vidt muligt til rådighed i en tilgængelig form og på de samme sprog, som oplysninger normalt gives til alle passagerer på. Ved udlevering af oplysningerne tages der særligt hensyn til handicappedes og bevægelseshæmmedes behov.
2. Med henblik på at opfylde det i stk. 1 omhandlede informationskrav kan transportørerne, terminaloperatørerne og i påkommende tilfælde havnemyndighederne anvende et sammendrag af bestemmelserne i denne forordning, som Kommissionen udarbejder på alle Den Europæiske Unions institutioners officielle sprog og stiller til rådighed for dem.
3. Transportørerne, terminaloperatørerne og i påkommende tilfælde havnemyndighederne oplyser på en passende måde passagererne om bord på skibene, om muligt i havne samt havneterminalerne om kontaktoplysningerne for det håndhævelsesorgan, som den pågældende medlemsstat har udpeget i henhold til artikel 25, stk. 1.
Artikel 24
Klager
1. Transportørerne og terminaloperatørerne skal indføre eller have en tilgængelig ordning til behandling af klager vedrørende de rettigheder og forpligtelser, der er omhandlet i denne forordning.
2. Ønsker en passager, som er omfattet af denne forordning, at indgive en klage til transportøren eller terminaloperatøren, skal dette ske inden for to måneder fra den dag, hvor sejladsen blev udført eller skulle have været udført. Transportøren eller terminaloperatøren skal inden for en måned efter modtagelsen af klagen give besked til passageren om, hvorvidt klagen er imødekommet, er blevet afvist eller stadig er under behandling. Det endelige svar skal gives højst to måneder efter modtagelsen af en klage.
KAPITEL V
HÅNDHÆVELSE OG NATIONALE HÅNDHÆVELSESORGANER
Artikel 25
Nationale håndhævelsesorganer
1. Hver medlemsstat udpeger et nyt eller et eksisterende organ eller nye eller eksisterende organer, der har ansvaret for håndhævelse af denne forordning for så vidt angår passagersejladser og krydstogter fra havne, som er beliggende på medlemsstatens område, og passagersejladser fra et tredjeland til sådanne havne. Hvert organ træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at bestemmelserne i denne forordning overholdes.
Hvert organ skal med hensyn til organisation, finansiering, retlig form og beslutningstagning være uafhængigt af kommercielle interesser.
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, hvilket organ eller hvilke organer der er udpeget i overensstemmelse med denne artikel.
3. Enhver passager kan indgive en klage i overensstemmelse med national lovgivning over en påstået overtrædelse af denne forordning til det kompetente organ, som er udpeget i medfør af stk. 1, eller til ethvert andet kompetent organ, som er udpeget af en medlemsstat. Det kompetente organ giver inden for en rimelig frist passagererne et begrundet svar på deres klage.
Medlemsstaterne kan beslutte:
a)
at passageren i første omgang skal indgive den klage, der er omfattet af denne forordning, til transportøren eller terminaloperatøren, og/eller
b)
at det nationale håndhævelsesorgan eller et andet kompetent organ, som medlemsstaten har udpeget, fungerer som appelinstans for klager, som der ikke er fundet en løsning på i henhold til artikel 24.
4. De medlemsstater, der har valgt at undtage visse sejladser i henhold til artikel 2, stk. 4, sikrer, at der findes en tilsvarende mekanisme for håndhævelse af passagerernes rettigheder.
Artikel 26
Rapport om håndhævelse
Senest den 1. juni 2015 og hvert andet år derefter offentliggør de håndhævelsesorganer, der er udpeget i medfør af artikel 25, en rapport om deres virksomhed i de foregående to kalenderår, som navnlig indeholder en beskrivelse af, hvad der er gjort for at iværksætte bestemmelserne i denne forordning, nærmere oplysninger om anvendte sanktioner samt statistikker over klager og anvendte sanktioner.
Artikel 27
Samarbejde mellem håndhævelsesorganer
De nationale håndhævelsesorganer som omhandlet i artikel 25, stk. 1, udveksler oplysninger om deres arbejde, beslutningstagningsprincipper og praksis, i det omfang det er nødvendigt for en sammenhængende anvendelse af denne forordning. Kommissionen bistår dem med dette arbejde.
Artikel 28
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter, hvilke sanktioner der skal anvendes ved overtrædelse af denne forordnings bestemmelser, og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de iværksættes. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser og foranstaltninger senest den 18. december 2012 og underretter den hurtigst muligt om alle senere ændringer.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 29
Rapport
Kommissionen aflægger rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om denne forordnings anvendelse og virkninger senest den 19. december 2015. Om fornødent ledsages rapporten af forslag til retsakter om mere detaljeret iværksættelse af forordningens bestemmelser eller om ændring af den.
Artikel 30
Ændring af forordning (EF) nr. 2006/2004
I bilaget til forordning (EF) nr. 2006/2004 tilføjes følgende punkt:
»18.
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1177/2010 af 24. november 2010 om passagerers rettigheder ved sørejser og rejser på indre vandveje (11).
Artikel 31
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 18. december 2012.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 24. november 2010.
32010R1177
L 334/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
24.11.2010.
UREDBA (EU) br. 1177/2010 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 24. studenoga 2010.
o pravima putnika kada putuju morem ili unutarnjim plovnim putovima i o izmjeni Uredbe (EZ) br. 2006/2004
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 91. stavak 1. i članak 100. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
nakon savjetovanja s Odborom regija,
u skladu s redovitim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Djelovanje Unije u području pomorskog prijevoza i prijevoza unutarnjim plovnim putovima trebalo bi imati za cilj, između ostalog, osiguravanje visoke razine zaštite putnika usporedive s onom u drugim načinima prijevoza. Štoviše, u potpunosti bi trebalo uzeti u obzir zahtjeve u pogledu zaštite potrošača općenito.
(2)
Budući da je putnik u pomorskom prijevozu i prijevozu unutarnjim plovnim putovima slabija strana ugovora o prijevozu, minimalnu razinu zaštite trebali bi imati svi putnici. Ništa ne bi smjelo spriječiti prijevoznike da putnicima ponude povoljnije ugovorne uvjete od uvjeta utvrđenih u ovoj Uredbi. Istodobno, cilj ove Uredbe nije zadiranje u međusobne komercijalne poslovne odnose poduzeća za prijevoz robe. Za potrebe ove Uredbe, posebno ugovore između cestovnog prijevoznika i prijevoznika ne bi trebalo tumačiti kao ugovore o prijevozu pa cestovnim prijevoznicima ili njihovim zaposlenicima ne bi trebalo na temelju ove Uredbe dati pravo na odštetu u slučaju kašnjenja.
(3)
Zaštita putnika ne bi trebala obuhvaćati samo putnički prijevoz između luka smještenih na državnom području država članica nego i putnički prijevoz između tih luka i luka smještenih izvan državnog područja država članica, uzimajući u obzir rizik narušavanja tržišnog natjecanja na tržištu putničkog prijevoza. Stoga bi izraz „prijevoznik Unije” za potrebe ove Uredbe trebalo tumačiti što je moguće šire, ali tako da to nema utjecaja na druge pravne akte Unije, primjerice Uredbu Vijeća (EEZ) br. 4056/86 od 22. prosinca 1986. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu članaka 85. i 86. Ugovora na pomorski prijevoz (3) i Uredbu Vijeća (EEZ) br. 3577/92 od 7. prosinca 1992. o primjeni načela slobode pružanja usluga u pomorskom prometu unutar država članica (pomorska kabotaža) (4).
(4)
Unutarnje tržište za putničke usluge u pomorskom prijevozu i prijevozu unutarnjim plovnim putovima trebalo bi biti od koristi građanima općenito. Zbog toga bi osobe s invaliditetom i osobe smanjene pokretljivosti, bez obzira na to je li ona uzrokovana invaliditetom, dobi i nekim drugom čimbenikom, trebale imati mogućnost koristiti usluge putničkog prijevoza i kružnih putovanja usporedive s mogućnostima drugih građana. Osobe s invaliditetom i osobe smanjene pokretljivosti imaju, s obzirom na slobodno kretanje, slobodu izbora i nediskriminaciju, jednaka prava kao svi ostali građani.
(5)
Države članice trebale bi promicati korištenje javnog prijevoza i korištenje integriranih putnih karata kako bi optimalizirale korištenje i interoperabilnost raznih načina prijevoza i operatera.
(6)
S obzirom na članak 9. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom i kako bi se osobama s invaliditetom i osobama smanjene pokretljivosti pružile mogućnosti usporedive s mogućnostima koje u pomorskom prijevozu i prijevozu unutarnjim plovnim putovima imaju ostali građani, trebalo bi utvrditi pravila za nediskriminaciju i pomoć tijekom njihovog putovanja. Te bi osobe stoga trebale imati mogućnost ukrcaja umjesto da im se uskraćuje prijevoz, osim kada je to opravdano zbog sigurnosti i utvrđeno od strane nadležnih tijela. One bi trebale uživati pravo na pomoć u lukama i na putničkim brodovima. U interesu socijalne uključenosti, dotične osobe bi tu pomoć trebale dobivati besplatno. Prijevoznici bi trebali utvrditi uvjete za pristup, po mogućnosti primjenom europskog sustava normizacije.
(7)
Kod donošenja odluka o projektima za gradnju novih luka i terminala i o rekonstrukciji postojećih, tijela odgovorna za te objekte trebala bi uzimati u obzir potrebe osoba s invaliditetom i osoba smanjene pokretljivosti, posebno s obzirom na mogućnost pristupa, posebno uzimajući u obzir zahtjeve „izvedbe za sve”. Prijevoznici bi trebali u obzir uzeti te potrebe prilikom odlučivanja o izvedbi novih i novo rekonstruiranih putničkih brodova u skladu s Direktivom 2006/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o utvrđivanju tehničkih pravila za plovila unutarnje plovidbe (5) i Direktivom 2009/45/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o sigurnosnim pravilima i standardima za putničke brodove (6).
(8)
Pomoć koja se pruža u lukama smještenima na državnom području država članica trebala bi osobama s invaliditetom i osobama smanjene pokretljivosti omogućiti, između ostalog, da dođu od određene točke dolaska u luci do putničkog broda i od putničkog broda do određene točke polaska u luci, uključujući ukrcaj i iskrcaj.
(9)
Pri organiziranju pomoći osobama s invaliditetom i osobama smanjene pokretljivosti i osposobljavanju svojeg osoblja, prijevoznici bi trebali surađivati s organizacijama koje zastupaju osobe s invaliditetom i osobe smanjene pokretljivosti. U tome bi isto tako trebali uzimati u obzir relevantne odredbe Međunarodne konvencije i Kodeksa o standardima izobrazbe, izdavanju svjedodžbi i držanju straže pomoraca kao i Preporuke Međunarodne pomorske organizacije (IMO) o konstrukciji i radu putničkih brodova koji odgovaraju potrebama starijih osoba i osoba s invaliditetom.
(10)
Odredbama kojima se uređuje ukrcaj osoba s invaliditetom ili osoba smanjene pokretljivosti ne bi se smjele dovoditi u pitanje opće odredbe primjenjive na ukrcaj putnika utvrđene važećim međunarodnim pravilima, pravilima Unije ili nacionalnim pravilima.
(11)
U pravnim aktima Unije o pravima putnika trebalo bi uzeti u obzir potrebe putnika, posebno prava osoba s invaliditetom i osoba smanjene pokretljivosti, da koriste različite načine prijevoza i da bez poteškoća prelaze s jednog načina na drugi, podložno primjenjivim propisima o sigurnosti plovidbe brodova.
(12)
Putnici bi trebali biti na odgovarajući način obaviješteni u slučaju otkaza ili kašnjenja usluge putničkog prijevoza ili kružnog putovanja. To bi obavješćivanje trebalo pomoći putnicima da organiziraju što je potrebno i, prema potrebi, dođu do informacija o alternativnim vezama.
(13)
Neugodnosti koje putnici na putovanjima doživljavaju zbog otkaza ili velikih kašnjenja trebalo bi smanjiti. U tu svrhu, o putnicima bi se trebalo primjereno brinuti i trebalo bi im omogućiti da otkažu putovanje i da dobiju povrat novca za putnu kartu ili da pod zadovoljavajućim uvjetima budu preusmjereni. Primjereni smještaj za putnike ne obuhvaća nužno samo hotelske sobe nego i drugi dostupni smještaj u zavisnosti posebno od okolnosti koje se odnose za svaku pojedinu situaciju, putnička vozila i karakteristike broda. U tom pogledu i u propisno opravdanim slučajevima izvanrednih i hitnih okolnosti, prijevoznici bi trebali biti u mogućnosti u potpunosti iskoristiti relevantne objekte, u suradnji s civilnim tijelima.
(14)
Prijevoznici bi trebali predvidjeti plaćanje odštete putnicima u slučaju otkaza ili kašnjenja putničke usluge, na temelju postotka cijene putne karte, osim kada do otkaza ili kašnjenja dolazi zbog vremenskih uvjeta koji ugrožavaju sigurnu plovidbu brodom ili izvanrednih okolnosti koje se ne bi mogle izbjeći čak i da su poduzete sve razumne mjere.
(15)
Prijevoznici bi, u skladu s opće prihvaćenim načelima, trebali snositi teret dokaza da su otkaz ili kašnjenje uzrokovani takvim vremenskim uvjetima ili izvanrednim okolnostima.
(16)
Vremenski uvjeti koji ugrožavaju sigurnu plovidbu brodom trebali bi uključivati, ne ograničavajući se na, jaki vjetar, uzburkano more, jake struje, uvjete teške poledice, izuzetno visoki ili niski vodostaj, hurikane, tornada i poplave.
(17)
Izvanredne okolnosti trebale bi uključivati, ne ograničavajući se na iste, prirodne nepogode kao što su požari i potresi, terorističke napade, ratove i vojne ili civilne oružane sukobe, pobune, vojne ili nezakonite konfiskacije, sindikalne sukobe, prizemljenje bolesne, ranjene ili umrle osobe, operacije potrage i spašavanja na moru ili unutarnjim plovnim putovima, mjere potrebne za zaštitu okoliša, odluke koje donosu tijela koja upravljaju prometom ili tijela koja upravljaju lukom, ili odluke nadležnih tijela s obzirom na javni red i sigurnost, a trebale bi obuhvatiti i potrebe za hitnim prijevozom.
(18)
Uz angažman dionika, profesionalnih udruga i udruga kupaca, putnika, osoba s invaliditetom i osoba smanjene pokretljivosti, prijevoznici bi trebali surađivati radi usvajanja mogućnosti na nacionalnoj ili na europskoj razini kojima bi putnicima ponudili poboljšanu skrb i pomoć kad god im je putovanje prekinuto, posebno u slučaju dugačkih kašnjenja ili otkaza putovanja. Nacionalna tijela za izvršenje trebala bi biti obaviještena o takvim mogućnostima.
(19)
Sud Europske unije već je donio presude prema kojima se problemi koji vode do otkaza ili kašnjenja mogu obuhvatiti pojmom izvanrednih okolnosti samo do mjere u kojoj oni proizlaze iz događaja koji nisu svojstveni redovnom obavljanju aktivnosti dotičnog prijevoznika i na koje on zaista ne može utjecati. Trebalo bi napomenuti da na vremenske uvjete koji ugrožavaju sigurnu plovidbu brodom prijevoznik zaista ne može utjecati.
(20)
Ova Uredba ne bi trebala utjecati na prava putnika utvrđena Direktivom Vijeća 90/314/EEZ od 13. lipnja 1990. o paket putovanjima, paket odmorima i paket turama (7). Ova se Uredba ne bi trebala primjenjivati u slučajevima u kojima je paket tura otkazana zbog drugih razloga, a ne zbog otkaza usluge putničkog prijevoza ili kružnog putovanja.
(21)
Putnici bi trebali biti u potpunosti obaviješteni o pravima koje imaju na temelju ove Uredbe, u oblicima koji su svima dostupni tako da ta prava mogu učinkovito ostvarivati. Prava putnika trebala bi uključivati dobivanje informacija o putničkom prijevozu ili kružnom putovanju prije i tijekom putovanja. Sve bitne informacije za putnike trebale bi se davati i u oblicima dostupnima osobama s invaliditetom i osobama smanjene pokretljivosti koji takvim putnicima omogućavaju pristup istim informacijama u tekstualnom obliku, u obliku Braillovog pisma, audio, video i/ili elektroničkom obliku.
(22)
Putnici bi trebali moći ostvarivati svoja prava tako da koriste primjerene i dostupne postupke koje prijevoznici i operatori terminala, svaki u okviru svoje nadležnosti, imaju uvedene za podnošenje pritužbe ili, ovisno o slučaju, da pritužbe podnose tijelu ili tijelima koje u tu svrhu odrede države članice. Prijevoznici i operatori terminala trebali bi odgovoriti na pritužbe putnika u određenom vremenu, imajući na umu da je neodgovaranje na pritužbu kažnjivo.
(23)
Uzimajući u obzir postupke koje država članica uspostavi za podnošenje pritužbi, bilo bi poželjno da se pritužba koja se odnosi na pružanje pomoći u luci ili na brodu upućuje tijelu ili tijelima određenima za izvršenje ove Uredbe u državi članici u kojoj je smještena luka ukrcaja, a za putnički prijevoz iz treće zemlje, u kojoj je smještena luka iskrcaja.
(24)
Države članice trebale bi osigurati usklađenost s ovom Uredbom i odrediti nadležno tijelo ili nadležna tijela za provođenje zadaća nadzora i izvršenja. To ne utječe na prava putnika da traže sudsku pravnu zaštitu prema nacionalnom pravu.
(25)
Tijelo ili tijela određena za izvršenje ove Uredbe trebala bi biti neovisna od komercijalnih interesa. Svaka država članica trebala bi imenovati najmanje jedno tijelo koje bi, prema potrebi, trebalo imati ovlast i biti sposobno provoditi istrage o pojedinačnim pritužbama i olakšavati rješavanje sporova. Putnici bi trebali imati pravo od određenog tijela dobiti obrazloženi odgovor u razumnom roku. S obzirom na to koliko su pouzdani statistički podaci važni za izvršenje ove Uredbe, posebno kako bi se dosljedna primjena osigurala u cijeloj Uniji, izvješća koja ta tijela sastavljaju trebala bi, ako je moguće, uključivati statističke podatke o pritužbama i njihovom ishodu.
(26)
Države bi članice trebale utvrditi sankcije primjenjive na povrede ove Uredbe i osigurati da se te sankcije primjenjuju. Te bi sankcije trebale biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.
(27)
Budući da ciljeve ove Uredbe, tj. osiguravanje visoke razine zaštite putnika i pružanje pomoći putnicima u svim državama članicama i osiguravanje da gospodarski subjekti na unutarnjem tržištu djeluju pod usklađenim uvjetima, države članice ne mogu dostatno ostvariti, nego ih je zbog veličine i učinaka djelovanja, moguće bolje ostvariti na razini Unije, Unija može usvojiti mjere, u skladu s načelom supsidijarnosti određenom u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti kako je određeno u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.
(28)
Izvršenje ove Uredbe trebalo bi se temeljiti na Uredbi (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. listopada 2004. o suradnji između nacionalnih tijela odgovornih za izvršenje zakona o zaštiti potrošača (Uredba o suradnji u području zaštite potrošača) (8). Tu bi Uredbu trebalo stoga na odgovarajući način izmijeniti.
(29)
Direktivu 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka (9) trebalo bi strogo poštovati i izvršavati kako bi se zajamčilo poštovanje privatnosti fizičkih i pravnih osoba i osiguralo da zahtijevane informacije i izvješća služe isključivo za ispunjavanje obveza utvrđenih u ovoj Uredbi i da se ne koriste na štetu tih osoba.
(30)
Ovom se Direktivom poštuju temeljna prava i načela utvrđena posebno Poveljom o temeljnim pravima Europske unije iz članka 6. Ugovora o Europskoj uniji,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom utvrđuju pravila za prijevoz morem i unutarnjim plovnim putovima s obzirom na sljedeće:
(a)
nediskriminacija među putnicima s obzirom na uvjete prijevoza koje nude prijevoznici;
(b)
nediskriminacija i pružanje pomoći osobama s invaliditetom i osobama smanjene pokretljivosti;
(c)
prava putnika u slučajevima otkaza ili kašnjenja;
(d)
minimalne informacije koje treba dati putnicima;
(e)
postupanje s pritužbama;
(f)
opća pravila o izvršenju.
Članak 2.
Područje primjene
1. Ova se Uredba primjenjuje u odnosu na putnike koji putuju:
(a)
u putničkom prijevozu u slučajevima kada je luka ukrcaja smještena na državnom području države članice;
(b)
u putničkom prijevozu u slučajevima kada je luka ukrcaja smještena izvan državnog područja države članice, a luka iskrcaja smještena je na državnom području države članice, pod uvjetom da uslugu prijevoza pruža prijevoznik Unije kako je definiran u članku 3. točki (e);
(c)
na kružnom putovanju u slučajevima kada je luka ukrcaja smještena na državnom području države članice. Međutim, članak 16. stavak 2., članci 18. i 19., članak 20. stavci 1. i 4. ne primjenjuju se na te putnike.
2. Ova se Uredba ne primjenjuje u odnosu na putnike koji putuju:
(a)
na brodovima certificiranim za najviše 12 putnika;
(b)
na brodovima čija posada odgovorna za upravljanje brodom ne broji više od tri osobe ili u slučajevima kada je dužina cjelokupnog putničkog prijevoza manja od 500 metara u jednom smjeru;
(c)
na izletima ili putovanjima turističkog razgledavanja koji nisu kružna putovanja; ili
(d)
na brodovima koji nisu na mehanički pogon kao i na originalnim i pojedinačnim replikama povijesnih putničkih brodova konstruiranima prije 1965, izgrađenima uglavnom od originalnih materijala, certificiranih za najviše 36 putnika.
3. Države članice mogu, za razdoblje od 2 godine od 18. prosinca 2012., iz primjene ove Uredbe izuzeti pomorske brodove ispod 300 bruto tona koji plove u domaćem prijevozu, pod uvjetom da se prava putnika na temelju ove Uredbe na odgovarajući način osiguravaju na temelju nacionalnog prava.
4. Države članice mogu iz primjene ove Uredbe izuzeti putnički prijevoz obuhvaćen obvezama pružanja javne usluge, ugovorima o javnim uslugama ili integriranim uslugama pod uvjetom da su prava putnika na temelju ove Uredbe usporedivo zajamčena na temelju nacionalnog prava.
5. Ne dovodeći u pitanje Direktivu 2006/87/EZ i Direktivu 2009/45/EZ, ni za jednu odredbu ove Uredbe ne smije se podrazumijevati da predstavlja tehničke zahtjeve kojima se prijevoznicima, operatorima terminala ili drugim tijelima nameću obveze izmjene ili zamjene brodova, infrastrukture, luka ili lučkih terminala.
Članak 3.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„osoba s invaliditetom” ili „osoba smanjene pokretljivosti” znači svaka osoba čija je pokretljivost kada koristi prijevoz smanjena zbog bilo koje tjelesne (osjetilne ili lokomotorne, privremene ili trajne) invalidnosti, mentalne invalidnosti ili oštećenja ili bilo kojeg drugog uzroka invalidnosti, ili starosti, te čije stanje zahtijeva primjerenu pozornost i prilagodbu, njezinim posebnim potrebama, usluga koje su na raspolaganju svim putnicima;
(b)
„državno područje države članice” znači područje na koje se primjenjuje Ugovor o funkcioniranju Europske unije iz njegovog članka 355., pod ovdje navedenim uvjetima;
(c)
„uvjeti za pristup” znači relevantni standardi, smjernice i informacije o mogućnosti pristupa lučkim terminalima i brodovima uključujući njihove objekte i prostore za osobe s invaliditetom ili osobe smanjene pokretljivosti;
(d)
„prijevoznik” znači fizička ili pravna osoba, osim organizatora putovanja, putničke agencije ili prodavatelja putnih karata, koja javnosti nudi usluge putničkog prijevoza ili kružnog putovanja;
(e)
„prijevoznik Unije” znači prijevoznik s poslovnim nastanom na državnom području države članice ili prijevoznik koji nudi usluge putničkog prijevoza na državno područje ili iz državnog područja države članice;
(f)
„putnički prijevoz” znači usluga komercijalnog putničkog prijevoza morem ili unutarnjim plovnim putovima koja se pruža prema objavljenom plovidbenom redu;
(g)
„integrirane usluge” znači međusobno povezane usluge prijevoza unutar određenog geografskog područja s jedinstvenom informacijskom službom, sustavom izdavanja karata i plovidbenim redom;
(h)
„stvarni prijevoznik” znači osoba, osim prijevoznika, koja stvarno obavlja prijevoz, u cijelosti ili djelomično;
(i)
„unutarnji plovni put” znači prirodno ili umjetno plovno unutarnje vodno tijelo ili sustav međusobno povezanih vodnih tijela, koji se koriste za prijevoz, kao npr. jezera, rijeke ili kanali ili svaka kombinacija istih;
(j)
„luka” znači mjesto ili geografsko područje geografsko područje sagrađeno na takav način i s takvim objektima da omogućuje prihvat brodova na koje se putnici redovito ukrcavaju odnosno redovito iskrcavaju;
(k)
„lučki terminal” znači terminal u luci, s osobljem prijevoznika ili operatora terminala, opremljen objektima, primjerice prostor za prijavu putnika, prodaju putnih karata ili čekaonice, i osobljem zaduženim za ukrcaj i iskrcaj putnika u putničkom prijevozu ili na kružnom putovanju;
(l)
„brod” znači plovilo koje se koristi za plovidbu morem i unutarnjim plovnim putovima;
(m)
„ugovor o prijevozu” znači ugovor o prijevozu između prijevoznika i putnika, za pružanje jedne ili više usluga putničkog prijevoza ili kružnih putovanja;
(n)
„putna karta” znači valjani dokument ili drugi dokaz o ugovoru o prijevozu;
(o)
„prodavatelj putnih karata” znači svaki trgovac na malo koji sklapa ugovor o prijevozu u ime prijevoznika;
(p)
„putnička agencija” znači svaki trgovac na malo koji za sklapanje ugovorâ o prijevozu djeluje u ime putnika;
(q)
„organizator putovanja” znači organizator ili trgovac na malo, osim prijevoznika, u smislu članka 2. stavaka 2. i 3. Direktive 90/314/EEZ;
(r)
„rezervacija” znači predbilježba konkretnog polaska za uslugu putničkog prijevoza ili kružnog putovanja;
(s)
„operator terminala” znači privatno ili javno tijelo na državnom području države članice odgovorno za administrativno vođenje lučkog terminala i upravljanje lučkim terminalom;
(t)
„kružno putovanje” znači usluga prijevoza morem ili unutarnjim plovnim putom koja se organizira isključivo u svrhu razonode ili rekreacije, dopunjena smještajem i drugim uslugama, koja obuhvaća više od dva noćenja na brodu;
(u)
„pomorska nezgoda” znači brodolom, prevrnuće, sudar ili nasukavanje broda, eksplozija ili požar na brodu, ili kvar na brodu.
Članak 4.
Putne karte i nediskriminirajući ugovorni uvjeti
1. Prijevoznici izdaju putniku putnu kartu, osim ako se prema nacionalnom pravu pravo na prijevoz dobiva drugim ispravama. Putna karta može se izdati u elektroničkom obliku.
2. Ne dovodeći u pitanje socijalne tarife, ugovorni uvjeti i tarife koje primjenjuju prijevoznici ili prodavatelji putnih karata nude se javnosti bez ikakve izravne ili neizravne diskriminacije na temelju nacionalnosti krajnjeg kupca ili na temelju mjesta poslovnog nastana prijevoznika ili prodavatelja putnih karata unutar Unije.
Članak 5.
Ostali stvarni izvršitelji
1. U slučaju kada je izvršavanje obveza na temelju ove Uredbe povjereno stvarnom prijevozniku, prodavatelju putnih karata ili drugoj osobi, prijevoznik, putnička agencija, organizator putovanja ili operator terminala koji su te obveze povjerili ipak su odgovorni za radnje ili propuste tog stvarnog izvršitelja koji djeluje u okviru svojeg zaposlenja.
2. Dodatno navedenom u stavku 1., stranka kojoj su prijevoznik, putnička agencija, organizator putovanja ili operator terminala povjerili izvršenje obveze, u pogledu obveze koja joj je povjerena, podliježe odredbama ove Uredbe, uključujući odredbe o odgovornostima i obranama.
Članak 6.
Isključenje odricanja od prava
Prava i obveze na temelju ove Uredbe ne mogu se ograničiti niti ih se može odreći, a posebno ne uključenjem u ugovor o prijevozu odstupanja ili klauzule o ograničenju.
POGLAVLJE II.
PRAVA OSOBA S INVALIDITETOM I OSOBA SMANJENE POKRETLJIVOSTI
Članak 7.
Pravo na prijevoz
1. Prijevoznici, putničke agencije i organizatori putovanja ne smiju odbiti prihvatiti rezervaciju, izdati ili drukčije osigurati putnu kartu niti ukrcati osobe na temelju invaliditeta ili smanjene pokretljivosti kao takve.
2. Rezervacije i putne karte nude se osobama s invaliditetom i osobama smanjene pokretljivosti bez dodatnih troškova pod istim uvjetima koji vrijede za sve ostale putnike.
Članak 8.
Iznimke i posebni uvjeti
1. Odstupajući od članka 7. stavka 1., prijevoznici, putničke agencije i organizatori putovanja mogu odbiti prihvatiti rezervaciju, izdati ili drukčije osigurati putnu kartu ili ukrcati osobu s invaliditetom ili osobu smanjene pokretljivosti:
(a)
kako bi zadovoljili primjenjive sigurnosne zahtjeve utvrđene međunarodnim pravom, pravom Unije ili nacionalnim pravom ili kako bi zadovoljili sigurnosne zahtjeve koje utvrde nadležna tijela;
(b)
u slučajevima kada zbog konstrukcije putničkog broda ili lučke infrastrukture i opreme, uključujući lučke terminale, ukrcaj, iskrcaj ili prijevoz spomenute osobe nije moguće obaviti na siguran ili operativno izvediv način.
2. U slučaju da se zbog razloga iz stavka 1. odbije prihvatiti rezervacija ili drukčije izdavanje putne karte, prijevoznici, putničke agencije i organizatori putovanja poduzimaju sve razumne mjere kako bi dotičnoj osobi predložili prihvatljivu alternativnu vrstu prijevoza u putničkom prometu ili na kružnom putovanju istog prijevoznika.
3. U slučajevima kada se osobi s invaliditetom ili osobi smanjene pokretljivosti koja ima rezervaciju ili putnu kartu i koja ispunjava zahtjeve iz članka 11. stavka 2. ipak uskrati ukrcaj na temelju ove Uredbe, toj osobi i svakoj osobi u pratnji iz članka 4. ovog članka nudi se mogućnost izbora između prava na povrat novca ili preusmjeravanja kako je predviđeno u Prilogu I. Pravo na mogućnost povratnog putovanja ili preusmjeravanja uvjetovano je ispunjenjem svih sigurnosnih zahtjeva.
4. U slučajevima kada je to izričito potrebno i pod uvjetima jednakim uvjetima utvrđenima u stavku 1., prijevoznici, putničke agencije i organizatori putovanja mogu zahtijevati da osobu s invaliditetom ili osobu smanjene pokretljivosti prati druga osoba koja je osobi s invaliditetom ili osobi smanjene pokretljivosti sposobna pružiti potrebnu pomoć. Što se tiče putničkog prijevoza, prijevoz takve osobe u pratnji besplatan je.
5. Ako prijevoznici, putničke agencije i organizatori putovanja koriste pravo iz stavaka od 1. do 4., oni odmah obavješćuju osobu s invaliditetom ili osobu smanjene pokretljivosti o posebnim razlozima za to. Na zahtjev, osoba s invaliditetom ili osoba smanjene pokretljivosti o tim se razlozima obavješćuje u pisanom obliku najkasnije pet radnih dana od zahtjeva. U slučaju odbijanja prema stavku 1. točki (a), navodi se uputa na primjenjive sigurnosne zahtjeve.
Članak 9.
Dostupnost i obavješćivanje
1. U suradnji s organizacijama koje zastupaju osobe s invaliditetom ili osobe smanjene pokretljivosti, prijevoznici i operatori terminala, prema potrebi putem svojih organizacija, utvrđuju ili uvode nediskriminirajuće uvjete za pristup za prijevoz osoba s invaliditetom ili osoba smanjene pokretljivosti i osoba u pratnji. Uvjeti za pristup na zahtjev se dostavljaju nacionalnim tijelima za izvršenje.
2. Uvjete za pristup predviđene u stavku 1. prijevoznici i operatori terminala objavljuju fizički ili na Internetu, u pristupačnim oblicima na zahtjev, i na istim onim jezicima na kojima se obavijesti obično objavljuju svim putnicima. Potrebama osoba s invaliditetom ili osoba smanjene pokretljivosti posvećuje se osobita pozornost.
3. Organizatori putovanja stavljaju na raspolaganje uvjete za pristup predviđene u stavku 1. koji se odnose na putovanja uključena u paket putovanja, paket odmore i paket ture koje oni organiziraju, prodaju ili nude za prodaju.
4. Prijevoznici, putničke agencije i organizatori putovanja osiguravaju da su sve relevantne informacije, uključujući on-line rezervacije i informacije, o uvjetima prijevoza, o putovanju i uvjetima za pristup na raspolaganju u odgovarajućim oblicima pristupačnim za osobe s invaliditetom ili osobe smanjene pokretljivosti. Osobama kojima je potrebna pomoć potvrda o tome da će pomoć dobiti dostavlja se svim raspoloživim sredstvima, uključujući i elektronski i SMS-om.
Članak 10.
Pravo na pomoć u lukama i na brodovima
Podložno uvjetima za pristup predviđenima u članku 9. stavku 1., prijevoznici i operatori terminala, svaki u okviru svoje nadležnosti, osobama s invaliditetom ili osobama smanjene pokretljivosti kako su određene u prilozima II. i III., osiguravaju besplatnu pomoć u lukama, uključujući ukrcaj i iskrcaj, i na brodovima. Pomoć je, ako je moguće, prilagođena pojedinačnim potrebama osobe s invaliditetom ili osobe smanjene pokretljivosti.
Članak 11.
Uvjeti pod kojima se pomoć osigurava
1. Prijevoznici i operatori terminala, svaki u okviru svoje nadležnosti, osiguravaju pomoć osobama s invaliditetom ili osobama smanjene pokretljivosti kako je navedeno u članku 10. pod uvjetom da:
(a)
je prijevoznik ili operator terminala bilo kojim sredstvom koje je na raspolaganju, uključujući elektronički ili SMS, obaviješten da je osobi takva pomoć potrebna, najmanje 48 sati unaprijed ako između putnika i prijevoznika ili operatora terminala nije dogovoren kraći rok; i
(b)
se osoba s invaliditetom ili osoba smanjene pokretljivosti javi u luci ili na određenom mjestu iz članka 12. stavka 3.:
i.
u vrijeme koje prijevoznik odredi u pisanom obliku, odnosno najviše 60 minuta prije objavljenog vremena ukrcaja; ili
ii.
ako nije određeno vrijeme ukrcaja, najkasnije 60 minuta prije objavljenog vremena polaska ako između putnika i prijevoznika ili operatora terminala nije dogovoren kraći rok.
2. Dodatno navedenom u stavku 1., osobe s invaliditetom ili osobe smanjene pokretljivosti obavješćuju prijevoznika, u trenutku rezervacije ili kad unaprijed kupuju putnu kartu, o svojim posebnim potrebama s obzirom na potreban smještaj, sjedalo ili usluge ili o potrebi da sa sobom nose medicinsku opremu, pod uvjetom da se u to vrijeme zna za to potrebu.
3. Obavijest koja se daje u skladu sa stavkom 1. točkom (a) i stavkom 2. uvijek se može dostaviti putničkoj agenciji ili organizatoru putovanja od kojih je kupljena putna karta. U slučaju kada putna karta dozvoljava višestruka putovanja, jedna obavijest je dostatna pod uvjetom da se navede odgovarajuća informacija o rasporedu sljedećih putovanja. Putnik dobiva potvrdu u kojoj se navodi da su potrebe za pružanjem pomoći prijavljene kako je propisano u skladu sa stavkom 1. točkom (a) i stavkom 2.
4. U slučaju kada obavijest u skladu sa stavkom 1. točkom (a) i stavkom 2. nije dana, prijevoznici i operatori terminala ipak ulažu sve razumne napore kako bi osigurali da se pomoć pruži tako da se osoba s invaliditetom ili osoba smanjene pokretljivosti može ukrcati, iskrcati i putovati na brodu.
5. U slučaju kada osobu s invaliditetom ili osobu smanjene pokretljivosti prati priznati pas pomagač, takav se pas smješta zajedno s tom osobom pod uvjetom da su prijevoznik, putnička agencija ili organizator putovanja obaviješteni u skladu s primjenjivim nacionalnim pravilima o prijevozu priznatih pasa pomagača na putničkim brodovima, u slučaju kada takva pravila postoje.
Članak 12.
Primitak obavijesti i određivanje okupljališta
1. Prijevoznici, operatori terminala, putničke agencije i organizatori putovanja poduzimaju sve mjere potrebne za lakše podnošenje zahtjeva za dobivanje obavijesti i primanje obavijesti danih u skladu s člankom 11. stavkom 1. točkom (a) i člankom 11. stavkom 2. Ta se obveza primjenjuje na sva prodajna mjesta, uključujući i telefonsku i internetsku prodaju.
2. Ako putničke agencije ili organizatori putovanja prime obavijest iz stavka 1., oni u svoje redovno radno vrijeme tu obavijest bez odlaganja prosljeđuju prijevozniku ili operatoru terminala.
3. Prijevoznici ili operatori terminala određuju mjesto unutar ili izvan lučkih terminala na kojem osobe s invaliditetom ili osobe smanjene pokretljivosti mogu najaviti svoj dolazak i zatražiti pomoć. To je mjesto jasno označeno i na njemu se u pristupačnim oblicima nude osnovne obavijesti o lučkom terminalu i pružanju pomoći.
Članak 13.
Standardi kvalitete za pružanje pomoći
1. Operatori terminala i prijevoznici koji upravljaju lučkim terminalima ili putničkim prijevozom s ukupno više od 100 000 komercijalnih kretanja putnika u prethodnoj kalendarskoj godini, svaki unutar svojeg područja djelovanja, određuju standarde kvalitete za pomoć navedenu u prilozima II. i III. te, prema potrebi putem svojih organizacija, u suradnji s organizacijama koje zastupaju osobe s invaliditetom i osobe smanjene pokretljivosti određuju novčana sredstva potrebna za zadovoljavanje tih standarda.
2. Pri određivanju standarda kvalitete u potpunosti se u obzir uzimaju međunarodno priznate politike i pravila ponašanja o olakšavanju prijevoza osoba s invaliditetom i osoba smanjene pokretljivosti, posebno Preporuke Međunarodne pomorske organizacije (IMO) o konstrukciji i radu putničkih brodova koji odgovaraju potrebama starijih osoba i osoba s invaliditetom.
3. Standarde kvalitete predviđene u stavku 1. prijevoznici i operatori terminala čine javno dostupnima, fizički ili na internetu, u pristupačnim oblicima i na istim onima jezicima na kojima se općenito daju obavijesti koje su dostupne svim putnicima.
Članak 14.
Osposobljavanje i upute
Ne dovodeći u pitanje Međunarodnu konvenciju, Kodeks o standardima izobrazbe, izdavanju svjedodžbi i držanju straže pomoraca ni pravila usvojena na temelju Revidirane konvencije o plovidbi Rajnom i Konvenciju o režimu plovidbe Dunavom, prijevoznici i, prema potrebi, operatori terminala uspostavljaju postupke za osposobljavanje u pogledu invaliditeta, uključujući i upute, i osiguravaju da:
(a)
je njihovo osoblje, uključujući i osoblje zaposleno kod stvarnog prijevoznika/izvršitelja, koje neposredno pruža pomoć osobama s invaliditetom i osobama smanjene pokretljivosti, osposobljeno ili upućeno kako je opisano u Prilogu IV. dijelovima A i B;
(b)
je njihovo osoblje, koje je inače odgovorno za rezervaciju i prodaju putnih karata ili ukrcaj i iskrcaj, uključujući osoblje zaposleno kod drugog stvarnog prijevoznika, osposobljeno ili je primilo upute kako je opisano u Prilogu IV. dijelu A; i
(c)
kategorije osoblja iz točaka (a) i (b) održavaju svoju stručnost, primjerice putem uputa ili pohađanja povremenih tečajeva za osposobljavanje kada je to primjereno.
Članak 15.
Naknada štete s obzirom na opremu potrebnu za kretanje ili drugu posebnu opremu
1. Prijevoznici i operatori terminala odgovorni su za štetu pretrpljenu zbog gubitka ili oštećenja opreme potrebne za kretanje ili druge posebne opreme koju koristi osoba s invaliditetom ili osoba smanjene pokretljivosti, ako je do nezgode koja je prouzročila gubitak došlo zbog krivnje ili nepažnje prijevoznika ili operatora terminala. Krivnja ili nepažnja prijevoznika pretpostavlja se u slučaju gubitka uzrokovanog pomorskom nezgodom.
2. Naknada štete iz stavka 1. odgovara vrijednosti zamjenske opreme ili, kada je to primjenjivo, troškovima popravka.
3. Stavci 1. i 2. ne primjenjuju se ako se primjenjuje članak 4. Uredbe (EZ) br. 392/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o odgovornosti prijevoznika u odnosu na putnike u pomorskom putničkom prijevozu u slučaju nezgoda (10).
4. Štoviše, ulaže se svaki napor da se hitno pribavi prikladna privremena zamjenska oprema.
POGLAVLJE III.
OBVEZE PRIJEVOZNIKA I OPERATORA TERMINALA U SLUČAJU PREKINUTOG PUTOVANJA
Članak 16.
Obavijesti u slučaju otkazanog polaska ili kašnjenja u polasku
1. U slučaju otkaza ili zakašnjenja u polasku prilikom obavljanja putničkog prijevoza ili kružnog putovanja, putnike koji polaze iz lučkog terminala ili, ako je to moguće, putnike koji polaze iz luka, prijevoznik ili, kada je to prikladno, operator terminala obavješćuje o situaciji čim je to moguće, i u svakom slučaju najkasnije 30 minuta od vremena polaska predviđenog plovidbenim redom, a o očekivanom vremenu polaska i dolaska na odredište čim su te informacije poznate.
2. Ako zbog otkaza ili kašnjenja putnici propuste povezanu prijevoznu uslugu, prijevoznik i, kada je to prikladno, operator terminala, ulažu razumne napore kako bi dotične putnike obavijestili o alternativnim vezama.
3. Prijevoznik ili, kada je to prikladno, operator terminala, osigurava da osobe s invaliditetom ili osobe smanjene pokretljivosti potrebne obavijesti koje se zahtijevaju prema stavcima 1. i 2. dobiju u dostupnim oblicima.
Članak 17.
Pomoć u slučaju otkazanog polaska ili zakašnjenja u polasku
1. U slučaju kada prijevoznik razumno očekuje da će putnički prijevoz ili kružno putovanje biti otkazani ili da će kasniti u početku za više od 90 minuta od vremena predviđenog plovidbenim redom, putnicima koji polaze iz lučkih terminala nudi se besplatni obrok ili osvježavajući napici primjereno vremenu čekanja i pod uvjetom da su oni raspoloživi ili da ih je razumno moguće pribaviti.
2. U slučaju otkaza ili kašnjenja u polasku kod kojeg je nužan smještaj putnika u trajanju od jednog ili više noćenja, ili kod kojeg je nužan ostanak duži od onog koji je putnik planirao, kada i ako je to fizički moguće, uz obvezu pribavljanja besplatnih obroka ili osvježavajućih napitaka predviđenu u stavku 1., putniku koji polazi s terminala prijevoznik nudi besplatan odgovarajući smještaj na brodu ili na kopnu, kao i prijevoz od lučkog terminala do smještajnog objekta i natrag. Za svakog pojedinog putnika prijevoznik može ograničiti plaćanje ukupnih troškova smještaja na kopnu, isključujući troškove prijevoza od lučkog terminala do smještajnog objekta i natrag, na iznos od 80 EUR po noćenju, za maksimalno tri noćenja.
3. Prilikom primjene stavaka 1. i 2., prijevoznik posebnu pozornost obraća potrebama osoba s invaliditetom i osoba smanjene pokretljivosti kao i osoba u njihovoj pratnji.
Članak 18.
Preusmjeravanje i povrat novca u slučaju otkaza polaska ili kašnjenja u polasku
1. U slučaju kada prijevoznik razumno očekuje da će putnički prijevoz ili kružno putovanje biti otkazani ili da će kasniti u polasku za više od 90 minuta, putniku se nudi izbor između:
(a)
preusmjeravanja do konačnog odredišta, prema uvjetima prijevoza koji su usporedivi onima iz ugovora o prijevozu, kada je to najranije moguće i bez dodatnih troškova;
(b)
povrata cijene putne karte i, gdje je to primjenjivo, uslugu najranije mogućeg besplatnog povratnog prijevoza do prve točke polaska kako je navedena u ugovoru o prijevozu.
2. U slučaju kada je putnički prijevoz otkazan ili u polasku iz luke kasni za više od 90 minuta, putnici imaju pravo na preusmjeravanje ili povrat cijene putne karte od prijevoznika.
3. Isplata povrata predviđenog u stavku 1. točki (b) i stavku 2. izvršava se u roku od 7 dana u gotovini, elektroničkom bankovnom doznakom, platnim bankovnim nalogom ili bankovnim čekom, i to u iznosu ukupnih troškova putne karte po cijeni po kojoj je ona kupljena, za dio puta koji nije izvršen odnosno dijelove puta koji nisu izvršeni, i za izvršen dio odnosno izvršene dijelove kada putovanje više ne služi svrsi u odnosu na putnikov prvobitni plan putovanja. Kada je putnik s tim suglasan, cjeloviti povrat može se isplatiti u obliku vaučera i/ili drugih usluga i to u vrijednosti koja odgovara cijeni kupljene putne karte, pod uvjetom da su uvjeti za to prilagodljivi, posebno u pogledu roka važenja i u pogledu odredišta.
Članak 19.
Naknada cijene putne karte u slučaju kašnjenja u dolasku
1. Bez gubitka prava na prijevoz, putnici mogu zahtijevati naknadu od prijevoznika ako dođe do kašnjenja u dolasku na krajnje odredište kako je predviđeno ugovorom o prijevozu. Minimalan iznos naknade za kašnjenje iznosi 25 % od cijene putne karte u slučajevima kada kašnjenje traje najmanje:
(a)
1 sat u slučaju kada putovanje prema plovidbenom redu traje do najviše 4 sata;
(b)
2 sata u slučaju kada putovanje prema plovidbenom redu traje više od 4 sata, ali ne više od 8 sati;
(c)
3 sata u slučaju kada putovanje prema plovidbenom redu traje više od 8 sati, ali ne više od 24 sata; ili
(d)
6 sati u slučaju kada putovanje prema plovidbenom redu traje više od 24 sata.
Ako kašnjenje u dolasku dvostruko premašuje vrijeme predviđeno u točkama od (a) do (d), naknada iznosi 50 % od cijene putne karte.
2. Putnici koji imaju višekratnu ili sezonsku putnu kartu i koji se tijekom razdoblja njezine valjanosti suočavaju s uzastopnim kašnjenjem u dolasku mogu zahtijevati odgovarajuću naknadu u skladu s uvjetima koje je ta takve slučajeve predvidio prijevoznik. Tim uvjetima propisuju se kriteriji za određivanje kašnjenja u dolasku te za određivanje naknade za zakašnjenje.
3. Naknada se izračunava s obzirom na stvarno plaćenu putnu kartu za zakašnjeli putnički prijevoz.
4. U slučaju kada se radi o prijevozu u okviru povratnog putovanja, naknada za kašnjenje u dolasku bilo na polaznoj ili povratnoj dionici puta izračunava se u odnosu na polovicu cijene plaćene za prijevoz predviđen tom uslugom putničkog prijevoza.
5. Naknada za zakašnjenje isplaćuje se u roku od 1 mjesec od podnošenja zahtjeva za naknadu. Ta se naknada može isplatiti u obliku vaučera i/ili drugih usluga, pod uvjetom da su uvjeti za to prilagodljivi, posebno u pogledu roka važenja i u pogledu odredišta. Na zahtjev putnika naknada se isplaćuje u novcu.
6. Naknada cijene putne karte ne umanjuje se za troškove novčanih transakcija kao što su pristojbe, troškovi telefona ili poštarina. Prijevoznici mogu uvesti minimalan iznos ispod kojega se naknada neće isplatiti. Taj minimalni iznos nije veći od 6 eura.
Članak 20.
Izuzeća
1. Članci 17., 18. i 19. ne primjenjuju se na putnike s otvorenim putnim kartama sve dok vrijeme polaska nije određeno, osim za putnike koji imaju višekratnu ili sezonsku putnu kartu.
2. Članci 17. i 19. ne primjenjuju se ako je putnik obaviješten o otkazu ili kašnjenju prije kupnje putne karte ili ako je otkaz ili kašnjenje uzrokovano greškom putnika.
3. Članak 17. stavak 2. ne primjenjuje se kada prijevoznik dokaže da su otkaz ili kašnjenje uzrokovani vremenskim uvjetima koji ugrožavaju sigurnu plovidbu brodom.
4. Članak 19. ne primjenjuje se kada prijevoznik dokaže da su otkaz ili kašnjenje uzrokovani vremenskim uvjetima koji ugrožavaju sigurnu plovidbu brodom ili izvanrednim okolnostima koje sprečavaju uredno izvršenje putničkog prijevoza, a koje se ne bi mogle izbjeći čak ni da su poduzete sve razumne mjere.
Članak 21.
Dodatni odštetni zahtjevi
Ni jedna odredba ove Uredbe ne sprečava putnike da u skladu s nacionalnim pravom u odnosu na gubitak koji rezultira iz otkaza ili kašnjenja prijevoznih usluga traže odštetu na nacionalnim sudovima, uključujući i prema Direktivi 90/314/EEZ.
POGLAVLJE IV.
OPĆA PRAVILA O OBAVJEŠĆIVANJU I PRITUŽBAMA
Članak 22.
Pravo na putne obavijesti
Prijevoznici i operatori terminala, svaki u okviru svoje nadležnosti, putnicima pružaju odgovarajuće obavijesti tijekom cijelog putovanja, u oblicima koji su dostupni svima i na istim jezicima na kojima su općenito obavijesti dostupne svim putnicima. Posebna se pozornost posvećuje potrebama osobe s invaliditetom i osobe smanjene pokretljivosti.
Članak 23.
Obavijesti o pravima putnika
1. Prijevoznici, operatori terminala i, kada je primjenjivo, tijela koja upravljaju lukom, svaki u okviru svoje nadležnosti, osiguravaju da su obavijesti o pravima putnika javno dostupne na brodu, u lukama, ako je moguće, i u lučkim terminalima. Te se obavijesti pružaju koliko god je to moguće u dostupnim oblicima i na jezicima na kojima su obavijesti općenito dostupne svim putnicima. Prilikom pružanja tih obavijesti posebna se pozornost posvećuje potrebama osoba s invaliditetom i osoba smanjene pokretljivosti.
2. Kako bi zadovoljili obvezu obavješćivanja iz stavka 1., prijevoznici, operatori terminala i, kada je primjenjivo, tijela koja upravljaju lukom mogu koristiti sažetak odredaba ove Uredbe koji je Komisija sastavila na svim službenim jezicima institucija Europske unije i stavila im na raspolaganje.
3. Prijevoznici, operatori terminala i, kada je primjenjivo, tijela koja upravljaju lukom, na prikladan način obavješćuju putnike na brodu, u lukama, ako je moguće, i u lučkim terminalima, o kontakt podacima tijela nadležnog za izvršenje odredaba o pravima putnika koje je dotična država članica odredila na temelju članka 25. stavka 1.
Članak 24.
Pritužbe
1. Prijevoznici i operatori terminala uspostavljaju ili imaju uspostavljen dostupan mehanizam za rješavanje pritužbi u vezi s pravima i obvezama obuhvaćenima ovom Uredbom.
2. U slučaju kada putnik na kojega se odnosi ova Uredba želi uputiti pritužbu prijevozniku ili operatoru terminala, pritužbu podnosi u roku od 2 mjeseca od datuma izvršenja usluge ili od datuma na koji je usluga trebala biti izvršena. U roku od mjesec dana od primitka pritužbe prijevoznik ili operator terminala obavješćuju putnika da je njegova pritužba prihvaćena, odbijena ili da se još uvijek razmatra. Konačni odgovor daje se putniku u roku od najviše 2 mjeseca od primitka pritužbe.
POGLAVLJE V.
IZVRŠENJE I NACIONALNA TIJELA ZA IZVRŠENJE
Članak 25.
Nacionalna tijela za izvršenje
1. Svaka država članica određuje jedno novo ili postojeće tijelo ili više takvih tijela odgovornih za izvršenje ove Uredbe s obzirom na putnički prijevoz i kružna putovanja iz luka smještenih na njezinom državnom području i putnički prijevoz iz treće zemlje do takvih luka. Svako tijelo poduzima mjere potrebne za osiguravanje usklađenosti s ovom Uredbom.
Svako je tijelo po svojoj organizaciji, odlukama o financiranju, pravnoj strukturi i donošenju odluka nezavisno od komercijalnih interesa.
2. Države članice obavješćuju Komisiju o tijelu ili tijelima koje odrede u skladu s ovim člankom.
3. Svaki putnik može podnijeti pritužbu, u skladu s nacionalnim pravom, nadležnom tijelu određenom na temelju stavka 1. ili drugom nadležnom tijelu koje odredi država članica, o navodnoj povredi ove Uredbe. To nadležno tijelo u razumnom roku dostavlja putnicima obrazloženi odgovor na njihove pritužbe.
Država članica može odlučiti:
(a)
da pritužbu prema ovoj Uredbi putnik prvo podnese prijevozniku ili operatoru terminala; i/ili
(b)
da nacionalno tijelo za izvršenje ili neko drugo nadležno tijelo koje odredi država članica djeluje kao žalbeno tijelo za pritužbe koje nisu riješene prema članku 24.
4. Države članice koje su odlučile da sukladno članku 2. stavku 4. izuzmu određene usluge osiguravaju da postoji usporedivi mehanizam za izvršenje prava putnika.
Članak 26.
Izvješćivanje o izvršenju
Do 1. lipnja 2015., a zatim svake 2 godine, tijela za izvršenje određena na temelju članka 25. o svojoj aktivnosti u prethodne dvije kalendarske godine objavljuju izvješće koje sadrži posebno opis djelovanja poduzetog radi provedbe odredaba ove Uredbe, detalje primijenjenih sankcija i statističke podatke o pritužbama i primijenjenim sankcijama.
Članak 27.
Suradnja između tijela za izvršenje
Nacionalna tijela za izvršenje iz članka 25. stavka 1. razmjenjuju informacije o svojem radu i načelima i praksi odlučivanja, u mjeri potrebnoj za dosljednu primjenu ove Uredbe. Komisija ih podupire u toj zadaći.
Članak 28.
Sankcije
Države članice utvrđuju pravila o sankcijama primjenjivim na povrede odredaba ove Uredbe i poduzimaju sve mjere potrebne za osiguravanje njihove provedbe. Predviđene sankcije su učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće. Države članice Komisiju obavješćuju o tim pravilima i mjerama do 18. prosinca 2012., a o svim naknadnim izmjenama koje na njih utječu obavješćuju je bez odlaganja.
POGLAVLJE VI.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 29.
Izvješće
Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o funkcioniranju i učincima ove Uredbe do 19. prosinca 2015. Izvješću se prema potrebi prilažu zakonodavni prijedlozi o dodatnim detaljnima provedbe odredaba ove Uredbe ili njezinoj izmjeni.
Članak 30.
Izmjena Uredbe (EZ) br. 2006/2004
U Prilogu Uredbi (EZ) br. 2006/2004 dodaje se sljedeća točka:
„18.
Uredba (EU) br. 1177/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o pravima putnika u prijevozu morem i unutarnjim plovnim putovima (11).
Članak 31.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ona se primjenjuje od 18. prosinca 2012.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 24. studenoga 2010.