EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 387/2012
af 19. april 2012
om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1198/2006 om Den Europæiske Fiskerifond for så vidt angår visse bestemmelser om finansiel forvaltning for visse medlemsstater, som er i eller trues af alvorlige vanskeligheder med hensyn til deres finansielle stabilitet
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den hidtil værste globale finansielle krise og den hidtil betydeligste økonomiske nedgang har skadet både den økonomiske vækst og den finansielle stabilitet alvorligt og har forårsaget en kraftig forringelse af de finansielle og økonomiske vilkår i en række medlemsstater. Der er navnlig visse medlemsstater, som har eller trues af alvorlige vanskeligheder, herunder især vanskeligheder vedrørende deres økonomiske vækst og finansielle stabilitet, og af en forværring af deres underskud og gæld, som skyldes de internationale økonomiske og finansielle forhold.
(2)
Der er allerede truffet en række vigtige foranstaltninger til at imødegå krisens negative virkninger, herunder ændringer af lovgivningen, men finanskrisens virkning på realøkonomien, arbejdsmarkedet og borgerne mærkes overalt. Presset på medlemsstaternes finansielle ressourcer stiger, og derfor bør der tages yderligere skridt til at lette dette pres via maksimal og bedst mulig anvendelse af midlerne fra Den Europæiske Fiskerifond.
(3)
I medfør af artikel 122, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, efter hvilken Unionen kan yde finansiel støtte til en medlemsstat, som er i vanskeligheder eller har alvorlig risiko for store vanskeligheder, herunder som følge af usædvanlige begivenheder, som den ikke selv er herre over, er der ved Rådets forordning (EU) nr. 407/2010 (3) oprettet en europæisk finansiel stabiliseringsmekanisme med henblik på at bevare den finansielle stabilitet i EU.
(4)
Ved Rådets gennemførelsesafgørelse 2011/77/EU (4) og 2011/344/EU (5) fik henholdsvis Irland og Portugal tildelt sådan finansiel støtte fra Unionen.
(5)
Grækenland havde allerede alvorlige vanskeligheder med sin finansielle stabilitet, inden forordning (EU) nr. 407/2010 trådte i kraft. Derfor kunne finansiel støtte til Grækenland ikke baseres på nævnte forordning.
(6)
Aftalen mellem kreditorerne og lånefacilitetsaftalen for Grækenland, som blev undertegnet den 8. maj 2010, trådte i kraft den 11. maj 2010. Aftalen mellem kreditorerne har fuld retskraft og retsvirkning for en treårig programperiode, så længe der er udestående beløb under lånefacilitetsaftalen.
(7)
Rådets forordning (EF) nr. 332/2002 af 18. februar 2002 om indførelse af en mekanisme for mellemfristet betalingsbalancestøtte til medlemsstaterne (6) sikrer, at Rådet skal yde gensidig støtte, når en medlemsstat, som ikke har vedtaget euroen, er i vanskeligheder eller risikerer alvorlige vanskeligheder med hensyn til sin betalingsbalance.
(8)
Ved Rådets beslutning 2009/102/EF (7), 2009/290/EF (8) og 2009/459/EF (9) fik henholdsvis Ungarn, Letland og Rumænien tildelt sådan finansiel støtte fra Unionen.
(9)
Den periode, hvor der kan tildeles finansiel støtte til Irland, Ungarn, Letland, Portugal og Rumænien, er fastsat i Rådets relevante afgørelser. Den periode, hvor der kunne ydes finansiel støtte til Ungarn, udløb den 4. november 2010.
(10)
Den periode, hvor der kan tildeles finansiel støtte til Grækenland i henhold til aftalen mellem kreditorerne samt lånefacilitetsaftalen, er forskellig for hver enkelt medlemsstat, der deltager i disse instrumenter.
(11)
Efter Det Europæiske Råds beslutning af 25. marts 2011 undertegnede finansministrene fra 17 medlemsstater i euroområdet den 11. juli 2011 traktaten om oprettelse af den europæiske stabiliseringsmekanisme. På grundlag af beslutninger, der blev truffet af stats- og regeringscheferne for euroområdet den 21. juli og 9. december 2011, blev nævnte traktat ændret for at forbedre den europæiske stabiliseringsmekanismes effektivitet og derefter undertegnet den 2. februar 2012. I henhold til nævnte traktat påtager den europæiske stabiliseringsmekanisme sig senest i 2013 de opgaver, som på nuværende tidspunkt udføres af den europæiske finansielle stabiliseringsfacilitet og den europæiske finansielle stabiliseringsmekanisme. Der bør derfor allerede i nærværende forordning tages højde for denne fremtidige mekanisme.
(12)
I sine konklusioner af 23. og 24. juni 2011 udtrykte Det Europæiske Råd tilfredshed med, at Kommissionen agter at forbedre synergivirkningerne mellem låneprogrammet for Grækenland og Unionens midler, og støttede tiltag, der kan styrke Grækenlands kapacitet til at absorbere Unionens midler for at stimulere vækst og beskæftigelse ved at flytte fokus over på en forbedring af konkurrenceevnen og jobskabelse. Endvidere udtrykte det tilfredshed med og støttede, at Kommissionen sammen med medlemsstaterne forbereder et omfattende program for teknisk bistand til Grækenland. Denne forordning er et led i sådanne bestræbelser på at fremme synergivirkningerne.
(13)
For at lette forvaltningen af Unionens midler, bidrage til at fremskynde investeringer i medlemsstaterne og regionerne samt styrke midlernes virkning på økonomien er det nødvendigt i begrundede tilfælde midlertidigt, og uden at det berører programmeringsperioden 2014-2020, at tillade større mellemliggende betalinger fra Den Europæiske Fiskerifond med et beløb svarende til 10 procentpoint over den gældende medfinansieringssats for hver prioriteret akse for medlemsstater, der er i alvorlige vanskeligheder med hensyn til deres finansielle stabilitet, og som har anmodet om at blive omfattet af denne foranstaltning, der indebærer en tilsvarende reduktion af de tilsvarende nationale midler. På grund af forhøjelsens midlertidige karakter og for at bevare de oprindelige medfinansieringssatser som referencepunkt for beregning af de midlertidigt forhøjede beløb bør ændringer, der skyldes anvendelse af mekanismen, ikke afspejles i den finansielle plan i de operationelle programmer. Dog bør det være muligt at opdatere operationelle programmer med henblik på at koncentrere midlerne om konkurrenceevne, vækst og beskæftigelse og tilpasse programmernes mål og målsætninger til faldet i de samlede disponible midler.
(14)
En medlemsstat, der anmoder Kommissionen om at blive omfattet af en undtagelse i denne forordning, bør forelægge alle de oplysninger, der er nødvendige for, at Kommissionen ved hjælp af data om medlemsstatens makroøkonomiske og finanspolitiske situation kan fastslå, at der ikke er tilsvarende nationale midler til rådighed. Medlemsstaten bør også påvise, at det er nødvendigt at forhøje de betalinger, der følger af indrømmelse af undtagelsen, for at sikre fortsat gennemførelse af operationelle programmer, og at der fortsat er absorptionskapacitetsproblemer, selv om de maksimale lofter for medfinansieringssatser i artikel 53, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1198/2006 (10) anvendes.
(15)
Medlemsstaten, der anmoder Kommissionen om at blive omfattet af en undtagelse i denne forordning, bør også oplyse i henhold til hvilken relevant rådsafgørelse eller anden retsakt, den er berettiget til at være omfattet af undtagelsen. Det er nødvendigt, at Kommissionen fra forelæggelsen af medlemsstatens anmodning råder over en passende periode til at kontrollere, om de forelagte oplysninger er korrekte, og til at rejse eventuelle indsigelser. For at gøre undtagelsen effektiv og operationel bør det, hvis Kommissionen ikke rejser indsigelse, kunne formodes, at en sådan anmodning er berettiget. Rejser Kommissionen indsigelse mod medlemsstatens anmodning, vedtager den ved hjælp af gennemførelsesretsakter en afgørelse herom, hvori den begrunder indsigelsen.
(16)
Reglerne for beregningen af mellemliggende betalinger og saldobetalinger for operationelle programmer i den periode, hvor medlemsstaterne modtager den finansielle støtte fra Unionen for at løse alvorlige vanskeligheder med hensyn til deres finansielle stabilitet, bør revideres tilsvarende.
(17)
Det skal sikres, at der sker passende indberetning om anvendelsen af de forhøjede beløb, der stilles til rådighed for de medlemsstater, der er omfattet af en midlertidig forhøjelse af mellemliggende betalinger i henhold til denne forordning.
(18)
Efter udløbet af den periode, i hvilken den finansielle støtte er blevet stillet til rådighed, kan det som led i de evalueringer, der foretages i overensstemmelse med artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1198/2006, bl.a. blive nødvendigt at vurdere, om nedsættelsen af den nationale samfinansiering medfører en betydelig afvigelse fra de oprindeligt fastsatte mål. Sådanne evalueringer kan føre til en revision af det operationelle program.
(19)
Da den hidtil værste krise på de internationale finansmarkeder og den hidtil betydeligste økonomiske nedgang har skadet den finansielle stabilitet i flere medlemsstater alvorligt, og der kræves en hurtig indsats for at imødegå virkningerne for økonomien som helhed, bør denne forordning træde i kraft snarest muligt. I betragtning af de ekstraordinære omstændigheder i de berørte medlemsstater bør den finde anvendelse med tilbagevirkende kraft enten fra regnskabsåret 2010 eller fra den dato, hvor den finansielle støtte blev stillet til rådighed, afhængigt af den anmodende medlemsstats situation, for de perioder, hvor medlemsstaterne har modtaget finansiel støtte fra Unionen eller fra andre medlemsstater i euroområdet for at løse alvorlige vanskeligheder med hensyn til deres finansielle stabilitet.
(20)
Planlægges der en midlertidig forhøjelse af mellemliggende betalinger, bør denne midlertidige forhøjelse også overvejes i lyset af de budgetbegrænsninger, som alle medlemsstaterne står over for, og som på passende vis bør afspejles i Den Europæiske Unions almindelige budget. Desuden bør anvendelsen af mekanismen tidsbegrænses, eftersom det primære formål med den er at løse specifikke aktuelle vanskeligheder. Mekanismen bør derfor anvendes fra den 1. januar 2010, og dens anvendelse bør begrænses til perioden indtil den 31. december 2013.
(21)
Forordning (EF) nr. 1198/2006 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Forordning (EF) nr. 1198/2006 ændres således:
1)
Artikel 76 og 77 affattes således:
»Artikel 76
Regler for beregning af mellemliggende betalinger
1. Mellemliggende betalinger beregnes ved at anvende medfinansieringssatsen som fastsat i den gældende finansieringsplan for denne prioriterede akse og det pågældende mål på det offentlige tilskud, som er anført i den udgiftsoversigt, der er godkendt af attesteringsmyndigheden for hver prioriteret akse og hvert konvergensmål/formål uden for konvergensmålet.
2. Som en undtagelse fra stk. 1 beregnes en mellemliggende betaling som det støttebeløb fra Unionen, der er udbetalt eller skal udbetales til modtagerne i forbindelse med den prioriterede akse og det pågældende mål, hvis medlemsstaten indgiver en specifik og behørigt begrundet anmodning herom. Medlemsstaten skal specificere dette beløb i udgiftsoversigten.
3. Som en undtagelse fra artikel 53, stk. 3, forhøjes mellemliggende betalinger på en medlemsstats anmodning med et beløb, der svarer til 10 procentpoint over den gældende medfinansieringssats for hver prioriteret akse op til et maksimum på 100 %, og forhøjelsen anvendes på beløb til støtteberettigede offentlige udgifter, der nyanmeldes i hver godkendt udgiftsoversigt, som forelægges i den periode, hvor en medlemsstat opfylder en af følgende betingelser:
a)
medlemsstaten får stillet finansiel støtte til rådighed i henhold til Rådets forordning (EU) nr. 407/2010 af 11. maj 2010 om oprettelse af en europæisk finansiel stabiliseringsmekanisme (11), eller har fået stillet sådan støtte til rådighed af andre medlemsstater i euroområdet før nævnte forordnings ikrafttræden
b)
medlemsstaten får stillet mellemfristet finansiel støtte til rådighed i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 332/2002 af 18. februar 2002 om indførelse af en mekanisme for mellemfristet betalingsbalancestøtte til medlemsstaterne (12)
c)
medlemsstaten får stillet finansiel støtte til rådighed i henhold til traktaten om oprettelse af den europæiske stabiliseringsmekanisme, der er undertegnet den 2. februar 2012.
4. Ved beregningen af mellemliggende betalinger, efter at medlemsstaten er ophørt med at modtage den finansielle støtte fra Unionen som omhandlet i stk. 3, tager Kommissionen ikke hensyn til de forhøjede beløb, der er udbetalt i overensstemmelse med nævnte stykke.
Disse beløb tages dog i betragtning i forbindelse med artikel 79, stk. 1.
5. De forhøjede mellemliggende betalinger, der følger af anvendelsen af stk. 3, stilles hurtigst muligt til rådighed for forvaltningsmyndigheden og anvendes kun til betalinger i forbindelse med gennemførelsen af det operationelle program.
6. I forbindelse med de årlige rapporter i henhold til artikel 67, stk. 1, skal medlemsstaterne give Kommissionen hensigtsmæssige oplysninger om anvendelsen af undtagelsen i stk. 3 i nærværende artikel, som viser, hvordan de forhøjede støttebeløb har bidraget til fremme af konkurrenceevnen, væksten og beskæftigelsen i den berørte medlemsstat. Kommissionen tager hensyn til disse oplysninger i forbindelse med udarbejdelsen af de i artikel 68, stk. 1, omhandlede årlige rapporter.
Artikel 77
Regler for beregning af saldobetalinger
1. Saldobetalinger udgør det laveste af følgende to beløb:
a)
det beløb, der beregnes ved at anvende medfinansieringssatsen som fastsat i den gældende finansieringsplan for denne prioriterede akse og det pågældende mål på det offentlige tilskud, som er anført i den endelige udgiftsoversigt, der er godkendt af attesteringsmyndigheden for hver prioriteret akse og hvert konvergensmål/formål uden for konvergensmålet
b)
det støttebeløb fra Unionen, som er udbetalt eller skal udbetales til modtagerne i forbindelse med hver prioriteret akse og hvert mål. Dette beløb skal af medlemsstaten opgives i den endelige udgiftsoversigt, der er godkendt af attesteringsmyndigheden for hver prioriteret akse og hvert mål.
2. Som en undtagelse fra artikel 53, stk. 3, forhøjes saldobetalinger på en medlemsstats anmodning med et beløb, der svarer til 10 procentpoint over den gældende medfinansieringssats for hver prioriteret akse op til et maksimum på 100 %, og forhøjelsen anvendes på de støtteberettigede offentlige udgifter, der nyanmeldes i hver godkendt udgiftsoversigt, som forelægges i den periode, hvor en medlemsstat opfylder en af betingelserne i artikel 76, stk. 3, litra a), b) og c).
3. Ved beregningen af saldobetalingen, efter at medlemsstaten er ophørt med at modtage den finansielle støtte fra Unionen, der er omhandlet i artikel 76, stk. 3, tager Kommissionen ikke hensyn til de forhøjede beløb, der er udbetalt i henhold til nævnte stykke.
2)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 77a
Øvre grænse for Unionens bidrag via mellemliggende betalinger og saldobetalinger
1. Uanset artikel 76, stk. 3, og artikel 77, stk. 2, må bidraget fra Unionen i form af de mellemliggende betalinger og saldobetalinger ikke være højere end det offentlige bidrag og den maksimale støtte fra EFF for hver prioriteret akse og hvert mål som fastsat i Kommissionens afgørelse om godkendelse af det operationelle program.
2. Undtagelsen i artikel 76, stk. 3, og artikel 77, stk. 2, indrømmes af Kommissionen efter skriftlig anmodning fra en medlemsstat, der opfylder en af betingelserne i artikel 76, stk. 3, litra a), b) og c). Denne anmodning forelægges inden 17. juli 2012 eller inden for to måneder efter den dato, hvor medlemsstaten opfylder en af betingelserne i artikel 76, stk. 3, litra a), b) og c).
3. I sin anmodning til Kommissionen begrunder medlemsstaten behovet for den i artikel 76, stk. 3, og artikel 77, stk. 2, omhandlede undtagelse ved at forelægge de oplysninger, der er nødvendige for at kunne fastslå:
a)
på grundlag af data vedrørende dens makroøkonomiske og finanspolitiske situation, at der ikke er tilsvarende nationale midler til rådighed
b)
at en forhøjelse af de i artikel 76, stk. 3, og artikel 77, stk. 2, omhandlede betalinger er nødvendig for at sikre den fortsatte gennemførelse af operationelle programmer
c)
at der fortsat er problemer, selv om de maksimale lofter for medfinansieringssatser i artikel 53, stk. 3, anvendes
d)
at den opfylder en af betingelserne i artikel 76, stk. 3, litra a), b) og c), som begrundet ved en henvisning til en rådsafgørelse eller anden retsakt samt den konkrete dato, fra hvilken medlemsstaten fik stillet den finansielle støtte til rådighed.
Kommissionen kontrollerer, om de forelagte oplysninger berettiger, at der indrømmes en undtagelse. Kommissionen har en frist på 30 dage efter datoen for anmodningens forelæggelse til at gøre indsigelse mod de forelagte oplysninger. Beslutter Kommissionen at gøre indsigelse mod medlemsstatens anmodning, vedtager den ved hjælp af gennemførelsesretsakter en afgørelse herom, hvori den begrunder indsigelsen.
Gør Kommissionen ikke indsigelse mod medlemsstatens anmodning, anses anmodningen for at være berettiget.
4. Medlemsstatens anmodning skal endvidere præcisere, hvorledes undtagelsen i artikel 76, stk. 3, og artikel 77, stk. 2, tænkes anvendt, samt indeholde oplysninger om planlagte supplerende foranstaltninger med henblik på at koncentrere midlerne om konkurrenceevne, vækst og beskæftigelse, herunder om nødvendigt en ændring af operationelle programmer.
5. Undtagelsen i artikel 76, stk. 3, og artikel 77, stk. 2, finder ikke anvendelse på udgiftsoversigter, der forelægges efter den 31. december 2013.«
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den finder dog anvendelse med tilbagevirkende kraft for følgende medlemsstater:
a)
for Irland, Grækenland og Portugal med virkning fra den dato, hvor den finansielle støtte blev stillet til rådighed for disse medlemsstater i henhold til artikel 76, stk. 3
b)
for Ungarn, Letland og Rumænien med virkning fra den 1. januar 2010.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 19. april 2012.
32012R0387
L 129/7
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
UREDBA (EU) br. 387/2012 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 19. travnja 2012.
o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 1198/2006 o Europskom fondu za ribarstvo, s obzirom na određene odredbe o financijskom upravljanju određenih država članica u ozbiljnim poteškoćama ili kojima prijete ozbiljne poteškoće u odnosu na njihovu financijsku stabilnost
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 43. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon dostave nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
u skladu s redovitim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Besprimjerna globalna financijska i gospodarska kriza ozbiljno je naštetila gospodarskom razvoju i financijskoj stabilnosti te uzrokovala snažno propadanje financijskih i gospodarskih uvjeta u više država članica. Posebno, određene države članice proživljavaju ozbiljne poteškoće ili im prijeti nastajanje takvih poteškoća, prije svega u pogledu gospodarskog rasta i financijske stabilnosti te pogoršanja stanja njihovog deficita i duga, također zbog međunarodnoga gospodarskog i financijskog okruženja.
(2)
Iako su već poduzete važne mjere za susprezanje nepovoljnih učinaka krize, uključujući izmjene zakonskog okvira, utjecaj financijske krize na stvarnu ekonomiju, tržište rada i građane još uvijek je vrlo značajan. Pritisak na nacionalne financijske resurse se povećava i treba poduzeti daljnje korake kako bi se taj pritisak ublažio kroz maksimalno i optimalno korištenje financiranja iz Europskog fonda za ribarstvo.
(3)
U skladu s člankom 122. stavkom 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije kojim se predviđa mogućnost dodjeljivanja financijske pomoći Unije određenoj državi članici u poteškoćama ili kojoj prijete ozbiljne poteškoće uzrokovane, inter alia, iznimnim okolnostima izvan njezine kontrole, Uredbom Vijeća (EU) br. 407/2010 (3) uspostavlja se Mehanizam za europsku financijsku stabilnost, s ciljem očuvanja financijske stabilnosti Unije.
(4)
Provedbenim odlukama Vijeća 2011/77/EU (4) i 2011/344/EU (5), Irska i Portugal primile su takvu financijsku pomoć Unije.
(5)
Grčka se već nalazila u ozbiljnim poteškoćama s obzirom na svoju financijsku stabilnost prije stupanja na snagu Uredbe (EU) br. 407/2010. Financijska pomoć Grčkoj nije se stoga mogla temeljiti na toj Uredbi.
(6)
Sporazum o međusobnom kreditiranju i Sporazum o jamstvenom instrumentu za Grčku, potpisani 8. svibnja 2010., stupili su na snagu 11. svibnja 2010. Za Sporazum o međusobnom kreditiranju predviđa se trajanje od tri programske godine, sve dok ima nepodmirenih iznosa u okviru Sporazuma o jamstvenom instrumentu.
(7)
Uredbom Vijeća (EZ) br. 332/2002 od 18. veljače 2002. o uspostavi instrumenta srednjoročne financijske pomoći platnim bilancama država članica (6) utvrđuje se da Vijeće može dodijeliti uzajamnu pomoć kad je država članica koja nije uvela euro u poteškoćama ili joj prijete ozbiljne poteškoće s obzirom na njezinu platnu bilancu.
(8)
Odlukama Vijeća 2009/102/EZ (7), 2009/290/EZ (8) i 2009/459/EZ (9), Mađarska, Latvija i Rumunjska su primile takvu financijsku pomoć Unije.
(9)
Razdoblje tijekom kojeg je financijska pomoć dostupna Irskoj, Mađarskoj, Latviji, Portugalu i Rumunjskoj utvrđeno je u odgovarajućim odlukama Vijeća. Razdoblje tijekom kojeg je financijska pomoć bila dostupna Mađarskoj isteklo je 4. studenoga 2010.
(10)
Razdoblje tijekom kojeg je Grčkoj dostupna financijska pomoć prema Sporazumu o međusobnom kreditiranju i Sporazumu o jamstvenom instrumentu razlikuje se za svaku državu članicu koja sudjeluje u tim instrumentima.
(11)
Ministri financija 17 država članica europodručja su 11. srpnja 2011., na temelju Odluke Europskog Vijeća od 25. ožujka 2011., potpisali Ugovor o Europskom stabilizacijskom mehanizmu. Na temelju odluka koje su 21. srpnja i 9. prosinca 2011. donijeli šefovi država i vlada država članica europodručja, Ugovor je bio izmijenjen kako bi se poboljšala učinkovitost mehanizma te potpisan 2. veljače 2012. Prema tom Ugovoru, Europski stabilizacijski mehanizam će do 2013. preuzeti zadaće koje trenutačno obavlja Instrument za europsku financijsku stabilnost i Mehanizam za europsku financijsku stabilnost. Taj budući mehanizam stoga već treba uzeti u obzir u ovoj Uredbi.
(12)
U svojim zaključcima od 23. i 24. lipnja 2011. Europsko vijeće pozdravilo je namjeru Komisije za jačanje sinergije između programa zajmova za Grčku i fondova Unije i podržalo nastojanja s obzirom na povećanje kapaciteta Grčke za apsorpciju fondova Unije da bi se potaknuo rast i zapošljavanje usmjeravanjem na poboljšanje konkurentnosti i stvaranje radnih mjesta. Osim toga, pozdravilo je i podržalo pripremu opsežnog programa tehničke pomoći Komisije i država članica Grčkoj. Ovom se Uredbom doprinosi takvim nastojanjima za jačanje sinergije.
(13)
Da bi se olakšalo upravljanje sredstvima Unije, pomoglo ubrzati ulaganja u državama članicama i regijama i povećao učinak financiranja na gospodarstvo, neophodno je u opravdanim slučajevima dopustiti, privremeno i bez dovođenja u pitanje programskog razdoblja od 2014. do 2020., povećanje privremenih plaćanja iz Europskog fonda za ribarstvo za iznos koji odgovara deset postotnih bodova iznad stope sufinanciranja primjenjive na svaku prioritetnu os, za države članice koje se suočavaju s ozbiljnim poteškoćama s obzirom na njihovu financijsku stabilnost i koje su zatražile pomoć u okviru ove mjere, što je dovelo do odgovarajućeg smanjenja nacionalnih doprinosa. Zbog privremene naravi ovog povećanja i radi održavanja početnih stopa sufinanciranja kao referentne točke za izračun privremeno uvećanih iznosa, promjene koje nastaju primjenom mehanizma ne smiju se odražavati na financijski plan uključen u operativne programe. Mora, međutim, postojati mogućnost ažuriranja operativnih programa kako bi se sredstva usmjerila na konkurentnost, rast i stvaranje radnih mjesta, a ciljevi programa uskladili sa smanjenjem ukupnih raspoloživih sredstava.
(14)
Država članica koja Komisiji podnosi zahtjev za odstupanjem na temelju ove Uredbe, treba dostaviti sve informacije potrebne Komisiji da utvrdi, pomoću podataka o makroekonomskom i fiskalnom stanju države članice, da sredstva za nacionalne doprinose nisu raspoloživa. Također bi trebala pokazati da je povećanje u plaćanjima na temelju odstupanja neophodno za očuvanje trajne provedbe operativnih programa i da poteškoće s apsorpcijskim kapacitetima i dalje postoje iako se koriste maksimalne gornje granice primjenjive na stope sufinanciranja utvrđene u članku 53. stavku 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1198/2006. (10)
(15)
Država članica koja Komisiji podnosi zahtjev za odstupanjem na temelju ove Uredbe, također treba navesti uputu na odgovarajuću odluku Vijeća ili neki drugi pravni akt na temelju kojeg ima pravo na odstupanje. Komisija treba imati na raspolaganju odgovarajuće vrijeme, počevši od primitka zahtjeva države članice, tijekom kojeg može provjeriti točnost dostavljenih informacija i uložiti eventualne prigovore. Da bi odstupanje postalo učinkovito i operativno, mora postojati pretpostavka da je takav zahtjev opravdan ako Komisija ne uloži prigovor. Ako Komisija prigovori na zahtjev države članice, treba o tome, putem provedbenih akata, donijeti odluku i navesti razloge.
(16)
Pravila o izračunavanju privremenih plaćanja i konačnih isplata za operativne programe tijekom razdoblja u kojem države članice primaju financijsku pomoć Unije za rješavanje ozbiljnih poteškoća s obzirom na svoju financijsku stabilnost trebala bi se revidirati na odgovarajući način.
(17)
Nužno je osigurati odgovarajuće izvješćivanje o korištenju uvećanih iznosa dostupnih državama članicama koje koriste privremeno povećanje privremenih plaćanja na temelju ove Uredbe.
(18)
Nakon završetka razdoblja tijekom kojeg je bila dostupna financijska pomoć, evaluacije izvršene u skladu s člankom 18. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1198/2006 trebale bi procijeniti, inter alia, uzrokuje li smanjenje nacionalnog sufinanciranja značajno odstupanje od prvotno utvrđenih ciljeva. Takve bi evaluacije mogle dovesti do revizije operativnog programa.
(19)
Budući da besprimjerna kriza koja utječe na međunarodna financijska tržišta i slabljenje gospodarstva, koji su ozbiljno naštetili financijskoj stabilnosti nekoliko država članica, zahtijevaju brzo djelovanje da bi se usporilo djelovanje na cjelokupno gospodarstvo, ova Uredba trebala bi stupiti na snagu što je prije moguće. Uzimajući u obzir iznimne okolnosti u kojima se nalaze dotične države članice, trebala bi se primijeniti retroaktivno, počevši od proračunske godine 2010. ili od datuma od kojeg je financijska pomoć bila dostupna, ovisno o statusu države članice koja podnosi zahtjev, za razdoblja tijekom kojih su države članice primale pomoć Unije ili drugih država članica europodručja da bi se ublažile ozbiljne poteškoće vezane uz njihovu financijsku stabilnost.
(20)
Kad je predviđeno privremeno povećanje privremenih plaćanja, navedeno privremeno povećanje treba također razmotriti u kontekstu proračunskih ograničavanja s kojima su suočene sve države članice i ta proračunska ograničavanja trebaju se prikladno odražavati na opći proračun Europske unije. Uz to, budući da je osnovni cilj mehanizma ublažiti posebne aktualne poteškoće, njegova se primjena mora s vremenom ograničiti. Mehanizam se stoga treba početi primjenjivati 1. siječnja 2010. i treba djelovati u ograničenom razdoblju, do 31. prosinca 2013.
(21)
Uredbu (EZ) br. 1198/2006 trebalo bi se stoga na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Uredba (EZ) br. 1198/2006 mijenja se kako slijedi:
(1)
Članci 76. i 77. zamjenjuju se sljedećim:
„Članak 76.
Pravila za izračun privremenih plaćanja
1. Privremena plaćanja se izračunavaju primjenom - za javni doprinos prijavljen u izjavi o izdacima koju je ovjerilo tijelo nadležno za ovjeravanje, u okviru svake prioritetne osi i svakog konvergentnog/nekonvergentnog cilja - stope sufinanciranja utvrđene na temelju tekućeg financijskog plana za tu prioritetnu os i taj cilj.
2. Odstupajući od stavka 1., kao odgovor na poseban i pravilno utemeljen zahtjev države članice, privremeno plaćanje se izračunava kao iznos pomoći Unije isplaćen ili koji treba biti isplaćen korisnicima s obzirom na prioritetnu os i cilj. Država članica mora navesti ovaj iznos u izjavi o izdacima.
3. Odstupajući od članka 53. stavka 3., na zahtjev države članice, privremena plaćanja se uvećavaju za iznos koji odgovara 10 postotnih bodova iznad stope sufinanciranja primjenjive na svaku prioritetnu os, do maksimalno 100 %, koji se primjenjuje na iznos prihvatljivih javnih izdataka iznova podnesen u svakoj ovjerenoj izjavi o izdacima podnesenoj tijekom razdoblja u kojem država članica zadovolji jedan od sljedećih uvjeta:
(a)
financijska pomoć dostupna je u skladu s Uredbom Vijeća (EU) br. 407/2010 od 11. svibnja 2010. o Europskom financijskom stabilizacijskom mehanizmu (11) ili je financijska pomoć dostupna preko drugih država članica europodručja prije stupanja na snagu te Uredbe;
(b)
srednjoročna financijska pomoć dostupna je u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 332/2002 od 18. veljače 2002. o uvođenju instrumenta kojim se osigurava srednjoročna financijska pomoć za platne bilance država članica (12);
(c)
financijska pomoć dostupna je u skladu s Ugovorom o Europskom stabilizacijskom mehanizmu potpisanom 2. veljače 2012.
4. Za potrebe izračunavanja privremenih plaćanja nakon što država članica prestane koristiti financijsku pomoć Unije iz stavka 3., Komisija ne uzima u obzir uvećane iznose plaćene u skladu s tim stavkom.
Međutim, ti iznosi uzimaju se u obzir za potrebe članka 79. stavka 1.
5. Uvećana privremena plaćanja, koja su posljedica primjene stavka 3., upravljačkom tijelu dostupna su što je prije moguće i koriste se samo za obavljanje plaćanja u provedbi operativnog programa.
6. U kontekstu godišnjeg izvješćivanja u skladu s člankom 67. stavkom 1., države članice Komisiji podnose odgovarajuće informacije o korištenju odstupanja iz stavka 3. ovog članka, prikazujući kako su uvećani iznosi potpore doprinijeli promicanju konkurentnosti, rastu i zapošljavanju u dotičnoj državi članici. Komisija ove informacije uzima u obzir u pripremi godišnjeg izvješćivanja predviđenog člankom 68. stavkom 1.
Članak 77.
Pravila za izračun konačnih isplata
1. Konačne se isplate ograničavaju na jedan od sljedeća dva iznosa, ovisno o tome koji je manji:
(a)
iznos izračunan primjenom za javni doprinos prijavljen u završnoj izjavi o izdacima, koju je ovjerilo tijelo nadležno za ovjeravanje, u okviru svake prioritetne osi i svakog konvergentnog/nekonvergentnog cilja, stope sufinanciranja utvrđene na temelju tekućeg financijskog plana za tu prioritetnu os i taj cilj;
(b)
iznos pomoći Unije isplaćen ili koji treba biti isplaćen korisnicima s obzirom na svaku prioritetnu os i svaki cilj. Država članica mora navesti ovaj iznos u završnoj izjavi o izdacima koju ovjerava tijelo nadležno za ovjeravanje s obzirom na svaku prioritetnu os i za svaki cilj.
2. Odstupajući od članka 53. stavka 3., na zahtjev države članice, konačne isplate se uvećavaju za iznos koji odgovara 10 postotnih bodova iznad stope sufinanciranja primjenjive na svaku prioritetnu os, do maksimalno 100 %, koji se primjenjuje na iznos prihvatljivih javnih izdataka iznova podnesen u svakoj ovjerenoj izjavi o izdacima podnesenoj tijekom razdoblja u kojem država članica zadovolji jedan od uvjeta utvrđenih u članku 76. stavku 3. točkama (a), (b) i (c).
3. Za potrebe izračuna konačne isplate nakon što država članica prestane koristiti financijsku pomoć Unije iz članka 76. stavka 3., Komisija ne uzima u obzir uvećane iznose plaćene u skladu s tim stavkom.”;
(11) SL L 118, 12.5.2010., str. 1." 						
(12) SL L 53, 23.2.2002., str. 1." 						
(2)
umeće se sljedeći članak:
„Članak 77.a
Ograničenje doprinosa Unije u obliku privremenih plaćanja i konačnih isplata
1. Neovisno o članku 76. stavku 3. i članku 77. stavku 2., doprinos Unije putem privremenih plaćanja i konačnih isplata ne smije biti viši od javnog doprinosa i maksimalnog iznosa pomoći iz EFR-a za svaku prioritetnu os i cilj, kako je utvrđeno u odluci Komisije o odobrenju operativnog programa.
2. Odstupanje iz članka 76. stavka 3. i članka 77. stavka 2. odobrava Komisija po pisanom zahtjevu države članice koja zadovoljava jedan od uvjeta utvrđen u članku 76. stavku 3. točkama (a), (b) i (c). Taj se zahtjev dostavlja do 17. srpnja 2012. ili u roku od dva mjeseca od datuma kad država članica zadovolji jedan od uvjeta utvrđen u članku 76. stavku 3. točkama (a), (b) i (c).
3. U svojem zahtjevu dostavljenom Komisiji, država članica opravdava potrebu za odstupanjem iz članka 76. stavka 3. i članka 77. stavka 2. podnošenjem informacija potrebnih za utvrđivanje:
(a)
pomoću podataka o svojem makroekonomskom i fiskalnom stanju, nemogućnosti osiguravanja nacionalnih doprinosa;
(b)
da je povećanje plaćanja iz članka 76. stavka 3. i članka 77. stavka 2. neophodno za očuvanje trajne provedbe operativnih programa;
(c)
da se poteškoće nastavljaju čak i ako se koriste maksimalne gornje granice primjenjive na stope sufinanciranja iz članka 53. stavka 3.;
(d)
da zadovoljava jedan od uvjeta iz članka 76. stavka 3. točaka (a), (b) i (c) osiguravanjem upute na odluku Vijeća ili neki drugi pravni akt, kao i konkretni datum od kojeg je državi članici bila dostupna financijska pomoć.
Komisija provjerava opravdavaju li dostavljene informacije odobrenje odstupanja. Komisija ulaže eventualne prigovore u vezi s tim informacijama u roku od 30 dana od datuma podnošenja zahtjeva. Ako Komisija odluči prigovoriti na zahtjev države članice, treba o tome, putem provedbenih akata, donijeti odluku i navesti razloge.
Ako Komisija ne uloži prigovor na zahtjev države članice, taj se zahtjev smatra opravdanim.
4. Zahtjev države članice također iscrpno opisuje plan korištenja odstupanja navedenog u članku 76. stavku 3. i članku 77. stavku 2. te daje informacije o komplementarnim mjerama predviđenima da bi se fondovi usmjerili na konkurentnost, rast i stvaranje radnih mjesta, uključujući, prema potrebi, modifikaciju operativnih programa.
5. Odstupanje navedeno u članku 76. stavku 3. i članku 77. stavku 2. ne primjenjuje se na izjave o izdacima podnesene nakon 31. prosinca 2013.”
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije.
Međutim, primjenjuje se retroaktivno na sljedeće države članice:
(a)
u slučaju Irske, Grčke i Portugala, s učinkom od datuma od kojeg je financijska pomoć bila dostupna onim državama članicama u skladu s člankom 76. stavkom 3.;
(b)
u slučaju Mađarske, Latvije i Rumunjske, s učinkom od 1. siječnja 2010.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 19. travnja 2012.