RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 857/2010
af 27. september 2010
om indførelse af en endelig udligningstold og om endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i Iran, Pakistan og De Forenede Arabiske Emirater
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (»grundforordningen«) (1), særlig artikel 15, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) efter høring af det rådgivende udvalg og:
ud fra følgende betragtninger:
1. PROCEDURE
1.1. Midlertidige foranstaltninger
(1)
Kommissionen indførte ved forordning (EU) nr. 473/2010 (2) (»forordningen om midlertidig told«) en midlertidig udligningstold på importen af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i Iran, Pakistan og De Forenede Arabiske Emirater (»de pågældende lande«).
(2)
Proceduren blev indledt, efter at Polyethylene Terephthalate Committee of Plastics Europe (»klageren«) den 20. juli 2009 havde indgivet en klage på vegne af producenter, der tegner sig for en betydelig del, i dette tilfælde over 50 %, af Unionens samlede produktion af visse typer polyethylenterephthalat.
(3)
Som anført i betragtning 15 i forordningen om midlertidig told dækkede undersøgelsen af subsidiering og skade perioden fra 1. juli 2008 til 30. juni 2009 (»undersøgelsesperioden«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for skadesvurderingen dækkede perioden fra 1. januar 2006 til udgangen af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«).
(4)
I den sideløbende antidumpingprocedure indførte Kommissionen ved forordning (EU) nr. 472/2010 (3) en midlertidig antidumpingtold på importen af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i Iran og De Forenede Arabiske Emirater.
1.2. Efterfølgende procedure
(5)
Efter fremlæggelsen af de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det blev besluttet at indføre midlertidige udligningsforanstaltninger (»den foreløbige fremlæggelse«), indgav en række interesserede parter skriftlige redegørelser, hvori de tilkendegav deres synspunkter vedrørende de foreløbige konklusioner. Parter, der anmodede om det, fik også lejlighed til at blive hørt.
(6)
Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe en endelig afgørelse i sagen. Der blev taget stilling til de mundtlige og skriftlige bemærkninger fra de interesserede parter efter den foreløbige fremlæggelse, og de foreløbige konklusioner blev ændret i overensstemmelse hermed, når det var relevant.
(7)
Alle parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det påtænktes at anbefale, at der indføres en endelig udligningstold på importen af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i Iran, Pakistan og De Forenede Arabiske Emirater, og at der foretages endelig opkrævning af de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told (»den endelige fremlæggelse«). Parterne fik også en frist, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger til de fremlagte oplysninger.
(8)
Der blev taget stilling til de mundtlige og skriftlige bemærkninger fra de interesserede parter, og konklusionerne blev ændret i overensstemmelse hermed, når det var relevant.
1.3. Parter, som er berørt af proceduren
(9)
Nogle af de interesserede parter hævdede, at stikprøven af EU-producenter ikke var repræsentativ, at den var uensartet, og at skadesanalysen derfor var mangelfuld. Det blev bl.a. gjort gældende, at det ikke var nødvendigt med en stikprøve, da antallet af producenter var begrænset. Det blev endvidere hævdet, at man ved »kunstigt« at opdele koncerner i individuelle juridiske enheder udelukkede nogle af de førende virksomheder på markedet (Artenius og M&G Polimeri), og at metoden til stikprøveudvælgelse var inkonsekvent, da stikprøven også omfattede to koncerner. Det blev også hævdet, at stikprøven ikke var repræsentativ, fordi den ikke omfattede nogen producent, der sælger tilstrækkelige mængder til en forretningsmæssigt forbundet PET-forarbejdningsvirksomhed. Institutionerne kunne derfor angiveligt ikke vurdere EU-erhvervsgrenens reelle forsyningskapacitet og tog ikke hensyn til interessekonflikterne i EU-erhvervsgrenen. Desuden blev det påstået, at repræsentativiteten faldt til 28 % af Unionens produktion, fordi en enkelt virksomhed, der ikke havde afgivet alle de nødvendige oplysninger, ikke indgik i stikprøven. De samme parter hævdede, at stikprøven ikke var statistisk gyldig.
(10)
Hvad angår påstanden om, at det ikke var nødvendigt at anvende en stikprøve, da antallet af producenter var begrænset, gøres der opmærksom på, at 14 EU-producenter fra otte koncerner gav sig til kende i forbindelse med stikprøveundersøgelsen. I betragtning af det objektivt store antal samarbejdsvillige EU-producenter, nemlig 14, blev der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 27, stk. 1, udtaget en stikprøve på grundlag af den største repræsentative salgsmængde, som med rimelighed kunne undersøges i den tid, der var til rådighed. Stikprøven bestod af fem individuelle virksomheder (på seks produktionssteder).
(11)
Hvad angår den første påstand vedrørende stikprøvens repræsentativitet, skal det bemærkes, at institutionerne kan lade individuelle virksomheder, som tilhører en koncern, indgå i stikprøven, forudsat at de er repræsentative og fører separate regnskaber. Hvis man skulle have undersøgt samtlige 14 EU-producenter fra de otte koncerner, ville man ikke have kunnet afslutte undersøgelsen rettidigt. At der i stikprøven indgår to koncerner, er imidlertid ikke i strid med den i dette tilfælde anvendte stikprøvemetode, nemlig den største repræsentative mængde solgt til kunder i Unionen.
(12)
For så vidt angår Indorama, havde denne koncern to forskellige produktionsanlæg i undersøgelsesperioden - ét i Nederlandene og ét i Det Forenede Kongerige. Medtagelsen af denne koncern i stikprøven er i overensstemmelse med den anvendte stikprøvemetode, da de pågældende anlæg udgjorde en enkelt enhed i juridisk og regnskabsmæssig henseende. For så vidt angår Equipolymers, som havde to separate enheder, der producerede PET i undersøgelsesperioden (én i Italien og én i Tyskland), indberettede virksomheden konsoliderede regnskaber for de to produktionssteder. Da de konsoliderede regnskaber kunne kontrolleres i forbindelse med et enkelt besøg på virksomhedens hovedsæde, blev det besluttet at behandle Equipolymers’ PET-producerende virksomheder som en enkelt enhed med henblik på denne procedure. Med hensyn til påstanden om, at Artenius og M&G Polimeri skulle indgå i stikprøven, fordi de var førende virksomheder på markedet, henvises der til, at ingen af deres individuelle enheder tilhørte de virksomheder, der sælger de største mængder til kunder i Unionen.
(13)
Hvad angår påstanden om, at stikprøven ikke var repræsentativ, fordi den ikke omfattede en producent, der hovedsagelig producerer til eget forbrug, skal det bemærkes, at forsyningskapaciteten kan undersøges som led i analysen af Unionens interesser, hvis der fremsættes krav herom, og med henblik herpå kan det interne forbrug trækkes fra den producerede mængde. Det er derfor ikke nødvendigt at medtage en sådan producent i stikprøven for at kunne undersøge visse skadesfaktorer. Herudover kan eventuelle modstridende interesser, der udspringer af, at en virksomhed er både produktions- og forarbejdningsvirksomhed i Unionen, også vurderes som led i analysen af Unionens interesser. En virksomheds stilling som produktions- og forarbejdningsvirksomhed i Unionen er ikke relevant for EU-erhvervsgrenens resultater, når salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen anvendes som benchmark. Påstanden afvises derfor.
(14)
Hvad angår påstanden om stikprøvens generelle repræsentativitet, påpeges det endnu engang, at indskrænkningen af stikprøven til fire virksomheder reducerede repræsentativiteten fra 65 % til 47 % af alle samarbejdsvillige producenters salg. De samme fire virksomheder tegnede sig for 52 % af Unionens produktion. Dette betragtes som en repræsentativ stikprøve af EU-producenter med hensyn til salg til uafhængige kunder i Unionen.
(15)
Hvad angår påstanden om, at den udtagne stikprøve ikke var statistisk gyldig, skal det bemærkes, at der klart fremgår af grundforordningens artikel 27, stk. 1, at der i stedet for en »statistisk gyldig« stikprøve kan anvendes en stikprøve baseret på den største repræsentative salgsmængde, som med rimelighed kan undersøges inden for den tid, der er til rådighed.
(16)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger til stikprøveudtagningen, bekræftes konklusionerne i betragtning 5 til 14 i forordningen om midlertidig told.
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
(17)
Det påpeges, at den pågældende vare i betragtning 16 i forordningen om midlertidig told er defineret som polyethylenterephthalat med et viskositetsindeks på 78 ml/g og derover ifølge ISO-standard 1628-5 med oprindelse i de pågældende lande, for øjeblikket henhørende under KN-kode 3907 60 20.
(18)
I betragtning 18 i forordningen om midlertidig told anførtes det desuden, at undersøgelsen havde vist, at PET, der produceres og sælges i Unionen af EU-erhvervsgrenen, og PET, der produceres og sælges på hjemmemarkederne i de pågældende lande og eksporteres til Unionen, var samme vare.
(19)
Da den undersøgte vare blev anset for at være en homogen vare, blev den ikke yderligere opdelt i underkategorier med henblik på beregning af skadesmargener.
(20)
En enkelt eksporterende producent gjorde gældende, at PET burde opdeles i forskellige varetyper afhængigt af deres forskellige viskositetsindeks, da indekset er afgørende for bestemmelsen af de forskellige anvendelsesmuligheder for den producerede type PET. Dette krav blev fundet acceptabelt, og metoden til beregning af skadesmargener blev tilpasset i overensstemmelse hermed.
3. SUBSIDIERING
3.1. Iran
3.1.1. Indledning
(21)
Den iranske regering og den samarbejdsvillige eksporterende producent fremsatte bemærkninger vedrørende følgende ordninger, som er genstand for udligning i forordningen om midlertidig told:
I)
Foranstaltninger for særlige økonomiske områder (Special Economic Zones - »SEZ«) - Petrochemical SEZ
II)
Finansiering fra National Petrochemical Company til den eksporterende producent af PET.
3.1.2. Særordninger
I) Foranstaltninger for særlige økonomiske områder (SEZ) - Petrochemical SEZ
(22)
Den iranske regering hævdede, at toldfri import til frihandelsområder af råvarer og kapitalgoder ikke kan gøres til genstand for udligning. Frihandelsområder og særlige økonomiske områder er pr. definition toldfrie områder for import og eksport, som er forenelige med WTO-reglerne. Herudover gjorde den iranske regering og den samarbejdsvillige eksporterende producent gældende, at importen af toldfrie kapitalgoder ikke er retligt betinget af eksportresultater, da fritagelsen også gælder for virksomheder, som er etableret andre steder på det iranske område.
(23)
Med hensyn til de særlige økonomiske områders overensstemmelse med WTO-reglerne skal det bemærkes, at den generelle påstand, der er fremsat, ikke anfægter den etablerede kendsgerning, at de pågældende subsidier er udligningsberettigede, eftersom der ikke er fremlagt nogen uddybende analyse, som kan afvise analysen i forordningen om midlertidig told. Med hensyn til den toldfrie import af kapitalgoder til Iran fremgår det af oplysningerne på tidspunktet for indsendelsen af bemærkninger til den foreløbige fremlæggelse, at denne mulighed kun findes for virksomheder, der moderniserer deres infrastruktur, dvs. at der ikke er tale om en generel bestemmelse, som automatisk finder anvendelse på alle parter. Ovennævnte påstande måtte derfor afvises.
(24)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent gjorde gældende, at Kommissionen ikke efterlevede princippet om ikke-forskelsbehandling, eftersom der gælder lignende regler og ordninger i andre lande. Virksomheden hævdede desuden, at Kommissionen ikke havde informeret den fyldestgørende om formålet med kontrolbesøget og om de oplysninger, der skulle afgives forud for besøget.
(25)
Hvad angår den generelle påstand om manglende efterlevelse af princippet om ikke-forskelsbehandling gøres der opmærksom på, at Kommissionen indledte denne antisubsidieundersøgelse over for de tre lande, der er nævnt i klagen, i overensstemmelse med grundforordningens artikel 10. Kommissionens anbefaling måtte derfor nødvendigvis baseres på resultaterne af denne undersøgelse. For så vidt angår den påståede manglende forhåndsinformation om de forhold, der ville blive undersøgt, bemærkes det, at Kommissionen i god tid forud for kontrolbesøget underrettede den samarbejdsvillige eksporterende producent om, at den under kontrolbesøget ville indhente oplysninger om forholdet mellem den eksporterende producent og dennes aktionær. De pågældende påstande måtte derfor afvises.
(26)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent henledte institutionernes opmærksomhed på to fejl i beregningen af toldfritagelsen ved importen af én af de råvarer, der medgår til fremstillingen, og i den samlede importværdi af de fritagne kapitalgoder. Disse fejl er rettet i dette dokument. Den reviderede subsidiesats er 0,14 % for toldfri import af råvarer og 0,72 % for toldfri import af kapitalgoder. Den reviderede samlede subsidiesats for denne ordning er 0,86 %.
(27)
På baggrund af ovenstående og da der ikke er fremsat andre relevante bemærkninger, bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 20 til 44 i forordningen om midlertidig told, ændret ved betragtning 26 i nærværende forordning.
II) Finansiering fra National Petrochemical Company til den eksporterende producent af PET
(28)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent (Shahid Tondguyan Petrochemical Co. - STPC) hævdede, at dens hovedaktionær, National Petrochemical Company (NPC), ikke er et offentligt organ, og at den iranske regering ikke har betroet eller pålagt NPC den opgave at foretage betalinger til STPC. Det blev desuden fremført, at NPC's finansiering af STPC skulle betragtes som tilbagebetalingspligtig, ikke som subsidier.
(29)
I forbindelse med disse påstande skal det erindres, at følgende faktorer er relevante for vurderingen af, om en enhed skal betragtes som et offentligt organ i forbindelse med antisubsidieundersøgelser: 1) statsligt ejerskab, 2) hvorvidt regeringen er repræsenteret i enhedens bestyrelse, 3) hvorvidt regeringen udøver kontrol over enhedens aktiviteter, og hvorvidt enheden forfølger offentlige politikker eller interesser, og 4) hvorvidt enheden er oprettet ved lov. Alle disse forhold er blevet analyseret, således som det fremgår af betragtning 52 i forordningen om midlertidig told. NPC har som offentligt organ ikke behov for at få betroet eller overdraget opgaver, som er begreber, der relaterer til private enheder. Det er i undersøgelsen blevet slået fast, at NPC's rolle består i at udvikle og drive landets petrokemiske sektor, og at virksomheden som statslig administrativ myndighed har fået den yderligere opgave af den iranske regering at forvalte Petrochemical Special Economic Zone. Alle påstande, der drager NPC's rolle som offentligt organ i tvivl, må derfor afvises.
(30)
Med hensyn til påstanden om, at finansieringen af STPC er tilbagebetalingspligtig, er det relevant at påpege, at det i forbindelse med undersøgelsen blev slået fast, at tilbagebetalingen af de pågældende midler er rent hypotetisk, da det ikke på noget stadium i proceduren er blevet dokumenteret, at en sådan tilbagebetaling har fundet sted. Det forhold, at de ikke-tilbagebetalingspligtige midler er akkumuleret siden mindst 2004, bekræfter at der er tale om tilbagevendende subsidier, som har til formål at opretholde driften hos den eneste samarbejdsvillige eksporterende producent i Iran, jf. betragtning 51 i forordningen om midlertidig told. I betragtning af ovenstående må den pågældende påstand afvises.
(31)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent gjorde også gældende, at subsidiebeløbet var overvurderet. I den sammenhæng hævdedes det, at det er ganske normal forretningspraksis i Iran ikke at tillægge renter mellem et moderselskab (i dette tilfælde NPC) og dettes datterselskab (i dette tilfælde STPC). Det blev endvidere gjort gældende, at de i forbindelse med beregningen af subsidiesatsen anvendte beløb for den samlede finansiering fra NPC og STPC's samlede omsætning var fejlagtige, idet omsætningen var undervurderet og et andet beløb skulle have været anvendt, mens finansieringen var overvurderet, da visse beløb ikke skulle medregnes i de midler, NPC havde overført til STPC.
(32)
Ovenstående påstande måtte afvises. Med hensyn til den første påstand vedrørende renteberegningen skal det bemærkes, at den indhentede dokumentation ikke underbygger virksomhedens påstand om, at det er normal forretningspraksis i Iran ikke at tillægge renter mellem et moderselskab og dettes datterselskab i forbindelse med finansieringstransaktioner. En sådan praksis er desuden i klar modstrid med private investorers sædvanlige økonomiske praksis.
(33)
Hvad angår den anden påstand skal det bemærkes, at subsidiebeløbet er beregnet på grundlag af tal for finansiering og omsætning opgivet af den samarbejdsvillige eksporterende producent og verificeret under kontrolbesøget.
(34)
Med hensyn til den nye påståede samlede omsætning skal det erindres, at det tal, der blev opgivet på tidspunktet for indsendelse af bemærkninger til forordningen om midlertidig told, ikke er underbygget af verificerbar dokumentation og ikke stemmer overens med virksomhedens angivelser før og under kontrolbesøget.
(35)
For så vidt angår det samlede finansieringsbeløb gjorde den samarbejdsvillige eksporterende producent gældende, at visse beløb ikke skulle betragtes som en del af NPC's finansiering af STPC. De fremlagte oplysninger kunne dog ikke bekræfte denne påstand, da de ikke indeholdt nogen beviser for, at de pågældende beløb ikke havde relation til NPC's finansiering af STPC. En del af forklaringerne bekræftede faktisk, at NPC optrådte som et offentligt organ og varetog forpligtelser - som et andet offentligt organ skulle have opfyldt - i forbindelse med finansieringen af den samarbejdsvillige eksporterende producent uden at opkræve renter. Da der ikke er blevet fremlagt nogen verificerbar dokumentation, kan der ikke indrømmes fradrag i det samlede finansieringsbeløb.
(36)
Den iranske regering hævdede i henhold til artikel 14 i WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger (SCM-aftalen), at »statsligt indskud af egenkapital …« [og] »statslån [ikke anses] for at indebære en fordel …«, så NPC's finansiering af SPTC skulle ikke betragtes som subsidier. Denne påstand må afvises, da det i samme artikel 14 konkluderes, at »statslig indskud af egenkapital [ikke anses] for at indebære en fordel, medmindre investeringsbeslutningen kan betragtes som uoverensstemmende med den sædvanlige investeringspraksis, som private investorer i det pågældende medlems område følger.« Denne praksis er faktisk i strid med private investorers sædvanlige investeringspraksis, da ingen handelsvirksomhed i noget WTO-medlemsland ville kunne tænkes at fortsætte med at levere ikke-tilbagebetalingspligtige midler i et sådant omfang. Det skal under alle omstændigheder bemærkes, at Iran ikke er medlem af WTO.
(37)
På baggrund af ovenstående og da der ikke er fremsat andre relevante bemærkninger, bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 45 til 57 i forordningen om midlertidig told.
3.1.3. Udligningsberettigede subsidiebeløb
(38)
I overensstemmelse med grundforordningen og under hensyntagen til betragtning 21 til 37 er det endelige udligningsberettigede subsidiebeløb for den eneste samarbejdsvillige eksporterende producent i Iran, udtrykt i værdi, 51,88 %.
3.2. Pakistan
3.2.1. Indledning
(39)
Den pakistanske regering og den samarbejdsvillige eksporterende producent fremsatte bemærkninger vedrørende følgende ordninger, som er genstand for udligning i forordningen om midlertidig told:
I)
Manufacturing Bond Scheme
II)
Imports of plant, machinery and equipment in Manufacturing Bond
III)
Tariff protection on purchases of PTA in the domestic market
IV)
Final Tax Regime (FTR)
V)
Export Long-Term Fixed Rate Financing Scheme (LTF-EOP)
VI)
Export Finance Scheme from the State Bank of Pakistan (EFS)
VII)
Finance under F.E. Circular No. 25 of the State Bank of Pakistan.
(40)
Den pakistanske regering gjorde indledningsvist gældende, at Kommissionen ikke havde forstået eller ignoreret dens tidligere redegørelser vedrørende subsidieordningerne. Den samarbejdsvillige eksporterende producent hævdede i en indledende bemærkning, at der i den pakistanske regerings tidligere redegørelser var blevet givet en begrundet juridisk analyse, som viste, at ordningerne ikke skulle betragtes som »forbudte« subsidier. Denne part gjorde også gældende, at Kommissionen i forordningen om midlertidig told havde baseret sine konklusioner ikke alene på en fejlagtig vurdering af de faktiske forhold, men også på en fejlagtig juridisk analyse. Det blev endvidere hævdet, at den korrekte juridiske analyse var den, som den pakistanske regering havde fremlagt.
(41)
Hvad angår de redegørelser, der blev fremlagt forud for forordningen om midlertidig told, bemærkes det, at Kommissionen har taget fuldt hensyn til dem i forbindelse med undersøgelsen, da de sammen med parternes relevante spørgeskemabesvarelser og senere indgivne data udgjorde en del af de oplysninger, der er lagt til grund for den midlertidige afgørelse.
(42)
Det bemærkes desuden, at Kommissionen gjorde nøje rede for de retlige bestemmelser, der gælder for de relevante ordninger, og disses gennemførelse i praksis. Det er ikke blevet påvist, at disse retlige bestemmelser ikke var de rette. Kommissionens juridiske analyse var baseret på grundforordningens relevante bestemmelser, bestyrket af den juridiske analyse, som Unionen gennem mange år har anvendt i forbindelse med antisubsidieundersøgelser, til f.eks. at undersøge toldgodtgørelsesordninger, eksportkreditordninger og indkomstskatteordninger (4). At en part erklærer sig uenig i den forelagte juridiske analyse, indebærer ikke, at analysen er forkert, især når der ikke er indgivet dokumentation, som kan underbygge den pågældende holdning. Dette fremgår med endnu større tydelighed af, at den pakistanske regering i forbindelse med sine bemærkninger til forordningen om midlertidig told gav udtryk for, at den var parat til, så vidt muligt, at ændre en række ordninger. I betragtning af ovenstående måtte påstandene i betragtning 40 afvises.
3.2.2. Særordninger
I) Manufacturing Bond Scheme
(43)
Den pakistanske regering og den samarbejdsvillige eksporterende producent gentog deres synspunkter, i henhold til hvilke Manufacturing Bond-ordningen forvaltes korrekt takket være et effektivt gennemførelses- og overvågningssystem, der registrerer forbrug/fradrag og kontrollerer toldfrie råvarer og virksomhedens faktiske forbrug via dens produktionsregistre. Det blev også gjort gældende, at input/output-kvoten er baseret på det faktiske forbrug i den virksomhed, der benytter sig af ordningen, og at der skal tages forbehold for verificering af registeret over råvarer. Ifølge disse påstande er input/output-kvoten etableret ved hjælp af et verificeret benchmarkingsystem, der ajourføres regelmæssigt på grundlag af virksomhedens faktiske forbrug. Ved ændringer af kvoten blev en for stor eftergivelse i den forudgående periode ført tilbage til registeret over lagertilgang, således at lagerbeholdningen blev ajourført; en virksomhed, der benytter sig af ordningen, skal bevise sin eksport af færdige varer på grundlag af den således fremkomne faktiske lagerbeholdning. Den samarbejdsvillige eksporterende producent indsendte endvidere to breve, hvori den underrettede toldmyndighederne om de råvarer, den havde opsparet under Manufacturing Bond-ordningen, og hvoraf det fremgik, at virksomheden havde ret til at anvende de som følge heraf overskydende råvarer til fremstilling af varer med henblik på senere eksport.
(44)
Hvad angår denne ordning bemærkes det som anført i betragtning 70 i forordningen om midlertidig told, at det relevante register over modtagne, fremstillede og eksporterede råvarer ikke blev ført på grundlag af det faktiske forbrug. Kun det teoretiske forbrug blev registreret i henhold til et analysecertifikat med input/output-kvoter for alle råvarer, der anvendes til fremstilling af 1 000 kg færdige varer. Disse input/output-normer fastsættes af myndighederne og revideres regelmæssigt på grundlag af oplysninger fra den samarbejdsvillige eksporterende producent, men der findes ingen klare regler eller dokumentation for, hvordan normerne revideres. Desuden har myndighederne ikke som følge af ændringer i analysecertifikatet, hvoraf det fremgik, at eftergivelsen var for stor, truffet foranstaltninger med henblik på kontrollere det samlede forudgående faktiske forbrug og anmode om betalinger for de forudgående år. Der blev med andre ord ikke ført kontrol med en eventuel for stor eftergivelse af told, som der var givet afkald på. Den samarbejdsvillige eksporterende producent påstod, at de overskydende råvarer fra den forudgående periode var blevet ført tilbage til registeret over lagertilgang, således at den faktiske lagerbeholdning var blevet ajourført. Det bør bemærkes, at denne praksis beror på, at den eksporterende producent på eget initiativ underretter den relevante myndighed om den for store eftergivelse, der er akkumuleret i den forudgående periode. Det er også bemærkelsesværdigt, at denne praksis overhovedet ikke er omhandlet i lovbestemmelserne om ordningen. Alt det foregående bekræfter, at der ikke findes noget effektivt gennemførelses- og overvågningssystem for denne ordning. Alle de hermed forbundne påstande måtte derfor afvises.
(45)
Begge parter hævdede, at tolden i henhold til den normale importordning lå på nul i undersøgelsesperioden, og at der derfor ikke er givet afkald på statsindtægter i forbindelse med importen af PTA (terephtalsyre) under Manufacturing Bond-ordningen.
(46)
Denne påstand måtte afvises. Det fremgår klart af de oplysninger, parterne har afgivet, at den normale told på import af PTA er 7,5 %. Kun undtagelsesvist og på visse betingelser kan parterne benytte sig af en nultold. Det forhold, at den pakistanske regering har oprettet Manufacturing Bond-ordningen og Tariff protection on purchases of PTA-ordningen er på ingen måde ensbetydende med, at toldsatsen for al import af PTA er nul. Faktisk bekræfter det forhold, at de nævnte ordninger findes, at staten har givet afkald på indtægter og derfor har indført særlige undtagelsesordninger med specifikke regler og bestemmelser om brugere, der kan komme i betragtning hertil.
(47)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent hævdede endvidere, at artikel 349 i kapitel XV i den pakistanske toldlovgivning (Pakistani Customs Rules) fra 2001 ikke var blevet overtrådt. I den forbindelse blev det forklaret, at Manufacturing Bond-ordningen omfatter hele fabrikken, og at lageret derfor opfylder de relevante bestemmelser, i henhold til hvilke det skal ligge i et separat område og have en selvstændig indgang eller udgang fra et offentligt område og ingen anden indgang eller udgang, og produktionsområdet og de særskilte lagre af færdige varer, kasserede materialer og affald skal være klart afmærkede.
(48)
Med hensyn til ovennævnte bemærkninger skal det gentages, at kontrolbesøget viste, at kun de toldfrit importerede råvarer var adskilt fra de lokalt indkøbte råvarer. Lageret, dvs. toldlageret og produktionslageret, lå ikke i et separat område med en selvstændig indgang eller udgang fra et offentligt område og uden nogen anden indgang eller udgang som foreskrevet i ovennævnte artikel 349. Herudover er partens påstand om, at hele fabrikken er omfattet af Manufacturing Bond-ordningen, ikke baseret på nogen verificerbar dokumentation (f.eks. en udtrykkelig tilladelse vedrørende Manufacturing Bond-områdets størrelse), bortset fra en analyse af ordlyden af artikel 349. De pågældende påstande måtte derfor afvises.
(49)
Den pakistanske regering har for ganske nylig foretaget administrative ændringer i denne ordning. Den har indført en mere udførlig definition af Manufacturing Bond i lovgivningen og har taget skridt til at styrke den relevante myndigheds kontrol med ordningen.
(50)
Med hensyn til den kontrol, myndigheden udøver over Manufacturing Bond-ordningen, afhjælper de indførte ændringer ikke systemets mest alvorlige mangler som afdækket ved den aktuelle undersøgelse, nemlig i) manglende registrering af det faktiske forbrug af importerede råvarer og ii) det forhold, at der ikke findes et kontrolsystem, som fokuserer på de faktiske resultater frem for på historiske standarder. Da gennemførelsen af ændringer i denne ordning skal verificeres på passende vis (de afdækkede problemer vedrører også forvaltningen af ordningen), skal der desuden gå en vis tid, inden man kan træffe en velfunderet afgørelse om de foretagne ændringer og den måde, hvorpå myndighederne har gennemført disse, samt hvorvidt de har sørget for et korrekt forvaltet kontrolsystem.
(51)
Den pakistanske regering gav også udtryk for, at den var parat til at afgive et tilsagn over for Kommissionen om den konkrete gennemførelse af de bestemmelser, der gælder for Manufacturing Bond-ordningen. Det blev foreslået, at tilsagnet skulle udmøntes i beviser for, at den samarbejdsvillige eksporterende producent overholder de nye bestemmelser (f.eks. ændringer vedrørende produktionsstedet, revidering af input/output-kvoter og toldeftergivelse), fremlæggelse af periodiske rapporter og tilladelse til, at Kommissionen kan foretage kontrolbesøg.
(52)
Med hensyn til ovenstående skal det bemærkes, at den pakistanske regering ved dette forslag om tilsagn indirekte bekræfter alle de mangler ved ordningen, der er fremhævet i forordningen om midlertidig told. Det er i øvrigt ikke muligt at acceptere et tilsagn vedrørende forvaltningen af en ordning på grundlag af beviser, der først vil foreligge en gang i fremtiden, jf. betragtning 50. Endelig er et sådant tilsagn vanskeligt at håndtere, da den nødvendige overvågning reelt ville indebære, at store dele af undersøgelsen repeteres med regelmæssige mellemrum. I den forbindelse bør det fremhæves, at den pakistanske regering og/eller den samarbejdsvillige eksporterende producent kan anmode om en interimsundersøgelse af foranstaltningerne, hvis de relevante bestemmelser i grundforordningens artikel 19 er opfyldt.
(53)
På baggrund af ovenstående og da der ikke er fremsat andre relevante bemærkninger, bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 60 til 80 i forordningen om midlertidig told, ændret ved betragtning 44 til 52 i nærværende forordning.
II) Imports of plant, machinery and equipment in Manufacturing Bond
(54)
Med hensyn til denne ordning hævdede begge parter, at den rentesats, der anvendes til at beregne subsidiemargenen, skal være den, der er til rådighed for den berørte eksportør i undersøgelsesperioden. Parterne gjorde endvidere gældende, at eftersom anlæg, maskiner og udstyr anvendes til fremstilling af PET til både eksport og salg på hjemmemarkedet, skulle subsidiemargenen bestemmes på grundlag af den eksporterende producents samlede omsætning.
(55)
Som svar herpå skal det bemærkes, at den rentesats, der er anvendt ved beregningen, er den i undersøgelsesperioden i Pakistan gældende markedsrente, indhentet på den pakistanske nationalbanks hjemmeside (State Bank of Pakistan). Denne sats er den normale markedsrente. Hvad angår nævneren i subsidieberegningen skal det påpeges, at forudsætningen for at kunne benytte sig af ordningen er, at de importerede maskiner oplægges i Manufacturing Bond, der er et system for toldfri import af råvarer, som udelukkende anvendes med henblik på efterfølgende eksport af produktionen fra Manufacturing Bond. Subsidiebeløbet (tælleren) skal således fordeles over den samlede eksportomsætning i undersøgelsesperioden, da subsidierne er betinget af eksportresultaterne. Alle ovennævnte påstande måtte derfor afvises.
(56)
På baggrund af ovenstående og da der ikke er fremsat andre relevante bemærkninger, bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 81 til 92 i forordningen om midlertidig told.
III) Tariff protection on purchases of PTA in the domestic market
(57)
Den pakistanske regering hævdede, at prisen på lokalt produceret PTA ikke nedsættes med 7,5 % i forhold til den internationale pris, og at refusionen ikke kun ydes for lokalt produceret PTA, men også for importeret PTA. Den samarbejdsvillige eksporterende producent gjorde gældende, at ordningen giver mulighed for refusion af told på både lokalt indkøbt og importeret PTA, og at den derfor ikke favoriserer indkøb af lokalt produceret PTA. Det blev desuden hævdet, at lovgivningen ikke begrænser adgangen til denne ordning.
(58)
Ovenstående påstande måtte afvises. Det bemærkes i den forbindelse, at der ved denne ordning ydes et finansielt bidrag i form af en direkte overførsel af midler, der giver modtagervirksomheden en klar fordel. En analyse af de af den pakistanske regering fremlagte oplysninger viser klart, at en støtteberettiget virksomhed kan: i) købe PTA på hjemmemarkedet og opnå en kompensation på 7,5 % af den pris, den har betalt for det lokalt fremstillede PTA, eller ii) importere PTA og få den told (7,5 %), som den har betalt af det importerede PTA, refunderet. Sidstnævnte mulighed kan dog ikke benyttes, hvis den støtteberettigede virksomhed anvender en toldgodtgørelsesordning (f.eks. Manufacture Bond) i forbindelse med importen af PTA. Det fremgår klart af ovenstående, at den samarbejdsvillige eksporterende producent i henhold til lovgivningen kun kunne anvende denne ordning i forbindelse med sine indkøb af PTA på hjemmemarkedet, eftersom den sideløbende anvendte Manufacturing Bond-ordningen i forbindelse med sit importerede PTA.
Herudover er det klart, at selv i tilfælde, hvor en støtteberettiget virksomhed gør brug af begge ordningens muligheder (dvs. ved at give afkald på muligheden for at anvende godtgørelsesordningen under Manufacturing Bond), vil de beløb, der kan forventes refunderet, være forskellige, da satsen i det ene tilfælde beregnes på grundlag af det fulde indenlandske fakturabeløb, mens den i det andet tilfælde beregnes på grundlag af den erklærede toldværdi, som ikke nødvendigvis er det fulde fakturerede beløb. Der er ikke indsendt verificerbar dokumentation, som kan anfægte ovenstående konklusioner. Endelig blev det med hensyn til påstanden om, at adgangen til ordningen ikke er begrænset, fastslået i forbindelse med undersøgelsen, at de støtteberettigede parter er opført med navn i den relevante lovgivning. Lokalt produceret PTA er under alle omstændigheder ikke pålagt nogen told, og derfor er »refusionen« på 7,5 % en direkte overførsel af midler, dvs. et rent tilskud. Den eneste måde, hvorpå en PET-producent kan opnå disse subsidier, dvs. dette tilskud, er at købe lokalt produceret PTA. En »refusion« af told på importeret PTA er derimod en fritagelse for en betaling, der normalt forfalder, ikke en direkte overførsel af midler; de to situationer kan derfor ikke sammenlignes.
(59)
Dette betyder, at ordningen giver den, der køber på hjemmemarkedet, og dermed den indenlandske PET-producent en klar fordel i form af en direkte overførsel af midler, og den er specifik, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra b), idet subsidierne er betinget af anvendelsen af indenlandske varer frem for importerede varer, da kun indenlandske varer er berettigede til det direkte tilskud. De pågældende subsidier kan desuden betragtes som specifikke i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a), idet adgangen til ordningen i henhold til lovgivningen er udtrykkeligt begrænset til visse virksomheder i polyesterindustrien.
(60)
I forbindelse med denne ordning indsendte den pakistanske regering sammen med sine bemærkninger til forordningen om midlertidig told en ministeriel bekendtgørelse offentliggjort den 28. juni 2010, hvoraf det fremgik, at SRO (Statutory Regulation Order) nr. 1045(I)/2008 er ophævet med virkning fra 1. juli 2010. Den pakistanske regering forklarede, at det dermed vil blive sikret, at der ikke længere ydes refusion til PTA-brugerne for hverken indenlandsk eller importeret PTA.
(61)
Herudover fremgår det af et avisudklip om samme emne, indsendt af den samarbejdsvillige eksporterende producent, at den pakistanske regering har besluttet at trække lovgivningen om denne ordning tilbage for at bringe Pakistan i overensstemmelse med de internationale standarder på området. Den samarbejdsvillige eksporterende producent bekræftede den pakistanske regerings oplysninger, idet den fremlagde data, som bekræfter, at det fra den 1. juli 2010 ikke længere er muligt at opnå det pågældende tilskud i forbindelse med indkøb af lokalt produceret PTA. I den sammenhæng skal det præciseres, at der i henhold til grundforordningens artikel 15 ikke indføres foranstaltninger, hvis subsidierne trækkes tilbage, eller det påvises, at subsidierne ikke længere giver de berørte eksportører nogen fordel. Det fremgår klart af ovenstående oplysninger, at Pakistan i det store og hele medgiver, at de i forordningen om midlertidig told fremhævede forhold vedrørende denne ordning skulle afhjælpes, at den pakistanske regering har ophævet ordningen, og at den samarbejdsvillige eksporterende producent ikke længere opnår fordele som følge af ordningen. Under disse omstændigheder anses betingelserne i grundforordningens artikel 15 for at være opfyldt, og ordningen bør derfor ikke udlignes.
(62)
På baggrund af ovenstående og da der ikke er fremsat andre relevante bemærkninger, bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 93 til 105 i forordningen om midlertidig told, ændret ved betragtning 58 til 61 i nærværende forordning.
IV) Final Tax Regime (FTR)
(63)
Begge parter hævdede, at denne ordning er et alternativt skattesystem, og at den ikke bør udlignes, da Pakistan har højhedsret med hensyn til beskatning og selv bestemmer, hvilket skattesystem det vil anvende. Det blev også gjort gældende, at FTR-ordningen ikke indebærer noget finansielt bidrag til nogen virksomheder og er en generel skatteregel i Pakistan (en kildeskat på 1 %, der trækkes af indtjeningen i udenlandsk valuta på det tidspunkt, hvor den realiseres), som fungerer efter et andet princip og på et andet grundlag end Normal Tax Regime (NTR), den normale skatteordning, der beskatter indenlandske indtægter med 35 %. Ifølge parterne er det ikke muligt at afgøre, hvilken af de to ordninger der er den mest favorable, så derfor medfører FTR ikke, at statsindtægter, som ellers er forfaldne, ikke opkræves, eller at der gives afkald herpå.
(64)
Med hensyn til disse påstande, bør det bemærkes, at det ikke er Pakistans højhedsret, der sættes spørgsmålstegn ved, men de subsidier, der angiveligt ydes til visse eksporterende producenter. Det skal desuden påpeges, at fortjeneste på eksport ikke beskattes på samme måde som fortjeneste på hjemmemarkedssalg. Hvis denne skatteordning resulterer i fortjeneste, fordi eksport beskattes lavere end fortjeneste på hjemmemarkedssalg, anses ordningen for at være subsidier som omhandlet i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, i form af statsindtægter, der gives afkald på, og som giver modtagervirksomheden en fordel. Disse subsidier er også specifikke, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a), da de er betinget af eksportresultater.
(65)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent indsendte endvidere en række beregninger i Excel-format for årene 2008 og 2009 samt en skatteopkrævning (notice of tax demand) og en skatteopgørelse (assessment order) udsendt af skattemyndighederne (Deputy Commissioner of Income Tax), hvori en række tal i virksomhedens selvangivelse for 2008 er ændret. Den pakistanske regering bekræftede den samarbejdsvillige eksporterende producents påstande, idet den gjorde gældende, at de indsendte beregninger viser, at den samarbejdsvillige eksporterende producent har betalt mere i skat under FTR-ordningen, end hvis den var blevet beskattet efter NTR-ordningen.
(66)
Disse argumenter måtte afvises. For det første indgår de indsendte beregninger ikke i virksomhedens selvangivelse eller i noget andet officielt dokument fra skattemyndighederne. Der foreligger derfor ikke nogen verificerbar dokumentation, som godtgør, at beregningerne giver et korrekt billede den samarbejdsvillige eksporterende producents skattemæssige forpligtelser.
(67)
For det andet bekræfter en analyse af de indsendte officielle skattedokumenter (opkrævning og opgørelse) på ingen måde parternes påstande vedrørende skattens størrelse under de forskellige skatteordninger.
(68)
Hvad angår den vedrørende 2008 indsendte dokumentation, har parterne ikke kunnet vise, præcist hvordan de opgivne beløb hænger sammen med virksomhedens selvangivelse for 2008 og de to dokumenter udsendt efterfølgende af de relevante skattemyndigheder. Sidstnævnte dokumenter synes at bekræfte, at virksomheden er blevet afkrævet skat af sine indenlandske indtægter. Det fremgår dog overhovedet ikke af de indsendte oplysninger, at denne skat (eller et andet beløb) faktisk er blevet betalt, eller om virksomheden har påklaget ovennævnte skatteopkrævning. Det er heller ikke klart, hvordan de i Excel-beregningerne opgivne beløb skulle stemme overens med virksomhedens selvangivelse eller med skattemyndighedens opgørelse (assessment order). Selv om man antager, at det i skatteopkrævningen anførte beløb er blevet betalt, ville det ikke på nogen måde ændre ved den konklusion, at den samarbejdsvillige eksporterende producent har betalt mindre i skat, end hvis skatteprocenten på 35 % var blevet anvendt på eksportindtægterne.
(69)
Hvad angår den vedrørende 2009 indsendte dokumentation, skal det bemærkes, at parterne ikke har vedlagt den samarbejdsvillige eksporterende producents selvangivelse for 2009. I stedet for den officielle selvangivelse er der som dokumentation indsendt en Excel-beregning. Det siger sig selv, at de pågældende oplysninger ikke er verificerbare og ikke kan underbygge påstande vedrørende den indkomstskattemæssige udvikling efter undersøgelsesperioden. I den forbindelse bør det fremhæves, at den pakistanske regering og/eller den samarbejdsvillige eksporterende producent kan anmode om en interimsundersøgelse af foranstaltningerne, hvis de relevante bestemmelser i grundforordningens artikel 19 er opfyldt.
(70)
I forbindelse med beregningen af subsidiebeløbet under FTR-ordningen blev der imidlertid opdaget en fejl i den samarbejdsvillige eksporterende producents eksportindtægter som anført i virksomhedens selvangivelse for 2008. Dette blev rettet. Den subsidiesats, der er fastsat for den eksporterende producent i forbindelse med denne ordning i undersøgelsesperioden, er 1,97 % (i stedet for 1,95 %).
(71)
På baggrund af ovenstående og da der ikke er fremsat andre relevante bemærkninger, bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 106 til 116 i forordningen om midlertidig told, ændret ved betragtning 70 i nærværende forordning.
V) Export Long-Term Fixed Rate Financing Scheme (LTF-EOP)
(72)
Begge parter hævdede, at den rentesats, der anvendes til at beregne subsidiemargenen i forbindelse med denne finansieringsordning, skal være den, der var til rådighed på det tidspunkt, hvor den eksporterende producent forhandlede om den fast forrentede finansiering, nemlig renten i 2004/2005. Herudover burde den nævner, der anvendes til at beregne den midlertidige subsidiemargen, være virksomhedens samlede omsætning frem for den samlede eksportomsætning, eftersom de produktionsanlæg, der finansieres under LTF-EOP-ordningen, anvendes til fremstilling af varer både til hjemmemarkedet og til eksport.
(73)
Disse påstande måtte afvises. Først og fremmest skal det præciseres, at den rentesats, der er anvendt ved beregningen, er den i undersøgelsesperioden i Pakistan gældende markedsrente, indhentet på den pakistanske nationalbanks hjemmeside (State Bank of Pakistan). Den i 2004/2005 forhandlede finansiering blev udnyttet i trancher af den pågældende eksportør. Ved beregningen af subsidiebeløbet anvendte man det i undersøgelsesperioden udnyttede kreditbeløb, som den samarbejdsvillige eksporterende producent havde opgivet. Når man undersøger den fordel, en part har opnået i en specifik undersøgelsesperiode, sammenligner man normalt den i undersøgelsesperioden gældende markedsrente med den rente, der betales af det i undersøgelsesperioden modtagne lån, hvad man da også gjorde i det her foreliggende tilfælde. For så vidt angår nævneren i subsidieberegningen skal det påpeges, at det er en forudsætning for at kunne benytte sig af ordningen, at virksomheden direkte eller indirekte eksporterer mindst 50 % af sin årlige produktion. Subsidiebeløbet (tælleren) skal således fordeles over den samlede eksportomsætning af den pågældende vare i undersøgelsesperioden, da subsidierne er betinget af eksportresultaterne.
(74)
På baggrund af ovenstående og da der ikke er fremsat andre relevante bemærkninger, bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 117 til 133 i forordningen om midlertidig told.
VI) Export Finance Scheme from the State Bank of Pakistan (EFS)
(75)
Den pakistanske regering gjorde gældende, at PET-sektoren i henhold til en afgørelse truffet af den pakistanske nationalbank den 28. juni 2010 ikke længere var omfattet af denne ordning. Det blev således forfægtet, at denne ordning overholder grundforordningens artikel 15, og at Kommissionen ikke bør gøre den genstand for udligning, da subsidierne påviseligt er trukket tilbage. I den forbindelse hævdede den samarbejdsvillige eksporterende producent, at virksomheden i medfør af den pakistanske nationalbanks cirkulære nr. 9 af 28. juni 2010 havde tilbagebetalt samtlige de beløb, den havde modtaget under EFS-ordningen, og at der pr. 30. juni 2010 ikke længere var udestående beløb i den forbindelse.
(76)
Hvad angår denne påstand, skal det påpeges, at der i henhold til grundforordningens artikel 15 ikke indføres foranstaltninger, hvis subsidierne trækkes tilbage, eller det påvises, at subsidierne ikke længere giver de berørte eksportører nogen fordel. Hvad angår den dokumentation, der er fremlagt vedrørende EFS-ordningen, bemærkes det, at det faktisk fremgår af den pakistanske nationalbanks afgørelse, at bankerne ikke må bevilge lånefaciliteter til PET-sektoren under denne ordning. Ifølge det relevante dokument forbliver eksisterende lånefaciliteter, som eksportører har fået bevilget, gyldige indtil udløbsdatoen for de respektive lån, mens virksomhedernes eksportresultater vil blive taget i betragtning i forbindelse med deres låntagning i 2009-2010 og med henblik på at fastslå, om de vil være berettigede til lån i perioden frem til 2011.
I den forbindelse præciserede den pakistanske regering - ved hjælp af den fornødne dokumentation - at virksomheder, der ikke har kortfristede lån under denne ordning i det pakistanske regnskabsår 2009-2010 (dvs. indtil den 30. juni 2010), ikke kan få del i ordningen i overgangsperioden frem til 2011. Med hensyn til påstanden om, at den samarbejdsvillige eksporterende producent ikke har udestående finansiering under EFS-ordningen, bemærkes det, at denne påstand er underbygget af materiale, som er stillet til rådighed af de relevante banker og suppleret af virksomhedens statsautoriserede revisor. I betragtning af ovenstående konkluderes det, at parterne var i stand til at påvise, at EFS-ordningen ikke længere giver den berørte eksportør nogen fordel. Betingelserne i grundforordningens artikel 15 er således opfyldt, og de fremsatte påstande anses for at være berettigede. Det konkluderes derfor, at denne ordning ikke bør udlignes.
(77)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent hævdede desuden, at den rentesats, der anvendes til at beregne subsidiemargenen, skal være den, der var til rådighed for virksomheden i undersøgelsesperioden. Det blev endvidere gjort gældende, at de opnåede finansielle midler anvendes til at opfylde de generelle finansieringsbehov i forbindelse med virksomhedens omsætningsaktiver med henblik på salg både til hjemmemarkedet og til eksport, og at nævneren i beregningen af subsidiemargenen derfor bør være virksomhedens samlede omsætning.
(78)
Disse påstande måtte afvises. Det skal præciseres, at den rentesats, der er anvendt ved beregningen, er den i undersøgelsesperioden i Pakistan gældende markedsrente, indhentet på den pakistanske nationalbanks hjemmeside. Denne sats er den normale markedsrente. Hvad angår nævneren i subsidieberegningen bemærkes det, at forudsætningen for at kunne benytte sig af ordningen er enten gennemførelsen af specifikke eksporttransaktioner eller de generelle eksportresultater. Subsidiebeløbet (tælleren) skal således fordeles over den samlede eksportomsætning i undersøgelsesperioden, da subsidierne er betinget af eksportresultaterne.
(79)
På baggrund af ovenstående og da der ikke er fremsat andre relevante bemærkninger, bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 134 til 148 i forordningen om midlertidig told, ændret ved betragtning 75 til 78 i nærværende forordning.
VII) Finance under F.E. Circular No. 25 of the State Bank of Pakistan
(80)
Begge parter hævdede, at den pakistanske nationalbank ikke intervenerer i denne ordning, at forretningsbanker yder finansielle midler i udenlandsk valuta uden præferentielle rentesatser, og at ordningen ikke er betinget af eksportresultater, da både eksportører og importører kan benytte sig af den.
(81)
De fremførte argumenter blev analyseret på baggrund af de relevante lovbestemmelser og den måde, hvorpå ordningen gennemføres i praksis, og blev fundet berettigede. Det konkluderes derfor, at denne ordning ikke bør udlignes. Da ordningen under F.E. Circular No. 25 of the State Bank of Pakistan ikke vil blive udlignet, er det ikke nødvendigt at reagere på de i den forbindelse fremsatte bemærkninger.
3.2.3. Udligningsberettigede subsidiebeløb
(82)
I betragtning af ovenstående og i overensstemmelse med grundforordningen er det endelige udligningsberettigede subsidiebeløb for den eneste samarbejdsvillige eksporterende pakistanske producent, udtrykt i værdi, 5,15 %.
3.3. De Forenede Arabiske Emirater (FAE)
3.3.1. Indledning
(83)
Regeringen for De Forenede Arabiske Emirater og den samarbejdsvillige eksporterende producent fremsatte bemærkninger vedrørende følgende ordninger, som er genstand for udligning i forordningen om midlertidig told:
I)
Federal Law No. 1 of 1979
II)
Free Trade Zone (FTZ).
3.3.2. Særordninger
I) Federal Law No. 1 of 1979
(84)
Regeringen for FAE hævdede, at ordningen under Federal Law No. 1 of 1979 er generelt tilgængelig på tværs af alle industrisektorer og virksomheder i FAE og bevilges til alle uden undtagelse. Den samarbejdsvillige eksporterende producent gjorde gældende, at den licens, der udstedes under Federal Law No. 1 of 1979, er forudsætningen for at kunne drive erhvervsvirksomhed i FAE.
(85)
Med hensyn til ovenstående bemærkes det, at det i undersøgelsen blev slået fast, at industrivirksomheder i FAE kan være underlagt forskellige former for licenser. Ud over licensen i henhold til Federal Law No. 1 of 1979 kan en industrivirksomhed drives i henhold til en licens udstedt af de regionale myndigheder i det specifikke emirat, hvor det er etableret. Dette var tilfældet med den samarbejdsvillige eksporterende producent, hvis licens er udstedt af myndighederne i emiratet Ras al Khaimah. Herudover kan en industrivirksomhed have sit virke i et frihandelsområde, hvor der ikke kræves licens efter ovennævnte lovgivning. Det er derfor ikke korrekt, at alle industrivirksomheder i FAE henhører under Federal Law No. 1 of 1979. Det er således ikke påvist, at ordningen bevilges automatisk, og den pågældende påstand må afvises.
(86)
Begge parter hævdede, at kravene i lovgivningen blot udgør de nødvendige forudsætninger for at kunne drive et industriprojekt i landet, ikke for at opnå toldfritagelse, og derfor er Kommissionens analyse af artikel 12, 13 og 21 i Federal Law No. 1 i forordningen om midlertidig told misvisende. Regeringen for FAE gjorde også gældende, at udtrykket »vurderes« i artikel 13 ikke indebærer en forpligtelse i den arabiske udgave af loven. Regeringen for FAE hævdede desuden, at artikel 11 og 12 i nævnte lov aldrig er blevet anvendt i praksis, da det tekniske udvalg, der har ansvaret for at rette henstillinger herom til ministeren, ikke er blevet oprettet. Det blev også gjort gældende, at Industrial Development Departments rolle er fastsat i brugermanualen vedrørende Electronic Industrial System udgivet af ministeriet, jf. betragtning 173 i forordningen om midlertidig told.
(87)
Disse påstande måtte afvises. Det bemærkes, at lovens artikel 13 og 21 er etaper i den gennemgang, der foretages med henblik på tildeling af en Industrial Licence (erhvervslicens) efter Federal Law No. 1 of 1979. Hvad angår artikel 11 og 12 skal det bemærkes, at der i disse artikler er fastsat opgaver og ansvarsområder for de forskellige organer under den statslige myndighed, der udsteder erhvervslicensen i henhold til Federal Law No. 1 of 1979. Den omstændighed, at et organ ikke er blevet oprettet, selv om loven foreskriver det, og selv om det er ansvarligt for i) at vurdere input fra Industrial Development Department og ii) at henstille til ministeren at godkende eller afvise ansøgninger, bekræfter, at den lovgivning, der ligger til grund for den subsidieydende myndigheds virke, ikke følges i praksis, og at der derfor ikke er nogen retssikkerhed med hensyn til, hvordan subsidierne tildeles. Desuden modsiger FAE-regeringens påstand vedrørende det tekniske udvalg tidligere påstande, i henhold til hvilke ministeren havde anmodet dette udvalg om at fremsætte bemærkninger til en eventuel ændring af loven. Med hensyn til betydningen af ordet »vurderes« i artikel 13 i Federal Law bemærkes det, at regeringen for FAE kun forelagde den engelske udgave af teksten i forbindelse med undersøgelsen. Desuden gjorde den først efter den foreløbige fremlæggelse gældende, at der kunne være betydningsmæssige forskelle mellem den engelske og den arabiske sprogudgave. Det forhold, at de to sprogudgaver giver anledning til tvivl om visse kriterier for støtteberettigelse, er endnu et klart tegn på, at der ikke er retssikkerhed med hensyn til de kriterier og betingelser, der gælder for at kunne komme i betragtning til subsidierne. Hvad angår Industrial Development Departments rolle bemærkes det, at der ikke er indsendt nye oplysninger, som kan anfægte resultaterne af undersøgelsen.
(88)
I henhold til regeringen for FAE fremgår det af emiraternes industristatistik, at over 4 000 industrivirksomheder er registreret i henhold til Federal Law No. 1 of 1979. Begge parter hævdede, at Kommissionen ikke har leveret konkrete beviser for, at FAE's myndigheder har udøvet skønsbeføjelser i forbindelse med godkendelse eller afvisning af ansøgninger i forbindelse med ordningen.
(89)
Disse påstande måtte afvises. Det påpeges, at det i forbindelse med undersøgelsen blev slået fast, at tildelingen af erhvervslicenser efter Federal Law No. 1 of 1979 ikke er automatisk, og at reglerne for udvælgelse af de virksomheder, der tildeles licenser, ikke er objektive. Da ordningen blev anset for at være specifik i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a) og b), skulle regeringen for FAE i overensstemmelse med grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra c), dokumentere sin påstand om, at alle ansøgninger om erhvervslicenser indgivet i henhold til Federal Law No. 1 of 1979 siden lovens vedtagelse er blevet godkendt. Der er ikke blevet indgivet verificerbare oplysninger i den forbindelse.
(90)
Begge parter påstod, at alle industrivirksomheder i FAE opnår toldfritagelse i forbindelse med deres produktion. Den samarbejdsvillige eksporterende producent hævdede ydermere, at WTO i sin handelspolitiske eksamination af FAE, offentliggjort i 2006, analyserede Federal Law No. 1 of 1979 og konstaterede, at alle industrikoncerner indrømmes toldfritagelser. Det blev også hævdet, at ordningen er underlagt kontrolmekanismer, da erhvervslicenserne fornyes en gang om året, og de virksomheder, der er omfattet af ordningen, indberetter de toldfrit importerede råvarer, som myndighederne afviser, hvis de ikke er knyttet til produktionen.
(91)
Disse påstande måtte afvises. Det bør bemærkes, at der indrømmes toldfritagelser for virksomheder, der benytter sig af ordningen under Federal Law No. 1 of 1979, og at den normale toldsats for råvarer ikke er nul. Den samarbejdsvillige eksporterende producent har ikke kunnet påvise, hvordan et generelt udsagn fra WTO's handelspolitiske eksamination skulle være mere korrekt end den detaljerede analyse, der er foretaget i forordningen om midlertidig told på grundlag af kontrolbesøget, og som udtrykkeligt vedrører støtteberettigelse i forbindelse med Federal Law No. 1 of 1979 og gennemførelsen af denne lov i praksis. Endnu vigtigere er det, at det i undersøgelsen blev slået fast, at myndighederne diskriminerer, når de forvalter importen af toldfrie råvarer i henhold til ordningen. Der er nemlig ingen regler for, hvordan anmodninger om toldfritagelse godkendes eller afvises, og der findes ikke noget effektivt kontrolsystem for forvaltningen af ordningen; derfor er det uklart, hvorfor en part på et vist tidspunkt kan få tilladelse til at importere toldfrit, mens den på et andet tidspunkt kan få afslag. Dette har faktisk været tilfældet for den samarbejdsvillige eksporterende producent, der fra tid til anden blev anmodet om at betale told uden nogen form for begrundelse fra den subsidieydende myndigheds side. De to parter har derfor ikke kunnet levere nogen dokumentation, der bekræfter deres påstande vedrørende forvaltningen af ordningen og tildelingen af tilladelser til at importere varer toldfrit.
(92)
Det blev også hævdet, at ordningen styres af objektive kriterier, nemlig kravet om, at der kun kan indrømmes toldfritagelse for varer, som anvendes i industrivirksomhedens produktion. Denne påstand måtte afvises, da det ikke er blevet påvist, at der foreligger sådanne objektive kriterier, jf. betragtning 89 og 91.
(93)
Regeringen for FAE hævdede, at den er i gang med at ændre Federal Law No. 1 of 1979, og at Kommissionen var blevet underrettet herom. Det blev også gjort gældende, at Kommissionen har ignoreret oplysninger og dokumenter indsendt af regeringen for FAE, og at den ikke har leveret argumenter og konkrete beviser til støtte for de konstateringer og den lovgivning, der har ført til dens konklusioner.
(94)
Med hensyn til ovenstående bemærkes det, at Kommissionen nøje har undersøgt og evalueret alle oplysninger fra parterne. Med hensyn til ændringen af Federal Law No. 1 of 1979 skal det bemærkes, at det dokument, regeringen for FAE har fremlagt, er et internt udkast fra Ministry of Finance and Industry (finans- og erhvervsministeriet). Det har som sådant ikke nogen juridisk værdi. Den myndighed, der foretager undersøgelsen, må nødvendigvis analysere de gældende retsbestemmelser og den måde, hvorpå disse gennemføres, ikke et ikke-bindende udkast, som endnu ikke er godkendt af FAE's administrative og lovgivende instanser, og som ikke er vedtaget. Endnu vigtigere er det, at det forhold, at regeringen for FAE i øjeblikket arbejder på en eventuel ændring af Federal Law No. 1 of 1979, bekræfter, at myndighederne har indset, at der er behov for at afhjælpe uoverensstemmelser med WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger, således som regeringen for FAE har udtrykt det.
(95)
På denne baggrund bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 166 til 183 i forordningen om midlertidig told.
II) Free Trade Zone (FTZ)
(96)
Begge parter hævdede, at alle virksomheder i FAE indrømmes toldfritagelse ved import af kapitalgoder.
(97)
I den forbindelse skal det bemærkes, at det i undersøgelsen blev slået fast, at virksomheder etableret i frihandelsområdet (FTZ) har tilladelse til at importere kapitalgoder toldfrit. Det forhold, at en part kan opnå samme fordel ved at gøre brug af en anden ordning (nemlig Federal Law No. 1 of 1979), indebærer ikke, at de pågældende subsidier ikke betragtes som udligningsberettigede. Herudover var parterne ikke i stand til at fremlægge konkrete beviser, der kunne afvise konklusionerne i undersøgelsen vedrørende frihandelsområdet. I betragtning af ovenstående måtte den fremsatte påstand afvises.
(98)
På denne baggrund bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 184 til 199 i forordningen om midlertidig told.
3.3.3. Udligningsberettigede subsidiebeløb
(99)
I betragtning af ovenstående og i overensstemmelse med grundforordningen er det endelige udligningsberettigede subsidiebeløb for den eneste samarbejdsvillige eksporterende producent i De Forenede Arabiske Emirater, udtrykt i værdi, 5,13 %.
3.4. Bemærkninger til den endelige fremlæggelse
(100)
Det skal erindres, at alle interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger til den endelige fremlæggelse. Disse bemærkninger er blevet taget i betragtning, når det var relevant, men de var ikke af en sådan art, at de kunne ændre ovennævnte konklusioner.
(101)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent i Iran gjorde endnu engang rede for sin analyse af sagens faktiske omstændigheder, men fremlagde ikke nye afgørende beviser, der kunne anfægte resultaterne af undersøgelsen.
(102)
Den pakistanske regering udtrykte utilfredshed med, at dens tilsagn vedrørende Manufacturing Bond-ordningen var blevet afvist, og gentog bemærkningerne vedrørende LTF-EOP-ordningen og FTR. Den forelagde desuden en ny afgørelse fra Federal Board of Revenue, udstedt den 27. juli 2010, hvorved tolden på import af PTA (råvare til fremstilling af PET) fastsættes til 3 %, og gjorde gældende, at institutionerne var retligt forpligtede til at omberegne subsidiemargenen for Manufacturing Bond-ordningen. Dette måtte afvises, da intet tyder på, at subsidierne ikke fortsat ydes. Den pakistanske regering hævder, at de er blevet reduceret. Ifølge reglerne i Manufacturing Bond-ordningen kan råvarerne imidlertid anvendes i mindst to år, efter at de er blevet importeret. Med andre ord kan varer importeret frem til juli 2010 (hvor tolden var 7,5 %) anvendes frem til juli 2012. Institutionerne har opgjort subsidiebeløbet på grundlag af data vedrørende undersøgelsesperioden, og i henhold til reglerne for ordningen kan virkningerne af den tidligere toldsats fortsat gøre sig gældende indtil 2012. Der forekommer således helt klart subsidiering på tidspunktet for indførelsen af den endelige told. Desuden er told kun ét af elementerne i datasættet, og hvis toldsatsen havde været lavere, ville de importerede mængder have været større, jf. betragtning 43 til 53.
(103)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent i Pakistan var uenig i analysen vedrørende FTR, men det fremlagte materiale kunne ikke ændre ved konklusionerne af undersøgelsen. Producenten hævdede endvidere, at der foreligger verificerbar dokumentation, som viser præcist, hvilke skatteforpligtelser den har, og stillede en række dokumenter til rådighed for at bevise, at Kommissionens konklusioner ikke er korrekte. Det bemærkes i den forbindelse, at de indsendte oplysninger er ufyldestgørende og ikke-verificerbare og derfor ikke kan tages i betragtning.
(104)
De Forenede Arabiske Emiraters regering forelagde endnu engang sin analyse af sagens faktiske omstændigheder og hævdede, at institutionerne havde baseret deres konklusioner på en uklar fortolkning af Federal Law 1 of 1979 uden at fremlægge konkrete beviser. I den forbindelse skal det erindres, at det i overensstemmelse med grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a) og b), er blevet slået fast, at ordningen er specifik, at institutionernes fortolkning af Federal Law 1 of 1979 er baseret på de indsendte oplysninger og dokumenter, og at der ikke er blevet konstateret forhold, som kan ændre resultaterne af undersøgelsen. Regeringen for FAE præciserede, at arbejdet med ændringen af Federal Law 1 of 1979 er blevet fremskyndet og i øjeblikket går ind i de sidste etaper inden offentliggørelsen. Hvad det angår, bemærkes det, at Kommissionen ser med tilfredshed på FAE's bestræbelser på at ændre sine retsbestemmelser, men ovennævnte udvikling påvirker ikke resultaterne af undersøgelsen, da der ikke foreligger nogen klar tidsplan for, hvornår arbejdet med ændringen vil blive afsluttet og den nye lov vedtaget.
(105)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent i FAE gentog sine påstande vedrørende Federal Law 1 of 1979. Den hævdede desuden, at beregningen af subsidiemargenen var fejlbehæftet. Virksomheden gjorde gældende, at den først efter den endelige fremlæggelse blev opmærksom på, at råvarer indkøbt i Saudi-Arabien ikke er omfattet af told, fordi FAE og Saudi-Arabien er medlemmer af Golfsamarbejdsrådets toldunion, og stillede en række dokumenter til rådighed til støtte for sine påstande. Det bemærkes i den forbindelse, at disse bemærkninger er en del af en række helt nye oplysninger, som burde have være forelagt i besvarelsen af spørgeskemaet eller senest i forbindelse med kontrolbesøget, således at Kommissionen kunne have kontrolleret påstandenes rigtighed. Det er ikke muligt at verificere de pågældende data på dette sene stadium i undersøgelsen. Ydermere foreligger der ingen fyldestgørende dokumentation, der kan bekræfte disse påstande. Det blev desuden gjort gældende, at fortjenesten skulle beregnes på grundlag af de i undersøgelsesperioden forbrugte råvarer, ikke på grundlag af de indkøbte råvarer. I den forbindelse skal det bemærkes, at det er irrelevant at skelne mellem forbrugte og indkøbte råvarer, da det udligningsberettigede beløb er det samlede beløb, der kan henregnes til undersøgelsesperioden, jf. betragtning 84 til 95.
4. SKADE
4.1. EU-produktionen, EU-erhvervsgrenen og EU-forbruget
(106)
Der er ikke modtaget bemærkninger vedrørende EU-produktionen, EU-erhvervsgrenen og EU-forbruget. Derfor bekræftes betragtning 201 til 206 i forordningen om midlertidig told.
4.2. Import fra de pågældende lande
(107)
Der er ikke modtaget bemærkninger vedrørende den kumulative vurdering af virkningerne af den pågældende import, mængden af importen fra de pågældende lande og deres respektive markedsandele. Derfor bekræftes betragtning 207 til 213 i forordningen om midlertidig told.
(108)
Da det som nævnt i betragtning 20 blev besluttet at opdele den undersøgte vare i en række forskellige varetyper, er der blevet foretaget en ny underbudsberegning for at tage hensyn til denne ændring.
(109)
For at kunne undersøge prisunderbuddet blev EU-erhvervsgrenens vejede gennemsnitlige priser pr. varetype ved salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet, justeret til ab fabrik, sammenlignet med de tilsvarende vejede gennemsnitlige priser for varer importeret fra de pågældende lande ved salg til den første uafhængige kunde på EU-markedet, fastsat på cif-basis med passende justeringer for omkostninger efter importen og forskelle i handelsled.
(110)
Sammenligningen viste, at den subsidierede import med oprindelse i FAE, som blev solgt i Unionen, i undersøgelsesperioden underbød EU-erhvervsgrenens priser med 3,2 %. Den subsidierede import med oprindelse i Iran, som blev solgt i Unionen, underbød EU-erhvervsgrenens priser med 3,0 %. Den subsidierede import med oprindelse i Pakistan, som blev solgt i Unionen, underbød EU-erhvervsgrenens priser med 0,5 %. Den vejede gennemsnitlige underbudsmargen for de pågældende lande var i undersøgelsesperioden på 2,5 %.
(111)
Den iranske eksportør bemærkede, at dens skadesmargen var overvurderet, eftersom den fastsatte vejede gennemsnitlige enhedssalgspris var undervurderet, fordi beløbet til justering for forskelle i handelsled ikke var beregnet korrekt. Med hensyn til denne påstand skal det påpeges, at det i forordningen om midlertidig told anvendte beløb for forskelle i handelsled var et fast beløb pr. ton, nemlig den provision, som den samarbejdsvillige importagent forlangte, svarende til ca. 1 % af den gennemsnitlige cif-pris. Men da der ikke er foreslået nogen alternativ kvantificering af justeringen for forskelle i handelsled, og da der ikke foreligger andre oplysninger til brug for en sådan justering, afvises påstanden.
(112)
Den samme part bemærkede også, at den for omkostninger efter import fastsatte sats på 2 % forekom undervurderet.
(113)
I den forbindelse skal det endnu engang påpeges, at ingen importører samarbejdede i forbindelse med denne undersøgelse, og at det derfor ikke var muligt at verificere de faktiske omkostninger efter import. Da der ikke forelå andre oplysninger, gjorde man brug af den i forbindelse med tidligere procedurer anvendte sats.
4.3. EU-erhvervsgrenens situation
(114)
Nogle af de interesserede parter hævdede, at der ikke var forvoldt nogen skade, da stikprøven var forkert udtaget og resultaterne derfor ikke kunne ekstrapoleres til hele EU-erhvervsgrenen. Det blev påstået, at eftersom en enkelt virksomhed (der ikke indgik i stikprøven) havde oplyst, at den udnyttede sin kapacitet mere end 100 %, kunne der tydeligvis ikke være tale om skade. Det bemærkes, at den oplysning, der her henvises til, er taget fra den pågældende virksomheds indberetning til børsmyndighederne i et tredjeland, og at den ikke er verificeret. Den stemmer i øvrigt ikke overens med de oplysninger, der foreligger i nærværende sag. Desuden kan en enkelt EU-producents kapacitetsudnyttelse under ingen omstændigheder ændre ved konklusionerne om skade for de EU-producenter, der indgik i stikprøven, og de øvrige EU-producenter.
(115)
Da der ikke er fremsat andre påstande eller bemærkninger, bekræftes betragtning 218 til 237 i forordningen om midlertidig told.
4.4. Konklusion om skade
(116)
Da der ikke er fremsat nogen specifikke bemærkninger, bekræftes konklusionen om skade i betragtning 238 til 240 i forordningen om midlertidig told.
5. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
5.1. Virkningerne af den subsidierede import
(117)
Da der ikke er fremsat nogen specifikke bemærkninger, bekræftes betragtning 241 til 245 i forordningen om midlertidig told.
5.2. Andre faktorers virkninger
(118)
Nogle af de interesserede parter hævdede, at den i givet fald konstaterede skade ikke skyldtes den subsidierede import, men at de lave priser på PET i Unionen var udtryk for verdenskonjunkturens indvirkning på erhvervsgrenen, og at PET-priserne i Unionen i perioden mellem september 2008 og juni 2009 havde fulgt de lave priser på råolie. Hvad angår dette argument erkendes det, at priserne på PET i nogen grad er afhængige af priserne på råolie, da det er produkter afledt heraf, der udgør hovedråvaren til fremstilling af PET. Priserne på råolie var imidlertid ikke lave i hele undersøgelsesperioden, men derimod meget svingende, idet de i starten faldt meget for derefter at stige igen. Disse udsving i verdensmarkedspriserne på råolie kan ikke forklare, hvorfor EU-producenternes priser blev underbudt af importeret, subsidieret PET. Det var netop dette prisunderbud, som subsidierne gjorde muligt, der pressede EU-erhvervsgrenens priser ned og tvang EU-producenterne til at sælge med tab for ikke at miste deres kunder.
(119)
Den iranske eksportør hævdede, at de finansielle og tekniske problemer hos nogle af EU-producenterne ikke var behørigt holdt ude fra skadesanalysen og fejlagtigt var blevet tilskrevet importen fra Iran, som først kom ind på markedet efter 2006. I den forbindelse bemærkes det, at importen fra Iran var til stede på markedet allerede i 2006 og 2007 i mængder svarende til en markedsandel på under 1 %. Siden 2008 har den udgjort en markedsandel på over 1 %, og de lave priser har bidraget til pristrykket i Unionen. Desuden var betingelserne for kumulativ vurdering opfyldt i dette tilfælde, og virkningerne af den subsidierede import fra alle de pågældende lande kunne vurderes kumulativt. Hertil kom, at kun en af de virksomheder, som den iranske eksportør nævnte, indgik i stikprøven, og at denne EU-producents tekniske problemer, der var begrænset til tidsrummet mellem september og midten af oktober 2008, ikke havde væsentlig betydning for den overordnede skadessituation.
(120)
Den samme part gentog, at den i givet fald konstaterede skade måtte være forbundet med et fald i efterspørgslen, specielt i undersøgelsesperioden, der var præget af den verdensomspændende finansielle og økonomiske krise. Denne part afviste dog ikke argumenterne i betragtning 254 til 256 i forordningen om midlertidig told, nemlig at det økonomiske tilbageslag, der startede i sidste kvartal af 2008, på ingen måde kan formindske de skadevoldende virkninger af subsidieret import til lave priser på EU-markedet i hele den betragtede periode, og at selv om den faldende efterspørgsel har bidraget til den forvoldte skade, bryder den ikke årsagssammenhængen. Det bemærkes endvidere, at den pågældende subsidierede import endog opnåede en større markedsandel på bekostning af EU-producenterne, idet markedsandelen steg fra 7,6 % til 10,2 %, da efterspørgslen faldt.
(121)
Nogle af de interesserede parter hævdede, at en eventuel skade skyldtes, at Unionens PET-producenter ikke havde investeret tilstrækkeligt og som følge heraf var blevet stillet dårligere med hensyn til omkostninger end eksportørerne.
(122)
Det erkendes, at PET er en kapitalintensiv industri, og at et vist investeringsniveau er nødvendigt for at forblive konkurrencedygtig på mellemlang eller lang sigt. Det skal som anført i betragtning 237 i forordningen om midlertidig told erindres, at nogle af virksomhederne i stikprøven foretog store investeringer i 2006 og 2007, men investeringsniveauet var minimalt i 2008 og i undersøgelsesperioden.
(123)
Det bemærkes i den forbindelse, at det i betragtning af den faldende produktion og kapacitetsudnyttelse i 2008 og i undersøgelsesperioden kombineret med EU-producenternes kraftigt faldende markedsandel ville være urimeligt at forvente store investeringer i ny kapacitet i den pågældende periode.
(124)
Det skal også som anført i betragtning 233 og 234 i forordningen om midlertidig told erindres, at den finansielle situation for de EU-producenter, der indgik i stikprøven, var meget dårlig i hele den betragtede periode, og at de led betydelige tab mellem 2006 og undersøgelsesperioden. I en sådan situation ville det som sagt være urimeligt at forvente, at EU-producenterne skulle foretage store investeringer.
(125)
Det konkluderes derfor, at de begrænsede investeringer i 2008 og i undersøgelsesperioden ikke bidrog væsentligt til den skade, der forvoldtes EU-erhvervsgrenen, men snarere var et resultat heraf.
5.3. Konklusion om årsagssammenhæng
(126)
Da der ikke er fremsat yderligere bemærkninger vedrørende årsagssammenhæng, bekræftes betragtning 246 til 264 i forordningen om midlertidig told.
6. UNIONENS INTERESSER
(127)
Efter den foreløbige fremlæggelse gav et betydeligt antal EU-plastvirksomheder og/eller EU-tapperier sig til kende og hævdede, at analysen af Unionens interesser ikke afspejlede det store antal samarbejdsvillige brugeres argumenter korrekt, og at konklusionerne var i modstrid med det nuværende økonomiske klima. Dette blev dog ikke yderligere dokumenteret eller forklaret. Disse virksomheder anmodede alle om at blive hørt, men kun to virksomheder i denne brugergruppe og en sammenslutning af italienske tapperier mødte rent faktisk op til høringen. Der blev modtaget mere konkrete bemærkninger fra en af de samarbejdsvillige EU-plastvirksomheder (ALPLA), en gruppe af forarbejdningsvirksomheder (Caiba SA, Coca-Cola-koncernen, Danone Waters, Logoplaste, MFS Commodities, PepsiCO, Novara International og Silico Polymers), den samarbejdsvillige importagent (GSI) og sammenslutningen af plastvirksomheder (EuPC). Alle disse parter modsatte sig på det kraftigste indførelsen af foranstaltninger.
6.1. EU-erhvervsgrenens og andre EU-producenters interesser
(128)
Nogle af de interesserede parter hævdede, at EU-producenterne ville bruge/misbruge de handelspolitiske beskyttelsesinstrumenter til at afskærme EU-markedet og fastsætte kunstigt høje priser i Unionen. Disse parter peger på de antidumping- og/eller udligningsforanstaltninger, der allerede er indført over for Indien, Sydkorea, Indonesien, Malaysia, Taiwan, Thailand og Folkerepublikken Kina. Det skal imidlertid bemærkes, at enhver virksomhed, der producerer i Unionen, har ret til at klage og benytte sig af retsmidler, hvis den kan påvise, at der forekommer skadevoldende subsidiering. Det forhold, at der er blevet konstateret subsidiering og antidumping for mange landes vedkommende, kan muligvis forklares ved, at efterspørgslen efter denne vare er vokset enormt siden 90’erne, således at tocifrede årlige vækstrater er normen. Dette har tiltrukket betydelige investeringer i hele verden og ført til et strukturelt overudbud af PET på verdensplan. Det bemærkes desuden, at nogle tredjelande har indført foranstaltninger over for flere af ovennævnte lande, hvilket understreger det eksisterende strukturelle problem.
(129)
En række interesserede parter gentog, at EU-producenterne ikke ville kunne forbedre deres resultater på længere sigt, eftersom nye investeringer i andre tredjelande snart ville udmønte sig i driftsklare produktionsanlæg og presse de kunstigt høje priser i Unionen ned.
(130)
Undersøgelsen viste, at et anlæg i Oman, som er oprettet ved en ny investering og først taget i brug for nylig, øgede sine importmængder kraftigt i 2009, og det kan ikke udelukkes, at det vil kunne skabe problemer for EU-erhvervsgrenen i fremtiden. Men som allerede anført i betragtning 270 i forordningen om midlertidig told er nye investeringer i anlæg, som, når de i givet fald tages i brug, muligvis vil kunne skade EU-erhvervsgrenen, ikke nogen gyldig grund til ikke at yde den fornødne beskyttelse i forbindelse med nærværende procedure.
(131)
En af de interesserede parter hævdede, at på grund af stigningen i priserne på PET i Unionen ville kun EU-producenter med investeringer i tredjelande, som ikke er omfattet af foranstaltninger (Thailand, USA og Rusland), eller andre PET-producenter i tredjelande (Sydkorea) kunne forbedre deres resultater. Parten gjorde således gældende, at overførslen af midler til producenter uden for Unionen klart ville veje tungere end fordelene for EU-producenterne på kort sigt.
(132)
Det bemærkes i den forbindelse, at intet i sagens akter støtter det udsagn, at de finansielle midler, der måtte blive overført til producenter i tredjelande, som ikke er omfattet af handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger, eller til virksomheder med nultold, vil veje tungere end fordelene for EU-erhvervsgrenen.
(133)
Det blev også gjort gældende, at EU-producenterne kun beskæftiger omkring 2 000 arbejdstagere, mens PET-forarbejdningsvirksomheder og tapperier, som i høj grad vil blive påvirket af en eventuel told, beskæftiger hhv. omkring 20 000 og 60 000 arbejdstagere.
(134)
Det skal bemærkes, at den beskæftigelse, der skabes af PET-producenter, ikke er uden betydning, og at spørgsmålet om, hvorvidt indførelsen af foranstaltninger overordnet går imod Unionens interesser, ikke kan reduceres til et simpelt spørgsmål om antal beskæftigede. I den forbindelse er det også særdeles relevant, at de pågældende brugere højst sandsynligt ikke vil blive synderligt påvirket af foranstaltningerne, når der tages hensyn til toldniveauet og alternative forsyningskilder, jf. betragtning 141 til 156.
6.2. Ikke-forretningsmæssigt forbundne EU-importørers interesser
(135)
Det skal endnu engang påpeges, at ingen ikke-forretningsmæssigt forbundet importør samarbejdede i forbindelse med denne undersøgelse.
(136)
Den samarbejdsvillige importagent bestred på det kraftigste, at indførelsen af told ikke ville få væsentlig betydning for dens aktiviteter. Virksomheden gjorde gældende, at selv om den ganske vist arbejdede på provisionsbasis, ville tolden få væsentlig betydning, da en stor del af dens aktiviteter havde tilknytning til de pågældende lande. Hvis der blev indført endelige foranstaltninger, ville det påvirke den provision, virksomheden fik fra producenterne i de pågældende lande, eftersom PET fra disse lande ikke længere ville kunne konkurrere med PET produceret andetsteds.
(137)
I betragtning af den generelt moderate told er det usandsynligt, at salget af PET fra de pågældende lande vil blive påvirket i væsentlig grad. Desuden vil importagenten på mellemlang sigt formentlig kunne skifte til andre forsyningskilder, navnlig Oman, USA, Brasilien, Mexico og de virksomheder i Sydkorea, der har en antidumpingtoldsats på nul. Disse eksporterende producenters salg skulle sætte importagenten i stand til kompensere for eventuelle tab som følge af indførelsen af foranstaltninger. Påstanden afvises derfor.
6.3. EU-råvareleverandørernes interesser
(138)
En interesseret part hævdede, at det er urimeligt at beskytte Unionens PET-producenters råvareleverandører på bekostning af emballageindustrien, tapperierne og slutforbrugerne.
(139)
Det bemærkes, at analysen af foranstaltningernes virkninger for leverandørerne er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 31. Det er almindelig praksis at gennemføre en sådan analyse, særlig når graden af afhængighed mellem råvareleverandører og EU-producenter er stor.
(140)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger i den forbindelse, bekræftes konklusionerne i betragtning 265 til 279 i forordningen om midlertidig told endeligt.
6.4. Brugernes interesser
(141)
Det skal erindres, at PET, der anvendes til fremstilling af præforme til flasker, tegner sig for mellem 70 % og 80 % af plastvirksomhedernes samlede produktionsomkostninger. Der er således tale om en væsentlig omkostningskomponent for disse virksomheder.
(142)
Nogle af de interesserede parter anførte, at Unionens emballageindustri til stadighed udfordres af tapperiernes krav om nye design og mere miljøvenlige emballageprodukter. Med henblik herpå investerer nogle af plastvirksomhederne tilsyneladende løbende i FoU for at udvikle nye produkter og design og dermed forblive konkurrencedygtige og skabe merværdi.
(143)
Nogle af de interesserede parter hævdede, at indvirkningen på Unionens plastindustri vil blive kraftig og føre til udhuling af dens ressourcer til investering i nye, miljøvenlige emballageprodukter og muligvis endda til lukning af hundredvis af små virksomheder, da deres margener er endnu mindre på grund af de små mængder, de forarbejder, og deres begrænsede forhandlingsstyrke.
(144)
Hvis plastvirksomhederne skal absorbere hele den prisstigning, der følger af foranstaltningerne, vil de formentlig blive påvirket i betragtelig grad, afhængigt af deres forsyningskilder, eftersom udgifterne til PET udgør størstedelen af deres omkostninger og mange af de små og mellemstore virksomheder opererer med små margener.
(145)
I den forbindelse blev der foretaget et kontrolbesøg i en lille plastvirksomhed i Italien for bedre at forstå toldens virkninger for denne brugergruppe. Undersøgelsen viste, at forarbejdningsvirksomhederne som regel har en - om end begrænset - mulighed for at vælte prisstigninger over på deres kunder, især hvis stigningen ikke er ubetydelig og kan foregribes. Nogle PET-forarbejdningsvirksomheder har desuden tilpasningsklausuler i deres kontrakter vedrørende råvarepriser, hvilket kan gøre det nemmere for dem at vælte en del af prisstigningen over på tapperierne.
(146)
Set på baggrund af den forholdsvist moderate told konkluderes det derfor, at indførelsen af udligningsforanstaltninger efter alt at dømme ikke vil få katastrofale følger for plastvirksomhederne.
(147)
Nogle af de interesserede parter gentog argumentet om, at risikoen for udflytning af PET-forarbejdningsvirksomheder/plastvirksomheder vil blive større, hvis der indføres endelige foranstaltninger. Disse parter hævdede endvidere, at der på grund af udflytningen af EU-forarbejdningsvirksomheder ikke ville være nogen fordele for EU-producenterne på længere sigt. En af de samarbejdsvillige plastvirksomheder bemærkede, at udflytningen allerede er i gang, og at indførelsen af udligningstold vil fremskynde denne udvikling yderligere. Denne part hævdede, at en væsentlig del af Unionens plastvirksomheder vil flytte til områder tæt på Unionens ydre grænser (Schweiz, Kroatien, Bosnien, Serbien, Tyrkiet, Rusland og Ukraine), og at nogle virksomheder vil være langt mere fleksible med hensyn til at flytte deres produktion til disse områder end skønnet i forordningen om midlertidig told.
(148)
Det fremgår af de foreliggende oplysninger, at der ganske rigtigt allerede foregår udflytning, og det vurderes derfor, at indførelsen af udligningsforanstaltninger kan blive en af de faktorer, der sammen med mange andre overvejelser vil få betydning for en virksomheds beslutning om udflytning. Det blev ikke påvist, at de pågældende virksomheder ville være parate til at blive i Unionen, hvis der ikke indføres foranstaltninger, idet en beslutning om udflytning som regel følger af en analyse, der tager hensyn til en række andre aspekter end handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger, f.eks. behovet for at være tæt på kunden, behovet for at kunne beskæftige faglærte arbejdstagere med henblik på FoU, generel omkostningsstruktur mv.
(149)
Det bemærkes endvidere, at de foreliggende oplysninger viser, at Unionens plastindustri står over for en række vigtige udfordringer på grund af iboende strukturelle mangler, der fremstår mere og mere tydeligt i et hurtigt skiftende og stadig mere konkurrencepræget erhvervsklima. Det er klart, at størrelse spiller en vigtig rolle i denne sektor, og at der allerede er ved at ske en konsolidering af markedet, bl.a. i form af lukninger og udflytninger. Det vurderes derfor, at en stigning i priserne på PET på grund af udligningsforanstaltninger ikke er årsagen til de frygtede lukninger af små plastvirksomheder.
(150)
Det konkluderes derfor, at indførelsen af udligningsforanstaltninger ikke vil blive en afgørende faktor i forbindelse med PET-forarbejdningsvirksomheders eventuelle beslutninger om udflytning.
(151)
En række interesserede parter gjorde gældende, at eventuelle foranstaltninger ville få betragtelige konsekvenser for mange tapperier, fordi stigninger i priserne på PET-resiner på grund af kontraktlige arrangementer ville blive væltet over på dem (i det mindste delvist). Det blev også hævdet, at nogle tapperier måske ikke ville kunne vælte prisstigninger over på deres kunder, fordi der er tale om supermarkedskæder/detailkæder, og at de måske ikke ville overleve en forøgelse af omkostningerne.
(152)
Disse parter hævdede, at antallet af forskellige produkter, der vil blive berørt af tolden, var undervurderet, da den ikke kun vil berøre vand, læskedrikke og spiseolie på flaske, men også øl, mælk og mejeriprodukter, frugtsaft, ketchup og krydderier, kosmetik og produkter til personlig pleje, lægemidler, vitaminer og kosttilskud, rengøringsmidler samt olie og smøremidler til biler.
(153)
Det erkendes, at der findes mange forskellige former for PET-emballage. Det bemærkes imidlertid, at forordningen om midlertidig told hovedsagelig omhandlede virkningerne for tapperier, da den tog udgangspunkt i data indsendt af de virksomheder, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, og som hovedsagelig var producenter af vand, læskedrikke og frugtsaft på flaske. Der forelå ikke andre detaljerede data, som viste større virkninger i forbindelse med de andre, ovenfor nævnte PET-anvendelsesmuligheder.
(154)
Det vurderes derfor, at de foreløbige konklusioner i betragtning 291 i forordningen om midlertidig told kan bekræftes endeligt. Desuden vil de foreslåede foranstaltninger i betragtning af deres moderate omfang medføre en omkostningsstigning på højst 1 % (i værste fald - dvs. hvis tapperierne skal bære konsekvenserne af foranstaltningerne i fuldt mål) og vil dermed kun få begrænsede virkninger for tapperiernes generelle situation, selv om de, som hævdet, ikke ville kunne vælte omkostningsstigningen over på deres kunder.
(155)
En række interesserede parter hævdede, at eventuelle handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger vil forværre forsyningsknapheden på EU-markedet, hvilket vil være særlig problematisk i sommermånederne på grund af den større efterspørgsel efter vand/læskedrikke mv. Det blev hævdet, at der ville være behov for at importere indtil 900 000 ton PET i 2010. Dette problem ville navnlig blive forværret af, at nogle EU-producenter også er PET-forarbejdningsvirksomheder og angiveligt først sælger til det frie marked, når deres interne behov er opfyldt, og til højere priser.
(156)
Der blev ikke indsendt nye oplysninger i den forbindelse, og argumenterne i betragtning 294 og 295 i forordningen om midlertidig told blev ikke afvist. Det bemærkes endvidere, at i betragtning af den moderate told, der indføres for import fra FAE og Pakistan, vil virkningerne for de handlede mængder fra disse lande måske ikke blive af væsentligt omfang. Derfor bekræftes konklusionerne i betragtning 294 og 295 endeligt.
6.5. Virkningerne for forbrugerne
(157)
En række interesserede parter hævdede, at forordningen om midlertidig told ikke håndterede virkningerne for forbrugerne - der hver dag køber produkter med indhold af PET-resiner - korrekt. Denne påstand blev ikke dokumenteret ud over, at det blev påpeget, at en stigning på 50 EUR/t ved et forbrug på 3 mio. ton ville betyde en årlig stigning for slutforbrugerne på i alt 150 mio. EUR.
(158)
Det bemærkes, at denne skønsmæssige beregning er urealistisk, da de fleste parter var enige i, at en del af virkningerne ville blive båret af PET-forarbejdningsvirksomheder, tapperier og supermarkeder/detailkæder, dvs. at nogle af de øgede omkostninger vil blive fordelt på de forskellige led i salgskæden.
(159)
I det værst tænkelige scenarie (dvs. det urealistiske scenarie, hvor forbrugerne bærer samtlige virkninger af prisstigningen) vil virkningerne for slutforbrugerne, i betragtning af de foreslåede foranstaltningers moderate omfang, ikke overstige 0,5 eurocent pr. forbrugt flaske og vil højst sandsynligt ligge langt derunder.
6.6. Konklusion om Unionens interesser
(160)
I betragtning af ovenstående og efter en detaljeret analyse af alle relevante interesser konkluderes det endeligt, at der alt i alt ikke er nogen tvingende grunde, som taler imod indførelsen af foranstaltninger i det foreliggende tilfælde. Da der ikke er fremsat andre bemærkninger i den forbindelse, bekræftes konklusionerne i betragtning 280 til 298 i forordningen om midlertidig told endeligt.
6.7. Bemærkninger til den endelige fremlæggelse
(161)
Efter fremlæggelsen af de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke Kommissionen foreslog at indføre en endelig udligningstold, indsendte nogle af de interesserede parter yderligere bemærkninger. Da de fleste af disse kommentarer var gentagelser af allerede indsendte og behandlede bemærkninger, ændrede de ikke ved ovennævnte konklusioner.
(162)
Med hensyn til det gentagne argument om, at den nylige ændring i vekselkursen mellem USD og EUR har bevirket en kraftig stigning i prisen på importeret PET, og at EU-erhvervsgrenen derfor ikke skulle have behov for beskyttelse i form af handelspolitiske foranstaltninger, bemærkes det, at der i forbindelse med antisubsidieundersøgelser normalt ikke tages hensyn til udviklingen efter undersøgelsesperioden, medmindre det undtagelsesvist kan påvises bl.a., at den pågældende udvikling er af vedvarende karakter og ville ændre konklusionerne i sagen væsentligt. Ændringer i valutakursen mellem USD og EUR kan ikke anses for at være af en sådan art.
7. ENDELIGE FORANSTALTNINGER
7.1. Skadestærskel
(163)
En af de interesserede parter hævdede, at en målfortjeneste på 5 % for andet kvartal af undersøgelsesperioden var overvurderet, i betragtning af at ikke alene var efterspørgslen lavere i dette kvartal (4. kvartal af 2008 - vinterperiode), men den verdensomspændende økonomiske krise berørte også i høj grad PET-producenterne. Det blev således hævdet, at en korrekt anvendelse af det i sag T-210/95 (5) nærmere beskrevne princip må resultere i en margen på 0 % i en situation uden subsidieret import. Parten hævdede desuden, at da alle kvartaler af undersøgelsesperioden var berørt af krisen, ville en fortjenstmargen på 5 % også forekomme urealistisk i de øvrige kvartaler, i betragtning af at EU-erhvervsgrenen heller ikke før den økonomiske krise, dvs. i 2006/2007, kom i nærheden af en fortjeneste på 5 %.
(164)
Det erkendes i overensstemmelse med retspraksis, at den målfortjeneste, der skal anvendes, bør være den fortjeneste, som EU-erhvervsgrenen med rimelighed kunne opnå under normale konkurrencevilkår i en situation uden subsidieret import. Det præciseres, at der i forbindelse med tidligere undersøgelser vedrørende samme vare er blevet anvendt en fortjenstmargen på 7 % og derover i stedet for de i forbindelse med nærværende undersøgelse midlertidigt anvendte 5 %. Fortjenstmargenen på 5 % betragtes som den fortjeneste, EU-erhvervsgrenen kunne forvente i en situation uden subsidieret import. Kravet om at få fortjenstmargenen nedsat afvises derfor.
(165)
På baggrund af den justerede underbudsberegning, der er omhandlet i betragtning 108 til 110, opnås følgende skadestærskler:
Land
Skadestærskel
Iran
16,7 %
Pakistan
14,1 %
De Forenede Arabiske Emirater
17,5 %
7.2. Endelige foranstaltninger
(166)
I betragtning af de endelige konklusioner vedrørende subsidiering, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser bør der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 15, stk. 1, indføres en endelig udligningstold på importen af den pågældende vare med oprindelse i Iran, Pakistan og De Forenede Arabiske Emirater svarende til den laveste konstaterede subsidiemargen og skadestærskel i henhold til reglen om den lavest mulige told.
(167)
På grundlag af ovenstående og i henhold til grundforordningens artikel 12, stk. 1, bør der indføres en endelig udligningstold på importen med oprindelse i Iran svarende til den konstaterede skadesmargen, mens der for importen med oprindelse i Pakistan og De Forenede Arabiske Emirater bør indføres en endelig udligningstold svarende til den konstaterede subsidiemargen.
(168)
Det skal erindres, at omkostninger i forbindelse med og priser på PET svinger betydeligt over forholdsvis kort tid. Det ansås derfor for passende at indføre told i form af et specifikt beløb pr. ton. Dette beløb er fremkommet ved at anvende udligningstoldsatsen på de cif-eksportpriser, som er lagt til grund for beregningerne i den sideløbende antidumpingsag.
(169)
På grundlag af ovenstående foreslås følgende udligningstoldbeløb, udtrykt i procent af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet:
Land
Subsidiemargen i alt
Skadesmargen
Endelig udligningstoldsats
%
Beløb
(EUR pr. ton)
Iran
51,8 %
16,7 %
16,7 %
139,70
Pakistan
5,1 %
14,1 %
5,1 %
44,02
De Forenede Arabiske Emirater
5,1 %
17,5 %
5,1 %
42,34
(170)
Alle anmodninger om anvendelse af en individuel udligningstoldsats for virksomheder (f.eks. efter ændring af den pågældende enheds navn eller oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) bør omgående indgives til Kommissionen (6) med alle relevante oplysninger, især om ændringer i virksomhedens aktiviteter med hensyn til produktion, hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller den pågældende ændring i produktions- og salgsenheder. Forordningen vil i givet fald blive ændret i overensstemmelse hermed gennem en ajourføring af listen over de virksomheder, der er omfattet af individuelle toldsatser.
7.3. Tilsagn
(171)
Efter fremlæggelsen af de væsentlige kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det påtænktes at anbefale, at der indføres endelige antisubsidieforanstaltninger, tilbød den iranske eksporterende producent at afgive et pristilsagn i overensstemmelse med grundforordningens artikel 13, stk. 1.
(172)
Tilbuddet blev gennemgået og i betragtning af, at priserne på de enkelte varetyper er meget forskellige, blev det konkluderet, at den tilbudte minimumsimportpris alene ikke ville sikre, at den skadevoldende subsidiering blev afhjulpet for alle varer.
(173)
Det blev også slået fast, at den samarbejdsvillige eksporterende producent i Iran sælger den pågældende vare samt andre varer til Unionen udelukkende gennem en forretningsmæssigt forbundet handelsvirksomhed, der eksporterer en lang række varer fremstillet af forskellige virksomheder. Denne salgsstruktur indebærer en meget stor risiko for krydskompensation, da PET, som er omfattet af et tilsagn, kan blive solgt sammen med andre varer til de samme kunder, og da priserne på de forskellige varer, der sælges til samme kunde, meget nemt kan gøres til genstand for indbyrdes kompensation eller modregning. Sluttelig fremgår det også af offentligt tilgængelige kilder, at der er mindst én yderligere PET-producent i Iran. På baggrund af ovennævnte salgsstruktur rejser dette forhold alvorlig tvivl om, hvorvidt institutionerne og toldmyndighederne kan sikre, at kun PET fra den samarbejdsvillige eksporterende producent sælges i henhold til tilsagnet, da der er tale om en råvare, som nemt kan forveksles med en anden, idet det med en sådan råvare er meget uklart, hvordan man fysisk genkender producenten.
(174)
På grundlag af ovenstående blev det konkluderet, at et sådant tilsagn ikke kunne gennemføres i praksis og derfor ikke kan accepteres. Parten blev underrettet herom og fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger. Dens bemærkninger har imidlertid ikke ændret ved ovennævnte konklusion.
8. ENDELIG OPKRÆVNING AF DEN MIDLERTIDIGE TOLD
(175)
På grund af størrelsen af de konstaterede udligningsberettigede subsidier og omfanget af den skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen, anses det for nødvendigt, at de beløb, der er stillet som sikkerhed i form af midlertidig told, indført ved forordningen om midlertidig told, opkræves endeligt med et beløb svarende til den endelige told -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig udligningstold på importen af polyethylenterephthalat med et viskositetsindeks på 78 ml/g og derover ifølge ISO-standard 1628-5 med oprindelse i Iran, Pakistan og De Forenede Arabiske Emirater, for øjeblikket henhørende under KN-kode 3907 60 20.
2. Den endelige udligningstold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, for de i stk. 1 omhandlede varer:
Land
Endelig udligningstoldsats (EUR pr. ton)
Iran: alle virksomheder
139,70
Pakistan: alle virksomheder
44,02
De Forenede Arabiske Emirater: alle virksomheder
42,34
3. I tilfælde, hvor varer er blevet beskadiget før overgangen til fri omsætning, og hvor den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, derfor fordeles med henblik på fastsættelse af toldværdien i henhold til artikel 145 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (7), reduceres det endelige udligningstoldbeløb, der er beregnet på grundlag af de ovenfor anførte beløb, med en procentsats svarende til fordelingen af den pris, der faktisk er betalt eller skal betales.
4. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
De beløb, der i henhold til Kommissionens forordning (EU) nr. 473/2010 er stillet som sikkerhed i form af midlertidig udligningstold på importen af polyethylenterephthalat med et viskositetsindeks på 78 ml/g og derover ifølge ISO-standard 1628-5 med oprindelse i Iran, Pakistan og De Forenede Arabiske Emirater, for øjeblikket henhørende under KN-kode 3907 60 20, opkræves endeligt med den endelige udligningstold, der indføres ved artikel 1. De beløb, der er stillet som sikkerhed ud over den endelige udligningstold, frigives.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. september 2010.
32010R0857
L 254/10
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
PROVEDBENA UREDBA VIJEĆA (EU) br. 857/2010
od 27. rujna 2010.
o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe na uvoz određenog polietilen tereftalata podrijetlom iz Irana, Pakistana i Ujedinjenih Arapskih Emirata
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 597/2009 od 11. lipnja 2009. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice („Osnovna uredba”) (1), a posebno njezin članak 15. stavak 1.,
uzimajući u obzir prijedlog koji je podnijela Europska komisija („Komisija”) nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom,
budući da:
1. POSTUPAK
1.1. Privremene mjere
(1)
Komisija je Uredbom (EU) br. 473/2010 (2) („Privremena uredba”) uvela privremenu kompenzacijsku pristojbu na uvoz određenog polietilen tereftalata podrijetlom iz Irana, Pakistana i Ujedinjenih Arapskih Emirata („dotične zemlje”).
(2)
Postupak je pokrenut nakon što je 20. srpnja 2009. Odbor za polietilen tereftalat udruženja Plastics Europe („podnositelj pritužbe”) podnio pritužbu u ime proizvođača koji predstavljaju veći dio, u ovom slučaju više od 50 %, ukupne proizvodnje određenog polietilen tereftalata u Uniji.
(3)
Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 15. Privremene uredbe, ispitni postupak subvencioniranja i štete obuhvatio je razdoblje od 1. srpnja 2008. do 30. lipnja 2009. („razdoblje ispitnog postupka” ili „RIP”). Ispitivanje kretanja važnih za procjenu štete obuhvatilo je razdoblje od 1. siječnja 2006. do kraja RIP-a („razmatrano razdoblje”).
(4)
Tijekom usporednog antidampinškog postupka, Komisija je Uredbom (EU) br. 472/2010 (3) uvela privremenu antidampinšku pristojbu na uvoz određenog polietilen tereftalata podrijetlom iz Irana i Ujedinjenih Arapskih Emirata.
1.2. Daljnji postupak
(5)
Nakon objave bitnih činjenica i razmatranja na temelju kojih je odlučeno uvesti privremene kompenzacijske mjere („privremena objava”), nekoliko zainteresiranih stranaka dalo je pisane podneske u kojima su obznanile svoje stavove o privremenim nalazima. Strankama koje su to zatražile također je omogućena rasprava.
(6)
Komisija je nastavila tražiti i provjeravati sve podatke koje je smatrala potrebnima za svoje konačne nalaze. Pisani i usmeni komentari, koje su zainteresirane stranke iznijele nakon privremene objave, razmotrili su se i, prema potrebi, privremeni nalazi su na odgovarajući način promijenjeni.
(7)
Sve su stranke obaviještene o bitnim činjenicama i razmatranjima na temelju kojih se namjeravalo preporučiti uvođenje konačne kompenzacijske pristojbe na uvoz određenog polietilen tereftalata podrijetlom iz Irana, Pakistana i Ujedinjenih Arapskih Emirata i konačnu naplatu iznosa osiguranih privremenom pristojbom („konačna objava”). Nakon te objave također im je dano razdoblje za podnošenja prigovora.
(8)
Pisani i usmeni komentari zainteresiranih stranaka razmotreni su i, prema potrebi, nalazi su odgovarajuće promijenjeni.
1.3. Stranke na koje se odnosi postupak
(9)
Neke zainteresirane stranke tvrdile su da uzorak proizvođača iz EU-a nije bio reprezentativan i usklađen i da je, stoga, analiza štete bila manjkava. Posebno se tvrdilo da odabir uzoraka nije bio potreban jer broj proizvođača nije bio velik. Osim toga, tvrdilo se da „umjetnim” razdvajanjem grupacija trgovačkih društava na individualne pravne subjekte uzorak ne bi uključivao neke od vodećih društava na tržištu (Artenius, M&G Polimeri) i da metodologija za odabir uzorka nije dosljedna jer je uzorak također obuhvaćao dvije grupacije trgovačkih društava. Također se navodilo da uzorak nije bio reprezentativan jer nije uključivao ni jednog proizvođača koji povezanom prerađivaču PET-a prodaje u dostatnim količinama. Institucije zato, navodno, nisu mogle ocijeniti stvarni kapacitet opskrbe industrije Unije i nisu uzele u obzir sukob interesa industrije Unije. Štoviše, s obzirom na to da jedno trgovačko društvo nije osiguralo sve potrebne podatke i bilo je isključeno iz uzorka, reprezentativnost je, navodno, pala na 28 % proizvodnje EU-a. Iste su stranke tvrdile da odabrani uzorak nije bio statistički valjan.
(10)
Vezano uz argument da odabir uzorka nije bio potreban jer broj proizvođača nije bio velik, ponavlja se da se pri odabiru uzorka javilo 14 proizvođača iz Unije koji pripadaju broju od osam grupacija trgovačkih društava. S obzirom na objektivno visok broj proizvođača iz EU-a koji su surađivali, odnosno njih 14, odabir uzorka primijenjen je u skladu s člankom 27. stavkom 1. Osnovne uredbe na temelju najvećeg reprezentativnog obujma prodaje koji se unutar raspoloživog vremena mogao objektivno ispitati. Odabrani uzorak sastojao se od pet individualnih trgovačkih društava (sa šest lokacija proizvodnje).
(11)
Što se tiče prve tvrdnje vezane uz reprezentativnost uzorka, valja napomenuti da institucije mogu uključiti individualna trgovačka društva koja su dio grupacije trgovačkih društava u uzorak dokle god su ona reprezentativna i imaju odvojene financijske izvještaje. U suprotnom bi ispitivanje svih 14 proizvođača iz EU-a koji pripadaju osam grupacija trgovačkih društava spriječilo pravovremeni završetak ispitnog postupka. Međutim, činjenica da su dvije grupacije trgovačkih društava uključene u uzorak odgovara metodologiji odabira uzorka primijenjenoj u ovom slučaju, odnosno najvećem reprezentativnom obujmu prodaje klijentima EU-a.
(12)
Što se tiče Indorame, ova grupacija imala je dva različita proizvodna postrojenja tijekom RIP-a - jedno u Nizozemskoj, a drugo u Ujedinjenoj Kraljevini. Uključivanje navedene grupacije u uzorak odgovara primijenjenoj metodologiji odabira uzorka, jer su navedena postrojenja činila jedan subjekt s pravnog i financijskog stajališta. Vezano uz društvo Equipolymers, koje je imalo dva odvojena subjekta za proizvodnju PET-a tijekom RIP-a (jedno u Italiji, a drugo u Njemačkoj), trgovačko je društvo objavilo konsolidirane brojke za obje lokacije. S obzirom na to da je provjera navedenih konsolidiranih brojki bila moguća tijekom posjeta sjedištu trgovačkog društva, odlučeno je da će se trgovačka društva Equipolymers koja proizvode PET smatrati jednim subjektom u svrhu ovog postupka. Vezano uz tvrdnju da su Artenius i M&G Polimeri trebali biti uključeni u uzorak jer su vodeća društva na tržištu, napominje se da ni jedan od njihovih individualnih subjekata nije pripadao trgovačkim društvima s najvećim obujmom prodaje klijentima EU-a.
(13)
Što se tiče tvrdnje da uzorak nije bio reprezentativan, jer nije uključivao jednog proizvođača koji proizvodi uglavnom radi unutarnje potrošnje, valja napomenuti da se kapacitet opskrbljivanja u slučaju takve tvrdnje može ispitati unutar okvira analize interesa Unije, a vlastita se potrošnja u tu svrhu može oduzeti od obujma proizvodnje. Stoga nema potrebe uključivati takvog proizvođača u uzorak radi ispitivanja određenih čimbenika štete. Osim toga, unutar analize interesa Unije može se također ocijeniti bilo kakav dvostruki interes koji proizlazi iz položaja trgovačkog društva koje je istodobno i proizvođač i prerađivač iz EU-a. Položaj trgovačkog društva kao proizvođača i prerađivača EU-a nije povezan s rezultatima industrije Unije kad se kao mjerilo uzima prodaja nepovezanim kupcima u EU-u. Ta je tvrdnja, stoga, odbačena.
(14)
Što se tiče tvrdnje o cjelokupnoj reprezentativnosti uzorka, ponavlja se da je smanjenje uzorka na četiri trgovačka društva smanjilo reprezentativnost sa 65 % na 47 % prodaje svih proizvođača koji surađuju. Navedena četiri trgovačka društva obuhvaćala su 52 % proizvodnje Unije. To se smatra reprezentativnim uzorkom proizvođača EU-a u smislu prodaje nezavisnim kupcima u EU-u.
(15)
Vezano uz tvrdnju da odabrani uzorak nije bio statistički valjan, napominje se da članak 27. stavak 1. Osnovne uredbe jasno dozvoljava odabir uzroka na temelju najvećeg reprezentativnog obujma prodaje koji se tijekom raspoloživog vremena može objektivno ispitati, kao alternativu „statistički valjanom” uzorku.
(16)
U nedostatku bilo kakvih komentara u pogledu odabira uzorka, potvrđuju se uvodne izjave od 5. do 14. Privremene uredbe.
2. DOTIČNI PROIZVOD I ISTOVJETNI PROIZVOD
(17)
Podsjeća se da je, u uvodnoj izjavi 16. Privremene uredbe, dotični proizvod definiran kao polietilen tereftalat viskoznosti 78 ml/g ili više, prema ISO normi 1628-5, podrijetlom iz dotičnih zemalja i trenutačno obuhvaćen oznakom KN 3907 60 20.
(18)
Nadalje, u uvodnoj izjavi 18. Privremene uredbe navedeno je da je ispitni postupak pokazao da su PET koji industrija Unije proizvodi i prodaje u Uniji, i PET koji se proizvodi i prodaje na domaćim tržištima dotičnih zemalja te izvozi u Uniju, istovjetni proizvodi.
(19)
S obzirom na to da se proizvod obuhvaćen ispitnim postupkom smatrao homogenim proizvodom, nije dalje razvrstan u različite vrste proizvoda radi izračuna marža štete.
(20)
Jedan je proizvođač izvoznik tvrdio da PET valja razvrstati u različite vrste proizvoda u skladu s razlikama u viskoznosti, jer je viskoznost bitna za utvrđivanje raznih mogućih primjena proizvedene vrste PET-a. Smatralo se da tvrdnju treba prihvatiti i metodologija izračuna marža štete prilagođena je na odgovarajući način.
3. SUBVENCIONIRANJE
3.1. Iran
3.1.1. Uvod
(21)
Iranska Vlada i proizvođač izvoznik koji surađuje komentirali su sljedeće programe, protiv kojih su u okviru Privremene uredbe uvedene kompenzacijske mjere:
I.
Mjere povezane s posebnim gospodarskim zonama („SEZ”) - petrokemijska posebna gospodarska zona
II.
Financiranje proizvođača izvoznika PET-a od strane društva National Petrochemical Company
3.1.2. Posebni programi
I. Mjere povezane s posebnim gospodarskim zonama („SEZ”) - petrokemijska posebna gospodarska zona
(22)
Iranska Vlada osporila je uvođenje kompenzacijskih mjera na uvoz sirovina i osnovnih sredstava oslobođen od carine u zonama slobodne trgovine. Zone slobodne trgovine i posebne gospodarske zone prema definiciji čine zone oslobođene od carine za uvoz i izvoz, u skladu s WTO-om. Osim toga, iranska Vlada i proizvođač izvoznik koji surađuje tvrdili su da uvoz osnovnih sredstava oslobođen od carine nije zakonski zavisan o rezultatima izvoza jer to izuzeće također postoji za trgovačka društva osnovana na ostatku iranskog državnog područja.
(23)
Vezano uz usklađenost posebnih gospodarskih zona s pravilima WTO-a, napominje se da podneseni opći argument ne može osporiti utvrđene činjenice da je protiv subvencija u pitanju moguće uvesti kompenzacijske mjere jer nije osigurana ni jedna temeljita analiza koja bi odbacila onu predstavljenu u Privremenoj uredbi. Vezano uz uvoz osnovnih sredstava oslobođen od carine u Iranu, podaci u trenutku komentiranja privremene objave ukazuju na to da navedena mogućnost postoji samo u slučaju trgovačkih društava koja rade na modernizaciji svoje infrastrukture, odnosno, da ne predstavlja automatsku odredbu primjenljivu na sve stranke. Stoga su se prethodno navedene tvrdnje morale odbaciti.
(24)
Proizvođač izvoznik koji surađuje tvrdio je da je Komisija zanemarila načelo nediskriminacije jer se u ostalim zemljama, također, primjenjuju slična pravila i režimi. Trgovačko je društvo, također, tvrdilo da ga Komisija nije pravilno obavijestila o opsegu posjeta radi provjere i odgovarajućim podacima koji se zahtijevaju prije takve provjere.
(25)
Vezano uz opću tvrdnju kršenja načela nediskriminacije, podsjeća se da je Komisija pokrenula ovaj antisubvencijski ispitni postupak protiv tri zemlje navedene u pritužbi u skladu s odredbama članka 10. Osnovne uredbe. Stoga se preporuka Komisije može temeljiti samo na nalazima ovog ispitnog postupka. Što se tiče navodnog manjka unaprijed osiguranih podataka o točkama, napominje se da je Komisija unaprijed obavijestila proizvođača izvoznika koji surađuje o posjetu radi provjere i da će zahtijevati podatke tijekom posjeta radi provjere koji se odnose na odnos između proizvođača izvoznika i njegovih dioničara. Stoga su se ove tvrdnje morale odbaciti.
(26)
Proizvođač izvoznik koji surađuje institucijama je skrenuo pozornost na dvije administrativne pogreške kod izračuna izuzeća pristojbe na uvoz jedne sirovine proizvodnog procesa i ukupne uvozne vrijednosti izuzetih osnovnih sredstava. Navedene su pogreške ovdje ispravljene. Revidirane stope subvencije iznose 0,14 % za uvoz proizvoda ulaznog materijala oslobođen od carine i 0,72 % za uvoz osnovnih sredstava oslobođen od carine. Revidirana ukupna stopa subvencije za ovaj program iznosi 0,86 %.
(27)
Na temelju prethodno navedenog i u nedostatku bilo kakvih drugih važnih komentara, potvrđuju se nalazi koji se odnose na ovaj program određeni u uvodnim izjavama od 20. do 44. Privremene uredbe i zamijenjenim uvodnom izjavom 26. ove Uredbe.
II. Financiranje proizvođača izvoznika PET-a od strane društva National Petrochemical Company
(28)
Proizvođač izvoznik koji surađuje (Shahid Tondguyan Petrochemical Co. ili STPC) tvrdio je da njegov glavni dioničar, društvo National Petrochemical Company (NPC), nije javno tijelo i da iranska Vlada nije ovlastila niti uputila NPC da izvrši plaćanja STPC-u. Osim toga, predložena je tvrdnja da se NPC-ovo financiranje STPC-a treba smatrati povratnim sredstvom, a ne subvencijom.
(29)
Pri razmatranju ovih tvrdnji valja podsjetiti na važnost sljedećih čimbenika da bi se ocijenilo treba li subjekt smatrati javnim tijelom u svrhu antisubvencijskog ispitnog postupka: 1. državnog vlasništva; 2. prisutnosti države u Upravnom vijeću subjekta; 3. državne kontrole nad djelatnosti subjekta i subjektovo provođenje državnih politika i interesa; i 4. je li subjekt osnovan u skladu sa zakonom. Svi su navedeni zahtjevi analizirani kako je navedeno u uvodnoj izjavi 52. Privremene uredbe. NPC, kao vladino tijelo, ne treba povjerenstvo ili izaslanstvo, koncepte koji se odnose na privatne subjekte. Ispitni je postupak zapravo utvrdio da je uloga NPC-a razviti i upravljati petrokemijskim sektorom zemlje te da je trgovačko društvo od iranske Vlade dobilo dodatnu zadaću da kao državno upravno tijelo upravlja petrokemijskom posebnom gospodarskom zonom. Bilo kakva tvrdnja koja osporava ulogu NPC-a kao javnog tijela mora se, stoga, odbaciti.
(30)
Vezano uz tvrdnju da financiranje STPC-a treba smatrati povratnim sredstvom, važno je napomenuti da je ispitni postupak pokazao da je vraćanje ovog financiranja samo hipotetska tvrdnja jer ni u jednoj fazi postupka nisu osigurani dokazi da se navedeno vraćanje ostvarilo. Kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi 51. Privremene uredbe, činjenica da se nepovratna sredstva sakupljaju od barem 2004. potvrđuje da je navedeno subvencija koja se ponavlja i da je njezina svrha održati poslovanje jedinog iranskog proizvođača izvoznika koji surađuje. Uzimajući u obzir gore navedeno, odgovarajuća tvrdnja se odbacuje.
(31)
Proizvođač izvoznik koji surađuje također je tvrdio da je iznos subvencije pretjeran. Tvrdilo se da je u Iranu posve uobičajena poslovna praksa da se između matičnog trgovačkog društva (u ovom slučaju NPC-a) i njegovog ovisnog društva (u ovom slučaju STPC-a) ne zaračunava kamata. Također se tvrdilo da, pri izračunu stope subvencije, iznosi korišteni za cjelokupno financiranje od strane NPC-a i ukupan promet STPC-a nisu bili ispravni jer je promet bio prikazan u niskim iznosima i trebalo je koristiti drugi iznos, a ukupno je financiranje bilo pretjerano jer određene iznose ne bi trebalo dodati financiranju STPC-a od strane NPC-a.
(32)
Stoga su se prethodno navedene tvrdnje morale odbaciti. Vezano uz prethodnu tvrdnju koja se odnosi na izračune kamatne stope, napominje se da sakupljeni dokazi ne podupiru tvrdnju trgovačkog društva da je uobičajena poslovna praksa u Iranu da se na financijske transakcije između matičnog trgovačkog društva i ovisnog društva ne dodaje kamata. Štoviše, takva praksa očito nije u skladu s uobičajenom gospodarskom praksom privatnih ulagatelja.
(33)
Važno je napomenuti da je iznos subvencije izračunan na temelju financijskih podataka i podataka koji se odnose na promet koje je osigurao proizvođač izvoznik koji surađuje i koji su provjereni tijekom posjeta radi provjere.
(34)
Vezano uz navodni novi ukupni promet, podsjeća se da podaci izneseni u vrijeme komentiranja Privremene uredbe nisu poduprti dokazima koji se mogu provjeriti i ne odgovaraju onima koje je trgovačko društvo iznijelo prije i tijekom posjeta radi provjere.
(35)
Vezano uz iznos ukupnog financiranja, proizvođač izvoznik koji surađuje tvrdio je da određene iznose ne treba smatrati sastavnim dijelom NPC-ovog financiranja STPC-a. Usprkos tome, osigurani podaci nisu mogli potkrijepiti ovu tvrdnju jer nisu pruženi dokazi koji bi dokazali da dotični iznosi nisu bili važni za NPC-ovo financiranje STPC-a. De facto, dio objašnjenja koja su iznesena ponovno su potvrdila da je NPC djelovao kao javno tijelo preuzimajući obveze financiranja proizvođača izvoznika koji surađuje bez naplaćivanja bilo kakvih kamata koje bi moralo preuzeti drugo javno tijelo. Stoga se oduzimanje od ukupnog iznosa financiranja ne može odobriti jer nisu pruženi dokazi koji se mogu provjeriti.
(36)
Iranska je Vlada tvrdila da se u skladu s člankom 14. WTO-ovog Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama (Sporazum SCM), „dodjela temeljnog kapitala od strane Vlade… [i] zajam Vlade ne smatraju prenošenjem koristi…”, i stoga se NPC-ovo financiranje SPTC-a ne treba smatrati subvencijom. Ovu je tvrdnju trebalo odbaciti jer se u prethodno navedenom članku 14. zaključuje da „dodjela temeljnog kapitala od strane Vlade ne smatra se prenošenjem olakšice, osim ako se odluka o ulaganju smatra nedosljednom u odnosu na uobičajenu praksu ulaganja privatnih ulagatelja na državnom području te članice”. Navedena praksa ne odgovara uobičajenoj praksi ulaganja privatnih ulagatelja jer vjerojatno ni jedna komercijalna organizacija bilo koje članice WTO-a ne bi nastavila s takvim nepovratnim financiranjem. U svakom slučaju valja napomenuti da Iran nije članica WTO-a.
(37)
Na temelju prethodno navedenog i u nedostatku bilo kakvih drugih važnih komentara, potvrđuju se nalazi koji se odnose na ovaj program određeni u uvodnim izjavama od 45. do 57. Privremene uredbe.
3.1.3. Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere
(38)
Uzimajući u obzir gore navedene uvodne izjave od 21. do 37., konačan iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere u skladu s odredbama Osnovne uredbe, izražene kao ad valorem, za jedinog iranskog proizvođača izvoznika iznosi 51,88 %.
3.2. Pakistan
3.2.1. Uvod
(39)
Pakistanska Vlada i proizvođač izvoznik koji surađuje komentirali su sljedeće programe, protiv kojih su u okviru Privremene uredbe uvedene kompenzacijske mjere:
I.
Program proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”)
II.
Uvoz postrojenja, strojeva i opreme kod proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”)
III.
Tarifna zaštita kupovine PTA-a na domaćem tržištu
IV.
Režim konačnog poreza (FTR)
V.
Program dugoročnog financiranja izvoza s fiksnom stopom (LTF-EOP)
VI.
Program financiranja izvoza od strane Državne banke Pakistana (EFS)
VII.
Financiranje na temelju okružnice F.E. br. 25 Državne banke Pakistana.
(40)
Pakistanska je Vlada kao uvodnu napomenu navela da Komisija nije razumjela ili je zanemarila njezine prethodne podneske vezane uz programe subvencija. Proizvođač izvoznik koji surađuje kao uvodnu napomenu je naveo da su prethodni podnesci pakistanske Vlade sadržavali utemeljenu pravnu analizu koja je ukazivala na to da programe ne treba smatrati „zabranjenim” subvencijama. Navedena je stranka također tvrdila da je Komisija temeljila svoje nalaze u Privremenoj uredbi ne samo na neispravnoj ocjeni činjenica nego i na neispravnoj pravnoj analizi. Nadalje se tvrdilo da je pakistanska Vlada predstavila ispravnu pravnu analizu.
(41)
Vezano uz podneske koji su prethodili Privremenoj uredbi, napominje se da ih je Komisija u potpunosti uzela u obzir tijekom ispitnog postupka jer su, zajedno s odgovarajućim odgovorima stranaka na upitnik i naknadno iznesenim podacima, činili dio podataka na kojima se temeljilo privremeno utvrđivanje.
(42)
Štoviše, napominje se da je Komisija ispravno navela pravne odredbe odgovarajućih programa i praktične primjene koje su proizašle iz njih. Nisu osigurani dokazi da pravne odredbe nisu bile ispravne. Što se tiče pravne analize Komisije, ona se temeljila na odgovarajućim odredbama Osnovne uredbe te je dodatno poduprta dugoročnom pravnom analizom korištenom u EU-u tijekom prošlog antisubvencijskog ispitnog postupka kod analize, primjerice, programa povrata pristojba, programa izvoznih kredita i programa poreza na dohodak (4). Činjenica da stranka nije suglasna s predloženom pravnom analizom ne ukazuje na to da je ta analiza neispravna, posebno kad ta tvrdnja nije poduprta dokazima. To je još više očito jer je pakistanska Vlada u podnesku Privremenoj uredbi izrazila spremnost na izmjenu opsega mogućeg broja programa. Uzimajući u obzir gore navedeno, tvrdnje iz uvodne izjave 40. trebalo je odbaciti.
3.2.2. Posebni programi
I. Program proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”)
(43)
Pakistanska Vlada i proizvođač izvoznik koji surađuje ponovili su svoje stavove da se programom proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) uspješno upravlja zahvaljujući učinkovitoj provedbi i sustavu praćenja koji bilježi potrošnju/smanjenje i kontrolira sirovine oslobođene od carine i stvarnu potrošnju trgovačkog društva prema podacima njegove ukupne proizvodnje. Također su tvrdili da se omjer ulaznog/izlaznog materijala temelji na stvarnoj potrošnji odgovarajućeg trgovačkog društva koje koristi prednosti programa i da se ti podaci o ulaznom materijalu provjeravaju. Prema navedenim tvrdnjama, omjer ulaznog/izlaznog materijala utvrđen je pomoću provjerenog sustava mjerila koji je redovito ažuriran na temelju stvarne potrošnje trgovačkog društva. Nakon bilo kakve promjene omjera, pretjerani otpust prethodnog razdoblja ponovno je dodan da bi se ažurirao registar raspoloživih zaliha i dobile stvarne zalihe, i na temelju takvih stvarnih zaliha trgovačko društvo koje koristi prednosti programa mora prikazati izvoz gotovih proizvoda. Nadalje, proizvođač izvoznik koji surađuje predao je dva dopisa u kojima je carinskim tijelima otkrio materijale sačuvane u okviru proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) koji pokazuju da je trgovačko društvo imalo dopuštenje da iskoristi posljedične prekomjerne količine ulaznih materijala za proizvodnju robe za budući izvoz.
(44)
Vezano uz ovaj program, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 70. Privremene uredbe, odgovarajuća evidencija o primljenoj ulaznoj robi koja je proizvedena i izvezena nije vođena na temelju stvarne potrošnje. Prema potvrdi o analizi, zabilježena je samo teoretska potrošnja, s omjerima ulaznih-izlaznih materijala za svu sirovinu za proizvodnju 1 000 kg izlaznog materijala. Navedene ulazno-izlazne norme odredila su tijela i periodično su revidirane na temelju podataka dobivenih od proizvođača izvoznika koji surađuje, no nema jasnih pravila ni dokaza o tome kako se navedene revizije provode. Osim toga, nakon revizija navedenih na potvrdi o analizi koje su ukazale na postojanje pretjeranog otpusta, tijela nisu poduzela korake praćenja da bi provjerila cjelovitost prethodne stvarne potrošnje i zahtijevala plaćanja izvršena za prethodne godine. Drugim riječima, nije izvršena nikakva kontrola pretjeranog otpusta otpisanih pristojba Proizvođač izvoznik koji surađuje tvrdio je da su prekomjerne sirovine zabilježene tijekom prethodnog razdoblja ponovno dodane da bi se ažurirao registar raspoloživih zaliha i dobile stvarne zalihe. Valja napomenuti da se ta praksa oslanja na činjenicu da je proizvođač izvoznik, na vlastitu inicijativu, nastavio odgovarajućim tijelima ukazivati na pretjerani otpust sakupljen tijekom prethodnog razdoblja. Još je zanimljivije da ova praksa nije ni u kojem obliku predviđena zakonodavnim odredbama koje reguliraju navedeni program. Sve prethodno navedeno potvrđuje da za ovaj program ne postoje učinkovita provedba i sustav praćenja. U tim okolnostima sve su odgovarajuće tvrdnje odbačene.
(45)
Obje su stranke tvrdile da je carinska pristojba u okviru uobičajenog režima uvoza iznosila nulu tijekom RIP-a i, stoga, na uvoz PTA-a u okviru proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) nije se odustalo od naplate prihoda Vlade.
(46)
Ovu tvrdnju je trebalo odbaciti. Jasno je iz podataka koje su podnijele stranke da je uobičajena carinska pristojba na uvoz PTA-a 7,5 %. Odstupanjem i u određenim uvjetima stranke mogu koristiti stopu pristojbe od nula posto. Činjenica da je pakistanska Vlada uspostavila program proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) ili program tarifne zaštite kupovine PTA-a ni na koji način ne ukazuje na to da je stopa carinske pristojbe na cjelokupan uvoz PTA-a nula. Štoviše, postojanje prethodno navedenih programa potvrđuje da se odustalo od naplate prihoda Vladi i to je razlog zbog kojeg su provedeni posebni programi odstupanja s posebnim pravilima i prikladnim korisnicima.
(47)
Proizvođač izvoznik koji surađuje također je tvrdio da nije bilo kršenja članka 349. poglavlja XV. pakistanskih carinskih propisa iz 2001. U tom je smislu podneseno da proizvodnja pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) obuhvaća sve tvornice trgovačkog društva i stoga su skladišne prostorije zadovoljavale odgovarajuća pravila u skladu s kojima nezavisno područje mora imati nezavisni ulaz ili izlaz, odvojen od javne površine, i ni jedan drugi ulaz ili izlaz, pri čemu područje proizvodnje i odvojena skladišta gotove robe, odbijene robe i otpada moraju biti jasno označeni.
(48)
Vezano uz prethodno navedene komentare, valja napomenuti da je provjera radi posjeta otkrila da su samo sirovine uvezene oslobođene od carine odvojene od lokalno nabavljene ulazne robe. Skladišne prostorije, odnosno carinsko skladište i proizvodnja pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) nisu se nalazile na nezavisnom području s nezavisnim ulazom ili izlazom, odvojenim od javne površine, i bez drugog ulaza ili izlaza, kako je opisano u prethodno navedenom članku 349. Nadalje, tvrdnja stranke da se cijela njezina tvornica nalazi u okviru proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) ne temelji se na dokazima koji se mogu provjeriti (npr. izričita dozvola u prostorijama proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) osim analize teksta članka 349. Stoga su se odgovarajuće tvrdnje morale odbaciti.
(49)
Pakistanska je Vlada nedavno provela upravne promjene povezane s ovim programom. Uvela je detaljniju definiciju proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) u zakonodavstvu i poduzela korake radi poboljšanja kontrole programa od strane odgovarajućih tijela.
(50)
Što se tiče kontrole koju je tijelo provodilo vezano uz proizvodnju pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”), uvedene promjene ne odnose se na najkritičnije nedostatke sustava poput identificiranja trenutačnog ispitnog postupka, odnosno: i. izostanka izvještavanja o stvarnoj potrošnji uvezene sirovine i ii. izostanka sustava provjeravanja usmjerenog na stvarne rezultate, a ne na prethodno postavljene norme. Nadalje, s obzirom na to da provedbu svih promjena učinjenih vezano uz ovaj program valja dobro provjeriti (utvrđeni problemi također se odnose na upravljanje programom), prije donošenja bilo kakve konačne odluke vezane uz izmjene programa i načina na koji su tijela provela navedene izmjene i osigurala ispravno vođen sustav provjere bilo bi potrebno određeno vrijeme.
(51)
Pakistanska je Vlada izrazila spremnost da Komisiji predloži preuzimanje obveze vezane uz stvarnu provedbu pravila primjenljivih na proizvodnju pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”). Predloženo je da bi se navedeno vršilo kroz osiguravanje dokaza da proizvođač izvoznik koji surađuje postupa u skladu s novim pravilima (npr. promjene vezane uz prostorije, reviziju omjera ulaznog/izlaznog materijala, vraćanje pristojba), kroz periodične izvještaje i posjete radi provjere od strane Komisije.
(52)
Vezano uz gore navedeno, napominje se da ovim prijedlogom za preuzimanje obveze pakistanska Vlada neizravno potvrđuje sve nedostatke povezane s ovim programom navedene u Privremenoj uredbi. Osim toga, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 50., nije moguće preuzeti obvezu koja se odnosi na upravljanje programom na temelju dokaza koji bi se ostvarili samo u budućnosti. Naposljetku, takvo preuzimanje obveze nije praktično jer bi potrebno praćenje zahtijevalo redovno ponavljanje važnih dijelova ispitnog postupka. U tom smislu treba naglasiti da bi pakistanska Vlada i/ili proizvođač izvoznik koji surađuje, u slučaju ispunjenja odgovarajućih odredaba članka 19. Osnovne uredbe, mogli zahtijevati privremenu reviziju mjera.
(53)
Na temelju prethodno navedenog i u nedostatku bilo kakvih drugih važnih komentara, potvrđuju se nalazi koji se odnose na ovaj program određeni u uvodnim izjavama od 60. do 80. Privremene uredbe i zamijenjenim uvodnim izjavama od 44. do 52. ove Uredbe.
II. Uvoz postrojenja, strojeva i opreme kod proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”)
(54)
Vezano uz ovaj program obje su stranke tvrdile da kamatna stopa koja se koristi za izračun marže subvencije mora biti kamatna stopa dostupna dotičnom izvozniku tijekom RIP-a. Nadalje, stranke su tvrdile da s obzirom na to da su postrojenja, strojevi i oprema korišteni za proizvodnju PET-a namijenjenog i za izvoz i za domaću prodaju, marža subvencije treba biti utvrđena na temelju ukupnog prometa proizvođača izvoznika.
(55)
U odgovoru na navedene tvrdnje valja napomenuti da je kamatna stopa korištena pri izračunu komercijalna kamatna stopa primijenjena tijekom RIP-a u Pakistanu, prema podacima s internetske stranice Državne banke Pakistana. Navedena stopa predstavlja uobičajenu kreditnu stopu koja prevladava na tržištu. Što se tiče nazivnika u izračunu subvencije, valja podsjetiti da je preduvjet za korištenje programa postavljanje uvezenih strojeva kod proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”), sustava uvoza sirovina oslobođenog od carine koji se koristi samo za naknadni izvoz u okviru proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”). Stoga iznos subvencije (brojnik) mora biti dodijeljen za cjelokupni promet izvoza tijekom RIP-a jer je subvencija zavisna o realizaciji izvoza. Posljedično, sve gore navedene tvrdnje morale su se odbaciti.
(56)
Na temelju prethodno navedenog i u nedostatku bilo kakvih drugih važnih komentara, potvrđuju se nalazi koji se odnose na ovaj program određeni u uvodnim izjavama od 81. do 92. Privremene uredbe.
III. Tarifna zaštita kupovine PTA-a na domaćem tržištu
(57)
Pakistanska je Vlada tvrdila da cijena lokalno proizvedenog PTA-a nije smanjena za 7,5 % u odnosu na međunarodnu cijenu i da se povrat ne daje samo za PTA domaće proizvodnje nego i za uvezeni PTA. Proizvođač izvoznik koji surađuje tvrdio je da program omogućuje povrat carinskih pristojba za lokalno nabavljen i za uvezen PTA i, stoga, program ne daje prednost nabavi PTA-a domaće proizvodnje. Također se tvrdilo da zakonodavstvo ne ograničava pristup navedenom programu.
(58)
Ovi argumenti morali su se odbaciti. U tom se smislu napominje da ovaj program osigurava financijski doprinos u obliku izravnog prenošenja sredstava koje trgovačkom društvu primatelju donosi očite prednosti. Analiza podataka koje je priložila pakistanska Vlada jasno pokazuje da kvalificirano trgovačko društvo može: i. kupiti PTA na domaćem tržištu i primiti kompenzacijsku potporu koja iznosi 7,5 % cijene plaćene za kupovinu PTA-a proizvedenog lokalno ili ii. uvesti PTA i primiti povrat primjenljive carinske pristojbe (7,5 %) plaćene na uvoz PTA-a. No potonja mogućnost nije dozvoljena ako kvalificirano trgovačko društvo koristi program povrata pristojbe (npr. proizvodnja pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”)) na uvoz PTA-a. Očito je iz gore navedenog da je proizvođač izvoznik koji surađuje de iure prisiljen koristiti ovaj program samo za svoju kupovinu PTA-a domaće proizvodnje jer je usporedno koristio program proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) za uvezeni PTA-a.
Štoviše, očito je da čak i u slučajevima u kojima jedno kvalificirano trgovačko društvo iskoristi oba dostupna programa (odnosno, odričući se mogućnosti korištenja programa povrata proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”)) očekivani bi povrati bili drukčiji jer se u jednom slučaju stopa izračunava na temelju pune domaće fakturirane cijene dok se u drugom slučaju izračunava u odnosu na prijavljenu vrijednost na carini koja nije nužno puna fakturirana cijena. Nisu osigurani dokazi koji se mogu provjeriti koji bi osporili prethodno navedene zaključke. Naposljetku, vezano uz argument da nema ograničenja koja se odnose na pristup programu, ispitni je postupak pokazao da je odgovarajuće zakonodavstvo jasno po imenu navelo kvalificirane stranke. U svakom slučaju, PTA domaće proizvodnje nije podložan nikakvoj pristojbi i stoga se „povrat” od 7,5 % smatra izravnim prijenosom sredstava, ili čistim bespovratnim sredstvom. Jedini način na koji proizvođač PET-a može dobiti ovu subvenciju, odnosno bespovratno sredstvo, jest kupnjom PTA-a domaće proizvodnje. S druge strane, bilo kakav „povrat” carinske pristojbe na uvezeni PTA predstavlja izuzeće od uobičajeno plaćanja, a ne izravni prijenos sredstava; zato dvije situacije nisu jednake.
(59)
Posljedično, program daje očitu prednost domaćem kupcu, odnosno proizvođaču PET-a kroz izravni prijenos sredstava i specifičan je, u smislu članka 4. stavka 4. točke (b) Osnovne uredbe, s obzirom na to da je subvencija zavisna o korištenju domaće, a ne uvezene robe, jer samo domaća roba može biti kvalificirana kao bespovratno sredstvo. Nadalje, ova subvencija također se može smatrati specifičnom u smislu članka 4. stavka 4. točke (a) Osnovne Uredbe, jer zakonodavstvo izričito ograničava pristup ovom programu određenim poduzećima iz poliesterske industrije.
(60)
Vezano uz ovaj program, pakistanska je Vlada, zajedno s komentarima Privremene uredbe, priložila vladinu odredbu izdanu 28. lipnja 2010. navodeći da SRO br. 1045(I.)/2008 prestaje važiti od 1. srpnja 2010. Pakistanska je Vlada tvrdila da će navedeni razvoj osigurati da korisnicima PTA-a nije ili više neće biti dopušten povrat PTA-a domaće proizvodnje ili uvezenog PTA-a.
(61)
Štoviše, odlomak objavljen u medijima koji je proizvođač izvoznik koji surađuje priložio vezano uz isto pitanje navodi na to da je pakistanska Vlada odlučila povući uredbu važnu za ovaj program da bi Pakistan vezano uz navedeno mogao zadovoljiti međunarodne norme. Proizvođač izvoznik koji surađuje podupro je informacije pakistanske Vlade podacima koji potvrđuju da od 1. srpnja 2010. više neće biti moguće primiti odgovarajuća bespovratna sredstva kod kupnje PTA-a domaće proizvodnje. U tom se smislu podsjeća da se u skladu s člankom 15. Osnovne uredbe neće doći do uvođenja mjera ako se subvencija povuče ili ako se pokaže da uključeni izvoznici više nemaju koristi od subvencije. Prethodno navedeni podaci jasno ukazuju na to da se Pakistan zapravo slaže s tim da su točke Privremene uredbe koje se odnose na ovaj program zahtijevale korektivne radnje s njegove strane, da je pakistanska Vlada ukinula program i da proizvođač izvoznik koji surađuje nema nikakve prednosti povezane s ovim programom. U tim okolnostima smatra se da su uvjeti navedeni u članku 15. Osnovne uredbe ispunjeni i da zato protiv ovog programa ne treba uvesti kompenzacijske mjere.
(62)
Na temelju prethodno navedenog i u nedostatku bilo kakvih drugih važnih komentara, potvrđuju se nalazi koji se odnose na ovaj program određeni u uvodnim izjavama od 93. do 105. Privremene uredbe i zamijenjenim uvodnim izjavama od 58. do 61. ove Uredbe.
IV. Režim konačnog poreza (FTR)
(63)
Obje su stranke tvrdile da ovaj program čini drukčiji sustav oporezivanja i da protiv njega ne treba uvesti kompenzacijske mjere jer Pakistan ima suverenitet nad oporezivanjem i može primijeniti sustav oporezivanja koji god želi. Također se tvrdilo da režim konačnog poreza (FTR) ne podrazumijeva financijski doprinos bilo kojem trgovačkom društvu i da čini općenito pravilo oporezivanja u Pakistanu (zadržani porez od 1 % u vrijeme realizacije deviznog poslovanja) koje posluje prema drukčijem konceptu i na drukčijem temelju u usporedbi s režimom uobičajenog poreza (NTR) koji za domaći prihod predviđa porez od 35 %. Prema navedenim strankama, nije moguće utvrditi koji je od dva sustava povoljniji i zato FTR ne rezultira otpisanim prihodom, odnosno ne sakuplja prihod Vlade koji je inače dospio.
(64)
U odnosu na navedene tvrdnje, valja napomenuti da nije u pitanju suverenitet Pakistana nego navodne subvencije odobrene određenim proizvođačima izvoznicima. Štoviše, treba podsjetiti da se dobit od izvoza oporezuje na način drukčiji od dobiti dobivene putem domaće prodaje. S obzirom na to da ovaj porezni režim rezultira dobiti od izvoza koja se oporezuje po nižoj stopi od one dobivene putem domaće prodaje, ovaj se program smatra subvencijom u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. i članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe u obliku otpisanog prihoda Vlade od kojeg trgovačko društvo primatelj ima koristi. Subvencija je također specifična u smislu članka 4. stavka 4. točke (a) s obzirom na to da je zavisna o realizaciji izvoza.
(65)
Osim toga, proizvođač izvoznik koji surađuje priložio je niz izračuna u formatu Excel za godine 2008. i 2009. i obavijest o poreznom zahtjevu i nalog za ocjenu koju je izdao zamjenik povjerenika za porez na dohodak koji je revidirao niz brojki iz izjave trgovačkog društva o povratu poreza na dohodak iz 2008. Pakistanska Vlada poduprla je tvrdnje proizvođača izvoznika koji surađuje navodeći da izneseni izračuni pokazuju da je proizvođač izvoznik koji surađuje platio više poreza u okviru režima konačnog poreza(FTR) u usporedbi s onime što bi trebao platiti u slučaju primjene režima uobičajenog poreza (NTR).
(66)
Ovi argumenti morali su se odbaciti. Kao prvo, izneseni izračuni ne čine dio izjave trgovačkog društva o povratu poreza na dohodak ili bilo kojeg drugog službenog dokumenta poreznog tijela. Stoga nema dokaza koji se mogu provjeriti koji točno prikazuju obveze poreza na dohodak proizvođača izvoznika koji surađuje.
(67)
Zatim, analiza podnesenih službenih dokumenata poreznog tijela (obavijest o poreznom zahtjevu i nalog za ocjenu) ni na koji način ne potvrđuje tvrdnje stranaka vezane uz razine poreza dospjelog u okviru drukčijih poreznih režima.
(68)
Vezano uz predanu dokumentaciju koja se odnosi na 2008., stranke nisu uspjele pokazati na koji se način predstavljeni iznosi podudaraju s izjavom trgovačkog društva o povratu poreza na dohodak iz 2008. i s dva dokumenta koje su naknadno izdale odgovarajuća porezna tijela. Što se tiče potonjih dokumenata, čini se da oni potvrđuju zahtjev da trgovačko društvo plati porez na dohodak na domaći dohodak. No iz priloženih podataka nije posve jasno je li taj iznos poreza (ili bilo koji drugi iznos poreza) stvarno plaćen ili se trgovačko društvo žalilo na gore navedenu poreznu obavijest. Također nije jasno na koji bi način iznosi u izračunima u formatu Excel mogli odgovarati izjavi trgovačkog društva o povratu poreza na dohodak ili naloga za ocjenu koje je izdalo porezno tijelo. Čak ako se prihvati da je iznos naveden u obavijesti o poreznom zahtjevu podmiren, to ne bi promijenilo zaključak da je proizvođač izvoznik koji surađuje platio manje poreza nego što bi platio da se na dohodak od izvoza primijenila stopa od 35 %.
(69)
Vezano uz podnesene dokumente koji se odnose na 2009. valja napomenuti da stranke nisu priložile izjavu o povratu poreza na dohodak proizvođača izvoznika koji surađuje iz 2009. Umjesto službenih poreznih potvrda i izjava o povratu, kao dokaz je priložen izračun u formatu Excel. Takvi podaci očito se ne mogu provjeriti i ne mogu poduprijeti ni jednu tvrdnju vezanu uz razvoj poreza na dohodak nakon RIP-a. U tom smislu treba naglasiti da bi pakistanska Vlada i/ili proizvođač izvoznik koji surađuje, u slučaju ispunjenja odgovarajućih odredbi članka 19. Osnovne uredbe, mogli zahtijevati privremenu reviziju mjera.
(70)
Međutim, kod izračuna iznosa subvencije prema režimu konačnog poreza (FTR), otkrivena je administrativna pogreška koja se odnosi na dohodak od izvoza proizvođača izvoznika koji surađuje u izjavi o povratu poreza na dohodak trgovačkog društva iz 2008. Pogreška je ispravljena na odgovarajući način. Stopa subvencije utvrđena u odnosu na ovaj program za proizvođača izvoznika tijekom RIP-a iznosi 1,97 % (umjesto 1,95 %).
(71)
Na temelju prethodno navedenog i u nedostatku bilo kakvih drugih važnih komentara, potvrđuju se nalazi koji se odnose na ovaj program određeni u uvodnim izjavama od 106. do 116. Privremene uredbe i zamijenjenim uvodnom izjavom 70. ove Uredbe.
V. Program dugoročnog financiranja izvoza s fiksnom stopom (LTF-EOP)
(72)
Obje su stranke tvrdile da kamatna stopa korištena za izračun marže subvencije ovog programa financiranja mora biti kamatna stopa dostupna u vrijeme kad je proizvođač izvoznik pregovarao o financiranju s fiksnom stopom, odnosno stopa 2004. - 2005. Nadalje, nazivnik korišten za izračun privremene marže subvencije treba bi biti ukupan promet trgovačkog društva, a ne ukupan promet od izvoza, jer se jednaka proizvodna postrojenja, koja se financiraju u okviru programa LTF-EOP, koriste za proizvodnju domaće i izvezene robe.
(73)
Ove je tvrdnje trebalo odbaciti. Kao prvo treba razjasniti da je kamatna stopa korištena pri izračunu komercijalna kamatna stopa primijenjena tijekom RIP-a u Pakistanu, prema podacima s internetske stranice Državne banke Pakistana. Financiranje oko kojeg se pregovaralo 2004./2005. dotični je izvoznik smanjio u obrocima. Kod izračuna iznosa subvencija, korišten je iznos kredita za RIP, kako je naveo proizvođač izvoznik koji surađuje. Tijekom ispitivanja koristi stranke tijekom specifičnog RIP-a, obično se uspoređuje primjenljiva komercijalna stopa kreditiranja koja prevladava na tržištu tijekom RIP-a sa stopom plaćenom na zajam primljen tijekom RIP-a, što je i ovdje bio slučaj. Vezano uz nazivnik izračuna subvencije, treba podsjetiti da je preduvjet za ostvarivanje koristi iz programa da trgovačko društvo mora izravno ili neizravno izvesti najmanje 50 % godišnje proizvodnje. Stoga iznos subvencije (brojnik) mora biti dodijeljen za promet izvoza dotičnog proizvoda tijekom RIP-a jer je subvencija zavisna o realizaciji izvoza.
(74)
Na temelju prethodno navedenog i u nedostatku bilo kakvih drugih važnih komentara, potvrđuju se nalazi koji se odnose na ovaj program određeni u uvodnim izjavama od 117. do 133. Privremene uredbe.
VI. Program financiranja izvoza od strane Državne banke Pakistana (EFS)
(75)
Pakistanska je Vlada navela da je PET sektor isključen iz ovog programa odlukom Državne banke Pakistana od 28. lipnja 2010. Tvrdilo se da ovaj program odgovara odredbama članka 15. Osnovne uredbe i da Komisija protiv njega ne bi trebala uvesti kompenzacijske mjere jer je dokazano da je subvencija povučena. Proizvođač izvoznik koji surađuje tvrdio je da u skladu s okružnicom br. 09 Državne banke Pakistana iz 2010., od 28. lipnja 2010. trgovačko društvo podmirilo cjelokupni iznos financiranja EFS-a i da nema nepodmirenih iznosa dana 30. lipnja 2010. vezano uz EFS.
(76)
Vezano uz tu tvrdnju podsjeća se da je u članku 15. Osnovne uredbe navedeno da mjere neće biti uvedene ako se subvencija povuče ili se dokaže da uključeni izvoznik više nema koristi od subvencije. Što se tiče podnesenih dokumenata važnih za EFS, napominje se da odluka Državne banke Pakistana navodi da banke ne smiju dozvoliti olakšice financiranja za PET u okviru ovog programa. U odgovarajućem je tekstu također navedeno da će postojeće olakšice odobrene izvoznicima ostati važeće do datuma dospijeća najma dok će realizacija izvoza trgovačkih društava biti uzeta u obzir za zaduživanje trgovačkih društava tijekom 2009. - 2010. i za dodijeljena prava do 2011.
Vezano uz navedene točke, pakistanska je Vlada objasnila, priloživši potrebne dokumente, da trgovačka društva u Pakistanu koja u okviru ovog programa nemaju kratkoročni zajam tijekom financijske godine 2009. - 2010. (odnosno, do 30. lipnja 2010.) nemaju pravo na ikakve prednosti tijekom prijelaznog razdoblja do 2011. Što se tiče tvrdnje da proizvođač izvoznik koji surađuje nema nepodmireni iznos financiranja u okviru EFS-a, napominje se da je ova tvrdnja poduprta nizom dokaza odgovarajućih banaka koje je potvrdio ovlašteni računovođa trgovačkog društva. Uzimajući u obzir prethodno navedeno, zaključuje se da su stranke bile u položaju dokazati da uključeni izvoznik više nema koristi od programa EFS-a. Stoga su uvjeti navedeni u članku 15. Osnovne uredbe ispunjeni i tvrdnje su se smatrale opravdanima. Zaključeno je da se protiv ovog programa ne bi trebale uvesti kompenzacijske mjere.
(77)
Proizvođač izvoznik koji surađuje također je tvrdio da kamatna stopa korištena za izračun marže štete mora biti kratkoročna kamatna stopa dostupna trgovačkom društvu tijekom RIP-a. Također se tvrdilo da se dobivena sredstva koriste za ispunjavanje cjelokupnih financijskih potreba kratkoročne imovine trgovačkog društva za domaću i izvoznu prodaju, i stoga bi nazivnik izračuna marže štete trebao biti ukupan promet trgovačkog društva.
(78)
Ove je tvrdnje trebalo odbaciti. Podsjeća se da je kamatna stopa korištena pri izračunu komercijalna kamatna stopa primijenjena tijekom RIP-a u Pakistanu, prema podacima s internetske stranice Državne banke Pakistana. Navedena stopa predstavlja uobičajenu kreditnu stopu koja prevladava na tržištu. Što se tiče nazivnika izračuna subvencije, napominje se da je preduvjet za korištenje programa ili ispunjenje specifičnih poslova koji se odnose na izvoz ili cjelokupna realizacija izvoza. Stoga iznos subvencije (brojnik) mora biti dodijeljen za cjelokupni promet izvoza tijekom RIP-a jer je subvencija zavisna o realizaciji izvoza.
(79)
Na temelju prethodno navedenog i u nedostatku bilo kakvih drugih važnih komentara, potvrđuju se nalazi koji se odnose na ovaj program određeni u uvodnim izjavama od 134. do 148. Privremene uredbe i zamijenjenim uvodnim izjavama od 75. do 78. ove Uredbe.
VII. Financiranje na temelju okružnice F.E. br. 25 Državne banke Pakistana
(80)
Obje su stranke navele u podnesku da se Državna banka Pakistana nije uplitala u navedeni program, da komercijalne banke osiguravaju financiranje u stranoj valuti bez povlaštenih kamatnih stopa i da program nije zavisan o realizaciji izvoza jer ga mogu koristiti i izvoznici i uvoznici.
(81)
Navedeni argumenti su analizirani u smislu odgovarajućih pravnih odredaba i praktične provedbe programa i utvrđeno je da su opravdani. Zaključeno je da se protiv ovog programa ne bi trebale uvesti kompenzacijske mjere. S obzirom na to da se protiv programa na temelju okružnice F.E. br. 25 Državne banke Pakistana neće uvesti kompenzacijske mjere, nije potrebno odgovoriti na odgovarajuće komentare na objavu.
3.2.3. Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere
(82)
Uzimajući u obzir gore navedeno, konačan iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere u skladu s odredbama Osnovne uredbe, izražene kao ad valorem, za jedinog pakistanskog proizvođača izvoznika koji surađuje iznosi 5,15 %.
3.3. Ujedinjeni Arapski Emirati (UAE)
3.3.1. Uvod
(83)
Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata i proizvođač izvoznik koji surađuje komentirali su sljedeće programe, protiv kojih su u okviru Privremene uredbe uvedene kompenzacijske mjere:
I.
Savezni zakon br. 1. iz 1979.
II.
Zona slobodne trgovine (FTZ)
3.3.2. Posebni programi
I. Savezni zakon br. 1. iz 1979.
(84)
Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata izjavila je da je program u okviru Saveznog zakona br. 1. iz 1979. općenito i horizontalno dostupan svim industrijskim sektorima i poduzećima u Ujedinjenim Arapskim Emiratima i da se odobrava bez ikakvog izuzeća. Proizvođač izvoznik koji surađuje izjavio je da dozvola izdana u okviru Saveznog zakona br. 1. iz 1979. čini preduvjet za postojanje i poslovanje u Ujedinjenim Arapskim Emiratima.
(85)
U odnosu na gore navedeno, napominje se da je ispitni postupak utvrdio da bi industrijska poduzeća u Ujedinjenim Arapskim Emiratima mogla poslovati na temelju raznih vrsta dozvola. Osim dozvole odobrene u okviru Saveznog zakona br. 1 iz 1979., industrijsko poduzeće može poslovati na temelju dozvole izdane od strane regionalnih tijela u posebnom emiratu u kojem se nalazi njegovo sjedište. Tako je bilo u primjeru proizvođača izvoznika koji surađuje koji ima dozvolu izdanu od strane Vlade emirata Ras al Khaimaha. Nadalje, industrijsko poduzeće moglo bi poslovati u okviru zone slobodne trgovine u kojoj, u skladu s prethodno navedenim zakonom, nije potrebna ikakva dozvola. Stoga nije ispravno reći da sva industrijska poduzeća u Ujedinjenim Arapskim Emiratima posluju u okviru Saveznog zakona br. 1 iz 1979. Nije dokazano da je dodjela programa automatska i odgovarajuću tvrdnju valja odbaciti.
(86)
Obje su stranke tvrdile da su zahtjevi navedeni u zakonu samo preduvjeti potrebni da bi bilo koji industrijski projekt djelovao u zemlji te da ne bi bio izuzet od plaćanja carinskih pristojba i zato je analiza Komisije u Privremenoj uredbi članaka 12., 13. i 21. Saveznog zakona br. 1 pogrešna. Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata također je izjavila da s obzirom na članak 13. izraz „razmatrano” nema obvezno značenje u arapskoj verziji zakona. Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata također je tvrdila da članci 11. i 12. prethodno navedenog zakona nikad u praksi nisu primijenjeni jer Tehnički odbor, odgovoran za iznošenje preporuka vezanih uz primjene ministru, nikad nije osnovan. Također se tvrdilo da je uloga Odjela za industrijski razvoj određena u korisničkom priručniku Elektroničkog industrijskog sustava koje je izdalo ministarstvo, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 173. Privremene uredbe.
(87)
Ove je tvrdnje trebalo odbaciti. Napominje se da članci 13. i 21. zakona čine dio postepenog procesa predviđenog u analizi radi ishođenja industrijske dozvole u okviru Saveznog zakona br. 1 iz 1979. Vezano uz članke 11. i 12. napominje se da ti članci navode ulogu i odgovornosti raznih tijela državne vlasti koja izdaju industrijsku dozvolu u okviru Saveznog zakona br. 1 iz 1979. Činjena da tijelo nikad nije osnovano iako je predviđeno zakonom i odgovorno je za: i. ocjenu ulaznog materijala osiguranog od strane Odjela za industrijski razvoj i ii. davanje preporuka za odobrenjem ili odbijanjem primjena ministru, potvrđuje da se zakonodavstvo na temelju kojeg tijelo koje izdaje dozvolu posluje u praksi ne provodi i da zato nema pravne sigurnosti vezane uz način odobravanja subvencije. Štoviše, tvrdnja Vlade Ujedinjenih Arapskih Emirata u odnosu na Tehnički odbor kontradiktorna je u usporedbi s prethodnim tvrdnjama prema kojima je ministar od navedenog odbora zatražio iznošenje komentara vezanih uz moguću reviziju zakona. U smislu definicije riječi „razmatrano” u članku 13. saveznog zakona, napominje se da je Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata tijekom ispitnog postupka priložila jedino englesku verziju teksta. Povrh toga, tek je nakon privremene objave navela mogućnost da postoje razlike između definicija verzija na engleskom i arapskom jeziku. Činjenica da dvije verzije teksta bacaju sumnju na određene dijelove kriterija prihvatljivosti ponovno predstavlja jasan pokazatelj da kriteriji i uvjeti prihvatljivosti subvencije nisu jasni u pravnom smislu. Vezano uz ulogu Odjela za industrijski razvoj, napominje se da nisu izneseni novi podaci koji bi mogli osporiti nalaze ispitnog postupka.
(88)
Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata izjavila je da njezina industrijska statistika dokazuje da je više od 4 000 industrijskih poduzeća registrirano prema Saveznom zakonu br. 1 iz 1979. Obje su stranke tvrdile da Komisija nije uspjela osigurati pozitivne dokaze da su Ujedinjeni Arapski Emirati provodili diskrecijsko pravo pri odobravanju ili odbijanju primjena programa.
(89)
Ove je tvrdnje trebalo odbaciti. Napominje se da je ispitni postupak pokazao da odobravanje industrijske dozvole u okviru Saveznog zakona br. 1 iz 1979. nije automatsko i da pravila procesa odobravanja koji se odnosi na odabir primatelja nisu objektivna. Uzimajući u obzir činjenicu da je program bio specifičan u skladu s odredbama članka 4. stavka 2. točke (a) i članka 4. stavka 2. točke (b) Osnovne uredbe, Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata morala je dokazati, u skladu s odredbama članka 4. stavka 2. točke (c) Osnovne uredbe, svoju tvrdnju da su odobreni zahtjevi svih stranaka koje su podnijele zahtjev za industrijskom dozvolom u okviru Saveznog zakona br. 1 iz 1979. od njegovog donošenja. Takvi podaci koji se mogu provjeriti nikada nisu izneseni.
(90)
Obje su stranke tvrdile da su sva industrijska poduzeća u Ujedinjenim Arapskim Emiratima izuzeta od plaćanja carinske pristojbe za vlastitu proizvodnju. Proizvođač izvoznik koji surađuje također je tvrdio da je revizija trgovinske politike WTO-a koja se odnosi na Ujedinjene Arapske Emirate, objavljena 2006., analizirala Savezni zakon br. 1 iz 1979. i pokazala da su sva industrijska poduzeća izuzeta od plaćanja carinskih pristojba. Također se tvrdilo da postoje kontrole sustava jer se industrijske dozvole obnavljaju svake godine, trgovačka društva u okviru programa izvještavaju o uvezenim materijalima oslobođenim od carine, a tijela odbacuju uvoz oslobođen od carine ako ulazni materijali nisu povezani s proizvodnjom.
(91)
Ove je tvrdnje trebalo odbaciti. Važno je napomenuti da su od plaćanja carinske pristojbe izuzeta trgovačka društva koja koriste program u okviru Saveznog zakona br. 1 iz 1979. i da uobičajena stopa carinske pristojbe za sirovine nije jednaka nuli. Proizvođač izvoznik koji surađuje nije dokazao na koji je način općenita izjava u dokumentu revizije trgovinske politike WTO-a točnija od detaljne analize, temeljene na posjetu radi provjere, priložene u Privremenoj uredbi koja se isključivo odnosi na prihvatljivosti i praktične primjene Saveznog zakona br. 1 iz 1979. Još važnije, ispitni je postupak ukazao na diskriminativno djelovanje tijela pri upravljanju uvozom materijala oslobođenih od carine u okviru programa. S obzirom na to da nema pravila vezanih uz prihvaćanje ili odbijanje uvoza oslobođenog od carine i uzimajući u obzir nedostatak učinkovitog sustava provjere upravljanja programom, nije jasno zašto jednoj stranki u određenom trenutku može biti dozvoljen uvoz oslobođen od carine, a u drugom joj se trenutku uvoz oslobođen od carine odbija. Takav je bio primjer proizvođača izvoznika koji surađuje od kojeg se zahtijevalo da s vremena na vrijeme plati pristojbe bez ikakvog objašnjenja od strane tijela za odobravanje. Dvije stranke nisu osigurale dokaze kojima bi poduprle tvrdnje vezane uz upravljanje programom i dodjelu uvoza oslobođenog od carine.
(92)
Također je izjavljeno da je program uređen na objektivnim kriterijima, naime na zahtjevu da se izuzeće od plaćanja pristojbe može odnositi jedino na uvezenu robu namijenjenu proizvodnji industrijskog poduzeća. Navedenu je tvrdnju valjalo odbaciti jer, kako je objašnjeno u prethodno navedenim u uvodnim izjavama 89. i 91., nije dokazano da postoje takvi objektivni kriteriji.
(93)
Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata izjavila je da se trenutačno provodi revizija Saveznog zakona br. 1 iz 1979. i da su navedeni podaci izneseni Komisiji. Također se tvrdilo da je Komisija zanemarila podatke o dokumentima koje je iznijela Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata te da nije pružila argumente i pozitivne dokaze vezane uz činjenice i zakon na kojima su se njezini zaključci temeljili.
(94)
Vezano uz gore navedeno, napominje se da je Komisija detaljno ispitala i analizirala sve podatke stranaka. Što se tiče revizije Saveznog zakona br. 1 iz 1979., važno je napomenuti da je tekst koji je priložila Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata radni interni dokument Ministarstva financija i industrije. Kao takav nema pravne vrijednosti. Tijelo koje provodi ispitni postupak mora analizirati stvarne pravne odredbe i način na koji se one provode, a ne neobvezujući radni dokument koji upravna i zakonodavna vlast Ujedinjenih Arapskih Emirata nisu donijele i odobrile. Još važnije, činjenica da se Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata trenutačno bavi mogućom revizijom Saveznog zakona br. 1 iz 1979. potvrđuje da su tijela shvatila da postoji potreba, kako je navela Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata, da se uklone sve nedosljednosti sa Sporazumom WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama.
(95)
S obzirom na gore navedeno, potvrđuju se nalazi u vezi s ovim programom kako su određeni u uvodnim izjavama od 166. do 183. Privremene uredbe.
II. Zona slobodne trgovine (FTZ)
(96)
Obje su stranke izjavile da je svim poduzećima u Ujedinjenim Arapskim Emiratima odobren uvoz osnovnih sredstava oslobođen od carine.
(97)
U tom se pogledu napominje da je ispitni postupak pokazao da trgovačka društva s poslovnim nastanom u zoni slobodne trgovine imaju uvoz osnovnih sredstava oslobođen od carine. Činjenica da jedna stranka može koristiti jednake pogodnosti korištenjem drugog programa (Saveznog zakona br. 1 iz 1979.) ne ukazuje na to da se dotična subvencija ne smatra subvencijom protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere. Nadalje, stranke nisu bile u položaju osigurati dokaze koji bi odbacili nalaze ispitnog postupka vezane uz zonu slobodne trgovine. Uzimajući u obzir gore navedeno, navedena tvrdnja se morala odbaciti.
(98)
S obzirom na gore navedeno, potvrđuju se nalazi u vezi s ovim programom kako su određeni u uvodnim izjavama od 184. do 199. Privremene uredbe.
3.3.3. Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere
(99)
Uzimajući u obzir gore navedeno, konačan iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere u skladu s odredbama Osnovne uredbe, izražene kao ad valorem, za jedinog proizvođača izvoznika iz Ujedinjenih Arapskih Emirata koji surađuje iznosi 5,13 %.
3.4. Komentari na konačnu objavu
(100)
Podsjeća se da je svim zainteresiranim strankama nakon konačne objave pružena prilika da iznesu komentare i prigovore. Njihovi su komentari razmotreni i prema potrebi uzeti u obzir, no nisu mogli promijeniti gore navedene nalaze.
(101)
Iranski proizvođač izvoznik koji surađuje ponovno je predstavio svoju analizu činjenica slučaja, no nije priložio nove dokaze koji bi osporili nalaze ispitnog postupka.
(102)
Pakistanska je Vlada izrazila nezadovoljstvo odbacivanjem njezinog preuzimanja obveze u odnosu na program proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”) i ponovila komentare koji se odnose na program LTF-EOP i FTR. Također je iznijela novu odluku Saveznog vijeća za prihode, objavljenu 27. srpnja 2010., koja određuje carinsku pristojbu na uvoz PTA-a (sirovine korištene za PET) po stopi od 3 % i tvrdila da su institucije zakonski obvezne ponovno izračunati maržu štete utvrđenu za program proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”). Navedeno je trebalo odbaciti jer nema pokazatelja da subvencija i dalje ne postoji. Pakistanska Vlada tvrdi da je smanjena. No bez obzira na to, prema pravilima programa proizvodnje pod carinskim nadzorom („Manufacturing Bond”), ulazni se materijal može koristiti barem do dvije godine nakon uvoza. Drugim riječima, nešto što je uvezeno do srpnja 2010. (kad je stopa pristojbe iznosila 7,5 %) može se koristiti do srpnja 2012. Institucije su utvrdile iznos subvencije na temelju podataka koji se odnose na RIP, a u skladu s pravilima programa i dalje je moguć učinak prošle carinske stope do 2012. Stoga je subvencioniranje očito prisutno u trenutku uvođenja konačne pristojbe. Nadalje, carinska pristojba samo je jedan element niza podataka i, kako je navedeno u gore navedenim uvodnim izjavama od 43. do 53., da je stopa pristojbe bila niža, obujam uvoza možda bi bio veći.
(103)
Pakistanski proizvođač izvoznik koji surađuje nije se slagao s analizom vezanom uz FTR, no priloženi elementi nisu mogli promijeniti nalaze ispitnog postupka. Također je izjavio da postoje dokazi koji se mogu provjeriti koji točno prikazuju obveze poreza na dohodak i priložio niz dokumenata koji dokazuju da nalazi Komisije nisu točni. U tom se smislu napominje da su priloženi podaci nepotpuni i ne mogu se provjeriti i stoga ih se ne može uzeti u obzir.
(104)
Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata ponovno je predstavila svoju analizu činjenica slučaja i tvrdila da su institucije temeljile svoje nalaze na nejasnom tumačenju Saveznog zakona br. 1 iz 1979. te da nisu osigurale nikakve pozitivne dokaze. U tom se smislu podsjeća da je u skladu s člancima 4. stavkom 2. točkom (a) i člankom 4. stavkom 2. točkom (b) Osnovne uredbe utvrđena specifičnost da su institucije tumačenje Saveznog zakona br. 1 iz 1979. temeljile na priloženim informacijama, dokazima i podacima i da nisu pronađeni dokazi koji bi mogli promijeniti nalaze ispitnog postupka. Vlada Ujedinjenih Arapskih Emirata objasnila je da proces izmjena Saveznog zakona br. 1 iz 1979. napreduje i da je u fazi ispunjenja posljednjih uvjeta prije proglašenja. U tom se pogledu napominje da Komisija pozdravlja napore Ujedinjenih Arapskih Emirata da izmjene odgovarajuće pravne odredbe, no prethodno navedeni napredak ne utječe na nalaze ispitnog postupka jer nema jasnog rasporeda vezanog uz zaključak procesa izmjena i donošenja novog zakona.
(105)
Proizvođač izvoznik iz Ujedinjenih Arapskih Emirata koji surađuje ponovio je svoje tvrdnje vezane uz Savezni zakon br. 1 iz 1979. Također je izjavio da izračun marže subvencije sadrži pogreške. Tvrdio je da je trgovačko društvo nakon konačne objave shvatilo da nabava sirovine iz Kraljevine Saudijske Arabije ne snosi carinsku pristojbu jer Ujedinjeni Arapski Emirati i Kraljevina Saudijska Arabija čine dio carinske unije Vijeća za suradnju u Zaljevu te je priložilo niz dokumenata povezanih s njegovim tvrdnjama. U tom se pogledu napominje da navedena očitovanja čine dio posve novog niza podataka koji su već trebali biti predstavljeni u odgovoru na upitnik ili najkasnije tijekom posjeta radi provjere kako bi Komisija mogla provjeriti istinitost tih tvrdnji. Stoga se priloženi podaci u ovoj kasnoj fazi ispitnog postupka ne mogu provjeriti. Štoviše, nema nikakvih dokaza koji bi poduprli navedene tvrdnje. Nadalje se tvrdilo da bi korist trebalo izračunati na temelju sirovina potrošenih tijekom RIP-a, a ne na temelju kupljenih sirovina. U tom se pogledu napominje da je razlika između potrošenih i kupljenih sirovina nebitna jer je iznos protiv kojeg se mogu uvesti kompenzacijske mjere ukupan iznos koji se pripisuje RIP-u kako je navedeno u prethodnim uvodnim izjavama od 84. do 95.
4. ŠTETA
4.1. Proizvodnja Unije, industrija Unije i potrošnja Unije
(106)
Nisu zaprimljeni nikakvi komentari u pogledu proizvodnje Unije, industrije Unije i potrošnje Unije. Slijedom toga, potvrđuju se uvodne izjave od 201. do 206. Privremene uredbe.
4.2. Uvoz iz dotičnih zemalja
(107)
Nisu zaprimljeni nikakvi komentari u pogledu kumulativne ocjene učinaka dotičnog uvoza, obujma uvoza iz dotičnih zemalja i njihovog tržišnog udjela. Slijedom toga, potvrđuju se uvodne izjave od 207. do 213. Privremene uredbe.
(108)
S obzirom odluku da se, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 20., proizvod obuhvaćen ispitnim postupkom podijeli u nekoliko vrsta proizvoda, izvršen je novi obračun sniženja cijene koji odražava navedenu promjenu.
(109)
Za potrebe analize sniženja cijene, usporedilo se ponderirane prosječne prodajne cijene industrije Unije nepovezanim kupcima na tržištu Unije prema vrsti proizvoda, prilagođene razini franko tvornica, i odgovarajuće ponderirane prosječne cijene uvoza iz dotičnih zemalja prvim nezavisnim kupcima na tržištu Unije, utvrđene na razini CIF s odgovarajućim prilagodbama za troškove nakon uvoza i razlike u razini trgovine.
(110)
Usporedba je pokazala da je tijekom RIP-a subvencionirani uvoz podrijetlom iz UAE-a koji se prodavao u Uniji snizio cijene industrije Unije za 3,2 %. Subvencionirani uvoz podrijetlom iz Irana koji se prodavao u Uniji snizio je cijene industrije Unije za 3,0 %. Subvencionirani uvoz podrijetlom iz Pakistana koji se prodavao u Uniji snizio je cijene industrije Unije za 0,5 %. Ponderirana prosječna marža sniženja cijene dotičnih zemalja tijekom RIP-a jest 2,5 %.
(111)
Iranski je izvoznik komentirao da je šteta pretjerana budući da su utvrđene ponderirane prosječne jedinične prodajne cijene podcijenjene zbog netočnog izračuna prilagodbe iznosa razine trgovine. Što se tiče ove tvrdnje, treba napomenuti da je iznos za razinu trgovine koji se koristio u privremenom izračunu bio fiksni iznos po toni što je provizija koju naplaćuje uvozni zastupnik koji surađuje koja iznosi oko 1 % prosječne cijene CIF. Međutim, budući da nije predložena nikakva alternativna kvantifikacija prilagodbe razine trgovine te nema drugih podataka za takvu prilagodbu, tvrdnja se stoga odbacuje.
(112)
Ista je stranka također tvrdila da se čini da je stopa od 2 % za troškove nakon uvoza podcijenjena.
(113)
Ponavlja se u vezi s tim da ni jedan uvoznik nije surađivao u ovom ispitnom postupku te nije bilo moguće potvrditi stvarni trošak nakon uvoza. Stoga, u izostanku drugih dostupnih podataka, primijenjena je stopa koja se koristila u prethodnim postupcima.
4.3. Stanje industrije Unije
(114)
Neke su zainteresirane stranke tvrdile da šteta ne postoji budući da je uzorak pogrešno odabran te se zato nije moglo ekstrapolirati podatke za cjelokupnu industriju Unije. Tvrdilo se da, budući da je jedno trgovačko društvo (izvan uzorka) navelo da koristi preko 100 % kapaciteta, je to jasan pokazatelj da nema štete. Napominje se da su dostavljeni podaci izvadak iz podneska navedenog trgovačkog društva tijelima burze u trećoj zemlji te da nisu provjereni. Navedeni se podaci također ne podudaraju s podacima u dokumentu. Štoviše, i u svakom slučaju, iskorištenost kapaciteta jednog proizvođača iz EU-a sama po sebi ne može promijeniti nalaze o šteti za proizvođače iz EU-a u uzorku i za ostale proizvođače iz EU-a.
(115)
U izostanku drugih tvrdnji i komentara, potvrđuju se nalazi određeni u uvodnim izjavama od 218. do 237. Privremene uredbe.
4.4. Zaključak o šteti
(116)
U izostanku bilo kakvih komentara, potvrđuje se zaključak o šteti određen u uvodnom izjavama od 238. do 240. Privremene uredbe.
5. UZROČNOST
5.1. Učinak subvencioniranog uvoza
(117)
U izostanku bilo kakvih komentara, potvrđuju se uvodne izjave od 241. do 245. Privremene uredbe.
5.2. Učinak drugih čimbenika
(118)
Neke su zainteresirane stranke tvrdile da bilo kakva utvrđena šteta ne bi bila uzrokovana subvencioniranim uvozom, nego da niske cijene PET-a u EU-u odražavaju svjetski ciklus industrije te da su od rujna 2008. do lipnja 2009. cijene PET-a u EU-u slijedile niske cijene sirove nafte. Što se tiče ovog argumenta,potvrđuje se da cijene PET-a ovise u određenoj mjeri o cijenama sirove nafte, čiji su derivati glavna sirovina za proizvodnju PET-a. Međutim, cijene sirove nafte nisu bile niske tijekom cijelog RIP-a, već vrlo promjenljive, pri čemu su na početku značajno pale, nakon čega je uslijedio oporavak. Navedena promjenljivost svjetskih cijena sirove nafte ne može objasniti zašto je uvoz PET-a bio subvencioniran, čime je snizio cijene proizvođača iz Unije. Upravo je navedeno sniženje cijene, omogućeno dobivenim subvencijama, snizilo cijene industrije Unije, prisiljavajući proizvođače iz EU-a da prodaju s gubitkom kako ne bi izgubili kupce.
(119)
Iranski je izvoznik tvrdio da financijski i tehnički problemi nekih proizvođača iz EU-a nisu ispravno razdvojeni od analize štete te su pogrešno pripisani iranskom uvozu budući da se isti pojavio na tržištu tek 2006. U tom se pogledu napominje da je uvoz iz Irana bio prisutan već u 2006. i 2007. u količinama manjima od 1 % tržišnog udjela. Od 2008. isti je iznosio iznad 1 % i doprinio niskim cijenama sniženju cijena u EU-u. Štoviše, uvjeti kumulativne ocjene u ovom su slučaju ispunjeni te se uvjeti subvencioniranog uvoza iz svih dotičnih zemalja mogu ocjenjivati kumulativno. Nadalje, samo je jedno trgovačko društvo koje je naveo iranski izvoznik bilo u uzorku, a tehnički problemi ovog proizvođača iz EU-a, ograničeni na razdoblje od rujna do sredine listopada 2008., nisu značajno utjecali na ukupnu sliku štete.
(120)
Ista je stranka ponovila da bi svaka utvrđena šteta bila povezana sa smanjenjem potražnje, posebno tijekom RIP-a koji je bio obilježen globalnom financijskom i gospodarskom krizom. Međutim, navedena stranka nije odbacila argumente navedene u uvodnim izjavama od 254. do 256. Privremene uredbe: da gospodarski pad koji je započeo u zadnjem tromjesečju 2008. ne može ni na koji način umanjiti štetne učinke subvencioniranog uvoza po niskim cijenama na tržištu EU-a tijekom cijelog razmatranog razdoblja te da, bez obzira na to što je smanjena potražnja bila čimbenik koji je doprinio pretrpljenoj šteti, ista nije prekinula uzročno-posljedičnu vezu. Dalje se napominje da je navedeni subvencionirani uvoz čak i povećao svoj tržišni udio kad je došlo do smanjenja potražnje, odnosno sa 7,6 % na 10,2 % na štetu proizvođača iz EU-a.
(121)
Neke su zainteresirane stranke tvrdile da je svaka šteta bila uzrokovana izostankom ulaganja proizvođača PET-a iz EU-a i posljedičnim troškovnim nedostatkom u usporedbi s izvoznicima.
(122)
Poznato je da je PET kapitalno intenzivna industrija te da je potrebna određena razina ulaganja kako bi se zadržala konkurentnost u srednjoročnoj, odnosno dugoročnoj perspektivi. Podsjeća se da su, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 237. Privremene uredbe, neka trgovačka društva u uzorku ostvarila važna ulaganja u 2006. i 2007, ali je u 2008. i u RIP-u bila samo minimalna razina ulaganja.
(123)
U vezi s tim napominje se da bi, s obzirom na smanjenje proizvodnje i stopa iskorištenosti kapaciteta u 2008. i u RIP-u zajedno s naglim smanjenjem tržišnog udjela proizvođača iz Unije, bilo nerazumno očekivati velika ulaganja u nove kapacitete u istom razdoblju.
(124)
Također se ponavlja da je, kako je navedeno u uvodnim izjavama 233. i 234. Privremene uredbe, financijsko stanje proizvođača iz Unije u uzorku bilo vrlo loše tijekom cijelog razmatranog razdoblja te da su isti pretrpjeli značajne gubitke između 2006. i RIP-a. Ponovno bi u takvom stanju bilo nerazumno očekivati velike investicije proizvođača iz Unije.
(125)
Zato se zaključuje da ograničeno ulaganje u 2008. i RIP-u nije značajno doprinijelo šteti koju je pretrpjela industrija Unije, nego je bilo rezultat iste.
5.3. Zaključak o uzročnosti
(126)
U izostanku daljnjih komentara o uzročnosti, potvrđuju se uvodne izjave od 246. do 264. Privremene uredbe.
6. INTERES UNIJE
(127)
Nakon privremene objave, značajan broj prerađivača i/ili punionica javio se i tvrdio da analiza interesa Unije ne odražava točno argumente velikog broja korisnika koji surađuju te da su nalazi u suprotnosti s trenutačnim gospodarskim okruženjem. Međutim, nisu uslijedili daljnji dokazi ili objašnjenja. Sva su trgovačka društva zatražila raspravu, ali samo dva trgovačka društva iz ove skupine korisnika i jedno udruženje talijanskih punionica zaista su prisustvovali raspravi. Značajnije komentare dostavili su jedan prerađivač koji surađuje iz EU-a (ALPLA), skupina prerađivača (Caiba SA, Coca-Cola group, Danone Waters, Logoplaste, MFS Commodities, PepsiCO, Novara International i Silico Polymers), uvozni zastupnik koji surađuje (GSI) te udruženje prerađivača plastike (EuPC). Sve su se navedene stranke snažno suprotstavile uvođenju bilo kakvih mjera.
6.1. Interes industrije Unije i ostalih proizvođača iz Unije
(128)
Neke su zainteresirane stranke tvrdile da bi proizvođači iz EU-a (zlo)upotrijebili trgovinske zaštitne instrumente za zaštitu tržišta Unije te za određivanje umjetno visokih cijena u EU-u. Navedene stranke ukazuju na postojeće antidampinške i/ili kompenzacijske mjere na snazi protiv Indije, Indonezije, Južne Koreje, Malezije, Tajvana, Tajlanda i Narodne Republike Kine. Međutim, napominje se da bilo koje trgovačko društvo koje proizvodi u EU-u ima pravo uložiti pritužbu i tražiti pravni lijek u slučaju da može dokazati postojanje štetnih subvencijskih praksi. Činjenica da su prakse subvencioniranja i dampinga utvrđene u brojnim zemljama možda se može se objasniti činjenicom da se potražnja za ovim proizvodom izrazito povećala od 90-ih uz obično dvoznamenkaste godišnje stope rasta. To je privuklo značajne investicije diljem svijeta, dovodeći do strukturne prekomjerne ponude PET-a diljem svijeta. Također se napominje da neke treće zemlje imaju na snazi mjere protiv nekoliko gore navedenih zemalja, što naglašava postojeći strukturni problem.
(129)
Nekoliko je zainteresiranih stranaka ponovilo da proizvođači iz Unije nisu mogli dugoročno poboljšati svoje rezultate budući da bi se uskoro pojavila nova ulaganja u ostale treće zemlje i snizila umjetno visoke cijene u EU-u.
(130)
Ispitni je postupak pokazao da je novo ulaganje koje se nedavno pojavilo u Omanu značajno povećalo obujam uvoza u 2009. te se ne može isključiti da bi isti mogao uzrokovati probleme industriji Unije u budućnosti. Međutim, kako je već navedeno u uvodnoj izjavi 270. Privremene uredbe, nova ulaganja koja bi se mogla pojaviti i uzrokovati štetu industriji Unije nisu valjani razlog za uskratu pravne zaštite u ovom postupku.
(131)
Jedna je zainteresirana stranka tvrdila da bi povećanje cijena PET-a u EU-u omogućilo samo proizvođačima iz EU-a s ulaganjima u treće zemlje koje ne podliježu mjerama (Tajland, SAD, Rusija) ili ostalim proizvođačima PET-a u trećim zemljama (Južna Koreja) poboljšanje rezultata. Stoga je stranka tvrdila da bi kratkoročna korist za proizvođače iz EU-a jasno bila poništena prijenosom bogatstva na proizvođače izvan EU-a.
(132)
S tim u vezi napominje se da nema dokaza u dokumentu koji podupire izjavu da bi bilo kakva financijska korist koja bi se mogla prenijeti na proizvođače u trećim zemljama koji ne podliježu zaštitnim trgovinskim mjerama ili trgovačka društva s nultom pristojbom, poništila koristi za industriju Unije.
(133)
Također se tvrdilo da proizvođači iz Unije zapošljavaju samo oko 2 000 ljudi, dok prerađivači PET-a i punionice na koje bi znatno utjecala bilo kakva pristojba, zapošljavaju oko 20 000, odnosno 60 000 ljudi.
(134)
Napominje se da zapošljavanje koje stvaraju proizvođači PET-a nije zanemarivo te se pitanje je li uvođenje mjera protiv interesa Unije u cjelini ne može svesti na jednostavno pitanje broja zaposlenih osoba. U vezi toga također je posebno važno da je vjerojatno da mjere ne bi značajno utjecale na relevantne korisnike uzimajući u obzir razinu pristojbe kao i alternativne izvoze opskrbe, kako je određeno u uvodnim izjavama od 141. do 156. u nastavku.
6.2. Interes nepovezanih uvoznika u Uniji
(135)
Ponavlja se da ni jedan nepovezani uvoznik nije surađivao u ovom ispitnom postupku.
(136)
Zastupnik koji surađuje snažno se usprotivio tome da uvođenje pristojba ne bi imalo značajan učinak na njegovo poslovanje. Trgovačko društvo tvrdilo je da bi, iako doista radi na osnovi provizije, učinak bio značajan budući da je važan dio njegovog poslovanja povezan s dotičnim zemljama. U slučaju uvođenja mjera, to bi utjecalo na proviziju koja se dobiva od proizvođača u dotičnim zemljama s obzirom da PET iz dotičnih zemalja više ne bi konkurirao PET-u koji proizvode ostali proizvođači.
(137)
U pogledu ukupne umjerene razine pristojbe, nije vjerojatno da će prodaja PET-a iz dotičnih zemalja biti značajno pogođena. Štoviše, zastupnik se može u srednjoročnom razdoblju najvjerojatnije prebaciti na ostale izvore opskrbe, odnosno na uvoz iz Omana, SAD-a, Brazila, Meksika i trgovačka društva s nultom stopom antidampinške pristojbe u Južnoj Koreji. Prodaja navedenih proizvođača izvoznika trebala bi dovesti zastupnika u položaj da nadoknadi gubitke koji mogu nastati zbog uvođenja mjera. Zbog toga se zahtjev odbacuje.
6.3. Interes dobavljača sirovina u Uniji
(138)
Jedna je zainteresirana stranka tvrdila da nije legitimno štititi dobavljače sirovina proizvođača PET-a iz Unije na štetu industrije ambalaže, punionica i krajnjih potrošača.
(139)
Napominje se da je analiza učinka mjera na industriju opskrbe sukladna članku 31. Osnovne uredbe. Uobičajena je praksa provesti takvu analizu, posebno kada postoji snažna ovisnost između dobavljača sirovine i proizvođača iz Unije.
(140)
U izostanku drugih komentara s time u vezi, konačno se potvrđuju uvodne izjave od 265. do 279. Privremene uredbe.
6.4. Interes korisnika
(141)
Ponavlja se da PET koji se koristi u proizvodnji predformi za boce čini od 70 % do 80 % ukupnog troška proizvodnje prerađivača. Stoga je isti kritična komponenta troška za navedena trgovačka društva.
(142)
Neke su zainteresirane stranke navele da je industrija ambalaže iz EU-a pred stalnim izazovima punionica u vezi novog dizajna i ekološki prihvatljivijeg pakiranja. Zbog toga se čini da neki prerađivači stalno ulažu u istraživanje i razvoj kako bi kreirali nove proizvode i dizajn kako bi ostali konkurentni i dodali više vrijednosti u lancu.
(143)
Neke su zainteresirane stranke tvrdile da će učinak na prerađivačku industriju iz EU-a biti vrlo snažan te da će dovesti do propadanja sredstava za ulaganje u novo, ekološki prihvatljivije pakiranje te, moguće, čak do zatvaranja stotina manjih trgovačkih društava jer su njihove marže sve manje zbog malog prerađenog obujma i ograničene pregovaračke snage.
(144)
Doista, prihvate li prerađivači cjelokupno povećanje cijene uzrokovano mjerama, učinak na njih mogao bi biti golem, ovisno o izvoru opskrbe s obzirom na to da trošak PET-a čini većinu njihovih troškova te da mnoga mala i srednja trgovačka društva posluju s malim maržama.
(145)
U vezi s tim izvršen je posjet radi provjere kod malog prerađivača plastike u Italiji kako bi se stekao bolji uvid u učinak pristojba na ovu skupinu korisnika. Ispitni je postupak pokazao da, iako ograničenu, prerađivači imaju određenu mogućnost prenošenja povećanja cijene, posebno ako isto nije zanemarivo i ako se može predvidjeti. Štoviše, neki prerađivači PET-a u svojim ugovorima o cijenama sirovine imaju odredbe o prilagodbi, što bi moglo potaknuti prerađivače iz EU-a da djelomično prenesu povećanje cijene na punionice.
(146)
Zbog toga i na temelju relativno umjerene razine pristojbe, zaključuje se da uvođenje kompenzacijskih pristojba vjerojatno ne bi imalo razorni učinak na prerađivače.
(147)
Neke zainteresirane stranke ponovile su argument da bi se rizik preseljenja prerađivača PET-a povećao u slučaju uvođenja konačnih mjera. Navedene su stranke također tvrdile da zbog preseljenja prerađivača iz EU-a ne bi bilo dugoročne koristi za proizvođače iz EU-a. Jedan je prerađivač PET-a koji surađuje izjavio da postupak preseljenja već traje te da bi uvođenje kompenzacijskih pristojba dodatno ubrzao navedeni razvoj. Ova je stranka tvrdila da bi značajan dio prerađivača iz EU-a bio smješten u područjima blizu granica EU-a (Švicarska, Hrvatska, Bosna, Srbija, Turska, Rusija i Ukrajina) te da bi neki prerađivači bili znatno spremniji preseliti svoju proizvodnju u navedena područja nego što se to navodi u Privremenoj uredbi.
(148)
Na temelju podataka u dokumentu, preseljenje je doista postupak koji već traje te se, stoga, smatra da bi uvođenje kompenzacijskih pristojba mogao biti jedan čimbenik od mnogih razmatranja koja utječu na takvu odluku trgovačkog društva. Nije utvrđeno da bi, bez uvođenja mjera u ovom slučaju, navedena trgovačka društva bila spremna ostati unutar EU-a s obzirom da je takva odluka obično rezultat analize koja uzima u obzir brojne druge aspekte osim zaštitnih trgovačkih mjera, poput blizine kupaca, pristupa kvalificiranim radnicima za istraživanje i razvoj, opće strukture troška itd.
(149)
Također se napominje da podaci u dokumentu pokazuju da se prerađivačka industrija EU-a suočava s brojnim značajnim izazovima zbog svojstvenih strukturnih nedostataka koji su sve očitiji u rastuće konkurentskom okruženju koje se brzo mijenja. Očito je da veličina jest važna u toj industriji te da konsolidacija tržišta već traje, uključujući zatvaranja i preseljenja. Zato se smatra da povećanje cijene PET-a uzrokovano kompenzacijskim mjerama nije razlog za bojazan od zatvaranja manjih prerađivača.
(150)
Zato se zaključuje da uvođenje kompenzacijskih pristojba neće biti odlučujući čimbenik u mogućoj odluci o preseljenju za trgovačka društva u industriji prerade PET-a.
(151)
Nekoliko je zainteresiranih stranaka izjavilo da bi mjere imale veliki učinak na mnoge punionice jer bi se zbog ugovornih obveza svako povećanje cijena polietilen tereftalatne smole (barem djelomično) prenijelo na njih. Također se tvrdilo da neke punionice možda nisu u mogućnosti prenijeti povećanja cijene na svoje kupce jer su supermarketi/maloprodajni lanci te da možda ne bi preživjeli povećani trošak.
(152)
Navedene su stranke tvrdile da je raspon proizvoda na koji će utjecati mjere podcijenjen budući da iste neće utjecati samo na flaširanu vodu, bezalkoholna pića i jestivo ulje, već i pivo, mlijeko i mliječne proizvode, proizvođače sokova, kečapa i začina, kozmetičkih proizvoda i proizvoda za osobnu njegu, lijekova, vitamina i dodataka prehrani, proizvoda za čišćenje kućanstva te ulja i maziva za automobile.
(153)
Potvrđuje se da je ambalaža od PET-a raznovrsna. Međutim, napominje se da se Privremena uredba usredotočila na učinak na punionice, kako se temelji na podacima koje su dostavila trgovačka društva koja surađuju u ovom ispitnom postupku, pri čemu su ista uglavnom proizvođači vode, bezalkoholnih pića i sokova. Nije bio na raspolaganju ni jedan drugi podatak koji bi ukazivao na još veći utjecaj na gore navedene primjene.
(154)
Zato se smatra da se privremeni nalazi opisani u uvodnoj izjavi 291. Privremene uredbe mogu konačno potvrditi. Nadalje, s obzirom na umjerenu razinu, predložene mjere mogu uzrokovati povećanje troška ne veće od 1 % (u najgorem slučaju - odnosno da punionice snose cjelokupni učinak mjera) te će, stoga, imati ograničeni utjecaj na stanje punionica čak i da, kako se tvrdi, iste ne mogu prenijeti povećani trošak na kupce.
(155)
Nekoliko je zainteresiranih stranaka tvrdilo da će mjere za zaštitu trgovine pogoršati manjak opskrbe na tržištu Unije što će biti posebno problematično u ljetnim mjesecima s obzirom na veću potražnju za vodom/pićima. Tvrdilo se da će u 2010. biti potrebno uvesti do 900 000 tona. Taj bi se problem posebno povećao činjenicom da su neki proizvođači iz EU-a također prerađivači PET-a te da bi prodavali na slobodnom tržištu po najboljim cijenama tek kada bi zadovoljili unutarnje potrebe.
(156)
U vezi s tim nisu dostavljeni nikakvi novi podaci, a argumenti navedeni u uvodnim izjavama 294. i 295. Privremene uredbe ne osporavaju se. Također napominje se da, s obzirom na umjerenu razinu pristojba uvedenih na uvoz iz UAE-a i Pakistana, utjecaj na obujam trgovine iz navedenih zemalja možda ne bude značajno pogođen. Zato se nalazi određeni uvodnim izjavama 294. i 295. konačno potvrđuju.
6.5. Učinak na potrošače
(157)
nekoliko je zainteresiranih stranaka tvrdilo da se u Privremenoj uredbi nije primjereno govorilo o učinku na potrošače koji bi svakodnevno kupovali proizvode koji sadrže polietilen tereftalatne smole Za navedene tvrdnje nisu dostavljeni daljnji dokazi osim izjave da bi povećanje od 50 EUR/t primijenjeno na potrošnju od 3 milijuna tona dovelo do 150 milijuna EUR koje bi godišnje trebali snositi krajnji potrošači.
(158)
Napominje se da je predložena procjena nerealna s obzirom na to da se većina stranaka složila s tim da će dio učinka snositi prerađivači PET-a, punionice i supermarketi/maloprodajni lanci, odnosno da će se dio povećanog troška podijeliti u prodajnom lancu.
(159)
Učinak na krajnjeg potrošača, u najgorem slučaju (odnosno nerealističnom slučaju kada kupac snosi cjelokupni učinak povećanja cijene), s obzirom na predloženu umjerenu razinu mjera, ne bi premašivao 0,5 eurocenta po kupljenoj boci, a vrlo je vjerojatno da će biti znatno manji.
6.6. Zaključak o interesu Unije
(160)
S obzirom na gore navedeno i nakon detaljne analize svih interesa u ovom slučaju, konačno se zaključuje da, uzevši sve u obzir, ne postoje uvjerljivi razlozi za neuvođenje mjera u ovom slučaju. U izostanku drugih komentara u vezi s tim, konačno se potvrđuju uvodne izjave od 280. do 298. Privremene uredbe.
6.7. Komentari o konačnoj objavi
(161)
Nakon objave bitnih činjenica i razmatranja na temelju kojih je Komisija predložila uvođenje konačne kompenzacijske pristojbe, neke su zainteresirane stranke dostavile daljnje komentare. S obzirom da je većina navedenih komentara bila ponavljanje već iznesenih i razjašnjenih primjedba, isti nisu promijenili gornje nalaze.
(162)
U vezi s ponovljenim argumentom da je nedavna promjena deviznog tečaja između USD i EUR dovela do značajnog povećanja cijene uvezenog PET-a te da zbog toga industriji Unije navodno ne treba zaštita mjera za zaštitu trgovine, napominje se da antisubvencijski ispitni postupak obično ne uzima u obzir razvoj nakon RIP-a, osim ako se, u izvanrednim stanjima, ne može dokazati da su ista, između ostalog, trajne prirode te da bi značajno promijenila nalaze slučaja. Ne može se smatrati da su promjene deviznog tečaja između USD i EUR takve prirode.
7. KONAČNE MJERE
7.1. Razina uklanjanja štete
(163)
Jedna je zainteresirana stranka tvrdila da je ciljna dobit od 5 % precijenjena za drugo tromjesečje RIP-a s obzirom na to da u ovom tromjesečju (4. tromjesečje 2008.) ne samo da je potražnja bila manja (zimsko vrijeme), nego je i globalna gospodarska kriza također ozbiljno utjecala na proizvođače PET-a. Stoga se tvrdi da ispravna primjena načela iz predmeta T-210/95 (5) mora dovesti do marže od 0 % u izostanku subvencioniranog uvoza. Štoviše, stranka je tvrdila da bi se, budući da je kriza utjecala na sva tromjesečja RIP-a, također u ostalim tromjesečjima profitna marža od 5 % činila nerealnom s obzirom na to da čak i bez gospodarske krize, odnosno u 2006./2007., industrija Unije nije bila ni blizu dobiti od 5 %.
(164)
Potvrđuje se da bi, u skladu sa sudskom praksom, ciljna dobit koja se koristi trebala biti dobit koju industrija Unije objektivno može ostvariti u uobičajenim uvjetima tržišnog nadmetanja u izostanku subvencioniranog uvoza. Podsjeća se da se u prethodnim ispitnim postupcima za isti proizvod ciljna dobit od 7 % i iznad koristila umjesto dobiti od 5 % koja se privremeno koristila u trenutačnom ispitnom postupku. Ciljna dobit od 5 % smatra se dobiti koju industrija Unije može očekivati u izostanku subvencioniranog uvoza. Zato se zahtjev za smanjenje ciljne dobiti odbacuje.
(165)
S obzirom na prilagođeni izračun sniženja cijene naveden u uvodnim izjavama od 108. do 110., odgovarajuće su razine uklanjanja štete kako slijedi:
Zemlja
Razina uklanjanja štete
Iran
16,7 %
Pakistan
14,1 %
UAE
17,5 %
7.2. Konačne mjere
(166)
U pogledu konačnih zaključaka u vezi subvencioniranja, štete, uzročnosti i interesa Unije, te u skladu s člankom 15. stavkom 1. Osnovne uredbe, smatra se da treba uvesti konačnu kompenzacijsku pristojbu na uvoz dotičnog proizvoda podrijetlom iz Irana, Pakistana i Ujedinjenih Arapskih Emirata na razini najniže subvencije i utvrđene razine uklanjanja štete, u skladu s pravilom niže pristojbe.
(167)
U vezi gore navedenog te u skladu s člankom 12. stavkom 1. Osnovne uredbe, smatra se da treba uvesti konačnu kompenzacijsku pristojbu na uvoz podrijetlom iz Irana na razini utvrđene marže štete dok za uvoz podrijetlom iz Pakistana i Ujedinjenih Arapskih Emirata treba uvesti kompenzacijsku pristojbu na razini utvrđene marže subvencije.
(168)
Podsjeća se da su troškovi i cijene PET-a izloženi značajnim fluktuacijama u relativno kratkim vremenskim razdobljima. Stoga se smatralo primjerenim uvesti pristojbe u obliku određenog iznosa po toni. Navedeni iznos proizlazi iz primjene kompenzacijske pristojbe na izvozne cijene CIF koje su se koristile za izračune u usporednim antidampinškim postupcima.
(169)
Na temelju navedenog, predloženi su iznosi kompenzacijske pristojbe, izraženi na razini cijene CIF na granici Unije, neocarinjeno, kako slijedi:
Zemlja
Ukupna marža subvencije
Marža štete
Konačna stopa kompenzacijske pristojbe
%
Iznos (EUR/tona)
Iran
51,8 %
16,7 %
16,7 %
139,70
Pakistan
5,1 %
14,1 %
5,1 %
44,02
UAE
5,1 %
17,5 %
5,1 %
42,34
(170)
Svaki zahtjev kojim se traži primjena stope kompenzacijske pristojbe za pojedinačno trgovačko društvo (npr. nakon promjene naziva subjekta ili nakon osnivanja novog proizvodnog ili prodajnog tijela) treba bez odlaganja uputiti Komisiji (6) sa svim relevantnim podacima, posebno o promjenama djelatnosti trgovačkog društva u vezi s proizvodnjom, domaćom i izvoznom prodajom povezanom s, na primjer, takvom promjenom naziva ili takvom promjenom proizvodnog ili prodajnog tijela. Prema potrebi, Uredba će se na odgovarajući način izmijeniti tako što će se ažurirati popis trgovačkih društava za koje vrijede pojedinačne stope pristojba.
7.3. Preuzimanje obveza
(171)
Nakon objave bitnih činjenica i razmatranja na temelju kojih se namjeravalo preporučiti uvođenje konačnih antisubvencijskih mjera, iranski proizvođač izvoznik ponudio je preuzimanje obveza u vezi cijene u skladu s člankom 13. stavkom 1. Osnovne uredbe.
(172)
Ponuda je ispitana i u pogledu činjenice da se cijene pojedinačnih vrsta proizvoda značajno razlikuju, utvrđeno je da jedina ponuđena najniža uvozna cijena (NUC) ne bi jamčila uklanjanje štetnog subvencioniranja za sve proizvode.
(173)
Također je utvrđeno da iranski proizvođač izvoznik koji surađuje prodaje dotični proizvod i ostale proizvode u EU-u isključivo putem povezanog trgovačkog društva koje izvozi različite proizvode koje proizvode razna trgovačka društva. Navedena struktura prodaje nosi veliki rizik unakrsne naknade budući da bi se PET koji je obuhvaćen obvezom u vezi cijene mogao prodavati istim kupcima zajedno s ostalim proizvodima te bi se cijene različitih proizvoda koji se prodaju istom kupcu mogle lako kompenzirati ili prebiti. Na kraju, također se čini iz javno dostupnih izvora da postoji barem još jedan proizvođač PET-a u Iranu. U pogledu gore navedene strukture prodaje, ovo stanje dovodi u ozbiljnu sumnju mogu li institucije i carinska tijela osigurati da se prodaje samo PET proizvođača izvoznika koji surađuje u skladu s odredbama preuzimanja obveze budući da je isti potrošni proizvod koji je lako zamjenljiv u smislu da kod takvih potrošnih proizvoda nije moguće jasno fizički prepoznati proizvođača.
(174)
Na temelju gore navedenog, zaključeno je da je takvo preuzimanje obveze nepraktično i da se stoga ne može prihvatiti. Stranka je obaviještena na odgovarajući način i dana joj je mogućnost iznošenja komentara. Međutim, njezini komentari nisu promijenili gornji zaključak.
8. KONAČNA NAPLATA PRIVREMENE PRISTOJBE
(175)
U pogledu visine utvrđenih subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere i s obzirom na razinu štete koja je prouzročena industriji Unije, smatra se potrebnim konačno naplatiti iznose osigurane privremenom pristojbom koja je uvedena Privremenom uredbom u iznosu uvedenih konačnih pristojba,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
1. Uvodi se konačna kompenzacijska pristojba na uvoz polietilen tereftalata viskoznosti 78 ml/g ili više, prema ISO standardu 1628-5, obuhvaćenog oznakom KN 39 076 020 podrijetlom iz Irana, Pakistana i Ujedinjenih Arapskih Emirata.
2. Stopa konačne kompenzacijske pristojbe koja se primjenjuje na neto cijenu franko granica Unije, neocarinjeno, za proizvod opisan u stavku 1. jest sljedeća:
Zemlja
Konačna stopa kompenzacijske pristojbe (EUR/tona)
Iran: Sva trgovačka društva
139,70
Pakistan: Sva trgovačka društva
44,02
Ujedinjeni Arapski Emirati: Sva trgovačka društva
42,34
3. U slučajevima kada je roba oštećena prije ulaska u slobodni promet pa je, stoga, cijena koja je stvarno plaćena ili koju treba platiti raspodijeljena radi utvrđivanja carinske vrijednosti prema članku 145. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (7), iznos konačne kompenzacijske pristojbe, izračunane na temelju gore utvrđenih iznosa, smanjuje se za postotak koji odgovara raspodjeli cijene koja je stvarno plaćena ili koju treba platiti.
4. Osim ako je drukčije određeno, primjenjuju se važeće odredbe o carinskim pristojbama.
Članak 2.
Konačno se naplaćuju iznosi osigurani privremenom kompenzacijskom pristojbom prema Uredbi Komisije (EU) br. 473/2010 o uvozu polietilen tereftalata viskoznosti 78 ml/g ili više, prema ISO standardu 1628-5, obuhvaćenog oznakom KN 3907 60 20 podrijetlom iz Irana, Pakistana i Ujedinjenih Arapskih Emirata, po stopi konačne kompenzacijske pristojbe uvedene prema članku 1. Oslobađaju se iznosi osigurani iznad stopa konačne kompenzacijske pristojbe.
Članak 3.
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 27. rujna 2010.