KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 578/2010
af 29. juni 2010
om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 1216/2009 for så vidt angår eksportrestitutionsordningen for visse landbrugsprodukter, der udføres i form af varer, der ikke er omfattet af traktatens bilag I, og kriterierne for fastsættelse af restitutionsbeløbet
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1216/2009 af 30. november 2009 om en ordning for handelen med visse varer fremstillet af landbrugsprodukter (1), særlig artikel 8, stk. 3, første afsnit, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens forordning (EF) nr. 1043/2005 af 30. juni 2005 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 3448/93 for så vidt angår eksportrestitutionsordningen for visse landbrugsprodukter, der udføres i form af varer, der ikke er omfattet af bilag I til traktaten, og kriterierne for fastsættelse af restitutionsbeløbet (2) er blevet ændret væsentligt flere gange. Da flere ændringer er nødvendige, bør den afløses af en anden forordning.
(2)
I Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (3) er det fastsat, at i det omfang det er nødvendigt for at muliggøre udførsel til de gældende noteringer eller priser på verdensmarkedet af visse landbrugsprodukter i form af visse forarbejdede varer, der ikke er anført i traktatens bilag I, kan forskellen mellem noteringerne eller priserne for disse produkter på verdensmarkedet og priserne i EU udlignes, ved at der ydes eksportrestitutioner. Der bør derfor fastsættes fælles regler for ydelsen af restitutioner for alle disse landbrugsprodukter, der udføres i form af varer, der ikke er omfattet af traktatens bilag I.
(3)
For at sikre en ensartet anvendelse af forordning (EF) nr. 1234/2007 hvad angår ydelse af eksportrestitutioner, bør der ikke ydes sådanne restitutioner for varer, der er indført fra tredjelande og anvendt til fremstilling af varer, som udføres efter at være overgået til fri omsætning i EU.
(4)
Der bør ydes eksportrestitutioner for varer fremstillet direkte af basisprodukter, af forarbejdede basisprodukter eller af produkter, der er ligestillet med en af disse to kategorier. Der bør indføres en metode til fastlæggelse af eksportrestitutionsbeløbet for hvert af disse tilfælde.
(5)
Kommissionens forordning (EF) nr. 612/2009 af 7. juli 2009 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (4) og Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter (5) finder i almindelighed anvendelse på varer, der ikke er omfattet af traktatens bilag I. Det er derfor nødvendigt at præcisere, hvordan visse bestemmelser i disse forordninger anvendes.
(6)
I henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 1670/2006 af 10. november 2006 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1784/2003 for så vidt angår fastsættelse og ydelse af tilpassede restitutioner for korn, der eksporteres i form af visse alkoholholdige drikkevarer (6), er restitutionssatsen den sats, der gælder den dag, hvor kornet anbringes under kontrol med henblik på fremstilling af alkoholholdige drikkevarer. Henførsel af korn under toldkontrol med henblik på fremstilling af de alkoholholdige drikkevarer, der er omhandlet i artikel 2 i forordning (EF) nr. 1670/2006, bør derfor betragtes som udførsel i forbindelse med ydelse af eksportrestitutioner.
(7)
Alkoholholdige drikkevarer anses for at være mindre følsomme over for prisen på landbrugsprodukter, der anvendes ved fremstillingen heraf end andre varer. I protokol nr. 19 til akten om Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongeriges tiltrædelse bestemmes det imidlertid, at der skal vedtages de nødvendige foranstaltninger for at lette anvendelsen af korn fra EU til fremstilling af spiritus på basis af korn.
(8)
Mange varer, som fremstilles af en virksomhed under nøje fastlagte tekniske forhold, og hvis egenskaber og kvalitet er konstante, udføres regelmæssigt. For at forenkle udførselsformaliteterne bør der for sådanne varer anvendes en forenklet procedure, hvor producenten meddeler de kompetente myndigheder de oplysninger om produktionsforholdene for disse varer, som disse anser for påkrævet. Når den mængde landbrugsprodukter, der faktisk er anvendt ved fremstillingen af de udførte varer, registreres hos de kompetente myndigheder, bør der tilføjes en bestemmelse om, at registreringen skal bekræftes en gang om året for at mindske risikoen for, at en ændring af disse mængder ikke bliver meddelt.
(9)
Mange landbrugsprodukter er udsat for naturlige og sæsonmæssige udsving. Indholdet af landbrugsprodukter i de udførte varer kan derfor variere. Restitutionsbeløbet bør derfor fastsættes i overensstemmelse med de til fremstillingen af de udførte varer faktisk anvendte mængder af de pågældende produkter. For at forenkle administrationen bør restitutionsbeløbene for visse varer af enkel og relativ konstant sammensætning dog fastsættes på grundlag af fastlagte standardmængder af landbrugsprodukter.
(10)
De anvendte landbrugsprodukter og navnlig de varer, der fremstilles af disse produkter, skal udføres, for at der kan udbetales restitutioner. Enhver undtagelse fra denne regel bør fortolkes strengt. Under fremstillingsprocessen kan der dog opstå et svind i råvarerne, som producenterne har betalt EU-priser for, mens det svind, producenter uden for EU rammes af, er begrænset til verdensmarkedspriser. Under fremstillingsprocessen for visse varer fremkommer der desuden biprodukter, hvis værdi afviger markant fra hovedproduktets. I nogle tilfælde kan disse biprodukter kun anvendes som foder. Det er derfor nødvendigt at fastlægge fælles regler for bestemmelse af begrebet den mængde produkter, der rent faktisk er anvendt til fremstilling af de udførte varer.
(11)
Med henblik på anvendelsen af artikel 8, stk. 3, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1216/2009 er det nødvendigt at fastsætte, at restitutionerne for basisprodukter, der udføres som varer, der ikke er omfattet af bilag I, bør fastsættes for et tidsrum, der er lig med det tidsrum, for hvilket restitutionerne fastsættes for landbrugsprodukter, der udføres i uforarbejdet stand. Det er dog også nødvendigt at give mulighed for at fravige denne regel i tilfælde af markedsforstyrrelser efter proceduren i artikel 16, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1216/2009.
(12)
Der bør ved fastsættelsen af restitutionssatsen for basisprodukter eller dermed ligestillede produkter tages hensyn til støtte eller andre foranstaltninger med tilsvarende virkning, der finder anvendelse i henhold til forordning (EF) nr. 1234/2007.
(13)
Kartoffelstivelse bør ligestilles med majsstivelse med henblik på fastsættelsen af eksportrestitutionerne. Der bør dog kunne fastsættes en særlig restitutionssats for kartoffelstivelse, hvis der opstår særlige markedssituationer, hvor prisen herfor ligger væsentligt under prisen for majsstivelse.
(14)
I overensstemmelse med artikel 162, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1234/2007 kan eksportrestitutionerne for landbrugsprodukter, der indgår i varer, der ikke er omfattet af traktatens bilag I, ikke overstige de restitutioner, der skal ydes for disse produkter, når de udføres i uforarbejdet stand. Der bør tages hensyn hertil ved fastsættelsen af restitutionssatserne og ved udarbejdelsen af reglerne om ligestilling.
(15)
Visse varer, der har samme kendetegn, kan være fremstillet ved hjælp af forskellige teknikker og af forskellige udgangsmaterialer. Eksportørerne bør forpligtes til at angive udgangsmaterialernes art og til at afgive visse oplysninger om fremstillingsprocessen, hvis disse oplysninger er nødvendige for at afgøre, om der kan ydes restitution, og hvilken restitutionssats der skal anvendes.
(16)
Ved beregningen af den mængde landbrugsprodukter, der rent faktisk er anvendt, bør der tages hensyn til tørstofindholdet, når der er tale om stivelse og visse glukose- og maltodekstrinsirupper.
(17)
Hvis situationen i den internationale handel, de særlige forhold på visse markeder eller internationale handelsaftaler tilsiger det, bør restitutionen for visse landbrugsvarer, der udføres i form af varer, som ikke er omfattet af traktatens bilag I, kunne differentieres alt efter bestemmelsessted.
(18)
Under hensyn til forvaltningen af de restitutionsbeløb, der i et regnskabsår kan ydes for udførsel af visse landbrugsprodukter i form af varer, der ikke er omfattet af traktatens bilag I, bør det tillades at fastsætte forskellige restitutionssatser for udførsel med eller uden forudfastsættelse af restitutionssatsen på grundlag af udviklingen på EU-markedet og verdensmarkedet.
(19)
EU's internationale forpligtelser begrænser det restitutionsbeløb, der kan ydes hvert regnskabsår. Varer, der ikke er omfattet af traktatens bilag I, bør kunne udføres på betingelser, der er kendt på forhånd. Det bør især være muligt for erhvervsdrivende at opnå sikkerhed for, at der kan ydes eksportrestitutioner, som er forenelige med EU's forpligtelser. Hvis der ikke længere kan gives en sådan sikkerhed, bør eksportører kunne få forhåndsoplysninger på et tilstrækkeligt tidligt tidspunkt. Udstedelsen af restitutionslicenser gør det muligt at følge udviklingen i restitutionsansøgningerne og at sikre, at licensindehaverne kan få udbetalt en restitution på op til det beløb, for hvilket licensen er udstedt, forudsat at de opfylder de øvrige betingelser for restitution, der er fastsat i EU-bestemmelserne.
(20)
Der bør fastsættes forvaltningsbestemmelser for restitutionslicensordningen. Det bør navnlig sikres, at der anvendes en reduktionskoefficient, hvis ansøgningerne om restitutionslicenser overstiger de disponible beløb. Under visse omstændigheder bør der være mulighed for at suspendere udstedelsen af restitutionslicenser.
(21)
Restitutionslicenserne har til formål at sikre, at EU's internationale forpligtelser overholdes. De gør det samtidig muligt på forhånd at fastsætte de restitutioner, der kan ydes for landbrugsprodukter, som er anvendt til fremstilling af varer, der udføres til tredjelande. Dette formål afviger i visse henseender fra formålet med de eksportlicenser, der udstedes for basisprodukter, der udføres i uforarbejdet stand, for hvilke der er indgået internationale forpligtelser, som indebærer mængdemæssige begrænsninger. Det er derfor nødvendigt at præcisere, hvilke af de generelle bestemmelser for licenser og attester for landbrugsprodukter, der er fastsat i forordning (EF) nr. 376/2008 af 23. april 2008 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen med import- og eksportlicenser og forudfastsættelsesattester for landbrugsprodukter (7), der ikke bør finde anvendelse på restitutionslicenser.
(22)
I de fleste tilfælde fastsættes eller ændres restitutionssatserne om torsdagen. Det er nødvendigt at mindske risikoen for, at der indgives ansøgninger om forudfastsættelse for produkter i spekulationsøjemed. Derfor bør det bestemmes, at ansøgninger om forudfastsættelse, der indgives på en torsdag, anses for at være indgivet den først følgende arbejdsdag.
(23)
For at gøre det nemmere for medlemsstaterne at anvende eksportrestitutionsordningen bør restitutionssatser for forskellige basisprodukter, der indgår i varer, der ikke er omfattet af bilag I, forudfastsættes på samme tid.
(24)
Der kan ansøges om licenser for større beløb end det samlede beløb, for hvilket der kan udstedes licenser. Det vil derfor være hensigtsmæssigt at opdele regnskabsåret i perioder, således at der kan udstedes licenser såvel til de erhvervsdrivende, der eksporterer i slutningen af regnskabsåret, som til dem, der eksporterer i begyndelsen af regnskabsåret. Der bør om nødvendigt anvendes en reduktionskoefficient på alle beløb, hvorom der ansøges i en bestemt periode.
(25)
Hvis der for en bestemt tranche er ansøgt om et samlet restitutionsbeløb, der er mindre end det beløb, der er til rådighed for den pågældende tranche, bør de erhvervsdrivende have mulighed for at indgive ansøgninger om restitutionslicenser på ugentlig basis for et eventuelt ikke opbrugt beløb for den pågældende tranche.
(26)
Det er nødvendigt at præcisere, hvordan visse bestemmelser i forordning (EF) nr. 376/2008 om licenser med forudfastsættelse, som der er ansøgt om til brug ved en licitation, der afholdes i et indførende tredjeland, finder anvendelse på restitutionslicenser.
(27)
Der bør fastsættes betingelser for frigivelse af den sikkerhed, der er stillet for restitutionslicenser. Disse betingelser bør omfatte de forpligtelser, der betragtes som primære krav, og som der er stillet sikkerhed for, og den dokumentation for opfyldelse af forpligtelserne, der skal indgives.
(28)
Flertallet af eksportører modtager restitutioner til et samlet beløb på under 100 000 EUR om året. Disse udførsler har ringe økonomisk betydning og repræsenterer tilsammen kun en lille del af de restitutionsbeløb, der ydes for landbrugsprodukter, der udføres i form af varer, der ikke er omfattet af traktatens bilag I. I disse tilfælde bør mindre eksportører derfor kunne fritages for kravet om licens. Af forenklingshensyn bør de have ret til, under visse omstændigheder, at anvende restitutionslicenser uden at miste deres status som mindre eksportører. For at undgå misbrug er det imidlertid nødvendigt at begrænse anvendelsen af denne undtagelse til den medlemsstat, hvor den mindre eksportør er etableret.
(29)
Der bør fastsættes et kontrolsystem baseret på princippet om, at eksportøren ved hver udførsel bør afgive en erklæring til de kompetente myndigheder om de mængder produkter, der er anvendt til fremstillingen af de udførte varer. De kompetente myndigheder bør træffe alle de foranstaltninger, de finder nødvendige for at efterprøve rigtigheden af sådanne erklæringer.
(30)
Det kan forekomme, at de myndigheder, der skal kontrollere udførselsangivelsen, ikke har tilstrækkelig dokumentation til at kunne godkende angivelsen af de anvendte mængder, også selv om den er baseret på en kemisk analyse. Det kan især ske, når de varer, der skal udføres, er fremstillet i en anden medlemsstat end den, hvorfra varerne udføres. Det er derfor vigtigt, at de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvorfra en vare udføres, om nødvendigt kan få meddelt alle oplysninger om fremstillingsforholdene for den pågældende vare direkte fra de myndigheder i de andre medlemsstater, som har adgang til sådanne oplysninger.
(31)
Der bør efter aftale med de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor produktionen finder sted, gives de erhvervsdrivende mulighed for at afgive en forenklet erklæring om de anvendte produkter i form af samlede mængder af disse produkter, forudsat at de pågældende erhvervsdrivende udarbejder en detaljeret opgørelse over de anvendte produkter, og stiller den til rådighed for disse myndigheder.
(32)
Det er ikke altid muligt for eksportøren, især når han ikke selv er producent, at kende de nøjagtige mængder anvendte landbrugsprodukter, som han kan ansøge om restitution for. Derfor er eksportøren ikke altid i stand til at udfærdige erklæringen om disse mængder. Det er derfor nødvendigt at indføre en ordning med en tabel til beregning af restitutionen, som den pågældende subsidiært kan anmode om anvendelse af, som er begrænset til nærmere bestemte varer, og som er baseret på en kemisk analyse af varerne.
(33)
I henhold til artikel 28 i forordning (EF) nr. 612/2009 må der ingen restitution ydes, hvis produkterne ikke er af sund og sædvanlig handelskvalitet den dag, udførselsangivelsen antages. For at sikre, at denne bestemmelse anvendes ensartet, bør det præciseres, at for at der kan ydes restitution for visse animalske produkter, der er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 852/2004 af 29. april 2004 om fødevarehygiejne (8) og af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 af 29. april 2004 om særlige hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer (9), og som er anført i bilag II til nærværende forordning, bør de pågældende animalske produkter opfylde kravene i de nævnte forordninger og være forsynet med det krævede sundhedsmærke.
(34)
Det er vigtigt at give Kommissionen mulighed for at føre tilsyn med alle foranstaltninger i forbindelse med ydelse af eksportrestitutioner. Derfor bør medlemsstaternes kompetente myndigheder fremsende visse statistiske oplysninger til Kommissionen. Formatet og omfanget af disse oplysninger bør fastlægges nærmere.
(35)
I henhold til artikel 12, stk. 1 og 4, i forordning (EF) nr. 612/2009 skal bestanddele, undtagen de i artikel 162, stk. 1, litra a), nr. iii), og litra b) i forordning (EF) nr. 1234/2007 nævnte sukkerprodukter, for hvilke der kan ydes restitution, være af EU-oprindelse. Der bør derfor fastsættes de nødvendige foranstaltninger til sikring af, at dette krav overholdes.
(36)
Der ydes eksportrestitutioner i henhold til nærværende forordning på grundlag af et stort antal anmodninger. De fleste af de varer, som disse anmodninger er indgivet for, er fremstillet under nøje fastlagte tekniske forhold, har konstante egenskaber og kvalitet, udføres regelmæssigt og har fremstillingsformler, der er registreret og bekræftet af de kompetente myndigheder. I betragtning af disse særlige omstændigheder og med henblik på at forenkle det administrative arbejde, der er forbundet med ydelse af eksportrestitutioner efter nærværende forordning, bør medlemsstaterne gives større fleksibilitet ved anvendelsen af de i artikel 24 i forordning (EF) nr. 612/2009 fastsatte bestemmelser vedrørende de beløbsgrænser, under hvilke medlemsstaterne kan fritage de erhvervsdrivende for at fremlægge de beviser, som kræves, med undtagelse af transportdokumentet.
(37)
Der bør sikres en ensartet anvendelse i hele Unionen af bestemmelserne om ydelse af restitutioner for varer, der ikke er omfattet af traktatens bilag I. I den forbindelse bør hver medlemsstat underrette Kommissionen om de kontrolmetoder, den anvender på sit område for de forskellige typer varer, der udføres.
(38)
Der bør gives tilstrækkelig tid til omstilling fra de administrative ordninger i henhold til forordning (EF) nr. 1043/2005 til de administrative ordninger, der er fastsat i denne forordning. Denne forordning bør derfor finde anvendelse på ansøgninger om licenser, indsendt fra og med den første dag i den første ansøgningsperiode for regnskabsperioden 2011 og træder i kraft på denne dato.
(39)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Horisontale Spørgsmål i forbindelse med Handel med Forarbejdede Landbrugsprodukter uden for Traktatens Bilag I -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
FORMÅL OG DEFINITIONER
Artikel 1
1. Denne forordning indeholder gennemførelsesbestemmelserne til forordning (EF) nr. 1216/2009 for så vidt angår ordningen for ydelse af eksportrestitutioner i henhold til forordning (EF) nr. 1234/2007.
Den finder anvendelse på udførsel af basisprodukter, af deraf forarbejdede produkter eller af produkter, der er ligestillet med en af disse to kategorier i henhold til artikel 3 i denne forordning, når disse produkter udføres i form af varer, som ikke er omfattet af traktatens bilag I, men som er anført i del I-V i bilag XX til forordning (EF) nr. 1234/2007 og i bilag II til nærværende forordning.
2. Den i stk. 1 omhandlede eksportrestitution ydes ikke for varer, der er overgået til fri omsætning i henhold til traktatens artikel 29, og som genudføres.
Der ydes ikke restitution for sådanne varer, når de udføres efter forarbejdning eller er indarbejdet i andre varer.
3. Med undtagelse af korn ydes der ikke restitutioner for de produkter, som anvendes til fremstillingen af alkohol indeholdt i alkoholholdige drikkevarer, som er anført i bilag II og henhører under KN-kode 2208.
Artikel 2
1. I denne forordning forstås ved:
a) »regnskabsperiode«: perioden fra 1. oktober i et givet år til 30. september det følgende år
b) »regnskabsår«: perioden fra 16. oktober i et givet år til 15. oktober det følgende år
c) »basisprodukter«: de produkter, der er anført i bilag I til denne forordning
d) »bestanddele«: basisprodukter, deraf forarbejdede produkter eller produkter, der er ligestillet med disse to kategorier, der anvendes til fremstilling af varerne og er nævnt i artikel 162, stk. 1, litra a), nr. i), ii), iii), v) og vii), og i artikel 162, stk. 1, litra b) i forordning (EF) nr. 1234/2007
e) »varer«: produkter, der ikke er omfattet af traktatens bilag I, men anført i del I-V i bilag XX til forordning (EF) nr. 1234/2007 og i bilag II til nærværende forordning
f) »aftalen«: aftalen om landbrug, der er indgået under de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden
g) »fødevarehjælp«: fødevarehjælp, der opfylder betingelserne i artikel 10, stk. 4, i aftalen
h) »restprodukter«: produkter fremkommet ved fremstillingsprocessen, hvis sammensætning tydeligt adskiller sig fra den faktisk udførte vare, og som ikke kan udnyttes erhvervsmæssigt
i) »biprodukter«: produkter eller varer, der er opnået under fremstillingsprocessen, hvis sammensætning eller karakteristika tydeligt adskiller sig fra den faktisk udførte vare, og som kan udnyttes erhvervsmæssigt
j) »svind«: de mængder produkter eller varer, der fremkommer ved fremstillingsprocessen fra det stadium, hvor landbrugsprodukterne anvendes i uforarbejdet stand ved fremstillingen, bortset fra de varer, der faktisk udføres, og bortset fra restprodukter og biprodukter, og som ikke kan udnyttes erhvervsmæssigt.
2. Ved anvendelsen af stk. 1, litra h), i) og j), betragtes de ved processen fremstillede produkter, hvis sammensætning tydeligt adskiller sig fra de faktisk udførte varer, og som sælges til en pris, der udelukkende svarer til omkostningerne ved deres bortskaffelse, ikke som udnyttet erhvervsmæssigt.
Ved anvendelsen af stk. 1, litra j), ligestilles produkter eller varer fra fremstillingsprocessen, der mod eller uden betaling kan overdrages som foder, med svind.
Artikel 3
1. Kartoffelstivelse henhørende under KN-kode 1108 13 00, fremstillet direkte af kartofler, bortset fra biprodukter, ligestilles med et produkt, der er fremstillet ved forarbejdning af majs.
2. Valle henhørende under KN-kode 0404 10 48 til 0404 10 62, ikke koncentreret, også frosset, ligestilles med vallepulver som anført i bilag I, i det følgende benævnt »produktgruppe 1«.
3. Følgende produkter ligestilles med mælk i pulverform med fedtindhold på 1,5 vægtprocent og derunder som anført i bilag I, i det følgende benævnt »produktgruppe 2«:
a)
mælk og mejeriprodukter henhørende under KN-kode 0403 10 11, 0403 90 51 og 0404 90 21, ikke koncentreret og ikke tilsat sukker eller andre sødemidler, også frosset, med et indhold af mælkefedt på 0,1 vægtprocent og derunder
b)
mælk og mejeriprodukter henhørende under KN-kode 0403 10 11, 0403 90 11 og 0404 90 21, i pulverform, som granulat eller i anden fast form, ikke tilsat sukker eller andre sødemidler, med et indhold af mælkefedt på 1,5 vægtprocent og derunder.
4. Følgende produkter ligestilles med mælk i pulverform med fedtindhold på 26 vægtprocent som anført i bilag I, i det følgende benævnt »produktgruppe 3«:
a)
mælk, fløde og mejeriprodukter henhørende under KN-kode 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 og 0404 90 23, ikke koncentreret, ikke tilsat sukker eller andre sødemidler, også frosset, med et indhold af mælkefedt på over 0,1 men ikke over 6 vægtprocent
b)
mælk, fløde og mejeriprodukter henhørende under KN-kode 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 og 0404 90 29, i pulverform, som granulat eller i anden fast form, ikke tilsat sukker eller andre sødemidler, med et indhold af mælkefedt på over 1,5 men under 45 vægtprocent.
5. Følgende produkter ligestilles med produktgruppe 6:
a)
mælk, fløde og mejeriprodukter henhørende under KN-kode 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 og 0404 90 29, ikke koncentreret, ikke tilsat sukker eller andre sødemidler, med et indhold af mælkefedt på over 6 vægtprocent
b)
mælk, fløde og mejeriprodukter henhørende under KN-kode 0403 10 19, 0403 90 19 og 0404 90 29, i pulverform, som granulat eller i anden fast form, ikke tilsat sukker eller andre sødemidler, med et indhold af mælkefedt på mindst 45 vægtprocent
c)
smør og andre former for mælkefedt, med et indhold af mælkefedt på 62 vægtprocent og derover, undtagen på 82 vægtprocent, henhørende under KN-kode 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10 og 0405 90 90.
6. Mælk, fløde og mejeriprodukter henhørende under KN-kode 0403 10 11 til 0403 10 19, 0403 90 51 til 0403 90 59 og 0404 90 21 til 0404 90 29, koncentreret, ikke i pulverform, som granulat eller i anden fast form, ikke tilsat sukker eller andre sødemidler, ligestilles, for så vidt angår den fedtfrie del af tørstoffet i produktet, med produktgruppe 2. Indholdet af mælkefedt i et sådant produkt ligestilles med produktgruppe 6.
Første afsnit finder også anvendelse på ost og ostemasse.
7. Afskallet ris henhørende under KN-kode 1006 20 og delvis sleben ris henhørende under KN-kode 1006 30 21 til 1006 30 48 ligestilles med sleben ris henhørende under KN-kode 1006 30 61 til 1006 30 98.
8. Følgende produkter ligestilles med hvidt sukker henhørende under KN-kode 1701 99 10, hvis de opfylder de i forordning (EF) nr. 1234/2007 og Kommissionens forordning (EF) nr. 951/2006 (10) fastsatte betingelser for ydelse af restitutioner ved udførsel i uforarbejdet stand:
a)
råsukker (rør- og roesukker) henhørende under KN-kode 1701 11 90 eller 1701 12 90, med et sakkaroseindhold i tør tilstand på 92 vægtprocent og derover, beregnet ved polarisation
b)
sukker henhørende under KN-kode 1701 91 00 eller 1701 99 90
c)
de i del III, litra c), i bilag I til forordning (EF) nr. 1234/2007 omhandlede produkter, med undtagelse af blandinger, der til dels er fremstillet af produkter, der er omfattet af del I i bilag I til forordning (EF) nr. 1234/2007
d)
de i del III, litra d) og g), i bilag I til forordning (EF) nr. 1234/2007 omhandlede produkter, med undtagelse af blandinger, der til dels er fremstillet af produkter, der er omfattet af bilag I til forordning (EF) nr. 1234/2007
Artikel 4
Forordning (EF) nr. 612/2009 og forordning (EØF) nr. 2220/85 finder anvendelse sideløbende med bestemmelserne i denne forordning, medmindre andet er fastsat i artikel 39, stk. 4, og artikel 50 i nærværende forordning.
KAPITEL II
EKSPORTRESTITUTIONER
AFDELING 1
Beregningsmetode
Artikel 5
1. Restitutionsbeløbet for den mængde, der fastlægges efter afdeling 2, for hvert af de basisprodukter, der udføres i form af en og samme type vare, beregnes ved at multiplicere denne mængde med restitutionssatsen for det pågældende basisprodukt, idet denne sats bestemmes pr. vægtenhed i overensstemmelse med afdeling 3.
2. Når der i henhold til artikel 15, stk. 2, er fastsat forskellige restitutionssatser for samme basisprodukt, skal der beregnes et særskilt beløb for hver mængde af basisproduktet, for hvilket der gælder en særlig restitutionssats.
3. Når en vare er anvendt til fremstilling af en udført vare, skal der ved beregningen af restitutionsbeløbet for hvert af de til fremstillingen af den udførte vare anvendte basisprodukter, deraf forarbejdede produkter eller produkter, der i henhold til artikel 3 er ligestillet med en af disse to kategorier, anvendes den restitutionssats, der gælder ved udførsel af den anvendte vare i uforarbejdet stand.
AFDELING 2
Referencemængder
Artikel 6
Hvad angår varer, bestemmes den mængde af hvert basisprodukt, der skal danne grundlag for beregningen af restitutionsbeløbet, i det følgende benævnt »referencemængden«, i henhold til artikel 7, 8 og 9, med undtagelse af de tilfælde, hvor der henvises til bilag III, eller hvor artikel 47, stk. 2, finder anvendelse.
Artikel 7
Ved anvendelse af et basisprodukt i uforarbejdet stand eller af et ligestillet produkt er referencemængden lig med den mængde, der faktisk er anvendt til fremstillingen af den udførte vare under hensyntagen til omregningskoefficienterne i bilag VII.
Artikel 8
1. Ved anvendelse af et produkt, som er omfattet af artikel 1, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1234/2007 og del I i bilag I til samme forordning eller af artikel 1, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1234/2007 og del II i bilag I til samme forordning, er referencemængden lig med den mængde, der faktisk er anvendt til fremstilling af den udførte vare, omregnet til en mængde af basisproduktet ved hjælp af koefficienterne i bilag V til nærværende forordning, når et af følgende forhold gælder for det pågældende produkt:
a)
produktet er fremstillet ved forarbejdning af et basisprodukt eller af et produkt, der er ligestillet med dette basisprodukt
b)
produktet er ligestillet med et produkt, der er fremstillet ved forarbejdning af et basisprodukt
c)
produktet er fremstillet ved forarbejdning af et produkt, der er ligestillet med et produkt, der er fremstillet ved forarbejdning af et basisprodukt.
2. Uanset stk. 1 er referencemængden for så vidt angår alkohol på basis af korn indeholdt i alkoholholdige drikkevarer henhørende under KN-kode 2208 lig med 3,4 kg byg pr. % vol. alkohol af korn pr. hl af den udførte alkoholholdige drikkevare.
Artikel 9
1. Ved anvendelse af et af følgende produkter er referencemængden for hvert af basisprodukterne, medmindre andet følger af artikel 11, lig med den mængde, der godkendes af de kompetente myndigheder i henhold til artikel 45:
a)
et produkt, der ikke er omfattet af traktatens bilag I, og som er fremstillet ved forarbejdning af et produkt, der er omhandlet i artikel 7 eller 8 i denne forordning
b)
et produkt, der er fremstillet ved blanding eller forarbejdning af flere af de produkter, der er omhandlet i artikel 7 eller 8, eller af produkter som omhandlet i litra a) i nærværende afsnit.
Referencemængden bestemmes ud fra den mængde af det pågældende produkt, der faktisk er anvendt til fremstilling af den udførte vare.
Ved beregningen af denne mængde anvendes de omregningskoefficienter, der er omhandlet i bilag VII, eller i givet fald de særlige beregningsregler, de ækvivalensforhold eller de koefficienter, der er omhandlet i artikel 8.
2. Uanset stk. 1 er referencemængden for så vidt angår alkoholholdige drikkevarer på basis af korn indeholdt i alkoholholdige drikkevarer henhørende under KN-kode 2208 lig med 3,4 kg byg pr. % vol. alkohol af korn pr. hl af den udførte alkoholholdige drikkevare.
Artikel 10
1. Ved anvendelsen af artikel 6-9 anses de produkter, der er blevet anvendt i uforarbejdet stand til fremstilling af den udførte vare, som faktisk anvendt.
2. Forarbejdes et basisprodukt under en af denne vares fremstillingsfaser selv til et andet mere forædlet basisprodukt, der anvendes i en senere fase, anses kun sidstnævnte basisprodukt som faktisk anvendt.
3. For hver vare, der udføres, skal det fastsættes, hvilke mængder produkter der efter stk. 1 faktisk er anvendt.
4. Uanset stk. 1, 2 og 3 kan disse mængder i tilfælde af regelmæssig udførsel af varer, der er fremstillet af en virksomhed under nøje fastlagte tekniske forhold, og som derfor har konstante egenskaber og kvalitet, efter aftale med de kompetente myndigheder fastsættes, enten ud fra varernes fremstillingsformel eller ud fra de gennemsnitlige produktmængder, der i en given periode er anvendt til fremstillingen af en bestemt mængde af disse varer. De således fastsatte mængder anvendes som beregningsgrundlag, så længe produktionsvilkårene for varerne ikke ændres.
Medmindre den kompetente myndighed har givet en formel tilladelse, skal de således fastsatte produktmængder bekræftes mindst en gang om året.
Artikel 11
1. For de varer, der er anført i bilag III, er referencemængden i kg basisprodukt pr. 100 kg varer anført i bilaget ud for de enkelte varer.
I forbindelse med frisk pasta skal de mængder basisprodukter, der er anført i bilag III, reduceres til en tilsvarende mængde basisprodukter, der gælder for tørret pasta, ved at multiplicere mængderne med pastaens procentvise tørstofindhold og dividere med 88.
2. Hvis de varer, der er anført i bilag III, er fremstillet dels af produkter, for hvilke ydelse af eksportrestitution er omfattet af forordning (EF) nr. 1234/2007, dels af andre produkter, fastsættes referencemængden for disse førstnævnte produkter i henhold til artikel 6-10.
Artikel 12
1. De mængder landbrugsprodukter, der faktisk er anvendt, fastsættes i henhold til stk. 2 og 3.
2. For alle landbrugsprodukter, der anvendes som omhandlet i artikel 10, og som giver ret til restitution, men som forsvinder under den normale fremstillingsproces, f.eks. som damp eller røg, eller ved omdannelse til støv eller aske, der ikke kan udnyttes, kan restitutionen ydes for alle de anvendte mængder.
3. De mængder varer, der ikke faktisk udføres, giver ikke ret til restitution for de mængder landbrugsprodukter, der faktisk er anvendt.
varerne har samme sammensætning som de varer, der faktisk udføres, kan mængderne af de faktisk anvendte landbrugsprodukter nedsættes forholdsmæssigt.
Artikel 13
1. Uanset artikel 12, stk. 3, giver svind på 2 vægtprocent og derunder, der ikke kan undgås i forbindelse med fremstillingen af varen, ret til restitution.
Loftet på 2 % beregnes som forholdet mellem vægten af tørstofindholdet i alle de anvendte råvarer efter fradrag af de i artikel 12, stk. 2, omhandlede mængder og vægten af tørstofindholdet i de varemængder, der faktisk udføres, eller det beregnes ved en anden metode, der under hensyntagen til omstændighederne ved varens fremstilling er mere velegnet.
2. Hvis fremstillingen af varen uundgåeligt medfører et svind, der overstiger 2 %, giver det overskydende svind ikke ret til restitution for de mængder landbrugsprodukter, der faktisk er anvendt. De kompetente myndigheder i medlemsstaten kan dog acceptere behørigt begrundede større svind. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de tilfælde, hvor de kompetente myndigheder har accepteret større svind, samt begrundelsen herfor.
3. De mængder landbrugsprodukter, der faktisk indgår i restprodukter, giver ret til restitution.
4. Hvis der fremkommer biprodukter, skal de faktisk anvendte mængder landbrugsprodukter fordeles på henholdsvis de udførte varer og biprodukterne.
AFDELING 3
Restitutionssatser
Artikel 14
1. Restitutionssatsen for de basisprodukter, der er anført i bilag I til denne forordning, og som udføres som varer, der ikke er omfattet af traktatens bilag I, jf. artikel 164 i forordning (EF) nr. 1234/2007, fastsættes af Kommissionen pr. 100 kg af basisprodukterne for et tidsrum, der er lig med det tidsrum, for hvilket restitutionerne fastsættes for de samme produkter, der udføres i uforarbejdet stand.
2. Uanset stk. 1 kan restitutionen fastsættes efter en anden rytme efter proceduren i artikel 16, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1216/2009.
Artikel 15
1. Ved Kommissionens fastsættelse af restitutionssatsen tages der især hensyn til:
a)
forarbejdningsindustriens gennemsnitlige udgifter til basisprodukter på EU's marked og verdensmarkedspriserne
b)
størrelsen af restitutionerne ved udførsel af de af traktatens bilag I omfattede forarbejdede landbrugsprodukter, hvis produktionsvilkår er sammenlignelige
c)
nødvendigheden af at sikre lige konkurrencevilkår mellem de industrier, der anvender EU-produkter, og de industrier, der anvender produkter fra tredjelande under proceduren for aktiv forædling
d)
udviklingen dels i budgetudgifterne, dels i markedspriserne for basisprodukterne i EU og på verdensmarkedet
e)
overholdelsen af de begrænsninger, der følger af aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 218.
2. Ved restitutionssatsernes fastsættelse tages der i givet fald hensyn til støtte eller andre foranstaltninger med tilsvarende virkning, der finder anvendelse på basisprodukter eller dermed ligestillede produkter i alle medlemsstater i henhold til forordning (EF) nr. 1234/2007.
3. Eksportrestitutionerne for landbrugsprodukter, der indgår i varer, der ikke er omfattet af traktatens bilag I, kan ikke overstige de restitutioner, der ydes for disse produkter, når de udføres i uforarbejdet stand.
Artikel 16
1. Restitutionssatsen for kartoffelstivelse henhørende under KN-kode 1108 13 00 fastsættes særskilt i majsækvivalent efter den procedure, der er omhandlet i artikel 195, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1234/2007 på grundlag af de i artikel 15, stk. 1, i nærværende forordning fastsatte kriterier. De anvendte mængder kartoffelstivelse omregnes til mængder majsækvivalent i henhold til artikel 8 i nærværende forordning.
2. Når den berørte part for blandinger af D-glucitol (sorbitol) henhørende under KN-kode 2905 44 og 3824 60 ikke i den i artikel 45 omhandlede erklæring giver de i artikel 48, stk. 1, litra d, omhandlede oplysninger eller ikke fremlægger tilstrækkelig dokumentation til støtte for sin erklæring, er restitutionssatsen for disse blandinger lig med den, der gælder for det af de pågældende basisprodukter, for hvilket restitutionssatsen er den laveste.
Artikel 17
1. Restitutioner for stivelse henhørende under KN-kode 1108 11 00 til 1108 19 90 eller for produkter, som er anført i del I, litra d), i bilag I til forordning (EF) nr. 1234/2007, og som er fremstillet ved forarbejdning af sådan stivelse, ydes kun, hvis leverandøren af disse produkter fremlægger en erklæring, hvori det attesteres, at de omhandlede varer er produceret direkte af korn, kartofler eller ris, og at der ikke er anvendt biprodukter fra fremstillingen af andre landbrugsprodukter eller varer.
2. Den i stk. 1 omhandlede erklæring finder anvendelse, indtil den tilbagekaldes, på alle leverancer fra samme producent. Den kontrolleres i henhold til artikel 45.
Artikel 18
1. Hvis tørstofindholdet i kartoffelstivelse, der er ligestillet med majsstivelse i henhold til artikel 3, stk. 1, er på 80 % eller derover, anvendes den i henhold til artikel 14 fastsatte restitutionssats. Hvis tørstofindholdet er på under 80 %, er restitutionssatsen den i henhold til artikel 14 fastsatte, multipliceret med den faktiske procentdel tørstof og divideret med 80.
For anden stivelse med et tørstofindhold på 87 % eller derover er restitutionssatsen den i henhold til artikel 14 fastsatte. Hvis tørstofindholdet er på under 87 %, er restitutionssatsen den i henhold til artikel 14 fastsatte, multipliceret med den faktiske procentdel tørstof og divideret med 87.
2. Hvis tørstofindholdet i glukose- eller maltodekstrinsirupper henhørende under KN-kode 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50 eller 2106 90 55 er på 78 % eller derover, fastsættes restitutionssatsen i henhold til artikel 14. Hvis tørstofindholdet i disse sirupper er på under 78 %, er restitutionssatsen den i henhold til artikel 14 fastsatte, multipliceret med den faktiske procentdel tørstof og divideret med 78.
3. Ved anvendelsen af stk. 1 bestemmes tørstofindholdet i stivelse ved hjælp af den metode, der er anført i bilag IV til Kommissionens forordning (EF) nr. 687/2008 (11), mens tørstofindholdet i glukose- eller maltodekstrinsirupper bestemmes efter metode 2 i bilag II til Kommissionens direktiv 79/796/EØF (12) eller efter enhver anden egnet analysemetode, der er mindst lige så sikker.
4. Ved afgivelsen af den erklæring, der er omhandlet i artikel 45, skal ansøgeren angive tørstofindholdet i den stivelse eller de glukose- eller maltodekstrinsirupper, der er anvendt.
Artikel 19
1. Restitutionssatserne for kaseiner henhørende under KN-kode 3501 10, kaseinater henhørende under KN-kode 3501 90 90 eller ægalbumin henhørende under KN-kode 3502 11 90 og 3502 19 90, der udføres i uforarbejdet stand, kan differentieres efter bestemmelsessted, hvor det er nødvendigt af hensyn til en eller flere af følgende faktorer:
a)
situationen i den internationale handel med hensyn til disse varer
b)
særlige forhold på visse markeder
c)
internationale handelsaftaler.
2. Restitutionssatsen for varer henhørende under KN-kode 1902 11 00, 1902 19 og 1902 40 10 kan differentieres efter bestemmelsessted.
3. Restitutionssatsen kan variere, alt efter om den er forudfastsat i henhold til artikel 26 eller ej.
Artikel 20
1. Der anvendes den restitutionssats, der gælder på dagen for varernes udførsel, medmindre:
a)
der i henhold til artikel 26 er indgivet ansøgning om forudfastsættelse af restitutionssatsen
b)
der er indgivet ansøgning i henhold til artikel 37, stk. 2, og restitutionssatsen er forudfastsat den dag, hvor ansøgningen om restitutionslicens er indgivet.
2. Ved anvendelse af ordningen med forudfastsættelse af restitutionssatsen anvendes den restitutionssats, der er gældende på dagen for indgivelsen af ansøgningen om forudfastsættelse, for varer, der udføres efter denne dato, men inden udløbet af restitutionslicensens gyldighedsperiode, jf. artikel 35, stk. 2.
For så vidt angår produkter forarbejdet på basis af korn og ris tilpasses restitutionssatsen efter de samme regler som dem, der gælder for forudfastsættelse af restitutioner for basisprodukter, der udføres i uforarbejdet stand, dog med anvendelse af de omregningskoefficienter, der er fastsat i bilag V.
3. Der kan ikke foretages forudfastsættelse for partialrestitutionslicenser som omhandlet i forordning (EF) nr. 376/2008 uafhængigt af de licenser, de stammer fra.
KAPITEL III
RESTITUTIONSLICENSER
AFDELING 1
Almindelige bestemmelser
Artikel 21
1. Medlemsstaterne udsteder restitutionslicenser, der er gyldige i hele EU, til enhver, der ansøger herom, uanset hvor i EU den pågældende er etableret.
Restitutionslicenserne sikrer betaling af restitutionen, forudsat at betingelserne i kapitel V er opfyldt. Disse betingelser kan omfatte en forudfastsættelse af restitutionssatserne. Licenserne er kun gyldige i en enkelt regnskabsperiode.
2. Ydelse af restitutioner for udførsel af basisprodukter i form af varer, der er anført i bilag II i nærværende forordning, eller for korn, der er anbragt under toldkontrol med henblik på fremstilling af alkoholholdige drikkevarer som omhandlet i artikel 2 i forordning (EF) nr. 1670/2006, er betinget af, at der forelægges en restitutionslicens udstedt i overensstemmelse med artikel 24 i nærværende forordning.
Det i første afsnit omhandlede korn betragtes som udført.
Første afsnit gælder ikke for de i artikel 4, stk. 1, andet afsnit, tredje led, artikel 33, stk. 1, artikel 37, stk. 1, artikel 41, stk. 1, og artikel 43, stk. 1, i forordning (EF) nr. 612/2009 nævnte leverancer eller for de i kapitel IV i nærværende forordning nævnte udførsler.
3. Ydelse af restitution i henhold til den i artikel 20, stk. 2, nævnte forudfastsættelsesordning er betinget af, at der forelægges en restitutionslicens med forudfastsættelse af restitutionssatserne.
Artikel 22
1. Forordning (EF) nr. 376/2008 finder anvendelse på de i denne forordning nævnte restitutionslicenser.
2. Bestemmelserne i forordning (EF) nr. 376/2008 vedrørende rettigheder og forpligtelser i forbindelse med licenser udstedt for bestemte mængder finder tilsvarende anvendelse på rettigheder og forpligtelser i forbindelse med de i nærværende forordning nævnte restitutionslicenser udstedt for beløb i euro, idet der tages hensyn til bilag VI til nærværende forordning.
3. Uanset stk. 1 og 2 finder artikel 7, stk. 2 og 4, artikel 8, stk. 11 og 13, artikel 17, stk. 1, artikel 20, 23, 31, 32 og 34, artikel 35, stk. 6, og artikel 41, 45, 46 og 48 i forordning (EF) nr. 376/2008 ikke anvendelse på de i denne forordning omhandlede restitutionslicenser.
4. I forbindelse med artikel 39 og 40 i forordning (EF) nr. 376/2008 kan gyldighedsperioden for licenser, der er gyldige indtil den 30. september, ikke forlænges.
I sådanne tilfælde annulleres licensen for så vidt angår de beløb, der ikke er ansøgt om som følge af force majeure, og den pågældende sikkerhedsstillelse frigives.
Artikel 23
1. Ansøgninger om restitutionslicenser, bortset fra ansøgninger om de i artikel 36 nævnte licenser vedrørende fødevarehjælp, er kun gyldige, hvis der på de i artikel 14 i forordning (EF) nr. 376/2008 fastsatte betingelser er stillet en sikkerhed svarende til 10 % af det beløb, hvorom der ansøges.
2. Sikkerheden frigives på de i artikel 40 i denne forordning fastsatte betingelser.
Artikel 24
1. Ansøgningen om en restitutionslicens og selve restitutionslicensen udarbejdes på grundlag af blanketten »Eksportlicens eller forudfastsættelsesattest« i bilag I til forordning (EF) nr. 376/2008, og beløbet angives i euro.
Disse dokumenter udfyldes efter anvisningen i bilag VI til denne forordning.
2. Har ansøgeren ikke til hensigt at foretage udførslen fra en anden medlemsstat end den, hvori han ansøger om restitutionslicens, kan den kompetente myndighed opbevare den udstedte restitutionslicens, navnlig i elektronisk format. I så fald oplyser den kompetente myndighed ansøgeren om, at hans restitutionslicens er blevet registreret, og giver ham de oplysninger, der er anført på indehaverens eksemplar af restitutionslicensen, i det følgende benævnt »eksemplar nr. 1«. Den udstedende myndigheds eksemplar af restitutionslicensen, i det følgende benævnt »eksemplar nr. 2«, udstedes ikke.
Den kompetente myndighed registrerer alle de oplysninger, der er anført på de i afsnit III og IV i bilag VI omhandlede restitutionslicenser, samt de afskrivninger, der er foretaget på licensen.
Artikel 25
1. De forpligtelser, der følger af licenserne, kan ikke overdrages. De rettigheder, der følger af licenserne, kan inden for deres gyldighedsperiode overdrages af licensens indehaver, hvis rettighederne, der følger af hver licens eller partiallicens, kun overdrages til en enkelt erhverver. Denne overdragelse skal omfatte de beløb, der endnu ikke er afskrevet på licensen eller partiallicensen.
2. Erhververen kan ikke videreoverdrage sine rettigheder, men kan tilbageføre dem til licensens indehaver. Denne tilbageføring vedrører det på licensen eller partiallicensen endnu ikke udnyttede beløb. I så fald anfører den udstedende myndighed en af de i bilag VIII anførte angivelser i licensens rubrik 6.
3. Hvis licensens indehaver anmoder om overdragelse, eller erhververen anmoder om tilbageføring til licensens indehaver, anfører den udstedende myndighed eller den eller de af hver medlemsstat udpegede myndigheder på licensen eller partiallicensen:
a)
navn og adresse på erhververen, jf. stk. 1, eller den i stk. 2 anførte angivelse
b)
datoen for overdragelsen eller tilbageføringen til licensens indehaver, attesteret ved myndighedens stempel.
4. Overdragelsen eller tilbageføringen til licensens indehaver får virkning fra datoen for anførelsen som omhandlet i stk. 3, litra b).
Artikel 26
1. Ansøgninger om forudfastsættelse af restitutionssatserne skal omfatte alle de restitutionssatser, der er relevante.
2. Ansøgning om forudfastsættelse kan enten indgives samtidig med ansøgningen om en restitutionslicens eller i perioden fra den dag, hvor restitutionslicensen tildeles.
3. Ansøgning om forudfastsættelse sker i overensstemmelse med afsnit II i bilag VI under anvendelse af den i bilag I til forordning (EF) nr. 376/2008 fastsatte blanket. Forudfastsættelsen gælder ikke for udførsler, der finder sted inden datoen for indgivelsen af ansøgningen om forudfastsættelse.
4. Ansøgninger om forudfastsættelse, der indgives en torsdag, anses for indgivet den følgende arbejdsdag.
Artikel 27
1. Indehaveren af en restitutionslicens kan ansøge om partiallicens udfyldt på den i bilag I til forordning (EF) nr. 376/2008 fastsatte blanket. Ansøgningen skal indeholde de oplysninger, der er nævnt i afsnit II, punkt 3, i bilag VI til nærværende forordning.
Det beløb, for hvilket der ansøges om partiallicens, afskrives på den oprindelige licens.
2. Der kan på grundlag af licenser, der registreres som gyldige i en enkelt medlemsstat, udstedes partiallicenser, der er gyldige i hele EU, jf. dog artikel 9 i forordning (EF) nr. 376/2008.
Artikel 28
1. Hver eksportør skal udfylde en udtrykkelig udbetalingsanmodning som defineret i artikel 46 i forordning (EF) nr. 612/2009. Den skal forelægges den udbetalende myndighed sammen med de tilhørende licenser, undtagen hvis licenserne er registreret som fastsat i artikel 24, stk. 2, i denne forordning, eller hvis der er tale om udførsler, for hvilke der ikke er udstedt restitutionslicenser.
Den kompetente myndighed kan anse den udtrykkelige anmodning for ikke at udgøre de dokumenter vedrørende udbetaling, der er omhandlet i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 612/2009.
Den kompetente myndighed kan anse den udtrykkelige anmodning for at udgøre den udførselsangivelse, der er omhandlet i artikel 5, stk. 1, i forordning (EF) nr. 612/2009. I så fald er den i stk. 2 omhandlede dato for den udbetalende myndigheds modtagelse af den udtrykkelige anmodning den dato, hvor den udbetalende myndighed har modtaget udførselsangivelsen. I alle andre tilfælde skal den udtrykkelige anmodning indeholde en henvisning til udførselsangivelsen, herunder udførselsangivelsens referencenummer.
2. Den udbetalende myndighed fastsætter det beløb, der anmodes om, på grundlag af oplysningerne i den udtrykkelige anmodning, ved udelukkende at basere sig på det eller de udførte basisprodukters art og mængde og på den eller de gældende restitutionssatser. Disse oplysninger skal være anført i udførselsangivelsen, eller der skal være præcise henvisninger til dem deri.
Den udbetalende myndighed afskriver dette beløb på restitutionslicensen senest seks måneder efter datoen for modtagelsen af den udtrykkelige anmodning.
Afskrivningen på licensen foretages på bagsiden af eksemplar nr. 1. I rubrik 28, 29 og 30 angives beløbet i euro i stedet for mængden.
Tredje afsnit finder tilsvarende anvendelse på licenser i elektronisk format.
3. Når afskrivningen har fundet sted, og hvis restitutionslicensen ikke er registreret som fastsat i artikel 24, stk. 2, tilbageleveres eksemplar nr. 1 af licensen til indehaveren, eller det opbevares af den udbetalende myndighed, såfremt eksportøren anmoder herom.
4. Sikkerhedsstillelsen for det beløb, som restitutionslicensen er blevet afskrevet med vedrørende udførsler, der har fundet sted, kan enten frigives eller anvendes som sikkerhed for forudbetaling af restitutionen, jf. afsnit II, kapitel 2, i forordning (EF) nr. 612/2009.
Artikel 29
1. Ansøgninger om restitutionslicenser, som udstedes inden for samme regnskabsperiode, kan indgives særskilt for seks trancher. Licensansøgninger kan indgives senest den:
a)
7. september for licenser til brug fra den 1. oktober
b)
7. november for licenser til brug fra den 1. december
c)
7. januar for licenser til brug fra den 1. februar
d)
7. marts for licenser til brug fra den 1. april
e)
7. maj for licenser til brug fra den 1. juni
f)
7. juli for licenser til brug fra den 1. august.
2. En erhvervsdrivende kan kun ansøge om restitutionslicenser for den tranche, som svarer til den første i stk. 1, angivne frist, som følger efter datoen for den pågældende ansøgning.
Artikel 30
Medlemsstaterne giver Kommissionen underretning om licensansøgningerne senest den:
a)
14. september for de i artikel 29, stk. 1, litra a), nævnte licenser
b)
14. november for de i artikel 29, stk. 1, litra b), nævnte licenser
c)
14. januar for de i artikel 29, stk. 1, litra c), nævnte licenser
d)
14. marts for de i artikel 29, stk. 1, litra d), nævnte licenser
e)
14. maj for de i 29, stk. 1, litra e), nævnte licenser
f)
14. juli for de i artikel 29, stk. 1, litra f), nævnte licenser.
Artikel 31
1. Det samlede beløb, for hvilket der kan udstedes restitutionslicenser for hver regnskabsperiode, fastsættes i henhold til stk. 2.
2. Fra maksimumsbeløbet for restitutionerne som fastsat i overensstemmelse med aftalens artikel 9, stk. 2, trækkes følgende beløb:
a)
det beløb, der overstiger maksimumsbeløbet, og som uretmæssigt er udbetalt i det foregående regnskabsår
b)
det beløb, der er afsat til de i kapitel IV i denne forordning omhandlede udførsler
c)
de beløb, for hvilke der er udstedt restitutionslicenser, der er gyldige i den pågældende regnskabsperiode.
3. Det beløb, for hvilket udstedte licenser som omhandlet i artikel 41 er blevet tilbageleveret, lægges til det tal, der er fremkommet i henhold til stk. 2.
4. Beløb, der er afsat til dækning af de udførsler, der er omhandlet i kapitel IV, og som forbliver uudnyttede, lægges til det tal, der er fremkommet i henhold til stk. 2.
5. Ved fastsættelse af det endelige beløb tages der hensyn til eventuelle usikkerhedsfaktorer i tilknytning til de i stk. 2, omhandlede beløb.
Artikel 32
Det samlede beløb, for hvilket der kan udstedes licenser for hver af de i artikel 29 nævnte trancher, er lig med:
a)
30 % af det i henhold til artikel 31 beregnede beløb fastsat den 14. september for den i artikel 29, stk. 1, litra a), nævnte tranche
b)
27 % af det i henhold til artikel 31 beregnede beløb fastsat den 14. november for den i artikel 29, stk. 1, litra b), nævnte tranche
c)
32 % af det i henhold til artikel 31 beregnede beløb fastsat den 14. januar for den i artikel 29, stk. 1, litra c), nævnte tranche
d)
44 % af det i henhold til artikel 31 beregnede beløb fastsat den 14. marts for den i artikel 29, stk. 1, litra d), nævnte tranche
e)
67 % af det i henhold til artikel 31 beregnede beløb fastsat den 14. maj for den i artikel 29, stk. 1, litra e), nævnte tranche
f)
100 % af det i henhold til artikel 31 beregnede beløb fastsat den 14. juli for den i artikel 29, stk. 1, litra f), nævnte tranche.
AFDELING 2
Ansøgning om og udstedelse af restitutionslicenser
Artikel 33
1. Hvor det samlede beløb, hvorom der ansøges for et af de nævnte tidsrum, overstiger det i artikel 31, stk. 2, nævnte maksimumsbeløb, fastsætter Kommissionen en reduktionskoefficient for alle de ansøgninger, der er indgivet inden den tilsvarende i artikel 29 fastsatte frist, således at den i artikel 31 nævnte beløbsgrænse overholdes.
Kommissionen offentliggør koefficienten i Den Europæiske Unions Tidende inden for fem arbejdsdage efter de i artikel 30 nævnte datoer.
2. Hvor Kommissionen fastsætter en reduktionskoefficient, udstedes der licenser for det i ansøgningen anførte beløb, multipliceret med 1 minus den reduktionskoefficient, der er fastsat i henhold til stk. 1 eller i artikel 34, stk. 3, litra a).
Hvad angår den i artikel 29, stk. 1, litra f), omhandlede tranche, kan ansøgerne dog trække deres ansøgninger tilbage inden for fem arbejdsdage efter offentliggørelsen af koefficienten i Den Europæiske Unions Tidende.
3. Medlemsstaterne giver senest den 1. august Kommissionen meddelelse om de beløb, for hvilke ansøgere har trukket licensansøgninger tilbage i henhold til stk. 2, andet afsnit.
Artikel 34
1. Er der efter udløbet af fristen for indgivelse af ansøgninger om restitutionslicenser for en bestemt tranche som omhandlet i artikel 29, stk. 1, ikke blevet offentliggjort en reduktionskoefficient i henhold til artikel 33, stk. 1, kan erhvervsdrivende indgive en ansøgning om udstedelse af en restitutionslicens for eventuelt ikke opbrugte beløb, for hvilke der endnu ikke er indgivet ansøgning inden for den pågældende tranche.
Ansøgningen skal indgives i perioden op til den næstfølgende frist, der er fastsat i artikel 29, stk. 1.
2. Medlemsstaterne fremsender meddelelse om de ansøgninger, der er indgivet i ugens løb, til Kommissionen den følgende mandag. Sådanne licenser kan udstedes fra den første onsdag efter fremsendelsen af meddelelsen, medmindre Kommissionen træffer anden bestemmelse.
3. Hvor det samlede beløb, for hvilket der er modtaget ansøgninger i en bestemt ansøgningsuge, overstiger det ikke opbrugte beløb som omhandlet i stk. 1, skal Kommissionen træffe en eller flere af følgende foranstaltninger:
a)
anvende en reduktionskoefficient på ansøgninger om restitutionslicenser, der er indgivet i en bestemt ansøgningsuge, og som er meddelt Kommissionen, og for hvilke der endnu ikke er udstedt restitutionslicenser
b)
pålægge medlemsstaterne at afslå ansøgninger, der er indgivet i en bestemt ansøgningsuge, og som endnu ikke er meddelt Kommissionen
c)
suspendere indgivelsen af ansøgninger om restitutionslicenser.
4. Enhver forordning, som vedtages i henhold til stk. 3, offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende inden for en frist på tre dage fra fremsendelsen af den meddelelse om ansøgninger, der er nævnt i stk. 2.
Artikel 35
1. Restitutionslicenserne er gyldige fra udstedelsesdagen som defineret i artikel 22, stk. 1, i forordning (EF) nr. 376/2008.
2. Med forbehold af bestemmelserne i andet afsnit er restitutionslicenserne gyldige indtil udløbet af den femte måned efter den måned, hvori der er ansøgt om licens, eller indtil regnskabsperiodens udløb, hvis denne udløber forinden.
De i artikel 36 omhandlede restitutionslicenser er gyldige indtil udløbet af den femte måned efter den måned, hvori der er ansøgt om licens.
3. Forudfastsatte restitutionssatser, jf. artikel 26, gælder indtil udløbet af licensens gyldighedsperiode.
Artikel 36
Kommissionens forordning (EF) nr. 2298/2001 (13) finder anvendelse på ansøgninger om restitutionslicenser og restitutionslicenser, der udstedes for udførsel af varer i forbindelse med international fødevarehjælp som omhandlet i aftalens artikel 10, stk. 4.
Artikel 37
1. Ved anvendelsen af artikel 47 i forordning (EF) nr. 376/2008 finder stk. 2-11 i nærværende artikel anvendelse.
2. Fra den 1. oktober i hver regnskabsperiode kan der indgives ansøgninger om licenser i forbindelse med en licitation, der afholdes i et indførende tredjeland, og med forudfastsættelse af restitutionssatsen på dagen for indgivelsen af ansøgningen uden for de i artikel 29 og 34 fastsatte perioder, hvor det samlede beløb for en licitation, for hvilken en eller flere eksportører har ansøgt om en eller flere licenser, og for hvilken disse licenser endnu ikke er blevet udstedt, ikke overstiger 2 mio. EUR.
Denne grænse kan dog sættes til 4 mio. EUR, hvis ingen af de reduktionskoefficienter, der er offentliggjort siden regnskabsperiodens begyndelse og omhandlet i artikel 33, stk. 1, eller i artikel 34, stk. 3, overstiger 50 %.
3. Det samlede beløb, der ansøges om licens(er) for, må ikke overstige den mængde, der er anført i licitationsbekendtgørelsen multipliceret med den eller de dertil svarende restitutionssatser som forudfastsat den dag, ansøgningen indgives. Der tages ikke hensyn til fastsatte tolerancer eller valgmuligheder i licitationsbekendtgørelsen.
4. Ud over de i artikel 47, stk. 3, første afsnit, i forordning (EF) nr. 376/2008 omhandlede oplysninger meddeler medlemsstaterne straks Kommissionen de beløb, for hvilke der er ansøgt om licens, samt dato og tidspunkt for hver ansøgning.
5. Hvis de beløb, der er meddelt i henhold til stk. 4, plus de beløb, for hvilke der allerede er indgivet ansøgning om en eller flere licenser i forbindelse med den samme licitationsbekendtgørelse, overstiger den tærskel, der er omhandlet i stk. 2, meddeler Kommissionen inden for to arbejdsdage efter modtagelsen af de i stk. 4 omhandlede supplerende oplysninger medlemsstaterne, at restitutionslicensen ikke vil blive udstedt til den erhvervsdrivende.
6. Kommissionen kan suspendere anvendelsen af stk. 2, hvis det samlede beløb, som der kan udstedes licenser for i henhold til artikel 47 i forordning (EF) nr. 376/2008, overstiger 4 mio. EUR i en enkelt regnskabsperiode. Afgørelser om suspendering offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
7. Uanset artikel 35, stk. 1 og 2, i denne forordning er restitutionslicenser, der er udstedt i henhold til artikel 47 i forordning (EF) nr. 376/2008, gyldige fra udstedelsesdagen som defineret i artikel 22, stk. 2, i forordning (EF) nr. 376/2008. Restitutionslicenser er gyldige indtil udgangen af den ottende måned efter udstedelsesmåneden eller indtil den 30. september, hvis denne dato indtræffer først. Forudfastsatte satser er gyldige indtil licensens sidste gyldighedsdag.
8. Hvis den kompetente myndighed i overensstemmelse med artikel 47, stk. 9, litra a) i forordning (EF) nr. 376/2008 er overbevist om, at den institution, der holder licitationen, af grunde, som ikke kan tillægges tilslagsmodtageren, og som ikke kan betragtes som tilfælde af force majeure, har hævet kontrakten, frigiver den sikkerhedsstillelsen, hvis den forudfastsatte restitutionssats for det basisprodukt, for hvilket restitutionsbeløbet er størst i forhold til de andre anvendte basisprodukter, er højere end eller lig med den restitutionssats, der gælder på den sidste dag i licensens gyldighedsperiode.
9. Hvis den kompetente myndighed i overensstemmelse med artikel 47, stk. 9, litra b), i forordning (EF) nr. 376/2008 er overbevist om, at den institution, der holder licitationen, af grunde, som ikke kan tillægges tilslagsmodtageren, og som ikke kan betragtes som tilfælde af force majeure, har krævet ændringer i kontrakten, kan den forlænge licensens gyldighedsperiode og forudfastsættelsens varighed indtil den 30. september.
10. Hvis tilslagsmodtageren i overensstemmelse med artikel 47, stk. 9, litra c), i forordning (EF) nr. 376/2008 fremlægger dokumentation for, at der i licitationsbekendtgørelsen eller i den kontrakt, som er indgået efter licitationstilslaget, er fastsat en negativ tolerance eller valgmulighed på over 5 %, og den institution, der afholder licitationen, gør brug af denne bestemmelse, betragtes forpligtelsen til at udføre som opfyldt, når den udførte mængde er højst 10 % mindre end den mængde, der svarer til det beløb, der er udstedt licens for.
Første afsnit finder anvendelse på betingelse af, at den forudfastsatte restitutionssats for det basisprodukt, for hvilket restitutionsbeløbet er størst i forhold til de andre anvendte basisprodukter, er højere end eller lig med den restitutionssats, der gælder den sidste dag i licensens gyldighedsperiode. I så fald ændres de 95 %, der er omhandlet i artikel 40, stk. 3 og 5, i denne forordning, til 90 %.
11. Ved anvendelse af stk. 1-10 er den tidsfrist på 21 dage, der er omhandlet i artikel 47, stk. 5, i forordning (EF) nr. 376/2008, i stedet 44 dage.
AFDELING 3
Sikkerhedsstillelse
Artikel 38
1. Ved udstedelsen af en restitutionslicens forpligtes indehaveren til at anmode om restitutioner til et beløb svarende til det beløb, for hvilket licensen er udstedt, for udførsler, der finder sted i restitutionslicensens gyldighedsperiode.
For at sikre overholdelsen af denne forpligtelse skal der stilles en sikkerhed som omhandlet i første afsnit.
2. Den i stk. 1, første afsnit, omhandlede forpligtelse betragtes som et primært krav som omhandlet i artikel 20, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 2220/85.
Artikel 39
1. Det primære krav anses for at være opfyldt, når eksportøren har indgivet den udtrykkelige anmodning for udførsler, der har fundet sted i licensens gyldighedsperiode på betingelserne i artikel 28 og i afsnit V i bilag VI.
2. Hvis den udtrykkelige anmodning ikke er udførselsangivelsen, skal anmodningen indgives senest tre måneder efter udløbet af gyldighedsperioden for den restitutionslicens, hvis nummer er angivet i den udtrykkelige anmodning, medmindre der foreligger force majeure.
Hvis den i første afsnit omhandlede frist på tre måneder ikke overholdes, anses det primære krav ikke for opfyldt.
3. Som dokumentation for det primære kravs overholdelse forelægges de kompetente myndigheder eksemplar nr. 1 af den restitutionslicens, som er behørigt afskrevet i overensstemmelse med artikel 28, stk. 2. Denne dokumentation skal være forelagt inden udgangen af den tolvte måned efter udløbet af restitutionslicensens gyldighedsperiode.
Første afsnit finder tilsvarende anvendelse på licenser, der er registreret som fastsat i artikel 24, stk. 2.
4. Uanset artikel 22, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 2220/85 fortabes den i artikel 23 i nærværende forordning omhandlede sikkerhed i forhold til det beløb, for hvilket den krævede dokumentation ikke er forelagt inden for den tidsfrist, der er fastsat i stk. 2 og 3 i nærværende artikel.
Artikel 40
1. Anvendes der en reduktionskoefficient i henhold til artikel 33, stk. 2, eller artikel 34, stk. 3, litra a), frigives en del af sikkerheden omgående for det beløb, der fremkommer ved at multiplicere det beløb, der ansøges om, med reduktionskoefficienten.
2. Hvis ansøgeren trækker sin licensansøgning tilbage i henhold til artikel 33, stk. 2, andet afsnit, frigives 80 % af den oprindelige sikkerhed.
3. Hele sikkerheden frigives, hvis indehaveren af licensen har ansøgt om restitutioner svarende til 95 % af det beløb, for hvilket licensen er udstedt.
4. Efter anmodning fra licensindehaveren kan medlemsstaten frigive sikkerheden i rater i forhold til de beløb, for hvilke de i artikel 39, stk. 1 og 3, omhandlede betingelser er blevet opfyldt, hvis der er fremlagt dokumentation for, at der er ansøgt om et beløb på mindst 5 % af det i licensen angivne beløb.
5. Hvis der er ansøgt om restitutioner for mindre end 95 % af det beløb, for hvilket licensen er udstedt, fortabes den del af sikkerheden, der svarer til 10 % af forskellen mellem 95 % af det beløb, for hvilket licensen er udstedt, og det faktisk udnyttede beløb.
6. Hvis det beløb, for hvilket de i artikel 39, stk. 1 og 3, omhandlede betingelser er blevet opfyldt, imidlertid er mindre end 5 % af det i licensen angivne beløb, fortabes hele sikkerheden.
7. Er den sikkerhed, som ville være fortabt, på 100 EUR eller derunder for en given licens, frigiver den pågældende medlemsstat hele sikkerheden.
Artikel 41
1. Tilbageleveres licensen eller en partiallicens til den udstedende myndighed inden for den periode, der udgør de to første tredjedele af licensens gyldighedsperiode, nedsættes den sikkerhed, der fortabes, med 40 %, idet en del af en dag tæller som en hel dag.
2. Tilbageleveres licensen eller en partiallicens til den udstedende myndighed i den sidste tredjedel af licensens gyldighedsperiode eller i den måned, der følger efter dagen for gyldighedsperiodens udløb, nedsættes den sikkerhed, der fortabes, med 25 %.
3. Stk. 1 og 2 anvendes kun på licenser og partiallicenser, der tilbageleveres til den udstedende myndighed i løbet af den regnskabsperiode, for hvilken licenserne er blevet udstedt, og hvis de tilbageleveres senest den 31. august i denne periode.
KAPITEL IV
UDFØRSLER UDEN LICENSER
Artikel 42
1. Der kræves ikke licenser for udførsler, for hvilke de ansøgninger, som den erhvervsdrivende i løbet af det pågældende regnskabsår har indgivet, højst vedrører et beløb på 100 000 EUR.
2. Der kræves ikke licenser for de leverancer, der er omhandlet i artikel 4, stk. 1, andet afsnit, tredje led, artikel 33, stk. 1, artikel 37, stk. 1, artikel 41, stk. 1, og artikel 43, stk. 1, i forordning (EF) nr. 612/2009.
3. Stk. 1 og 2 finder også anvendelse på udførsler foretaget af erhvervsdrivende, som har været i besiddelse af en restitutionslicens i den pågældende regnskabsperiode, eller som er i besiddelse af en licens på udførselsdagen.
4. Stk. 1, 2 og 3 finder kun anvendelse i den medlemsstat, hvor den erhvervsdrivende er etableret.
Artikel 43
1. I hver regnskabsperiode kan der udbetales restitutioner inden for en samlet reserve på 40 mio. EUR pr. regnskabsår til de udførsler, der er omhandlet i artikel 42, stk. 1.
2. Der tages ikke hensyn til restitutioner for udførsler i forbindelse med international fødevarehjælp som omhandlet i aftalens artikel 10, stk. 4, eller restitutioner for leverancer, som er omhandlet i artikel 4, stk. 1, andet afsnit, tredje led, artikel 33, stk. 1, artikel 37, stk. 1, artikel 41, stk. 1, og artikel 43, stk. 1, i forordning (EF) nr. 612/2009, ved fastlæggelse af udgiftsniveauet inden for den reserve, som er omhandlet i stk. 1.
Artikel 44
1. Hvis summen af de beløb, medlemsstaterne i henhold til artikel 53 har underrettet om, når op på 30 mio. EUR, kan Kommissionen under hensyn til EU's internationale forpligtelser i højst 20 arbejdsdage suspendere anvendelsen af artikel 43, stk. 1, for udførsler, for hvilke der ikke er udstedt restitutionslicens.
2. Under de omstændigheder, der er omhandlet i stk. 1, kan Kommissionen i overensstemmelse med artikel 16, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1216/2009 for en periode på over 20 arbejdsdage suspendere anvendelsen af artikel 43, stk. 1, i denne forordning for udførsler, for hvilke der ikke er udstedt restitutionslicens.
KAPITEL V
EKSPORTØRENS FORPLIGTELSER
Artikel 45
1. Ved en vares udførsel skal den berørte part afgive erklæring om de mængder basisprodukter, deraf forarbejdede produkter eller produkter, der er ligestillet med en af disse to kategorier i henhold til artikel 3, som efter artikel 10 faktisk er anvendt til fremstillingen af disse varer, og som der vil blive anmodet om restitution for, eller oplyse om sammensætningen, hvis denne er fastlagt i henhold til artikel 10, stk. 4.
2. Når en vare er anvendt til fremstillingen af en vare, der skal udføres, skal den berørte parts erklæring indeholde dels angivelse af den varemængde, der faktisk er anvendt, dels oplysning om arten og mængden af hvert af de basisprodukter, de deraf forarbejdede produkter og de produkter, der er ligestillet med en af disse to kategorier i henhold artikel 3, som varen er fremstillet af.
Til støtte for sin erklæring skal den berørte part forelægge de kompetente myndigheder alle de dokumenter og oplysninger, som disse anser for relevante. De pågældende dokumenter og oplysninger kan foreligge og forelægges i elektronisk form.
De kompetente myndigheder anvender de kontrolforanstaltninger, som de anser for hensigtsmæssige, til efterprøvelse af erklæringens rigtighed.
3. På begæring af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, på hvis område toldformaliteterne ved udførsel gennemføres, meddeler de øvrige medlemsstaters kompetente myndigheder dem direkte alle disponible oplysninger for at muliggøre kontrollen med den berørte parts erklæring.
Artikel 46
Uanset artikel 45 kan der i stedet for erklæringen om de anvendte produkter eller varer efter aftale med de kompetente myndigheder afgives en samlet erklæring om mængden af de anvendte produkter eller anføres en henvisning til en erklæring om disse mængder, hvor de allerede er fastlagt i henhold til artikel 10, stk. 4, forudsat at fabrikanten giver de kompetente myndigheder adgang til alle oplysninger, der er nødvendige for at kontrollere erklæringen.
Artikel 47
1. Udfærdiger eksportøren ikke den i artikel 46 nævnte erklæring, eller fremlægger han ikke tilfredsstillende oplysninger til støtte for den forelagte erklæring, kan han ikke opnå restitution.
2. Uanset stk. 1 kan den berørte part dog, hvis den pågældende vare er anført i kolonne 1 og 2 i bilag IV, efter udtrykkelig anmodning opnå en restitution. Ved beregningen heraf fastsættes arten og mængden af de basisprodukter, der skal tages i betragtning, ud fra de oplysninger, der konstateres ved en analyse af den vare, som skal udføres, og efter tabellen i bilag IV. Den kompetente myndighed fastsætter betingelserne for gennemførelsen af denne analyse og de oplysninger, der skal forelægges til støtte for anmodningen.
3. Udgifterne til nævnte analyse afholdes af eksportøren.
Artikel 48
1. Artikel 45 finder ikke anvendelse på de mængder landbrugsprodukter, der er fastlagt i henhold til bilag III, med undtagelse af følgende:
a)
de mængder af de i artikel 45, stk. 1, omhandlede produkter, som udføres i form af varer, der delvis er fremstillet af produkter, for hvilke ydelsen af eksportrestitution er omfattet af forordning (EF) nr. 1234/2007, og delvis af andre produkter, jf. betingelserne i artikel 11, stk. 2
b)
de mængder af æg eller ægprodukter, som udføres i form af pastaprodukter henhørende under KN-kode 1902 11 00
c)
mængden af tørstof indeholdt i frisk pasta som omhandlet i artikel 11, stk. 1, andet afsnit
d)
arten af de basisprodukter, der faktisk er anvendt til fremstillingen af D-glucitol (sorbitol) henhørende under KN-kode 2905 44 og 3824 60, samt eventuelt de mængder D-glucitol (sorbitol), der er fremstillet af henholdsvis stivelsesholdige produkter og sakkarose
e)
de mængder kasein, som udføres i form af varer henhørende under KN-kode 3501 90 90
f)
indbrygningsgraden af øl henhørende under KN-kode 2202 90 10
g)
de mængder umaltet byg, som de kompetente myndigheder har accepteret.
Varebeskrivelsen i udførselsangivelsen og restitutionsansøgningen for de varer, som er anført i bilag III, skal være i overensstemmelse med nomenklaturen i nævnte bilag.
2. Foretages der en analyse af en vare med henblik på anvendelse af artikel 45, 46 eller 47 eller af stk. 1 eller 3 i denne artikel, anvendes de analysemetoder, som er anført i Kommissionens forordning (EF) nr. 904/2008 (14), eller hvis dette ikke er muligt, i Kommissionens forordning (EF) nr. 900/2008 (15), eller hvis dette ikke er muligt, de analysemetoder, der benyttes ved tarifering i den fælles toldtarif af en lignende vare, der indføres til EU.
3. Det dokument, der attesterer den nævnte udførsel, skal indeholde angivelse af både mængderne af de udførte varer og af mængderne af de i artikel 45, stk. 1, omhandlede produkter eller oplysninger om sammensætningen som fastsat i henhold til artikel 10, stk. 4. Hvor artikel 47, stk. 2, finder anvendelse erstattes sidstnævnte mængder dog af mængderne af de basisprodukter, der er anført i kolonne 4 i bilag IV, og som svarer til resultaterne af analysen af de udførte varer.
4. For at der kan ydes restitution for varer henhørende under KN-kode 0403 10 51 til 0403 10 99, 0403 90 71 til 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 og 3502 19 90 skal varerne opfylde kravene i forordning (EF) nr. 852/2004 og forordning (EF) nr. 853/2004, herunder kravet om at være tilvirket i en godkendt virksomhed og om at opfylde de i afsnit I i bilag II til forordning (EF) nr. 853/2004 nævnte krav til sundhedsmærkning.
5. Ved anvendelsen af artikel 45 og 46 underretter hver medlemsstat Kommissionen om de kontrolforanstaltninger, der anvendes på dens område for de forskellige typer udførte varer. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater herom.
Artikel 49
1. I henhold til artikel 45 og 46 i nærværende forordning og ved anvendelsen af artikel 12 i forordning (EF) nr. 612/2009 skal den berørte part for varer, som indeholder korn, ris, mælk og mejeriprodukter eller æg, jf. artikel 162, stk. 1, litra a), nr. i), ii), v) og vii), og artikel 162, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1234/2007, afgive erklæring om, at ingen af bestanddelene er indført fra tredjelande, eller angive, hvor stor en mængde af sådanne produkter, der er indført fra tredjelande.
2. Indgives der ansøgning for mængder, der skal fastlægges i henhold til artikel 10, stk. 4, kan de kompetente myndigheder acceptere en erklæring fra den berørte part om, at der ikke vil blive anvendt korn, ris, mejeriprodukter og ægprodukter, der er indført fra tredjelande, jf. stk. 1.
3. Indgives der ansøgning for mængder, der skal fastlægges i henhold til artikel 11, stk. 1, eller i henhold til artikel 47, stk. 2, kan de kompetente myndigheder acceptere en erklæring fra den berørte part om, at der ikke vil blive anvendt korn, ris, mejeriprodukter og ægprodukter, der er indført fra tredjelande, jf. stk. 1.
4. De i stk. 1, 2 og 3 omhandlede erklæringer skal kontrolleres af de kompetente myndigheder ved hjælp af alle relevante midler.
KAPITEL VI
UDBETALING AF RESTITUTIONER
Artikel 50
1. For varer, der udføres i perioden 1. til 15. oktober hvert år, finder udbetalingen af restitutioner ikke sted før den 16. oktober.
I tilfælde af varer, der udføres ved forelæggelse af en restitutionslicens, der er udstedt for en bestemt regnskabsperiode, og hvis Kommissionen finder, at der foreligger en risiko for, at EU ikke opfylder sine internationale forpligtelser, finder restitutionsbetalinger, der skal foretages efter udløbet af denne periode, ikke sted før den 16. oktober. I så fald kan den i artikel 46, stk. 8, i forordning (EF) nr. 612/2009 omhandlede frist midlertidigt ændres til tre måneder og femten dage ved en forordning, som offentliggøres inden den 20. september i Den Europæiske Unions Tidende.
2. For de varer, der er anført i bilag II til denne forordning, og som undtagelse fra artikel 24 i forordning (EF) nr. 612/2009 finder det beløb, der er fastsat i artikel 24, stk. 1, litra a), nr. ii), i forordning (EF) nr. 612/2009, anvendelse, uanset hvilket destinationsland eller destinationsområde varerne udføres til:
a)
når der er tale om varer, der er pakket til detailsalg i pakninger, som højst indeholder netto 2,5 kg, eller i beholdere, som højst indeholder 2 liter, og som er mærket som defineret i artikel 1, stk. 3, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF (16) enten med angivelse af importøren i bestemmelseslandet eller med oplysninger på et i bestemmelseslandet officielt sprog eller et sprog, der forstås i dette land
b)
når en eksportør mindst 12 gange i de to år, der går forud for datoen for anmodningen om tilladelse, jf. stk. 3, har udført varer, der højst indeholder 90 vægtprocent af et enkelt basisprodukt, for hvilket der ydes restitution, og som henhører under samme ottecifrede KN-kode, til samme modtager(e).
3. I de i stk. 2 omhandlede tilfælde kan medlemsstaterne efter anmodning udstede en formel tilladelse, hvorved eksportøren fritages for at fremlægge de dokumenter, der kræves i artikel 17 i forordning (EF) nr. 612/2009, med undtagelse af transportdokumentet.
Den i første afsnit nævnte tilladelse gælder, medmindre den inddrages, i en periode på højst to år og kan fornyes. Medlemsstaterne kan efter eget skøn inddrage tilladelsen, hvilket de navnlig straks skal gøre, når de har rimelig grund til at tro, at eksportøren ikke har overholdt betingelserne deri.
Fritagelser i henhold til første afsnit betragtes som risikofaktorer, som der skal tages hensyn til ved anvendelsen af artikel 2, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 485/2008 (17).
Eksportører, der gør brug af fritagelsen, skal anføre tilladelsesnummeret i det administrative enhedsdokument og på den udtrykkelige anmodning om udbetaling, jf. artikel 28 i denne forordning.
4. Uanset stk. 3 kan medlemsstaterne i de i stk. 2, litra b), fastsatte tilfælde fritage eksportøren for at fremlægge transportdokumenter for alle de udførsler, der er omfattet af en tilladelse, forudsat at den pågældende eksportør afkræves transportdokumenter for mindst 10 % af de pågældende udførselsangivelser eller for mindst en angivelse pr. år, alt efter hvilket antal der er størst, idet medlemsstaterne foretager en udvælgelse blandt udførselsangivelserne efter kriterierne i Kommissionens forordning (EF) nr. 1276/2008 (18).
5. For varer, der er anført i bilag II til denne forordning, hvis udførselsangivelse er antaget senest den 30. september 2007, og for hvilke eksportøren ikke er i stand til at fremlægge de i artikel 17, stk. 1, i forordning (EF) nr. 612/2009 nævnte beviser, anses varerne for at være importeret til et tredjeland ved forelæggelse af en kopi af transportdokumentet sammen med et af de i artikel 17, stk. 2, i forordning (EF) nr. 612/2009 anførte dokumenter eller et bankdokument udstedt af godkendte mellemmænd, der er etableret i EU, hvori det attesteres, at betaling for udførslen er krediteret eksportørens konto hos dem, eller bevis for betalingen.
6. Ved anvendelsen af artikel 27 i forordning (EF) nr. 612/2009 tager medlemsstaterne hensyn til stk. 5.
KAPITEL VII
INDBERETNINGSPLIGT
Artikel 51
1. Inden den 10. i hver måned giver medlemsstaterne Kommissionen meddelelse om:
a)
de beløb, udtrykt i euro, for hvilke der i den foregående måned er tilbageleveret restitutionslicenser i henhold til artikel 41, stk. 1
b)
de beløb, udtrykt i euro, for hvilke det i den foregående måned blev fastslået, at det i artikel 38 omhandlede primære krav ikke er opfyldt
c)
de restitutionslicenser, udtrykt i euro, jf. artikel 35, der er blevet udstedt i løbet af den foregående måned
d)
de restitutionslicenser, udtrykt i euro, der er blevet udstedt i løbet af den foregående måned i henhold til artikel 47 i forordning (EF) nr. 376/2008.
De i første afsnit, litra b) nævnte beløb opdeles i forhold til regnskabsperioden for den restitutionslicens, de vedrører.
2. Medlemsstaterne giver inden den 1. november hvert år Kommissionen meddelelse om de samlede restitutionsbeløb, udtrykt i euro, der inden den 1. oktober samme år er afskrevet på restitutionslicenser, der er udstedt i den regnskabsperiode, der slutter den 30. september det foregående kalenderår.
Artikel 52
1. Senest ved udgangen af måneden efter hver måned i kalenderåret fremsender medlemsstaterne til Kommissionen ved hjælp af dataudvekslingssystemet DEX statistiske oplysninger om varer, der er omfattet af denne forordning, og for hvilke der er ydet eksportrestitutioner i den foregående måned, opdelt efter den ottecifrede KN-kode og med angivelse af:
a)
mængderne af disse varer, udtrykt i tons eller en anden angiven måleenhed
b)
eksportrestitutionsbeløbet, udtrykt i euro, der i den foregående måned er ydet for hvert af de pågældende basislandbrugsprodukter
c)
de mængder af hvert basislandbrugsprodukt, udtrykt i tons, for hvilke der er ydet restitutioner.
2. Medlemsstaterne giver inden den 31. december hvert år Kommissionen meddelelse om de samlede restitutionsbeløb, udtrykt i euro, de faktisk har ydet i den regnskabsperiode, der slutter den 30. september samme år, i forhold til udførsler, der har fundet sted i løbet af den regnskabsperiode, der slutter den 30. september det foregående år, og i løbet af tidligere regnskabsperioder, og som ikke tidligere er meddelt, idet de angiver, hvilke perioder det drejer sig om.
3. Ved anvendelsen af stk. 1 og 2 betragtes forudbetalinger som tildelte restitutioner.
4. Medlemsstaterne giver inden den 31. december hvert år Kommissionen meddelelse om de samlede tilbagebetalinger, udtrykt i euro, af uretmæssigt udbetalte restitutioner, som er inddrevet i løbet af den regnskabsperiode, der slutter den 30. september det samme år, idet de angiver, hvilken eller hvilke regnskabsperioder det drejer sig om.
Artikel 53
Medlemsstaterne underretter Kommissionen senest den 5. i hver måned om de restitutionsbeløb, der er ydet i henhold til artikel 43, stk. 1, fra den 16. til udgangen af den foregående måned, og senest den 20. i hver måned om de restitutionsbeløb, der er ydet i henhold til artikel 43, stk.1, fra den 1. til den 15. i den indeværende måned. Hvis der ikke er ydet restitutionsbeløb i de pågældende perioder, meddeler medlemsstaterne Kommissionen dette.
KAPITEL VIII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 54
Forordning (EF) nr. 1043/2005 ophæves.
Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag IX.
Artikel 55
Denne forordning træder i kraft den anden dag efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes på ansøgninger indgivet fra den 8. juli 2010 for licenser til brug fra den 1. oktober 2010.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. juni 2010.
32010R0578
L 171/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
29.06.2010.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 578/2010
od 29. lipnja 2010.
o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 1216/2009 u vezi sa sustavom odobravanja izvoznih subvencija za određene poljoprivredne proizvode koji se izvoze u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru, te kriterijima za utvrđivanje iznosa takvih subvencija
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1216/2009 od 30. studenoga o utvrđivanju trgovinskih aranžmana primjenljivih na određenu robu dobivenu preradom poljoprivrednih proizvoda (1), a posebno prvi podstavak njezinog članka 8. stavka 3.,
budući da:
(1)
Uredba Komisije (EZ) br. 1043/2005 od 30. lipnja 2005. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 3448/93 u vezi sa sustavom odobravanja izvoznih subvencija za određene poljoprivredne proizvode koji se izvoze u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru, te kriterijima za utvrđivanje iznosa takvih subvencija (2) nekoliko je puta znatno izmijenjena. Pošto su potrebne daljnje izmjene, potrebno ju je zamijeniti.
(2)
Uredbom Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u) (3) predviđa se da se, koliko je to potrebno, da se određenim poljoprivrednim proizvodima omogući da budu izvezeni u obliku određene prerađene robe koja nije navedena u Prilogu I. Ugovoru na temelju kotacija ili cijena takvih proizvoda na svjetskom tržištu, razlika između takvih kotacija ili cijena u Uniji može pokriti izvoznom subvencijom. Dodjeljivanje subvencija za navedene poljoprivredne proizvode izvezene u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru mora stoga podlijegati zajedničkim pravilima.
(3)
Kako bi se osigurala jedinstvena primjena Uredbe (EZ) br. 1234/2007 koja se odnosi na odobravanje izvoznih subvencija, takve se subvencije ne bi trebale odobriti za robu iz trećih zemalja koja se upotrebljava za proizvodnju robe koja se izvozi nakon što je bila puštena u slobodan promet u Uniji.
(4)
Izvozne subvencije treba platiti za robu koja je dobivena neposredno od osnovnih proizvoda, od proizvoda dobivenih preradom osnovnih proizvoda te od proizvoda izjednačenih s bilo kojom od navedenih kategorija. Potrebno je odrediti način za utvrđivanje iznosa izvozne subvencije u svakom od navedenih slučajeva.
(5)
Uredba Komisije (EZ) br. 612/2009 od 7. srpnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih detaljnih pravila za primjenu sustava izvoznih subvencija za poljoprivredne proizvode (4) i Uredba Komisije (EEZ) br. 2220/85 od 22. srpnja 1985. o utvrđivanju zajedničkih detaljnih pravila za primjenu sustava jamstava za poljoprivredne proizvode (5) općenito se primjenjuju na robu koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru. Stoga je potrebno navesti način primjene određenih odredaba navedenih uredaba.
(6)
U skladu s Uredbom Komisije (EZ) br. 1670/2006 od. 10. studenoga 2006. o utvrđivanju određenih detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1784/2003 o utvrđivanju i dodjeli prilagođenih subvencija u vezi sa žitaricama izvezenim u obliku određenih alkoholnih pića (6), stopa izvozne subvencije mora biti ona koja se primjenjuje na dan stavljanja žitarica pod carinski nadzor za proizvodnju alkoholnih pića. Stavljanje žitarica pod carinski nadzor za proizvodnju alkoholnih pića iz članka 2. Uredbe (EZ) br. 1670/2006 treba se toga smatrati istovrijednim izvozu u smislu odobravanja izvoznih subvencija.
(7)
Alkoholna pića smatraju se manje osjetljivim na cijenu poljoprivrednih proizvoda upotrijebljenih u njihovoj proizvodnji od ostale robe. Međutim, Protokolom 19. Akta o pristupanju Ujedinjene Kraljevine, Irske i Danske predviđa se da treba donijeti potrebne mjere za olakšanje uporabe žitarica iz Unije u proizvodnji alkoholnih pića dobivenih od žitarica.
(8)
Mnoga se roba koju je poduzeće proizvelo pod jasno određenim tehničkim uvjetima i koja ima stalne značajke i kakvoću izvozi po redovnim postupcima. Radi olakšavanja izvoznih formalnosti treba usvojiti pojednostavnjeni postupak za takvu robu putem kojeg proizvođač nadležnim tijelima priopćava takve podatke koje oni smatraju potrebnim glede uvjeta proizvodnje robe. Ako su količine poljoprivrednih proizvoda koji su stvarno upotrijebljeni u proizvodnji izvezene robe registrirani kod nadležnih tijela, potrebno je uključiti odredbu o godišnjoj potvrdi takve registracije kako bi se smanjili rizici vezani uz neobavješćivanje o promjenama navedenih količina.
(9)
Mnogi poljoprivredni proizvodi podliježu prirodnoj i sezonskoj promjenljivosti. Sadržaj poljoprivrednog proizvoda u izvezenoj robi može varirati kao posljedica toga. Iznos subvencije treba se stoga odrediti na temelju količine poljoprivrednih proizvoda stvarno upotrijebljenih u proizvodnji izvezene robe. Međutim, za određenu robu jednostavnog i relativno stalnog sastava, iznos subvencije treba se, radi lakšeg upravljanja, odrediti na temelju fiksne količine poljoprivrednih proizvoda.
(10)
Kako bi stekli pravo na subvenciju upotrijebljeni poljoprivredni proizvodi i prije svega roba proizvedena od takvih proizvoda moraju biti izvezeni. Svaku iznimku toga pravila treba protumačiti ograničavajuće. Međutim, tijekom procesa proizvodnje robe proizvođači mogu pretrpjeti gubitke sirovina koje su ipak bile plaćene po cijenama Unije, dok su gubici koje su pretrpjeli proizvođači s poslovnim nastanom izvan Unije ograničeni na cijene na svjetskom tržištu. Pored toga, u procesu proizvodnje dobiveni su određeni sporedni proizvodi čija se vrijednost izrazito razlikuje od vrijednosti primarnih proizvoda. U nekim slučajevima navedeni sporedni proizvodi mogu se upotrebljavati samo kao hrana za životinje. Stoga je potrebno utvrditi zajednička pravila za određivanje pojma količine proizvoda stvarno upotrijebljenih u procesu proizvodnje izvezene robe.
(11)
U smislu drugoga podstavka članka 8. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 1216/2009, potrebno je predvidjeti da se subvencije za osnovne proizvode izvezene u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. utvrde za isto razdoblje kao i ono za subvencije za poljoprivredne proizvode izvezene u neprerađenom stanju. Međutim, također je potrebno predvidjeti mogućnost odstupanja od toga pravila u okolnostima ometanja tržišta koje se određuju u skladu s postupkom iz članka 16. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1216/2009.
(12)
Pri utvrđivanju stope subvencije za osnovne proizvode ili izjednačene proizvode treba uzeti u obzir pomoći ili ostale mjere sa sličnim učinkom koje se primjenjuju u skladu s Uredbom (EZ) br. 1234/2007.
(13)
Krumpirov škrob treba biti izjednačen s kukuruznim škrobom u smislu određivanja izvoznih subvencija. Međutim, treba omogućiti utvrđivanje posebne stope subvencije za krumpirov škrob u tržišnim situacijama u kojima je njegova cijena znatno niža od cijene kukuruznog škroba.
(14)
U skladu s člankom 162. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1234/2007, subvencije odobrene za izvoz poljoprivrednih proizvoda sadržanih u robi koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru ne smiju premašivati subvencije koje bi se platile za navedene proizvode ako bi se izvozili u neprerađenom stanju. To treba uzeti u obzir pri određivanju stopa subvencije i pri uvođenju pravila o izjednačivanju.
(15)
Određena roba koja ima slične značajke može biti dobivena različitim tehnikama od različitih osnovnih materijala. Od izvoznika treba zahtijevati da prepoznaju narav osnovnih materijala i da daju određene izjave u vezi s procesom proizvodnje ako su ti podaci potrebni za utvrđivanje prava na subvenciju ili odgovarajuće stope subvencije koja se primjenjuje.
(16)
Pri izračunu količine stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda primjereno je uzeti u obzir sadržaj suhe tvari u slučaju škroba i određenih glukoznih i malotodekstrinskih sirupa.
(17)
Ako to zahtijevaju stanje na svjetskom tržištu, posebni zahtjevi određenih tržišta ili međunarodni trgovinski sporazumi, treba predvidjeti mogućnost razlikovanja subvencije za određene poljoprivredne proizvode izvezene u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru s obzirom na odredište.
(18)
Radi upravljanja iznosima subvencija koji se mogu odobriti tijekom proračunske godine za određene poljoprivredne proizvode izvezene u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru, treba dozvoliti da se utvrde različite stope za izvoz, s prethodnim utvrđivanjem stope subvencije na temelju razvoja u Uniji i svjetskim tržištima ili bez njega.
(19)
Iznos subvencija koji se može odobriti u svakoj proračunskoj godini ograničen je u skladu s međunarodnim obvezama Unije. Treba omogućiti da se roba koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru izvozi pod unaprijed poznatim uvjetima. Prije svega, treba biti moguće da subjekti dobiju osiguranje da je takav izvoz podoban za subvenciju u skladu s obvezama Unije. Ako se takvo jamstvo više ne može dati, izvoznike treba obavijestiti dostatno unaprijed. Izdavanje potvrda o subvenciji omogućuje praćenje zahtjeva za subvenciju i jamstva njihovim nositeljima da će moći koristiti subvenciju do iznosa za koji je potvrda izdana, pod uvjetom da ispunjavaju sve ostale uvjete za subvenciju utvrđene pravilima Unije.
(20)
Treba utvrditi pravila o upravljanju za sustav potvrda o subvenciji. Prije svega, treba propisati koeficijent smanjenja koji se primjenjuje ako zahtjevi za potvrde o subvenciji premašuju raspoložive iznose. U određenim okolnostima treba predvidjeti mogućnost obustave izdavanja potvrda o subvenciji.
(21)
Potvrde o subvenciji služe kako bi se osigurala usklađenost s međunarodnim obvezama koje je usvojila Unija. Njima se također može unaprijed utvrditi subvenciju koja se može odobriti za poljoprivredne proizvode upotrijebljene u proizvodnji robe izvezene u treće zemlje. Ta se svrha razlikuje, u nekim pogledima, od ciljeva izvoznih dozvola izdanih za osnovne proizvode izvezene u neprerađenom stanju koji podliježu međunarodnim obvezama koje uključuju količinska ograničenja. Stoga je potrebno navesti koje se opće odredbe koje se primjenjuju na poljoprivredne dozvole i potvrde, trenutačno utvrđene Uredbom Komisije (EZ) br. 376/2008 od 23. travnja 2008. kojom se utvrđuju zajednička podrobna pravila za primjenu sustava uvoznih i izvoznih dozvola i potvrda o prethodnom utvrđivanju za poljoprivredne proizvode (7), ne primjenjuju na potvrde o subvenciji.
(22)
Većinom se stope subvencija utvrđuju ili mijenjaju četvrtkom. Potrebno je smanjiti rizik podnošenja zahtjeva za prethodno utvrđivanje za proizvode iz špekulativnih razloga. U skladu s tim, ako je zahtjev za prethodno utvrđivanje podnesen u četvrtak, zahtjev bi se trebao smatrati podnesenim sljedećeg radnog dana.
(23)
Kako bi se olakšalo djelovanje sustava izvoznih subvencija država članica, stope subvencija za različite osnovne proizvode uključene u robu koja nije obuhvaćena Prilogom I. treba istodobno prethodno utvrditi.
(24)
U zaprimljenim zahtjevima za potvrde mogu biti navedeni viši iznosi od onih koje je moguće odobriti. Proračunsku godinu stoga treba podijeliti na razdoblja tako da se potvrde mogu staviti na raspolaganje i subjektima koji izvoze na kraju proračunske godine i onima koji izvoze na početku proračunske godine. Ako je to primjereno, koeficijent smanjenja treba se primjenjivati na sve iznose zatražene tijekom određenog razdoblja.
(25)
Ako je ukupan iznos subvencija u zahtjevima za posebnu tranšu od iznosa raspoloživog i za tu tranšu, subjektima treba dopustiti tjedno podnošenje zahtjeva za potvrde o subvenciji za svaki preostali iznos raspoloživ za navedenu tranšu.
(26)
Potrebno je odrediti kako bi se određene odredbe Uredbe (EZ) br. 376/2008 koje se odnose na potvrde, prethodno utvrđivanje izvozne subvencije, zahtijevanim u vezi s pozivom na javni natječaj izdanim u trećoj zemlji izvoznici, trebale primijeniti na potvrde o subvenciji.
(27)
Treba utvrditi uvjete za oslobođenje od jamstva koje je položeno za potvrde o subvencija. Ti bi uvjeti trebali uključivati obveze koje se smatraju primarnim zahtjevima, za koje je položeno subvencija, te dokaz koji treba pružiti kako bi se dokazalo ispunjavanje navedenih obveza.
(28)
Većina izvoznika u obliku subvencija dobiva manje od 100 000 eura godišnje. Zajedno, navedeni izvoz je od manje gospodarske važnosti i označava samo mali dio ukupnog iznosa subvencija odobrenih za poljoprivredne proizvode izvezene u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru. U tim slučajevima treba omogućiti da se mali izvoznici izuzmu od zahtjeva za podnošenjem potvrde. Radi jasnoće, trebali bi, u određenim okolnostima, imati pravo na uporabu potvrda o subvenciji a da ne izgube status malog izvoznika. Međutim, kako bi se spriječila zlouporaba, potrebno je ograničiti zahtjev o tom izuzeću na državu članicu u kojoj mali izvoznik ima poslovni nastan.
(29)
Treba utvrditi aranžmane praćenja koji se temelje na načelu da bi izvoznik nadležnim tijelima trebao prijaviti količine proizvoda upotrijebljenih u proizvodnji izvezene robe svaki put kada se roba izvozi. Nadležna tijela trebala bi poduzeti sve mjere koje smatraju potrebnim za provjeru točnosti tih deklaracija.
(30)
Tijela odgovorna za provjeru izvoznikove deklaracije možda nemaju dostatne dokaze koji bi im omogućili prihvat deklaracije o upotrijebljenim količinama, čak i ako se temelji na kemijskoj analizi. Do takvih situacija lako može doći ako je roba koju se izvozi proizvedena u drugoj državi članici države članice izvoznice. Stoga bi nadležna države članice izvoznice trebala moći, prema potrebi, izravno od nadležnih tijela ostalih država članica dobiti sve podatke koji su njima dostupni u vezi s uvjetima proizvodnje robe.
(31)
U dogovoru s nadležnim tijelima države članice u kojoj je roba proizvedena, subjektima treba dopustiti da podnesu pojednostavnjenu deklaraciju o upotrijebljenim proizvodima, u obliku zbirnih količina navedenih proizvoda, pod uvjetom da vode podrobnu evidenciju o upotrijebljenim proizvodima i stave ih na raspolaganje navedenim tijelima.
(32)
Nije uvijek moguće da izvoznik zna točnu količinu upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda za koje može zatražiti subvenciju, posebno ako on nije proizvođač. Stoga izvoznik nije uvijek u mogućnosti prijaviti takve količine. Stoga je potrebno predvidjeti alternativnu metodu za izračun subvencije za čiju primjenu dotična osoba može zamoliti, koja je ograničena na određenu robu, na temelju kemijske analize navedene robe, te uporabom tablice izrađene u tu svrhu.
(33)
U skladu s člankom 28. Uredbe (EZ) br. 612/2009 nikakva se subvencija ne odobrava za proizvode koji nisu ispravne i primjerene tržišne kakvoće na dan prihvata izvozne deklaracije. Kako bi se osigurala jedinstvena primjena toga pravila, treba pojasniti da za subvenciju koju treba odobriti za određene proizvode životinjskog podrijetla obuhvaćene Uredbom (EZ) br. 852/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o higijeni hrane (8) i Uredbom (EZ) br. 853/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju određenih higijenskih pravila za hranu životinjskog podrijetla (9) i koji su uključeni u Prilog II. ovoj Uredbi, dotični proizvodi životinjskog podrijetla trebaju biti pripremljeni u skladu sa zahtjevima navedenih uredaba i biti opremljeni zahtijevanom oznakom o zdravstvenoj ispravnosti.
(34)
Ključno je da se Komisiji omogući praćenje svih mjera donesenih u vezi odobrenih izvoznih subvencija. Stoga bi nadležna tijela država članica trebala Komisiji poslati određene statističke podatke. Treba odrediti oblik i opseg tih podataka.
(35)
U skladu s člankom 12. stavcima 1. i 4. Uredbe (EZ) br. 612/2009, sastojci osim šećernih proizvoda iz točke iii. članka 162. stavka 1. točke (a) i točke (b) članka 162. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1234/2007 za koje je odobrena izvozna subvencija moraju biti podrijetlom iz Unije. Stoga treba utvrditi mjere potrebne za osiguranje usklađenosti s tim zahtjevom.
(36)
Broj zahtjeva na temelju kojih se odobravaju subvencije u skladu s ovom Uredbom velik je. Većina robe za koju se podnose navedeni zahtjevi proizvedena je pod jasno određenim tehničkim uvjetima, ima stalne značajke i kakvoću, izvozi se po redovnim postupcima i proizvodi se na temelju proizvodnih formula koje su registrirala i potvrdila nadležna tijela. U svjetlu tih posebnih okolnosti i s ciljem pojednostavnjenja upravnog posla u vezi s odobravanjem izvoznih subvencija na temelju ove Uredbe, primjereno je državama članicama omogućiti veću fleksibilnost pri primjeni članka 24. Uredbe (EZ) br. 612/2009 ako se odnosi na pragove ispod kojih države članice subjekte mogu izuzeti podnošenja zahtijevanog dokaza osim prijevozne isprave.
(37)
Potrebno je, diljem Unije, osigurati jedinstvenu primjenu odredaba o odobravanju subvencija za robu koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru. U tu svrhu, svaka država članica Komisiju treba obavijestiti o načinima praćenja koje upotrebljava na svom području za različite vrste izvezene robe.
(38)
Dovoljno vremena treba biti na raspolaganju za prijelaz sa administrativnih aranžmana za potvrde o subvenciji iz Uredbe (EZ) br. 1043/2005 na administrativne aranžmane predviđene ovom Uredbom. Ova se Uredba stoga treba primjenjivati na zahtjeve za potvrde podnesene počevši od prvog dana prvog razdoblja za podnošenje zahtjeva u proračunskom razdoblju 2011. i stupiti na snagu tog dana.
(39)
Mjere predviđene u ovoj Uredbi u skladu su s mišljenjem Upravljačkog odbora o horizontalnim pitanjima u vezi s trgovinom prerađenih poljoprivrednih proizvoda koji nisu navedeni u Prilogu I. Ugovoru,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
PREDMET I DEFINICIJE
Članak 1.
1. Ovom se Uredbom utvrđuju pravila za provedbu Uredbe (EZ) br. 1216/2009 u vezi sustava odobravanja izvoznih subvencija utvrđenih u skladu s Uredbom (EZ) br. 1234/2007.
Ona se primjenjuje na izvoz osnovnih proizvoda, proizvoda dobivenih njihovom preradom, ili proizvoda istovjetnih jednoj od dvije navedene kategorije u skladu s člankom 3. ove Uredbe ako se navedeni proizvodi izvoze u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru, ali je navedena u dijelovima I. do V. Priloga XX. Uredbi (EZ) br. 1234/2007 i u Prilogu II. ovoj Uredbi.
2. Izvozna subvencija iz stavka 1. ne odobrava se za robu koja je stavljena u slobodan promet u skladu s člankom 29. Ugovora i ponovno izvezena.
Za takvu se robu ne odobrava nikakva subvencija ako je izvezena nakon prerade ili ako je sastavni dio ostale robe.
3. Osim u slučaju žitarica, ne odobrava se nikakva subvencija za proizvode upotrijebljene u proizvodnji alkohola sadržanog u alkoholnim pićima iz Priloga II. i koja potpadaju pod oznaku KN 2208.
Članak 2.
1. Za potrebe ove Uredbe, primjenjuju se sljedeća pojmovna određenja:
(a)
„proračunsko razdoblje” znači razdoblje od 1. listopada jedne godine do 30. rujna sljedeće godine;
(b)
„proračunska godina” znači razdoblje od 16. listopada jedne godine do 15. listopada sljedeće godine;
(c)
„osnovni proizvodi” znači proizvodi navedeni u Prilogu I. ovoj Uredbi;
(d)
„sastojci” znači osnovni proizvodi, proizvodi dobiveni njihovom preradom, ili proizvodi izjednačeni s te dvije kategorije koji se upotrebljavaju u proizvodnji robe i navedeni su u alinejama i., ii., iii., v. i vii. članka 162. stavka 1. točke (a) i točke (b) članka 162. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1234/2007;
(e)
„roba” znači proizvodi koji nisu obuhvaćeni Prilogom I. Ugovoru, ali su navedeni u dijelovima I. do V. Priloga XX. Uredbi (EZ) br. 1234/2007 i u Prilogu II. ovoj Uredbi;
(f)
„Sporazum” znači Sporazum o poljoprivredi sklopljen tijekom urugvajskog kruga višestranih trgovinskih pregovora;
(g)
„pomoć u hrani” znači mjere pomoći u hrani koje ispunjavaju uvjete utvrđene u članku 10. stavku 4. Sporazuma;
(h)
„ostaci” znači proizvodi proizvodnog procesa čiji se sastav bitno razlikuje od stvarno izvezene robe i koje nije moguće tržiti;
(i)
„sporedni proizvodi” znači proizvodi ili roba dobivena tijekom proizvodnog procesa čiji se sastav bitno razlikuje od stvarno izvezene robe i koje je moguće tržiti;
(j)
„gubici” znači količina proizvoda ili robe koja nastaje u proizvodnom procesu, od faze u kojoj se poljoprivredni proizvodi upotrebljavaju neprerađeni u proizvodnji, osim količine robe koja se stvarno izvozi, osim ostataka i sporednih proizvoda i koje nije moguće tržiti.
2. Za potrebe točaka (h), (i) i (j) stavka 1., proizvodi dobiveni tijekom procesa proizvodnje čiji se sastav bitno razlikuje od stvarno izvezene robe, prodani uz plaćanje koje predstavlja isključivo troškove nastale njihovim uklanjanjem, ne smatraju se kao trženi.
Za potrebe točke (j) stavka 1., proizvodi ili roba koji nastaju u proizvodnom procesu te koji se mogu ukloniti, uz plaćanje ili bez plaćanja, samo kao hrana za životinje, izjednačavaju se s gubicima.
Članak 3.
1. Krumpirov škrob koji potpada pod oznaku KN 1108 13 00 proizveden neposredno od krumpira, isključujući potproizvode, izjednačava se s proizvodom dobivenim preradom kukuruza.
2. Sirutka koja potpada pod oznake KN 0404 10 48 do 0404 10 62, nekoncentrirana, smrznuta ili nesmrznuta, izjednačava se sa sirutkom u prahu kako je navedeno u Prilogu I., dalje u tekstu „Skupina proizvoda 1”.
3. Sljedeći proizvodi izjednačavaju se s mlijekom u prahu sa sadržajem masti najviše do 1,5 % kako je navedeno u Prilogu I., dalje u tekstu „Skupina proizvoda 2”:
(a)
mlijeko i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 11, 0403 90 51 i 0404 90 21, nekoncentrirani i bez dodanog šećera ili drugih sladila, smrznuti ili nesmrznuti, s najviše 0,1 masenih % mliječne masti;
(b)
mlijeko i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 11, 0403 90 11 i 0404 90 21, u prahu, granulama ili drugim krutim oblicima, bez dodanog šećera ili drugih sladila, s najviše 1,5 masenih % mliječne masti.
4. Sljedeći proizvodi izjednačavaju se s mlijekom u prahu sa sadržajem masti 26 masenih % kako je navedeno u Prilogu I., dalje u tekstu „Skupina proizvoda 3”:
(a)
mlijeko, vrhnje i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 i 0404 90 23, nekoncentrirani i bez dodanog šećera ili drugih sladila, smrznuti ili nesmrznuti, s više od 0,1 masenih % do najviše 6 masenih % mliječne masti;
(b)
mlijeko, vrhnje i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 i 0404 90 29 u prahu, granulama ili drugim krutim oblicima, bez dodanog šećera ili drugih sladila, s više od 1,5 masenih % ali manje od 45 masenih % mliječne masti.
5. Sljedeći proizvodi izjednačavaju se sa Skupinom proizvoda 6:
(a)
mlijeko, vrhnje i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 i 0404 90 29, nekoncentrirani i bez dodanog šećera ili drugih sladila, s više od 6 masenih % mliječne masti;
(b)
mlijeko, vrhnje i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 19, 0403 90 19 i 0404 90 29, u prahu, granulama ili drugim krutim oblicima, bez dodanog šećera ili drugih sladila, s najmanjim masenim udjelom mliječne masti od 45 %;
(c)
maslac i ostale mliječne masti s masenim udjelom mliječne masti drugim od 82 masenih %, ali od najmanje 62 masenih %, koje potpadaju pod oznake KN 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10, 0405 90 90.
6. Mlijeko, vrhnje i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 11 do 0403 10 19, 0403 90 51 do 0403 90 59 i 0404 90 21 do 0404 90 29, koncentrirani, osim u prahu, granulama ili drugim krutim oblicima, bez dodanog šećera ili drugih sladila, što se tiče nemasnog dijela udjela suhe tvari u takvom proizvodu, izjednačavaju se sa Skupinom proizvoda 2. Što se tiče udjela mliječne u takvom proizvodu, izjednačavaju se sa Skupinom proizvoda 6.
Prvi podstavak također se primjenjuje na sir i skutu.
7. Oljuštena riža koja potpada pod oznaku KN 1006 20 i polubijela riža koja potpada pod oznake KN 1006 30 21 do 1006 30 48 izjednačava se s bijelom rižom koja potpada pod oznake KN 1006 30 61 do 1006 30 98.
8. Kada sljedeći proizvodi ispunjavaju uvjete podobnosti za subvenciju utvrđene Uredbom (EZ) br. 1234/2007 i Uredbom Komisije (EZ) br. 951/2006 (10) ako se izvoze neprerađeni, izjednačavaju se s bijelim šećerom koji potpada pod oznaku KN 1701 99 10:
(a)
šećer od šećerne trske ili šećerne repe koji potpada pod oznaku KN 1701 11 90 ili oznaku KN 1701 12 90 s masenim udjelom, u suhom stanju, 92 % ili većim saharoze, određen polarimetrijskom metodom;
(b)
šećer koji potpada pod oznake KN 1701 91 00 ili 1701 99 90;
(c)
proizvodi iz dijela III. (c) Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007, isključujući mješavine dobivene djelomično uporabom proizvoda obuhvaćenih dijelom I. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007;
(d)
proizvodi iz dijela III. (d) i (g) Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007, isključujući mješavine dobivene djelomično uporabom proizvoda obuhvaćenih Prilogom I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007.
Članak 4.
Uredba (EZ) br. 612/2009 i Uredba (EEZ) br. 2220/85 primjenjuju se uz odredbe ove Uredbe, osim ako je drukčije predviđeno člankom 39. stavkom 4. i člankom 50. ove Uredbe.
POGLAVLJE II.
IZVOZNE SUBVENCIJE
ODJELJAK 1.
Način izračuna
Članak 5.
1. Iznos subvencije odobrene za količinu određenu u skladu s odjeljkom 2. svakog od osnovnih proizvoda izvezenih u obliku iste vrste robe dobiva se množenjem te količine sa stopom subvencije za osnovni proizvod izračunanom po jedinici težine u skladu s odjeljkom 3.
2. Ako se, u skladu s člankom 15. stavku 2. različite stope subvencije utvrde za određeni osnovni proizvod, izračunava se zaseban iznos za svaku od količina osnovnog proizvoda za koji postoje različite stope subvencije.
3. Ako se roba upotrebljava u proizvodnji izvezene robe, stopa subvencije koja se upotrebljava u izračunu iznosa koji se primjenjuje na svaki od osnovnih proizvoda, na proizvode dobivene njihovom preradom ili na proizvode izjednačene s jednom od te dvije kategorije u skladu s člankom 3. koji su bili upotrijebljeni u proizvodnji izvezene robe, je stopa koja se primjenjuje ako se prva roba izvozi neprerađena.
ODJELJAK 2.
Referentna količina
Članak 6.
Za robu se količina svakog od osnovnih proizvoda koji služe kao temelj za izračun iznosa subvencije, dalje u tekstu „referentna količina”, određuje u skladu s člancima 7., 8. i 9., osim u slučaju pozivanja na Prilog III. ili ako se primjenjuje članak 47. stavak 2.
Članak 7.
U slučaju uporabe osnovnog proizvoda, neprerađenog, ili izjednačenog proizvoda, referentna količina je količina koja je stvarno upotrijebljena u proizvodnji izvezene robe, pri čemu se uzimaju u obzir stope konverzije navedene u Prilogu VII.
Članak 8.
1. U slučajevima uporabe proizvoda obuhvaćenog točkom (a) članka 1. stavka 1. i dijela I. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007 ili točkom (b) članka 1. stavka 1. i dijela II. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007, referentna količina je količina koja je stvarno upotrijebljena u proizvodnji izvezene robe, prilagođena da odgovara količini osnovnog proizvoda primjenom koeficijenata navedenih u Prilogu V. ovoj Uredbi ako se na dotični proizvod primjenjuje jedno od sljedećeg:
(a)
proizvod nastaje preradom osnovnog proizvoda ili proizvoda izjednačenog s tim osnovnim proizvodom;
(b)
proizvod je izjednačen s proizvodom koji nastaje preradom osnovnog proizvoda;
(c)
proizvod nastaje preradom proizvoda izjednačenog s proizvodom koji nastaje preradom osnovnog proizvoda.
2. Odstupajući od odredaba stavka 1., referentna količina za rakiju od žita što ga sadrže alkoholna pića koja potpadaju pod oznaku KN 2208, iznosi 3,4 kg ječma na vol. % alkohola dobivenog od žitarica na hektolitar izvezenog alkoholnog pića.
Članak 9.
1. Prema članku 11., u slučaju uporabe bilo kojeg od sljedećih proizvoda, referentna količina za svaki od osnovnih proizvoda jednaka je količini koju su utvrdila nadležna tijela u skladu s člankom 45.:
(a)
proizvod, koji nije obuhvaćen Prilogom I. Ugovoru, dobiven preradom proizvoda iz članka 7. ili 8. ove Uredbe;
(b)
proizvod dobiven od mješavine ili prerade nekoliko proizvoda iz članka 7. ili 8., ili proizvoda iz točke (a) ovog podstavka.
Referentna količina određuje se na temelju količine proizvoda koji su stvarno upotrijebljeni u proizvodnji izvezene robe.
U smislu izračuna te količine primjenjuju se stope konverzije iz Priloga VII. ili, ovisno o slučaju, posebna pravila za izračun, omjeri istovrijednosti i koeficijenti iz članka 8.
2. Odstupajući od odredaba stavka 1. za alkoholna pića na temelju žitarica što ih sadrže alkoholna pića koja potpadaju pod oznaku KN 2208, referentna količina iznosi 3,4 kg ječma na vol. % alkohola dobivenog od žitarica na hektolitar izvezenog alkoholnog pića.
Članak 10.
1. Za potrebe članaka 6. do 9., proizvodi upotrijebljeni neprerađeni u proizvodnji izvezene robe smatraju se stvarno upotrijebljenim.
2. Ako se, tijekom jedne od faza proizvodnje takve robe, osnovni proizvod sam preradi u drugi poboljšani osnovni proizvod i upotrebljava se u kasnijoj fazi, samo se potonji osnovni proizvod smatra stvarno upotrijebljenim.
3. Količine stvarno upotrijebljenih proizvoda, u smislu stavka 1., određuju se za svu izvezenu robu.
4. Odstupajući od odredaba stavaka 1., 2. i 3., u slučaju redovitog izvoza robe koju je proizvelo određeno poduzeće pod jasno određenim tehničkim uvjetima i koja ima stalne značajke i kakvoću, te se količine mogu, u dogovoru s nadležnim tijelima, odrediti ili iz proizvodne formule za robu ili iz prosječne količine proizvoda upotrijebljenog u nekom određenom razdoblju u proizvodnji zadane količine navedene robe. Količine tako određenih proizvoda ostaju osnova za izračun sve dok se ne promijene uvjeti pod kojima je roba bila proizvedena.
Osim u slučaju formalnog odobrenja koje daje nadležno tijelo, količine tako određenih proizvoda potvrđuju se najmanje jednom godišnje.
Članak 11.
1. Za robu navedenu u Prilogu III., referentna količina u kilogramima osnovnog proizvoda na 100 kg robe je ona prikazana u navedenom Prilogu za svaku vrstu navedene robe.
Međutim, u slučaju svježe tjestenine, količina osnovnih proizvoda navedenih u Prilogu III. smanjuje se na istovrijednu količinu suhe tjestenine tako da se ta količina pomnoži s postotkom suhog ekstrakta tjestenine i podijeli s 88.
2. Ako je roba navedena u Prilogu III. bila djelomično proizvedena od proizvoda za koje je isplata izvozne subvencije obuhvaćena Uredbom (EZ) br. 1234/2007 i djelomično od ostalih proizvoda, referentna količina za te prethodne proizvode određuje se u skladu s člancima 6 do 10.
Članak 12.
1. Za potrebe određivanja količina stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda, primjenjuju se stavci 2. i 3.
2. Svi poljoprivredni proizvodi upotrijebljeni u smislu članka 10. koji imaju pravo na subvenciju, te koji nestaju tijekom uobičajenog toka proizvodnog procesa, na primjer u obliku para ili dima, ili pretvaranjem u neobnovljivi prah ili pepeo, podobni su za subvenciju za sve upotrijebljene količine.
3. Bilo koja količina robe koja nije stvarno izvezena nije podobna za subvencije za količine stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda.
Ako takva roba ima isti sastav kao i stvarno izvezena roba, može se primijeniti pro rata smanjenje količine stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda u proizvodnji potonjeg.
Članak 13.
1. Odstupajući od odredaba članka 12. stavka 3., gubici od 2 masenih % ili manje u vezi s proizvodnjom robe podobni su za subvencije.
Prag od 2 % izračunava se kao razmjer između težine suhe tvari svih upotrijebljenih sirovina, nakon odbijanja količina iz članka 12. stavka 2., i težine suhe tvari stvarno izvezene robe, ili uporabom bilo kojeg drugog načina izračuna primjerenog uvjetima proizvodnje robe.
2. Ako gubici svojstveni proizvodnji robe premašuju 2 %, premašeni gubitak nije podoban za subvencije za količine stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda. Nadležna tijela država članica mogu, međutim, prihvatiti propisno opravdane veće gubitke. Države članice Komisiju obavješćuju o slučajevima u kojima su nadležna tijela prihvatila veće gubitke, kao i razloge njihovog prihvaćanja.
3. Količine stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda koji su sastavni dio ostataka podobne su za subvencije.
4. Ako su dobiveni sporedni proizvodi, količine stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda pripisuju se tako izvezenoj robi i sporednim proizvodima.
ODJELJAK 3.
Stope subvencije
Članak 14.
1. Stopu subvencije na osnovni proizvodi naveden u Prilogu I. ovoj Uredbi izvezen u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru, kako je predviđeno člankom 164. Uredbe (EZ) br. 1234/2007, utvrđuje Komisija na 100 kg osnovnog proizvoda za isto razdoblje kao i ono za subvencije na navedene proizvode izvezene u neprerađenom stanju.
2. Odstupajući od odredaba stavka 1., subvencija se može utvrditi prema drugom rasporedu određenom u skladu s postupkom iz članka 16. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1216/2009.
Članak 15.
1. Stopu subvencije određuje Komisija s posebnim osvrtom na sljedeće:
(a)
prosječni trošak koji prerađivačke industrije imaju pri nabavi zaliha osnovnih proizvoda na tržištu Unije i cijene koje prevladavaju na svjetskom tržištu;
(b)
razinu subvencije za izvoz prerađenih poljoprivrednih proizvoda obuhvaćenih Prilogom I. Ugovoru koji su proizvedeni pod sličnim uvjetima;
(c)
potrebu da se osiguraju jednaki uvjeti konkurentnosti između industrija koje upotrebljavaju proizvode Unije i onih koje upotrebljavaju proizvode iz trećih zemalja u okviru postupaka unutarnje proizvodnje;
(d)
s jedne strane, gibanje proračunskih izdataka i, s druge strane, gibanje tržišnih cijena za osnovne proizvode u Uniji i na svjetskom tržištu;
(e)
usklađenost s ograničenjima koja proizlaze iz sporazuma sklopljenog u skladu s člankom 218. Ugovora.
2. Pri utvrđivanju stope subvencije treba uzeti u obzir, gdje je to prikladno, pomoći ili druge mjere, s istovrsnim učinkom, koje se primjenjuju u svim državama članicama na osnovne proizvode ili na izjednačene proizvode u skladu s Uredbom (EZ) br. 1234/2007.
3. Subvencije odobrene za izvoz poljoprivrednih proizvoda uključenih u robu koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru ne smiju premašiti subvencije koje treba platiti za navedene proizvode ako se izvoze u neprerađenom stanju.
Članak 16.
1. U slučaju krumpirovog škroba koji potpada pod oznaku KN 1108 13 00, stopa subvencije utvrđuje se zasebno, u protuvrijednosti kukuruza, u skladu s postupkom iz članka 195. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1234/2007, primjenom kriterija utvrđenih u članku 15. stavku 1. ove Uredbe. Količine upotrijebljenog krumpirovog škroba moraju se pretvoriti u istovrijedne količine kukuruza u skladu s člankom 8. ove Uredbe.
2. U slučaju mješavina D-glucitola (sorbitola) koje potpadaju pod oznake KN 2905 44 i 3824 60, ako dotična stranka ne sastavi deklaraciju iz članka 45. u kojoj navodi podatke zahtijevane pod točkom (d) članka 48. stavka 1. ili ako dotična stranka ne podnese zadovoljavajuću dokumentaciju kao prilog svojoj deklaraciji, stopa subvencije za te mješavine je stopa za osnovni proizvod na koji se primjenjuje najniža stopa subvencije.
Članak 17.
1. Subvencije za škrobove koji potpadaju pod oznake KN 1108 11 00 do 1108 19 90 ili proizvodi navedeni u točki (d) dijela I. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007 koji su dobiveni preradom takvih škrobova odobravaju se samo ako dobavljač predoči deklaraciju o tim proizvodima kojom potvrđuje da su proizvedeni neposredno od žitarica, krumpira ili riže, isključujući bilo koju uporabu sporednih proizvoda dobivenih proizvodnjom ostalih poljoprivrednih proizvoda ili robe.
2. Deklaracija iz stavka 1. primjenjuje se, do stavljanja izvan snage, na sve proizvode koje dobavlja isti proizvođač. Provjerava se u skladu s člankom 45.
Članak 18.
1. Ako udio suhog ekstrakta krumpirovog škroba izjednačenog s kukuruznim škrobom u skladu s člankom 3. stavkom 1. iznosi 80 % ili više, stopa izvozne subvencije je ona utvrđena u skladu s člankom 14. Ako je udio suhog ekstrakta manji od 80 %, stopa subvencije je ona utvrđena u skladu s člankom 14. pomnožena s 1/80 stvarnog postotka suhog ekstrakta.
Za sve ostale škrobove s udjelom suhog ekstrakta 87 % ili većim, stopa izvozne subvencije je ona utvrđena u skladu s člankom 14. Ako je udio suhog ekstrakta manji od 87 %, stopa subvencije je ona utvrđena u skladu s člankom 14. pomnožena s 1/87 stvarnog postotka suhog ekstrakta.
2. Ako je udio suhog ekstrakta glukoznih ili maltodekstrinskih sirupa koji potpadaju pod oznake KN 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50 ili 2106 90 55 78 % ili veći, stopa izvozne subvencije je ona utvrđena u skladu s člankom 14. Ako je udio suhog ekstrakta takvih sirupa manji od 78 %, stopa subvencije je ona utvrđena u skladu s člankom 14., pomnožena s 1/78 stvarnog postotka suhog ekstrakta.
3. Za potrebe stavka 1., udio suhog ekstrakta škrobova određuje se uporabom metode iz Priloga IV. Uredbi Komisije (EZ) br. 687/2008 (11), a udio suhe tvari glukoznih ili maltodekstrinskih sirupa određuje se uporabom metode 2. iz Priloga II. Direktivi Komisije 79/796/EEZ (12) ili bilo koje druge odgovarajuće metode analize koja nudi barem jednaka jamstva.
4. Ako se sastavlja deklaracija iz članka 45., podnositelj zahtjeva mora navesti udio suhog ekstrakta upotrijebljenih škrobova ili glukoznih ili maltodekstrinskih sirupa.
Članak 19.
1. Subvencije za kazein koji potpada pod oznaku KN 3501 10, kazeinate koji potpadaju pod oznaku KN 3501 90 90 ili na ovalbumin koji potpada pod oznake KN 3502 11 90 i 3502 19 90 izvezen u nepromijenjenom stanju, mogu se razlikovati s obzirom na odredište ako to zahtijeva jedno od sljedećeg:
(a)
položaj te robe u svjetskoj trgovini;
(b)
posebne zahtjeve određenih tržišta;
(c)
međunarodne trgovinske sporazume.
2. Stope subvencija za robu koja potpada pod oznake KN 1902 11 00, 1902 19 i 1902 40 10 mogu se razlikovati s obzirom na odredište.
3. Subvencija može varirati s obzirom na to je li ili nije unaprijed utvrđena u skladu s člankom 26.
Članak 20.
1. Stopa subvencije je ona koja se primjenjuje na dan kada je roba izvezena, osim u sljedećim slučajevima:
(a)
zahtjev je predan u skladu s člankom 26. za prethodno utvrđivanje stope subvencije;
(b)
zahtjev je predan u skladu s člankom 37. stavkom 2. i stopa subvencije utvrđena je unaprijed na dan podnošenja zahtjeva za izdavanje potvrde o subvenciji.
2. Ako se primjenjuje sustav prethodnog utvrđivanja stope subvencije, stopa na snazi na dan podnošenja zahtjeva za prethodno utvrđivanje primjenjuje se na robu izvezenu kasnijeg datuma tijekom razdoblja valjanosti potvrde o subvenciji kako je predviđeno člankom 35. stavkom 2.
U slučaju prerađenih proizvoda od žitarica i riže, stopa subvencije prilagođava se istim pravilima kao što su ona koja se primjenjuju na prethodno utvrđivanje subvencije za osnovne proizvode izvezene neprerađene, ali uporabom koeficijenata konverzije iz Priloga V.
3. Izvaci potvrda o subvenciji, u smislu Uredbe (EZ) br. 376/2008, ne podliježu prethodnom utvrđivanju odvojeno od potvrda iz kojih su uzeti.
POGLAVLJE III.
POTVRDE O SUBVENCIJI
ODJELJAK 1.
Opće odredbe
Članak 21.
1. Države članice izdaju svakome podnositelju zahtjeva, bez obzira na njegov poslovni nastan u Uniji, potvrde o subvenciji koje su valjane na čitavom području Unije.
Potvrde o subvenciji jamče isplatu subvencije, pod uvjetom da su ispunjeni uvjeti iz poglavlja V. Ti uvjeti mogu uključivati prethodno utvrđivanje stope subvencije. Potvrde su valjane samo u jednom proračunskom razdoblju.
2. Odobravanje subvencija za izvoz osnovnih proizvoda u obliku robe navedene u Prilogu II. ovoj Uredbi ili za žitarice stavljene pod carinski nadzor za proizvodnju alkoholnih pića iz članka 2. Uredbe (EZ) br. 1670/2006 ovisi o predočenju potvrde o subvenciji izdane u skladu s člankom 24. ove Uredbe.
Žitarice iz prvoga podstavka smatraju se izvezenim.
Prvi podstavak ne primjenjuje se na zalihe iz treće alineje drugog podstavka članka 4. stavka 1., članka 33. stavka 1., članka 37. stavka 1., članka 41. stavka 1. i članka 43. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 612/2009, ili na izvoz iz poglavlja IV. ove Uredbe.
3. Odobravanje subvencije u okviru sustava prethodnog utvrđivanja predviđenog člankom 20. stavkom 2. ovisi o predočenju potvrde o subvenciji na kojoj je prikazano prethodno utvrđivanje stope subvencije.
Članak 22.
1. Uredba (EZ) br. 376/2008 primjenjuje se na potvrde o subvenciji iz ove Uredbe.
2. Odredbe iz Uredbe (EZ) br. 376/2008 o pravima i obvezama koje proizlaze iz potvrda o subvenciji denominiranih u količinama primjenjuju se mutatis mutandis na prava i obveze koje proizlaze iz potvrda o subvenciji navedenih u ovoj Uredbi za iznose denominirane u eurima, uzimajući u obzir Prilog VI. ovoj Uredbi.
3. Odstupajući od odredaba stavaka 1. i 2. ovog članka, članak 7. stavci 2 i 4., članci 8., 11. i 13., članak 17. stavak 1., članci 20., 23., 31., 32. i 34., članak 35. stavak 6. i članci 41., 45., 46. i 48. Uredbe (EZ) br. 376/2008 ne primjenjuju se na potvrde o subvenciji iz ove Uredbe.
4. Za potrebe članaka 39. i 40. Uredbe (EZ) br. 376/2008, potvrde valjane do 30. rujna ne mogu se produljiti.
U takvim slučajevima, potvrda se ukida za svaki iznos za koji zbog više sile nije podnesen zahtjev te se izdaje odgovarajuće jamstvo.
Članak 23.
1. Zahtjevi za izdavanje potvrda o subvenciji, osim onih za projekte pomoći u hrani iz članka 36., valjani su samo ako je položeno jamstvo u visini od 10 % iznosa za koji je podnesen zahtjev u skladu s uvjetima iz članka 14. Uredbe (EZ) br. 376/2008.
2. Jamstvo se oslobađa u skladu s uvjetima iz članka 40. ove Uredbe.
Članak 24.
1. Zahtjev za izdavanje potvrda o subvenciji i same potvrde o subvenciji temelji se na obrascu „izvozna dozvola ili potvrda o prethodnom utvrđivanju” iz Priloga I. Uredbi (EZ) br. 376/2008 i na njemu je naveden iznos u eurima.
Navedene isprave ispunjavaju se u skladu s uputama iz Priloga VI. ovoj Uredbi.
2. Ako podnositelj zahtjeva nema namjeru izvoziti iz druge države članice od one u kojoj podnosi zahtjev za izdavanje potvrde o subvenciji, nadležno tijelo može zadržati sljedeću potvrdu o subvenciji, posebno u elektroničkom obliku. U tim slučajevima nadležno tijelo podnositelj zahtjeva obavješćuje da je njegova potvrda o subvenciji registrirana i pruža mu informacije navedene na nositeljevom primjerku potvrde o subvenciji, dalje u tekstu „primjerak br. 1”. Primjerak potvrde o subvenciji tijela koje je potvrdu izdalo, dalje u tekstu „primjerak br. 2”, ne izdaje se.
Nadležno tijelo evidentira sve podatke iz potvrda o subvenciji iz odjeljaka III. i IV. Priloga VI. te iznose zahtijevane u okviru potvrde.
Članak 25.
1. Obveze koje proizlaze iz potvrda nisu prenosive. Prava koja proizlaze iz potvrda mogu se prenijeti s njihovog imatelja tijekom razdoblja valjanosti, pod uvjetom da se prava koja proizlaze iz svake potvrde ili njezinog izvatka prenesu samo na jednog novog nositelja. Takav se prijenos odnosi na iznose koji još nisu dodijeljeni potvrdi ili izvatku.
2. Novi nositelji ne mogu dalje prenositi svoja prava, ali ih mogu prenijeti natrag na imatelja potvrde. Povratni prijenosi na imatelja potvrde odnose na iznose koji još nisu dodijeljeni potvrdi ili izvatku. U tim slučajevima tijelo koje izdaje potvrde u polje 6. potvrde unosi jedan od navoda iz Priloga VIII.
3. U slučaju da imatelj potvrde zahtijeva prijenos prava na novog nositelja ili u slučaju da novi nositelj zahtijeva povratni prijenos prava na imatelja potvrde, tijelo koje izdaje potvrde ili agencija, ili agencije, koje je odredila svaka država članica na potvrdu ili, gdje je to prikladno, na njezinom izvatku unose jedan od sljedećih navoda:
(a)
ime i adresu novoga nositelja kako je naznačeno u skladu sa stavkom 1. ili unos iz stavka 2.;
(b)
datum prijenosa ili povratnog prijenosa na imatelja dozvole potvrđen pečatom tijela ili agencije.
4. Prijenos ili povratni prijenos na imatelja dozvole stupa na snagu na dan unosa navoda iz točke (b) stavka 3.
Članak 26.
1. Zahtjevi za prethodno utvrđivanje stopa subvencije obuhvaćaju sve primjenljive stope subvencije.
2. Zahtjev za prethodno utvrđivanje podnosi se ili u trenutku podnošenja zahtjeva za potvrdu o subvenciji ili u bilo kojem drugom trenutku od dana kada je potvrda o subvenciji odobrena.
3. Zahtjevi za prethodno utvrđivanje podnose se skladu s odjeljkom II. Priloga VI. na obrascu iz Priloga I. Uredbi (EZ) br. 376/2008. Prethodno utvrđivanje ne primjenjuje se na izvoz obavljen prije datuma podnošenja zahtjeva.
4. Zahtjevi za prethodno utvrđivanje predani u četvrtak smatraju se podnesenim sljedećeg radnog dana.
Članak 27.
1. Nositelj potvrde o subvenciji može podnijeti zahtjev za izvadak potvrde, sastavljen na obrascu iz Priloga I. Uredbi (EZ) br. 376/2008. Zahtjev sadrži podatke iz točke 3. odjeljka II. Priloga VI. ovoj Uredbi.
Iznos za koji se zahtijeva svaki izvadak navodi se na izvornoj potvrdi.
2. Ne dovodeći u pitanje članak 9. Uredbe (EZ) br. 376/2008, izvaci koji su valjani na čitavom području Unije mogu se uzeti iz potvrda registriranih kao valjanih u samo jednoj državi članici.
Članak 28.
1. Svaki izvoznik ispunjava poseban zahtjev za plaćanje u smislu članka 46. Uredbe (EZ) br. 612/2009. Predočava ga tijelu odgovornom za isplatu zajedno s ogovarajućim potvrdama, osim u slučaju registracije potvrde kako je predviđeno člankom 24. stavka 2. ove Uredbe ili u slučaju izvoza koji nije obuhvaćen potvrdama o subvenciji.
Nadležno tijelo može smatrati da poseban zahtjev nisu isprave za plaćanje iz članka 46. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 612/2009.
Nadležno tijelo može smatrati da je poseban zahtjev izvozna deklaracija u smislu članka 5. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 612/2009. U tom slučaju, datum na koji je tijelo odgovorno za plaćanje iz stavka 2. ovog članka primilo posebni zahtjev je datum na koji je to tijelo primilo izvoznu deklaraciju. U svim ostalim slučajevima, poseban zahtjev mora sadržavati podatke iz izvozne deklaracije uključujući referentni broj izvozne deklaracije.
2. Tijelo odgovorno za plaćanje određuje iznos zahtijevan na temelju podataka sadržanih u posebnom zahtjevu, uzimajući kao jedinu osnovu količinu i vrstu izvezenog osnovnog (osnovnih) proizvoda i primjenljivu stopu (stope) subvencije. Taj datum mora biti jasno prikazan ili sadržan u izvoznoj deklaraciji.
Tijelo odgovorno za plaćanje mora taj iznos zapisati na potvrdu o subvenciji u roku od šest mjeseci od datuma primitka posebnoga zahtjeva.
Potvrde se odobravaju na poleđini primjerka br. 1. Polja 28., 29. i 30. sadrže iznos u eurima umjesto količine.
Treći podstavak primjenjuje se mutatis mutandis na potvrde u elektronskom obliku.
3. Nakon odobrenja, ako potvrda o subvenciji nije registrirana kako je predviđeno člankom 24. stavkom 2., primjerak br. 1 potvrde vraća se nositelju ili ga na zahtjev izvoznika zadržava tijelo odgovorno za plaćanje.
4. Jamstvo zadržano za iznos za koji je bila izdana potvrda o subvenciji za izvezenu robu može se osloboditi ili prenijeti kao garancija za prethodno plaćanje subvencije u skladu s poglavljem 2. glave II. Uredbe (EZ) br. 612/2009.
Članak 29.
1. Za potvrde o subvenciji izdane za jedno proračunsko razdoblje može se podnijeti zahtjev u šest odvojenih tranši. Zahtjevi za izdavanje potvrda mogu se podnijeti najkasnije:
(a)
7. rujna za potvrde za uporabu od 1. listopada;
(b)
7. studenoga za potvrde za uporabu od 1. prosinca;
(c)
7. siječnja za potvrde za uporabu od 1. veljače;
(d)
7. ožujka za potvrde za uporabu od 1. travnja;
(e)
7. svibnja za potvrde za uporabu od 1. lipnja;
(f)
7. srpnja za potvrde za uporabu od 1. kolovoza.
2. Subjekti mogu podnijeti zahtjev za izdavanje potvrde o subvenciji samo za onu tranšu koja po datumu podnošenja zahtjeva dolazi prva, kako je navedeno u stavku 1.
Članak 30.
Države članice Komisiju obavješćuju o zahtjevima za izdavanje potvrda najkasnije do:
(a)
14. rujna za proizvode iz točke (a) članka 29. stavka 1.;
(b)
14. studenoga za proizvode iz točke (b) članka 29. stavka 1.;
(c)
14. siječnja za proizvode iz točke (c) članka 29. stavka 1.;
(d)
14. ožujka za proizvode iz točke (d) članka 29. stavka 1.;
(e)
14. svibnja za proizvode iz točke (e) članka 29. stavka 1.;
(f)
14. srpnja za proizvode iz točke (f) članka 29. stavka 1.
Članak 31.
1. Ukupan iznos za koji se mogu izdati potvrde o subvenciji za svako proračunsko razdoblje određuje se u skladu sa stavkom 2.
2. Od najvišeg iznosa za subvenciju određenog u skladu s člankom 9. stavkom 2. Sporazuma, oduzimaju se sljedeći elementi:
(a)
iznos koji premašuje najviši iznos i koji je bio pogrešno dodijeljen u prethodnoj proračunskoj godini;
(b)
iznos rezerviran za pokrivanje izvoza iz poglavlja IV. ove Uredbe;
(c)
iznos za koji su bile izdane potvrde o subvenciji valjane tijekom dotičnog proračunskog razdoblja.
3. Iznos za koji su izdane potvrde iz članka 41. bile vraćene dodaju se iznosu dobivenom u skladu sa stavkom 2.
4. Bilo koji iznos rezerviran za pokriće izvoza iz poglavlja IV. koji ostaje neiskorišten neupotrijebljen dodaje se iznosu dobivenom u skladu sa stavkom 2.
5. Ako postoji nesigurnost u vezi s iznosima iz stavka 2., to se uzima u obzir pri određivanju konačnog iznosa.
Članak 32.
Ukupan iznos za koji se mogu izdati potvrde za svaku od tranši iz članka 29. iznosi:
(a)
30 % iznosa izračunanog u skladu s člankom 31., kako je određeno 14. rujna, u slučaju tranše iz točke (a) članka 29. stavka 1.;
(b)
27 % iznosa izračunanog u skladu s člankom 31., kako je određeno 14. studenoga, u slučaju tranše iz točke (b) članka 29. stavka 1.;
(c)
32 % iznosa izračunanog u skladu s člankom 31., kako je određeno 14. siječnja, u slučaju tranše iz točke (c) članka 29. stavka 1.;
(d)
44 % iznosa izračunanog u skladu s člankom 31., kako je određeno 14. ožujka, u slučaju tranše iz točke (d) članka 29. stavka 1.;
(e)
67 % iznosa izračunanog u skladu s člankom 31., kako je određeno 14. svibnja, u slučaju tranše iz točke (e) članka 29. stavka 1.;
(f)
100 % iznosa izračunanog u skladu s člankom 31., kako je određeno 14. srpnja, u slučaju tranše iz točke (f) članka 29. stavka 1.
ODJELJAK 2.
Zahtjevi za potvrde i izdavanje potvrda o subvenciji
Članak 33.
1. Ako ukupan iznos zahtijevan u zaprimljenim zahtjevima za svako odnosno razdoblje premašuje najviši iznos iz članka 31. stavka 2., Komisija određuje koeficijent smanjenja koji se primjenjuje na sve zahtjeve predane prije odgovarajućeg datuma iz članka 29. kako bi se poštivao najviši iznos iz članka 31.
Komisija objavljuje koeficijent u Službenom listu Europske unije u roku od pet radnih dana od datuma iz članka 30.
2. Ako je Komisija odredila koeficijent smanjenja, potvrde se izdaju za zahtijevani iznos pomnožen s 1 te umanjen za koeficijent smanjenja utvrđen kako je predviđeno stavkom 1. ovog članka ili točkom (a) članka 34. stavka 3.
Međutim, u vezi tranše iz točke (f) članka 29. stavka 1., podnositelji zahtjeva svoje zahtjeve mogu povući u roku od pet radnih dana od objave koeficijenta u Službenom listu Europske unije.
3. Države članice Komisiju obavješćuju do 1. kolovoza o iznosima predstavljenim u zahtjevima za izdavanje potvrda o subvenciji povučenim u skladu s drugim podstavkom stavka 2.
Članak 34.
1. Ako, nakon dana zaključenja podnošenja zahtjeva za potvrde o subvenciji s obzirom na odgovarajuću tranšu iz članka 29. stavka 1. nijedan koeficijent smanjenja nije bio objavljen u skladu s člankom 33. stavkom 1., subjekti mogu podnijeti zahtjev za izdavanje potvrde o subvenciji za sve preostale raspoložive iznose za tu tranšu za koju zahtjevi još nisu bili podneseni.
Zahtjev se podnosi u razdoblju do sljedećeg dana zaključenja iz članka 29. stavka 1.
2. O zahtjevima predanim tijekom svakoga tjedna države članice obavješćuju Komisiju sljedećeg ponedjeljka. Odgovarajuće potvrde mogu se izdati od srijede nakon primitka obavijesti, osim ako Komisija izda suprotne upute.
3. Ako ukupan iznos za koji su zahtjevi zaprimljeni u određenom tjednu za podnošenje zahtjeva premašuje preostali raspoloživi iznos iz stavka 1., Komisija poduzima jednu li više sljedećih mjera:
(a)
određuje koeficijent smanjenja koji se primjenjuje na zahtjeve za potvrde o subvenciji predane u tom određenom tjednu za podnošenje zahtjeva te o kojima je Komisija bila obaviještena i za koje potvrde o subvenciji još nisu bile izdane;
(b)
naređuje državama članicama da odbiju zahtjeve predane u tom određenom tjednu za podnošenje zahtjeva o kojima Komisija još nije bila obaviještena;
(c)
ukidaju podnošenje zahtjeva za potvrde o subvenciji.
4. Svaka uredba donesena u skladu sa stavkom 3. objavljuje se u Službenom listu Europske unije u roku od tri dana od slanja obavijesti o zahtjevima iz stavka 2.
Članak 35.
1. Potvrde o subvenciji valjane su od datuma izdavanja kako je utvrđeno u članku 22. stavku 1. Uredbe (EZ) br. 376/2008.
2. Prema drugom podstavku, potvrde o subvenciji valjane su do zadnjeg dana petog mjeseca nakon mjeseca u kojem je bio podnesen zahtjev za izdavanje potvrde ili do zadnjeg dana proračunskog razdoblja, ovisi što nastupi prije.
Potvrde o subvenciji iz članka 36. valjane su do zadnjega dana petoga mjeseca nakon mjeseca u kojem je bio podnesen zahtjev za izdavanje potvrde.
3. Ako su stope subvencije unaprijed utvrđene u skladu s člankom 26., navedene stope ostaju valjane do zadnjeg dana razdoblja valjanosti potvrde.
Članak 36.
Uredba Komisije (EZ) br. 2298/2001 (13) primjenjuje se na zahtjeve za izdavanje potvrda o subvenciji i potvrda o subvenciji izdanih za izvoz te robe, koje su dio međunarodnog projekta pomoći u hrani u smislu članka 10. stavka 4. Sporazuma.
Članak 37.
1. Za potrebe članka 47. Uredbe (EZ) br. 376/2008, primjenjuju se stavci 2. do 11. ovog članka.
2. Od 1. listopada svakog proračunskog razdoblja zahtjevi za potvrde u vezi s pozivanjem na javni natječaj objavljen u trećoj zemlji izvoznici, s prethodnim utvrđivanjem izvozne subvencije na dan podnošenja zahtjeva, mogu se podnijeti u skladu s ovim člankom izvan razdoblja iz članaka 29. i 34., ako svota iznosa koji odgovaraju samo jednom pozivu na javni natječaj za koji je podnesen jedan ili više zahtjeva za potvrde o subvenciji od strane jednog ili više izvoznika i za koji do sad nije bila izdana nikakva potvrda ne premašuje 2 milijuna eura.
Međutim, taj se limit može povećati na 4 milijuna eura ako ni jedan od koeficijenata smanjenja objavljen od početka proračunskog razdoblja i koji su navedeni u članku 33. stavku 1. ili u članku 34. stavku 3. premašuje 50 %.
3. Iznos koji se odnosi na zahtjev za potvrdu ili potvrde ne smije premašiti količinu navedenu u pozivu na javni natječaj pomnoženu s odgovarajućom stopom (stopama) subvencije, utvrđena unaprijed na dan podnošenja zahtjeva. Ne uzimaju se u obzir tolerancije ili mogućnosti predviđene u pozivu na javni natječaj.
4. Pored podataka iz prvoga podstavka članka 47. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 376/2008, države članice odmah obavješćuju Komisiju o iznosima koji se odnose na zahtjev za potvrdu te o datumu i vremenu podnošenja svakog zahtjeva.
5. Ako iznosi priopćeni na temelju stavka 4., kad se dodaju iznosima za koje je već bio podnesen jedan ili više zahtjeva za potvrde kao dio istog poziva na javni natječaj, premaše primjenljivu granicu iz stavka 2., Komisija obavješćuje države članice u roku od dva radna dana od primitka dodatnih podataka iz stavka 4. da se subjektu neće izdati potvrda o subvenciji.
6. Komisija može obustaviti primjenu stavka 2. ako kumulativna svota iznosa potvrda o subvenciji koje se mogu izdati u skladu s člankom 47. Uredbe (EZ) br. 376/2008 premaši 4 milijuna eura u jednom proračunskom razdoblju. Odluke o obustavi objavljuju se u Službenom listu Europske unije.
7. Iznimno od odredaba članka 35. stavaka 1. i 2. ove Uredbe, potvrde o subvenciji izdane u skladu s člankom 47. Uredbe (EZ) br. 376/2008 valjane su od dana izdavanja u smislu članka 22. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 376/2008. Potvrde o subvenciji valjane su do kraja osmoga mjeseca od mjeseca izdavanja, ili do 30. rujna, ovisi što nastupi prije. Prethodno utvrđene stope valjane su do zadnjeg dana valjanosti potvrde.
8. Ako se, u skladu s točkom (a) članka 47. stavka 9. Uredbe (EZ) br. 376/2008, nadležno tijelo uvjeri da je agencija koja je izdala poziv na javni natječaj raskinula ugovor zbog razloga za koje izabrani ponuđač nije odgovoran i koji se ne smatraju višom silom, oslobađa jamstvo ako je prethodno utvrđena stopa subvencije za osnovni proizvod kojemu je dodijeljena najveća subvencija u usporedbi s ostalim upotrijebljenim osnovnim proizvodima veća ili jednaka stopi subvencije valjanoj zadnji dan valjanosti potvrde.
9. Ako se, u skladu s točkom (b) članka 47. stavka 9. Uredbe (EZ) br. 376/2008, nadležno tijelo uvjeri da je agencija koja je izdala poziv na javni natječaj obvezala izabranog ponuđača da prihvati promjene ugovora za koje on nije odgovoran i koji se ne smatraju višom silom, može produljiti valjanost potvrde i razdoblje u kojem će se primjenjivati prethodno utvrđena stopa subvencije do 30. rujna.
10. Ako, u skladu s točkom (c) članka 47. stavka 9. Uredbe (EZ) br. 376/2008, izabrani ponuđač pruži dokaz da poziv na javni natječaj ili ugovor sklopljen nakon dodjele predviđa negativnu toleranciju ili mogućnost veću od 5 % i da se agencija koja je izdala poziv na javni natječaj poziva na odgovarajuću klauzulu, smatra se da je obveza izvoza ispunjena ako je izvezena količina najviše 10 % manja od količine koja odgovara iznosu za koji je potvrda izdana.
Prvi podstavak primjenjuje se pod uvjetom da je prethodno utvrđena stopa subvencije za osnovni proizvod kojemu je dodijeljena najveća subvencija u usporedbi s ostalim upotrijebljenim osnovnim proizvodima veća ili jednaka stopi subvencije valjanoj zadnji dan valjanosti potvrde. U tim slučajevima stopa od 95 % iz članka 40. stavaka 3. i 5. ove Uredbe zamjenjuje se s 90 %.
11. Za potrebe stavaka 1. do 10 ovog članka rok od 21 dan iz članka 47. stavka 5. Uredbe (EZ) br. 376/2008 iznosi 44 dana.
ODJELJAK 3.
Jamstva
Članak 38.
1. Izdavanje potvrde o subvenciji obvezuje nositelja da zatraži subvenciju jednaku iznosu za koji je potvrda bila izdana za robu izvezenu tijekom razdoblja valjanosti potvrde o subvenciji.
Jamstvo iz članka 23. polaže se kako bi se osiguralo ispunjavanje obveza iz prvoga podstavka.
2. Obveza prvoga podstavka stavka 1. ovog članka smatra se temeljnim zahtjevom u smislu članka 20. stavka 2. Uredbe (EEZ) br. 2220/85.
Članak 39.
1. Temeljni zahtjev smatra se ispunjenim ako je izvoznik poslao poseban zahtjev u vezi s robom izvezenom tijekom razdoblja valjanosti potvrda o subvenciji u skladu s uvjetima utvrđenim člankom 28. i odjeljkom V. Priloga VI.
2. Ako poseban zahtjev nije izvozna deklaracija, mora biti predan u roku od tri mjeseca datuma isteka valjanosti potvrde o subvenciji, čiji je broj upisan na poseban zahtjev, osim u slučajevima više sile.
Ako rok od tri mjeseca iz prvoga podstavka nije ispunjen, temeljni zahtjev ne može se smatrati ispunjenim.
3. Dokaz da je temeljni zahtjev ispunjen pruža se predočenjem primjerka br. 1 potvrde o subvenciji nadležnom tijelu, propisno evidentiranog u skladu s člankom 28. stavka 2. Taj se dokaz predočava do kraja dvanaestog mjeseca nakon isteka razdoblja valjanosti potvrde o subvenciji.
Prvi podstavak primjenjuje se mutatis mutandis na potvrde registrirane kako je predviđeno člankom 24. stavkom 2.
4. Odstupajući od odredaba članka 22. stavka 3. Uredbe (EEZ) br. 2220/85, jamstvo predviđeno člankom 23. ove Uredbe oduzima se razmjerno iznosu za koji zahtijevani dokaz nije pružen u roku iz stavaka 2. i 3. ovog članka.
Članak 40.
1. Ako se koeficijent smanjenja primjenjuje u skladu s člankom 33. stavkom 2. ili člankom 34. stavkom 3. točkom (a), dio jamstva, jednak uplaćenom iznosu pomnoženom s koeficijentom smanjenja, odmah se oslobađa.
2. Ako podnositelj zahtjeva povuče svoj zahtjev za potvrdu, u skladu s drugim podstavkom članka 33. stavka 2., 80 % prvotnog jamstva oslobađa se.
3. Jamstvo se oslobađa u cijelosti onda kada nositelj potvrde podnese zahtjev za subvenciju u ukupnoj visini od 95 % iznosa za koji je potvrda izdana.
4. Na zahtjev imatelja, države članice mogu osloboditi jamstvo u ratama razmjernim iznosima za koje su uvjeti iz članka 39. stavaka 1. i 3. bili ispunjeni, pod uvjetom da je pružen dokaz da je imatelj podnio zahtjev za iznos u visini od barem 5 % iznosa navedenog na potvrdi.
5. Ako su podneseni zahtjevi za subvencije u vrijednosti manjoj od 95 % iznosa za koji je potvrda izdana, oduzima se dio jamstva, jednak 10 % razlike između 95 % iznosa za koji je potvrda izdana i iznosa stvarno upotrijebljenih subvencija.
6. Ako je iznos za koji su bili ispunjeni uvjeti iz članka 39. stavka 1. i 3. manji od 5 % iznosa navedenog na potvrdi, cjelokupno jamstvo se oduzima.
7. Ako ukupan iznos jamstva koje bi se oduzelo iznosi 100 eura ili manje za odgovarajuću potvrdu, dotična država članica oslobađa cjelokupni iznos jamstva.
Članak 41.
1. Ako se potvrda ili izvadak potvrde vrati tijelu koje ju je izdalo u razdoblju koje odgovara prvotnim dvjema trećinama njezinoga roka valjanosti, odgovarajući iznos jamstva koje se treba oduzeti smanjuje se na 40 %, zbog čega se bilo koji dio dana računa kao cijeli dan.
2. Ako se potvrda ili izvadak potvrde vrati tijelu koje ju je izdalo u razdoblju koje odgovara zadnjoj trećini njezina roka valjanosti ili tijekom mjeseca koji slijedi datumu isteka roka valjanosti, odgovarajući iznos jamstva koje se treba oduzeti smanjuje se na 25 %.
3. Stavci 1. i 2. primjenjuju se samo na potvrde i izvatke potvrda vraćene tijelu koje ih je izdalo tijekom proračunskog razdoblja za koje su potvrde bile izdane, pod uvjetom da se vrate najkasnije 31. kolovoza navedenog razdoblja.
POGLAVLJE IV.
IZVOZI KOJI NISU OBUHVAĆENI POTVRDAMA
Članak 42.
1. Potvrde nisu potrebne za izvoze za koje zahtjevi koje je subjekt podnio tijekom proračunske godine ne premašuju 100 000 eura.
2. Potvrde se ne zahtijevaju za dostave iz treće alineje drugoga podstavka članka 4. stavka 1., članka 33. stavka 1., članka 37. stavka 1., članka 41. stavka 1. i članka 43. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 612/2009.
3. Stavci 1. i 2. također se primjenjuju na izvoz od strane subjekata koji su imali potvrdu o subvenciji tijekom predmetnog proračunskog razdoblja ili koji imaju takvu potvrdu na dan izvoza.
4. Stavci 1., 2. i 3. primjenjuju se samo u državi članici u kojoj subjekt ima poslovni nastan.
Članak 43.
1. Za svako proračunsko razdoblje, izvoz iz članka 42. stavka 1. podoban je za isplatu subvencije u granici ukupne rezerve od 40 milijuna eura za svaku proračunsku godinu.
2. Subvencije za izvoz koji su dio međunarodnog projekta pomoći u hrani u smislu članka 10. stavka 4. Sporazuma, te subvencije za dostave iz treće alineje drugoga podstavak članka 4. stavka 1., članka 33. stavka 1., članka 37. stavka 1., članka 41. stavka 1. i članka 43. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 612/2009 ne uzimaju se u obzir pri utvrđivanju opsega troškova u okviru rezerve iz stavka 1.
Članak 44.
1. Ako zbroj iznosa koje su države članice priopćile u skladu s člankom 53. dosegne 30 milijuna eura, Komisija može, uzimajući u obzir međunarodne obveze Unije, obustaviti primjenu članka 43. stavka 1. na izvoz koji nije obuhvaćen potvrdom o subvenciji za najviše 20 radnih dana.
2. Pod okolnostima iz stavka 1., Komisija može, u skladu s člankom 16. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1216/2009, obustaviti primjenu članka 43. stavka 1. ove Uredbe na izvoz koji nije obuhvaćen potvrdom o subvenciji za razdoblje dulje od 20 radnih dana.
POGLAVLJE V.
OBVEZE IZVOZNIKA
Članak 45.
1. Pri izvozu robe, odnosna stranka deklarira količine osnovnih proizvoda, proizvoda dobivenih njihovom preradom, ili proizvoda izjednačenih s jednom od te dvije kategorije u skladu s člankom 3., koji su bili stvarno upotrijebljeni, u smislu članka 10., u proizvodnji navedene robe, za koju će se zahtijevati subvencija, ili na drugi način ukazuju na sastav ako je određen u skladu s člankom 10. stavkom 4.
2. Ako je roba bila upotrijebljena u proizvodnji robe za izvoz, deklaracija odnosne stranke uključuje količinu stvarno upotrijebljene robe i vrstu i količinu svakog od osnovnih proizvoda, proizvoda dobivenih njihovo preradom i/ili proizvoda izjednačenih s jednom od te dvije kategorije u skladu s člankom 3., od koje je roba dobivena.
Odnosna stranka, kao prilog svojoj deklaraciji, nadležnim tijelima pruža sve dokumente i podatke koje to tijelo smatra potrebnim. Dotični dokumenti i podaci mogu se čuvati i predati u elektroničkom obliku.
Nadležna tijela provjeravaju točnost deklaracije bilo kojim odgovarajućim putem.
3. Na zahtjev nadležnog tijela države članice na čijem se području obavljaju carinske formalnosti, nadležna tijela ostalih država članica im odmah dostavljaju sve podatke koje su u mogućnosti dobiti, kako bi se omogućila provjera deklaracije koju je odnosna stranka podnijela.
Članak 46.
Odstupajući od odredaba članka 45., i u dogovoru s nadležnim tijelima, deklaracija o upotrijebljenim proizvodima ili robi može se zamijeniti skupnom deklaracijom o količini upotrijebljenih proizvoda ili pozivanjem na deklaraciju o navedenim količinama ako su potonje već bile određene u skladu s člankom 10. stavkom 4. i pod uvjetom da proizvođač nadležnim tijelima stavi na raspolaganje sve podatke potrebne za provjeru deklaracije.
Članak 47.
1. Ako izvoznik ne sastavi deklaraciju iz članka 46. ili ne osigura zadovoljavajuće podatke kao prilog svojoj deklaraciji, nema pravo na subvenciju.
2. Odstupajući od odredaba stavka 1., ako je dotična roba navedena u stupcima 1. i 2. Priloga IV., odnosnoj stranci može se odobriti subvencija na izričiti zahtjev. Vrsta i količina osnovnih proizvoda koji se uzimaju u obzir pri izračunu takve subvencije određuje se analizom robe za izvoz i u skladu s tablicom u Prilogu IV. Nadležno tijelo odlučuje o uvjetima pod kojima se analiza mora izvršiti i podacima koje treba navesti u prilogu zahtjevu.
3. Trošak takve analize snosi izvoznik.
Članak 48.
1. Članak 45. ne primjenjuje se na količine poljoprivrednih proizvoda određene u skladu s Prilogom III., uz izuzetak sljedećeg:
(a)
količine proizvoda iz članka 45. stavka 1. izvezenih u obliku robe dobivene djelomično od proizvoda za koje je plaćanje izvozne subvencije obuhvaćeno Uredbom (EZ) br. 1234/2007 i djelomično od ostalih proizvoda, u skladu s uvjetima utvrđenim člankom 11. stavka 2.;
(b)
količine jaja i proizvoda od jaja izvezenih u obliku tjestenine koja potpada pod oznaku KN 1902 11 00;
(c)
količine suhe tvari u svježoj tjestenini iz drugog podstavka članka 11. stavka 1.;
(d)
vrste stvarno upotrijebljenih osnovnih proizvoda u proizvodnji D-glucitola (sorbitola) koji potpada pod oznake KN 2905 44 i 3824 60, i, prema potrebi, udjela D-glucitola (sorbitola) dobivenog od škrobnih proizvoda i saharoze;
(e)
količine kazeina izvezenog u obliku robe koja potpada pod oznaku KN 3501 90 90;
(f)
stupnja plato u pivu dobivenom od slada koji potpada pod oznaku KN 2202 90 10;
(g)
količine nezaslađenog ječma koju prihvaćaju nadležna tijela.
Opis robe naveden na izvoznoj deklaraciji i zahtjev za subvenciju za robu navedenu u Prilogu III. uzima u obzir nomenklaturu iz navedenog Priloga.
2. Pri analizi robe u smislu članaka 45., 46., 47. ili stavaka 1. ili 3. ovog članka, koriste se metode analize iz Uredbe Komisije (EZ) br. 904/2008 (14) ili, ako ih nema, one iz Uredbe Komisije (EZ) br. 900/2008 (15) ili, u nedostatku njih, one koje se primjenjuju na razvrstavanje u Zajedničku carinsku tarifu slične robe koja je uvezena u Uniju.
3. Količine izvezene robe i količine proizvoda iz članka 45. stavka 1. pozivanje na sastav određene u skladu s člankom 10. stavkom 4. upisuje se na ispravu kojom se potvrđuje izvoz. Međutim, ako se primjenjuje članak 47. stavak 2., te se količine zamjenjuju količinama osnovnih proizvoda navedenih u stupcu 4. Priloga IV. koji odgovaraju rezultatima analize izvezene robe.
4. Za odobravanje subvencije za robu koja potpada pod oznake KN 0403 10 51 do 0403 10 99, 0403 90 71 do 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 i 3502 19 90 roba mora udovoljavati zahtjevima Uredbe (EZ) br. 852/2004 i Uredbe (EZ) br. 853/2004, uključujući zahtjev da je pripremljena u odobrenoj ustanovi te da udovoljava zahtjevu označavanja zdravstvene ispravnosti iz odjeljka 1. Priloga II. Uredbi (EZ) br. 853/2004.
5. Za potrebe članaka 45. i 46., svaka država članica Komisiju obavješćuje o provjerama koje se vrše na njezinom području za različite vrste izvezene robe. Komisija o tome obavješćuje ostale države članice.
Članak 49.
1. U skladu s člancima 45. i 46. ove Uredbe i pri primjeni članka 12. Uredbe (EZ) br. 612/2009, za robu koja sadrži žitarice, rižu, mlijeko i mliječne proizvode ili jaja iz članka 162. stavka 1. točke (a) alineja i., ii., v. i vii. te članka 162. stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 1234/2007, odnosna stranka predaje izjavu da nijedan od sastojaka nije bio uvezen iz trećih zemalja ili specifikaciju količine navedenih proizvoda uvezenih iz trećih zemalja.
2. Ako je podnesen zahtjev da se količine utvrde u skladu s člankom 10. stavkom 4., nadležno tijelo može prihvatiti izjavu odnosne stranke da se žitarice, riža, mlijeko i proizvodi od jaja iz stavka 1. koji su bili uvezeni iz trećih zemalja neće upotrebljavati.
3. Ako je podnesen zahtjev da se količine utvrde u skladu s člankom 11. stavkom 1. ili u skladu s člankom 47. stavkom 2. nadležno tijelo može prihvatiti izjavu odnosne stranke da se žitarice, riža, mlijeko i proizvodi od jaja iz stavka 1. koji su bili uvezeni iz trećih zemalja neće upotrebljavati.
4. Izjave iz stavaka 1., 2. i 3. podliježu provjeri od strane nadležnih tijela na odgovarajući način.
POGLAVLJE VI.
PLAĆANJE SUBVENCIJE
Članak 50.
1. U slučaju robe izvezene između 1. listopada i 15. listopada svake godine, subvencije se ne isplaćuju prije 16. listopada.
Što se tiče robe izvezene uz predočenje potvrde o subvenciji izdane za proračunsko razdoblje, ako Komisija smatra da postoji opasnost da Unija ne ispuni svoje međunarodne obveze, subvencije predviđene za isplatu nakon završetka navedenoga razdoblja ne isplaćuju se prije 16. listopada. U tom slučaju, rok iz članka 46. stavka 8. Uredbe (EZ) br. 612/2009 može se privremeno produljiti na tri mjeseca i 15 dana uredbom koja mora biti objavljena prije 20. rujna u Službenom listu Europske unije.
2. Za robu navedenu u Prilogu II. ovoj Uredbi i iznimno od odredaba članka 24 Uredbe (EZ) br. 612/2009, iznos iz članka 24. stavka 1. točke (a) alineje ii. Uredbe (EZ) br. 612/2009 primjenjuje se bez obzira na državu ili područje iz kojeg se roba izvozi:
(a)
u slučaju robe koja je pakirana za prodaju na malo u izvornom pakiranju neto sadržaja do najviše 2.5 kg ili u spremnicima većim od 2 litre, s označivanjem u smislu točke (a) članka 1. stavka 3. Direktive 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (16) koja navodi ili uvoznika u odredišnoj državi ili čiji je tekst na službenom jeziku odredišne države ili na jeziku koji je u toj državi razumljiv;
(b)
ako odgovarajući izvoznik najmanje 12 puta u dvije godine prije datuma zahtjeva za odobrenje iz stavka 3. izvozi robu koja sadrži najviše 90 masenih % jednog osnovnog proizvoda za koji se plaća subvencija, koja je iz iste osmeroznamenkaste oznake KN-a istom primatelju(-ima).
3. U slučajevima predviđenim stavkom 2. države članice mogu, na zahtjev, odobriti formalno odobrenje kojim se dotični izvoznik izuzima od predočenja dokumenata zahtijevanih na temelju članka 17. Uredbe (EZ) br. 612/2009, osim isprave o prijevozu.
Odobrenje iz prvog podstavka valjano je, osim ako se ukine, u razdoblju od najviše dvije godine i može se produljivati. Države članice mogu ukinuti odobrenje po vlastitom nahođenju i, prije svega, odmah povući odobrenje ako imaju opravdane razloge za sumnju da izvoznik nije poštivao u njemu utvrđene uvjete.
Izuzimanja odobrena u skladu s prvim podstavkom smatraju se faktorima rizika koje treba uzeti u obzir u smislu članka 2. stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 485/2008 (17).
Izvoznici koji upotrebljavaju izuzimanje navode broj odobrenja u Jedinstvenoj carinskoj deklaraciji i na posebnom zahtjevu za plaćanje iz članka 28. ove Uredbe.
4. Odstupajući od odredaba stavka 3., u slučajevima predviđenim točkom (b) stavka 2., države članice mogu dotičnog izvoznika izuzeti obveze da predoči isprave o prijevozu za sav izvoz obuhvaćen odobrenjem, pod uvjetom da se od dotičnog izvoznika zahtijeva da predoči isprave o prijevozu za najmanje 10 % takvih izvoznih deklaracija ili jednu godišnje, ovisno koja je veća, a države članice odabiru uporabu mjerila utvrđenih Uredbom Komisije (EZ) br. 1276/2008 (18).
5. U slučaju robe navedene u Prilogu II. ovoj Uredbi ako je izvozna deklaracija prihvaćena najkasnije 30. rujna 2007. i za koju izvoznik nije u mogućnosti pružiti dokaz iz članka 17. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 612/2009, smatra se da je roba bila uvezena u treću zemlju uz predočenje kopije isprave o prijevozu i bilo koje od isprava iz članka 17. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 612/2009 ili bankovne isprave koju su izdali odobreni posrednici s poslovnim nastanom u Uniji, koja potvrđuje da je plaćanje za izvoz bilo knjiženo u korist izvoznikovog računa koji je otvorio kod njih ili dokaza o plaćanju.
6. Za potrebe primjene članka 27. Uredbe (EZ) br. 612/2009, države članice uzimaju obzir stavak 5.
POGLAVLJE VII.
OBVEZA OBAVJEŠĆIVANJA
Članak 51.
1. Prije desetog dana svakog mjeseca države članice Komisiju obavješćuju o sljedećem:
(a)
iznosima, izraženim u eurima, za koji su potvrde o subvenciji vraćene tijekom prethodnog mjeseca u skladu s člankom 41. stavcima 1.i 2.;
(b)
iznosima, izraženim u eurima, za koje je, tijekom prethodnog mjeseca, utvrđeno da temeljni zahtjev iz članka 38. nije ispunjen;
(c)
potvrdama o subvenciji, izraženoj u eurima, izdanim tijekom prethodnog mjeseca, kako je navedeno u članku 36.;
(d)
potvrdama o subvenciji, izraženoj u eurima, izdanim tijekom prethodnog mjeseca u skladu s člankom 47. Uredbe (EZ) br. 376/2008.
Iznosi iz točke (b) prvoga podstavka razlikuju se prema proračunskom razdoblju potvrde o subvenciji na koju se odnose.
2. Prije 1. studenoga svake godine, države članice Komisiju obavješćuju o ukupnim iznosima, izraženim u eurima, dodijeljenim prije 1. listopada navedene godine za potvrde o subvenciji izdane u proračunskom razdoblju koje završava 30. rujna prethodne kalendarske godine.
Članak 52.
1. Države članice, najkasnije do kraja mjeseca koji slijedi svakom mjesecu kalendarske godine, Komisiji šalju, putem sustava za razmjenu informacija poznatog kao DEX, statističke podatke o robi obuhvaćenoj ovom Uredbom za koju je odobrena izvozna subvencija u prethodnom mjesecu, raščlanjene na osmeroznamenkastu oznaku KN-a i koji sadrži:
(a)
količinu takve robe izraženu u tonama ili drugoj navedenoj mjernoj jedinici;
(b)
iznos izvoznih subvencija odobrenih prethodni mjesec za svaki dotični osnovni poljoprivredni proizvod, izražen u eurima;
(c)
količinu svakog osnovnog poljoprivrednog proizvoda za koji je odobrena subvencija, izraženu u tonama.
2. Prije 31. prosinca svake godine, države članice Komisiju obavješćuju o ukupnim iznosima subvencija izraženim u eurima koje su stvarno odobrile u proračunskom razdoblju koje završava 30. rujna navedene godine za robu izvezenu u proračunskom razdoblju koje završava 30. rujna prethodne godine, te u bilo kojem drugom proračunskom razdoblju o kojem ih još nisu obavijestile, navodeći dotična razdoblja.
3. U smislu stavaka 1. i 2., odobrene subvencije uključuju plaćanja unaprijed.
4. Prije 31. prosinca svake godine, države članice Komisiju obavješćuju o ukupnim iznosima, izraženim u eurima, nepravilno isplaćenih subvencija koje su nadoknađene tijekom proračunskog razdoblja koje završava 30. rujna navedene godine, navodeći dotična proračunska razdoblja.
Članak 53.
Države članice Komisiju moraju obavijestiti najkasnije petog dana svakog mjeseca o iznosu subvencija odobrenih u skladu s člankom 43. stavkom 1. od sedamnaestog dana do kraja prethodnog mjeseca, te najkasnije dvadesetog dana svakog mjeseca o iznosu subvencija odobrenih u skladu s člankom 43. stavkom 1. od prvog do petnaestog dana tog mjeseca. Prema potrebi, države članice Komisiju moraju obavijestiti o tome da nikakvi iznosi nisu bili odobreni između odgovarajućih dana.
POGLAVLJE VIII.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 54.
Uredba (EZ) br. 1043/2005 stavlja se izvan snage.
Upućivanja na Uredbu stavljenu izvan snage tumače se kao upućivanja na ovu Uredbu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom iz Priloga IX.
Članak 55.
Ova Uredba stupa na snagu drugog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se na zahtjeve predane od 8. srpnja 2010. za potvrde za uporabu od 1. listopada 2010.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 29. lipnja 2010.