EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 651/2012
af 4. juli 2012
om udstedelse af euromønter
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 133,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets konklusioner af 23. november 1998 og af 5. november 2002 om euromønter til samlerbrug, Kommissionens henstilling 2009/23/EF af 19. december 2008 om fælles retningslinjer for de nationale sider og udstedelsen af euromønter, som er bestemt til at sættes i omløb (3), der blev godkendt ved Rådets konklusioner af 10. februar 2009, og Kommissionens henstilling 2010/191/EU af 22. marts 2010 om omfanget og virkningerne af eurosedlers og -mønters status som lovligt betalingsmiddel (4) anbefaler praksis med hensyn til udstedelse af euromønter, som er bestemt til at sættes i omløb, herunder erindringseuromønter, konsultation forud for destruktion af brugbare euromønter, der er sat i omløb, og brugen af eurosamlermønter.
(2)
Der eksisterer ingen bindende bestemmelser om udstedelsen af euromønter, hvilket kan medføre, at medlemsstaterne anlægger forskellig praksis, og at der ikke findes tilstrækkeligt integrerede rammer for den fælles valuta. Af hensyn til gennemsigtigheden og retssikkerheden er det derfor nødvendigt at indføre bindende regler for udstedelsen af euromønter.
(3)
I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 974/98 af 3. maj 1998 om indførelse af euroen (5) har mønter denomineret i euro og cent, som opfylder den pålydende værdi og de tekniske specifikationer, som Rådet har fastsat, status som lovligt betalingsmiddel i alle medlemsstater, der har euroen som valuta. Euromønternes pålydende værdi og tekniske specifikationer er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 975/98 af 3. maj 1998 om pålydende værdi og tekniske specifikationer for euromønter, som er bestemt til at sættes i omløb (6).
(4)
Medlemsstater, der har euroen som valuta, bør også kunne udstede 2-euroerindringsmønter til minde om et bestemt tema, idet der dog bør være øvre grænser for sådanne møntudstedelser pr. år og pr. udstedende medlemsstat. Det er nødvendigt at fastsætte visse mængdebegrænsninger for euroerindringsmønter for at sikre, at disse mønter fortsat kun udgør en lille procentdel af det samlede antal 2-euromønter, der er i omløb. Sådanne mængdebegrænsninger bør dog give mulighed for udstedelse af et tilstrækkelig stort antal mønter til at sikre en effektiv cirkulation af euroerindringsmønter.
(5)
Medlemsstater, der har euroen som valuta, bør også have mulighed for at udstede eurosamlermønter, der ikke er bestemt til at sættes i omløb, og som klart kan skelnes fra mønter, der er sat i omløb. Eurosamlermønter bør kun have status som lovligt betalingsmiddel i udstedelsesmedlemsstaten og bør ikke udstedes med henblik på at blive sat i omløb.
(6)
Det er hensigtsmæssigt, at udstedelsen af eurosamlermønter medregnes i den mængde af mønter, der søges godkendt af Den Europæiske Centralbank, dog på et samlet grundlag snarere end for hver enkelt udstedelse.
(7)
Den nuværende brug af forskellige pålydende værdier på euromønter og eurosedler skal regelmæssigt og omhyggeligt undersøges af de kompetente institutioner i forhold til kriterierne om omkostninger og offentlig accept. Kommissionen bør især gennemføre en konsekvensanalyse vedrørende den fortsatte udstedelse af 1- og 2-centmønter.
(8)
For at forhindre at en medlemsstat destruerer brugbare euromønter, der er sat i omløb, når en anden medlemsstat kan have behov for sådanne mønter, bør medlemsstaterne konsultere hinanden, før sådanne mønter destrueres -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Definitioner
I denne forordning anvendes følgende definitioner:
1) »mønter, der er sat i omløb«: euromønter, der udstedes til at sættes i omløb, og hvis pålydende værdi og tekniske specifikationer er fastsat i forordning (EF) nr. 975/98
2) »erindringsmønter«: mønter, der er sat i omløb, som udstedes til minde om et bestemt tema, som angivet i artikel 1h i forordning (EF) nr. 975/98
3) »samlermønter«: euromønter til samlerbrug, der ikke udstedes med henblik på at blive sat i omløb.
Artikel 2
Typer af euromønter
1. Medlemsstaterne kan udstede to typer euromønter: mønter, der er sat i omløb, og samlermønter.
2. Kommissionen gennemfører en konsekvensanalyse vedrørende den fortsatte udstedelse af 1- og 2-centmønter. Konsekvensanalysen indeholder en cost-benefit-analyse, som tager højde for de reelle produktionsomkostninger for disse mønter i forhold til værdien af og fordelene ved disse mønter.
Artikel 3
Udstedelse af mønter, der er sat i omløb
1. Mønter, der er sat i omløb, udstedes og sættes i omløb til deres pålydende værdi.
2. En mindre andel på højst 5 % af den sammenlagte totale nettoværdi og -mængde af mønter, der er sat i omløb, som udstedes af en medlemsstat, idet der kun medregnes år med positiv nettoudstedelse, kan bringes i omsætning til en værdi, der ligger over deres pålydende værdi, hvis dette er begrundet i møntens særlige kvalitet, en særlig emballage eller andre supplerende tjenesteydelser, der ydes.
Artikel 4
Udstedelse af erindringsmønter
1. Hver medlemsstat, der har euroen som valuta, må kun udstede to erindringsmønter om året, bortset fra, når:
a)
erindringsmønter udstedes kollektivt af alle medlemsstater, der har euroen som valuta, eller
b)
en erindringsmønt udstedes i anledning af, at hvervet som statsoverhoved midlertidigt er ledigt eller besættes foreløbigt.
2. Det samlede antal erindringsmønter, der sættes i omløb ved hver udstedelse, må ikke overstige det højeste af følgende to lofter:
a)
0,1 % af det sammenlagte totale nettoantal 2-euromønter, der er sat i omløb af alle medlemsstater, der har euroen som valuta, frem til begyndelsen af det år, der går forud for udstedelsesåret for erindringsmønten; dette loft kan hæves til 2,0 % af det sammenlagte totale nettoantal 2-euromønter i alle medlemsstater, der har euroen som valuta, hvis udstedelsen sker til minde om et almindeligt anerkendt tema af stor symbolværdi; i så fald afholder den udstedende medlemsstat sig fra at anvende det forhøjede loft til at udstede andre erindringsmønter i løbet af de efterfølgende fire år og begrunder valget af det hævede loft, eller
b)
5,0 % af det sammenlagte totale nettoantal 2-euromønter, der er sat i omløb af den pågældende medlemsstat frem til begyndelsen af det år, der går forud for udstedelsesåret for erindringsmønten.
3. Afgørelsen om kollektivt at udstede erindringsmønter med et fælles design i alle medlemsstater, der har euroen som valuta, træffes af Rådet. De medlemsstater, der ikke har euroen som valuta, har ikke stemmeret i forbindelse med vedtagelsen af denne afgørelse.
Artikel 5
Udstedelse af samlermønter
1. Samlermønter bør kun have status som lovligt betalingsmiddel i den udstedende medlemsstat.
Den udstedende medlemsstats identitet skal fremstå klart og let genkendeligt på mønten.
2. For nemt at kunne skelne dem fra mønter, der er sat i omløb, skal samlermønter opfylde alle følgende kriterier:
a)
de skal have en anden pålydende værdi end mønter, der er sat i omløb
b)
deres billeder må ikke ligne den fælles side af mønter, der er sat i omløb, og hvis deres billeder ligner en national side af mønter, der er sat i omløb, skal de som helhed fortsat let kunne skelnes herfra
c)
deres farve, diameter og vægt skal for så vidt angår to af disse tre kendetegn afvige væsentligt fra mønter, der er sat i omløb; forskellen betragtes som væsentlig, hvis værdierne, inklusive tolerancer, ligger uden for de tolerancegrænser, der er fastsat for mønter, der er sat i omløb, og
d)
de må ikke have en sinusformet rand eller form som en »spansk blomst«.
3. Samlermønter kan bringes i omsætning til eller over pålydende værdi.
4. Udstedelser af samlermønter medregnes på et samlet grundlag i den mængde af udstedte mønter, der skal godkendes af Den Europæiske Centralbank.
5. Medlemsstaterne træffer alle de nødvendige foranstaltninger for at søge at hindre brugen af samlermønter som betalingsmiddel.
Artikel 6
Konsultation forud for destruktion af mønter, der er sat i omløb
Forud for destruktionen af mønter, der er sat i omløb, som ikke er euromønter, der er uegnede til at være i omløb, jf. artikel 2, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1210/2010 af 15. december 2010 om autentificering af euromønter og håndtering af euromønter, der er uegnede til at være i omløb (7), konsulterer medlemsstaterne hinanden via det relevante underudvalg under Det Økonomiske og Finansielle Udvalg og underretter møntdirektørerne i de medlemsstater, der har euroen som valuta.
Artikel 7
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 4. juli 2012.
32012R0651
L 201/135
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
04.07.2012.
UREDBA (EU) br. 651/2012 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 4. srpnja 2012.
o izdavanju eurokovanica
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 133.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon podnošenja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (1),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Zaključcima Vijeća od 23. studenoga 1998. i 5. studenoga 2002. o eurokovanicama namijenjenima optjecaju, Preporukom Komisije 2009/23/EZ od 19. prosinca 2008. o zajedničkim smjernicama za nacionalne strane i izdavanje eurokovanica namijenjenih optjecaju (3), koje su potvrđene zaključcima Vijeća od 10. veljače 2009. te Preporukom Komisije 2010/191/EU od 22. ožujka 2010. o području primjene i učincima euronovčanica i eurokovanica kao zakonskog sredstva plaćanja (4) preporučuju se prakse u vezi s izdavanjem eurokovanica namijenjenih optjecaju, uključujući prigodne eurokovanice, savjetovanjem prije uništenja prikladnih optjecajnih eurokovanica i upotrebom numizmatičkih eurokovanica.
(2)
Nepostojanje obveznih odredbi za izdavanje eurokovanica može dovesti do različitih praksi među državama članica zbog čega se ne ostvaruje dovoljno cjelovit okvir za jedinstvenu valutu. Stoga je radi transparentnosti i pravne sigurnosti potrebno uvesti obvezujuća pravila za izdavanje eurokovanica.
(3)
U skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 974/98 od 3. svibnja 1998. o uvođenju eura (5), kovanice nominirane u eurima i centima koje su usklađene s apoenima i tehničkim specifikacijama koje je utvrdilo Vijeće imaju status zakonskog sredstva plaćanja u svim državama članicama čija je valuta euro. Apoeni i tehničke specifikacije eurokovanica utvrđeni su u Uredbi Vijeća (EZ) br. 975/98 od 3. svibnja 1998. o apoenima i tehničkim specifikacijama eurokovanica namijenjenih optjecaju (6).
(4)
Državama članicama čija je valuta euro trebale bi također biti u mogućnosti izdavati prigodne kovanice od 2 eura u čast posebnih događaja, pridržavajući se ograničenja utvrđenih za pojedinu godinu i za pojedinu državu članicu izdavateljicu u odnosu na broj izdanja tih kovanica. Potrebno je utvrditi određena ograničenja količine prigodnih eurokovanica kako bi se osiguralo da te kovanice i dalje zadrže manji udio u ukupnom broju kovanica od 2 eura u optjecaju. Međutim, ta ograničenja količine trebala bi omogućiti izdavanje dovoljne količine kovanica kako bi se osiguralo da prigodne eurokovanice mogu učinkovito biti u optjecaju.
(5)
Državama članicama čija je valuta euro trebale bi također biti u mogućnosti izdavati numizmatičke eurokovanice koje nisu namijenjene optjecaju i koje se trebaju lako razlikovati od optjecajnih kovanica. Numizmatičke bi eurokovanice trebale imati status zakonskog sredstva plaćanja samo u državi članici izdavateljici i ne bi se trebale izdavati s ciljem njihova ulaska u optjecaj.
(6)
Primjereno je da se izdanja numizmatičkih eurokovanica obračunavaju u količini kovanica koju odobrava Europska središnja banka, ali na agregatnoj osnovi, a ne za svako pojedino izdanje.
(7)
Nadležne bi institucije trebale periodično pažljivo preispitivati upotrebu različitih apoena eurokovanica i euronovčanica, kako je trenutačno predviđeno, u odnosu na kriterije troškova i prihvaćenost u javnosti. Komisija bi trebala posebno provesti analizu učinaka daljnjeg izdavanja kovanica od jednog i dva centa.
(8)
Kako bi se izbjeglo da jedna država članica uništi prikladne optjecajne eurokovanice, dok takve kovanice mogu biti potrebne u drugoj državi članici, države članice bi se trebale međusobno savjetovati prije uništenja takvih kovanica,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(1)
„optjecajne kovanice” znači eurokovanice namijenjene optjecaju čiji su apoeni i tehničke specifikacije utvrđeni u Uredbi (EZ) br. 975/98;
(2)
„prigodne kovanice” znači optjecajne kovanice koje su namijenjene sjećanju na posebne događaje kako je navedeno u članku 1.h Uredbe (EZ) br. 975/98;
(3)
„numizmatičke kovanice” znači eurokovanice koje su namijenjene sakupljanju, a koje nisu izdane s ciljem njihova ulaska u optjecaj.
Članak 2.
Vrste eurokovanica
1. Države članice mogu izdavati dvije vrste eurokovanica: optjecajne kovanice i numizmatičke kovanice.
2. Komisija provodi analizu učinaka daljnjeg izdavanja kovanica od jednog i dva centa. Analiza učinaka uključuje analizu troškova i koristi koja uzima u obzir stvarne proizvodne troškove tih kovanica u odnosu na njihovu vrijednost i koristi.
Članak 3.
Izdavanje optjecajnih kovanica
1. Optjecajne kovanice izdaju se i puštaju u optjecaj po nominalnoj vrijednosti.
2. Manji dio koji ne prelazi 5 % kumulativne ukupne neto vrijednosti i količine optjecajnih kovanica koje izdaje država članica, uzimajući u obzir samo godine s pozitivnim neto izdanjem, može se pustiti na tržište po vrijednosti većoj od nominalne ako je to opravdano zbog posebne kvalitete kovanice, posebnog pakiranja ili dodatnih pruženih usluga.
Članak 4.
Izdavanje prigodnih kovanica
1. Svaka država članica čija je valuta euro može izdati samo dvije prigodne kovanice godišnje, osim:
(a)
ako prigodne kovanice zajednički izdaju sve države članice čija je valuta euro ili
(b)
ako je prigodna kovanica izdana zbog privremenog upražnjenja mjesta šefa države ili zbog privremenog obavljanja funkcije šefa države.
2. Ukupan broj prigodnih kovanica puštenih u optjecaj za svako pojedino izdanje ne prelazi višu od sljedeće dvije gornje granice:
(a)
0,1 % kumulativnog ukupnog neto broja kovanica od 2 eura koje su u optjecaj pustile sve države članice čija je valuta euro do početka godine koja prethodi godini izdanja prigodne kovanice; ta se gornja granica može povisiti na 2,0 % kumulativnog ukupnog neto broja kovanica od 2 eura svih država članica čija je valuta euro, ako je izdanje u čast općepoznatog i iznimno simboličnog događaja, te se u tom slučaju država članica izdavateljica suzdržava od izdavanja druge prigodne kovanice upotrebljavajući povišenu gornju granicu tijekom sljedeće četiri godine te navodi razloge za odabir te povišene gornje granice ili
(b)
5,0 % kumulativnog ukupnog neto broja kovanica od 2 eura koje je dotična država članica pustila u optjecaj do početka godine koja prethodi godini izdanja prigodne kovanice.
3. Vijeće donosi odluku o izdavanju prigodnih kovanica sa zajedničkim dizajnom koje izdaju sve države članice čija je valuta euro. Prava glasa država članica čija valuta nije euro suspendiraju se pri donošenju te odluke.
Članak 5.
Izdavanje numizmatičkih kovanica
1. Numizmatičke kovanice imaju status zakonskog sredstva plaćanja samo u državi članici izdavateljici.
Identitet države članice izdavateljice mora biti jasno i lako prepoznatljiv na kovanici.
2. Kako bi ih se lako razlikovalo od optjecajnih kovanica, numizmatičke kovanice ispunjavaju sljedeće kriterije:
(a)
njihova nominalna vrijednost mora biti različita od nominalnih vrijednosti optjecajnih kovanica;
(b)
njihove slike ne smiju biti slične zajedničkim stranama optjecajnih kovanica, a ako su njihove slike slične bilo kojoj nacionalnoj strani optjecajnih kovanica, njihov sveukupni izgled i dalje se može lako razlikovati;
(c)
njihova boja, promjer i težina moraju se znatno razlikovati od optjecajnih kovanica u najmanje dvije od navedenih triju karakteristika; razlika se smatra znatnom ako su vrijednosti, uključujući odstupanja, izvan opsega odstupanja utvrđenih za optjecajne kovanice i
(d)
ne smiju imati valovito nazupčan rub ili oblik „španjolskog cvijeta”.
3. Numizmatičke kovanice mogu se pustiti na tržište po nominalnoj ili većoj vrijednosti.
4. Izdanja numizmatičkih kovanica obračunavaju se na agregatnoj osnovi u količini izdanih kovanica koju odobrava Europska središnja banka.
5. Države članice poduzimaju sve odgovarajuće mjere kako bi spriječile da se numizmatičke kovanice upotrebljavaju kao sredstvo plaćanja.
Članak 6.
Savjetovanje prije uništenja optjecajnih kovanica
Prije uništenja optjecajnih kovanica koje nisu eurokovanice neprikladne za optjecaj u smislu članka 2. točke (b) Uredbe (EU) br. 1210/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. prosinca 2010. o provjeri autentičnosti eurokovanica i rukovanju eurokovanicama neprikladnim za optjecaj (7) države članice se međusobno savjetuju preko odgovarajućeg pododbora Gospodarskog i financijskog odbora te obavješćuju direktore kovnica država članica čija je valuta euro.
Članak 7.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Strasbourgu 4. srpnja 2012.