KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 600/2012
af 21. juni 2012
om verifikation af rapporter om drivhusgasemissioner og rapporter om tonkilometer og akkreditering af verifikatorer i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (1), særlig artikel 15, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Der er brug for en overordnet ramme med bestemmelser vedrørende akkreditering af verifikatorer for at sikre, at verifikationen af operatørers eller luftfartsoperatørers rapporter inden for rammerne af Unionens ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner, som skal indsendes i henhold til Kommissionens forordning (EU) nr. 601/2012 af 21. juni 2012 om overvågning og rapportering af drivhusgasudledninger i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (2), udføres af verifikatorer, der besidder den tekniske kompetence til at udføre den betroede opgave på en uafhængig og uvildig måde og i henhold til de krav og principper, der er fastlagt i nærværende forordning.
(2)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF af 12. december 2006 om tjenesteydelser i det indre marked (3) fastsatte en generel ramme, som skulle lette den fri bevægelighed for tjenesteydelser og tjenesteudbydere i Unionen og samtidig opretholde en høj kvalitet i tjenesteydelserne. En harmonisering i Unionen af reglerne for akkreditering og verifikation med relation til Unionens emissionshandelssystem bør kunne bidrage til et konkurrenceorienteret marked for verifikatorer og samtidig sikre gennemsigtighed og oplysninger for operatører og luftfartsoperatører.
(3)
Når artikel 15 i direktiv 2003/87/EF gennemføres, er det nødvendigt at sikre en synergi mellem den omfattende ramme for akkreditering, der blev fastlagt ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 765/2008 af 9. juli 2008 om kravene til akkreditering og markedsovervågning i forbindelse med markedsføring af produkter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 339/93 (4) og hertil knyttede bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 768/2008/EF af 9. juli 2008 om fælles rammer for markedsføring af produkter og om ophævelse af Rådets afgørelse 93/465/EØF (5) på den ene side, og de specifikke træk ved Unionens ordning for handel med drivhusgasemissioner krav, som er væsentlige for en effektiv gennemførelse af direktiv 2003/87/EF, på den anden side. Forordning (EF) nr. 765/2008 bør fortsat anvendes på de aspekter af akkrediteringen af verifikatorer, som ikke er omhandlet i nærværende forordning. Det bør navnlig sikres, at når det som følge af intern praksis i en medlemsstat er en national myndighed, der er udpeget af den pågældende medlemsstat i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 765/2008, der udfører en alternativ procedure for akkreditering, dvs. godkendelse af verifikatorer, som er fysiske personer, skal den pågældende medlemsstat forelægge dokumentation for, at denne myndighed har en troværdighed svarende til nationale akkrediteringsorganer, som har bestået en peerevaluering tilrettelagt af det ifølge artikel 14 i samme forordning anerkendte organ.
(4)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1221/2009 af 25. november 2009 om organisationers frivillige deltagelse i en fællesskabsordning for miljøledelse og miljørevision (EMAS) og om ophævelse af forordning (EF) nr. 761/2001 og Kommissionens beslutning 2001/681/EF og 2006/193/EF (6) kræver et uafhængigt og neutralt akkrediterings- eller licensudstedelsessystem for miljøverifikatorer. Af hensyn til sammenhæng og for at mindske de administrative byrder for medlemsstaterne og de økonomiske aktører er det hensigtsmæssigt at tage hensyn til synergier mellem ovennævnte og nærværende forordning.
(5)
For verifikations- og akkrediteringssystemet bør det undgås, at der bliver unødvendig overlapning af procedurer og organisationer, som er oprettet i medfør af andre af Unionens retsinstrumenter, hvilket vil kunne give en større belastning for medlemsstaterne eller økonomiske aktører. Det er derfor hensigtsmæssigt at trække på bedste praksis fra anvendelsen af harmoniserede standarder, som er vedtaget af Den Europæiske Standardiseringsorganisation på grundlag af et mandat udstedt af Kommissionen i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (7), såsom den harmoniserede standard vedrørende generelle krav til akkrediteringsorganer, der akkrediterer overensstemmelsesvurderingsorganer, og den harmoniserede standard vedrørende krav til drivhusgasvaliderings- og verifikationsorganer til brug ved akkreditering eller andre former for anerkendelse, hvor referencerne er blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende, samt Dokument EA-6/03 og andre tekniske dokumenter, der er udviklet af det europæiske samarbejde til akkreditering eller af andre organer.
(6)
Når der indføres harmoniserede regler for verifikation af operatørers eller luftfartsoperatørers rapporter og akkreditering af verifikatorer, er det nødvendigt at sørge for, at den byrde, som pålægges operatører, der udleder en mindre mængde af kuldioxid (CO2) pr. år, på luftfartsoperatører, der betragtes som små udledere ifølge forordning (EU) nr. 601/2012 og på medlemsstaternes tilgængelige ressourcer, ikke står i misforhold til de tilstræbte mål.
(7)
Ifølge artikel 27 i direktiv 2003/87/EF kan medlemsstaterne udelukke små anlæg, med forbehold af ækvivalente foranstaltninger, fra Unionens ordning for handel af kvoter for drivhusgasemissioner, forudsat at betingelserne i den pågældende artikel er overholdt. Nærværende forordning bør ikke gælde direkte for de i henhold til artikel 27 i direktiv 2003/87/EF udelukkede anlæg, medmindre medlemsstaten beslutter, at nærværende forordning bør gælde.
(8)
I henhold til principperne i bilag V i direktiv 2003/87/EF skal verifikatoren anvende en risikobaseret tilgang med henblik på at nå en verifikationserklæring, der giver rimelig sikkerhed for, at de samlede emissioner eller tonkilometer ikke i væsentlig grad angives forkert, og at rapporten kan kontrolleres på tilfredsstillende vis. Niveauet af sikkerhed bør stå i forhold til dybden og detaljegraden af de verifikationsaktiviteter, der udføres under verifikationen, og verifikationserklæringens ordlyd. Verifikatoren bør være forpligtet til efter de resultater og oplysninger, der opnås under verifikationsprocessen, at justere en eller flere aktiviteter i verifikationsprocessen for at overholde kravene til at opnå rimelig sikkerhed.
(9)
Med henblik på at undgå sammenblanding af den kompetente myndigheds og verifikatorens rolle bør en verifikators ansvar ved udførelse af verifikation være klart defineret. Verifikatoren bør bruge overvågningsplanen, der er godkendt af den kompetente myndighed, som referencepunkt og vurdere, om denne plan og de procedurer, der er beskrevet i denne plan, er blevet gennemført korrekt. Hvis verifikatoren identificerer manglende overholdelse af forordning (EU) nr. 601/2012 bør det være verifikatorens ansvar at rapportere dette tilfælde af manglende overholdelse i verifikationsrapporten.
(10)
Det er nødvendigt at have fuldstændigt kendskab til en operatørs eller en luftfartsoperatørs aktiviteter for at kunne udføre en effektiv verifikation af en operatørs eller luftfartsoperatørs rapport. En verifikator bør kun udføre de anmodede verifikationsaktiviteter, efter at det med en indledende vurdering er konstateret, at vedkommende er kompetent til at gøre det. I bestræbelserne på at opnå et højt kvalitetsniveau for verifikationsaktiviteter bør der udvikles harmoniserede regler for en indledende vurdering for at fastslå, om en verifikator er kompetent, uafhængig og uvildig til at udføre de anmodede verifikationsaktiviteter i overensstemmelse med de regler og principper, der er fastsat i nærværende forordning
(11)
Levering af relevante oplysninger mellem operatøren eller luftfartsoperatøren og verifikatoren er afgørende i alle dele af verifikationsprocessen, navnlig i fasen inden aftalens indgåelse, i verifikatorens præstation under den strategiske analyse og under verifikationen. Det er nødvendigt at etablere et sæt harmoniserede krav, der på ethvert givet tidspunkt kan regulere denne udveksling af oplysninger mellem operatøren eller luftfartsoperatøren og verifikatoren.
(12)
Alle verifikationsaktiviteter i verifikationsprocessen er indbyrdes forbundne og bør afsluttes med verifikatorens udgivelse af en verifikationsrapport, der indeholder en verifikationsudtalelse, som svarer til resultatatet af verifikationsvurderingen. Der bør etableres harmoniserede krav til verifikationsrapporterne og udførelsen af verifikationsaktiviteter for at sikre, at verifikationsrapporter og verifikationsaktiviteter i medlemsstaterne opfylder de samme standarder.
(13)
En analyse af de rapporterede datas tilbøjelighed til ukorrekte angivelser af væsentlig betydning er en vigtig del i verifikationsprocessen og er afgørende for, hvordan verifikationsaktiviteterne bør udføres af verifikatoren. Hvert element i verifikationsprocessen er derfor tæt forbundet med resultatet af analysen af disse risici for ukorrekte angivelser.
(14)
Der bør være specifikke bestemmelser for verifikationen af rapporten fra luftfartsoperatører og fra operatører på steder, som er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/31/EF af 23. april 2009 om geologisk lagring af kuldioxid og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF, 2001/80/EF, 2004/35/EF, 2006/12/EF, 2008/1/EF og forordning (EF) nr. 1013/2006 (8).
(15)
Operatørens eller luftfartsoperatørens korrekte og effektive rapportering af drivhusgasemissioner er afgørende for gennemførelsen af direktiv 2003/87/EF. Med henblik på at sikre korrekt funktion af overvågnings- og rapporteringsprocessen bør en løbende forbedring af operatørens eller luftfartsoperatørens præstation være en del de verifikationsaktiviteter, som verifikatoren udfører.
(16)
Verifikationsaktiviteter og udgivelsen af verifikationsrapporter bør kun udføres af verifikatorer og det af deres personale, som er kompetent. Verifikatorer bør etablere og løbende forbedre interne processer, der sikrer, at alt personale, som er involveret i verifikationsaktiviteter, er kompetent til at udføre de opgaver, som de bliver betroet. Kriterierne for at fastslå, om en verifikator er kompetent, bør være de samme i alle medlemsstater og bør være verificerbare, objektive og gennemskuelige.
(17)
Det nationale akkrediteringsorgan, som er oprettet ved forordning (EF) nr. 765/2008, bør have beføjelser til at akkreditere og udstede en autoritativ erklæring angående en verifikators kompetence til at udføre verifikationsaktiviteterne i henhold til nærværende forordning, vedtage administrative foranstaltninger og føre tilsyn med verifikatorer.
(18)
En medlemsstat, der ikke anser det for økonomisk meningsfyldt eller bæredygtigt at oprette et nationalt akkrediteringsorgan eller at udføre akkrediteringsaktiviteter, bør have tilladelse til at gøre brug af en anden medlemsstats nationale akkrediteringsorgan. Kun nationale akkrediteringsorganer, der er blevet godkendt ved en peerevaluering organiseret af det organ, som er anerkendt ifølge artikel 14 i forordning (EF) nr. 765/2008, bør have tilladelse til at udføre akkrediteringsaktiviteterne i henhold til nærværende forordning.
(19)
Nationale akkrediteringsorganer, der kan fremlægge dokumentation for overholdelse af nærværende forordning, og som allerede er godkendt ved en peerevaluering organiseret af det organ, som er anerkendt ifølge artikel 14 i forordning (EU) nr. 765/2008, bør antages at opfylde procedurekravene, der er pålagt nationale akkrediteringsorganer, såsom krav til struktur af et nationalt akkrediteringsorgan, etablering af en kompetenceproces, etablering af de nødvendige procedurer og det nødvendige styringssystem og arrangementer til at sikre fortroligheden af indhentede oplysninger, og bør undtages fra at skulle underkastes en ny peerevaluering efter ikrafttræden af nærværende forordning. I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF af 28. januar 2003 om offentlig adgang til miljøoplysninger og om ophævelse af Rådets direktiv 90/313/EØF (9) bør miljøoplysninger indeholdt i den verificerede operatørs eller luftfartsoperatørs rapporter, som er placeret hos offentlige myndigheder, gøres offentlige for at sikre gennemskuelighed, dog underlagt visse fortrolighedskrav.
(20)
Et effektivt samarbejde mellem nationale akkrediteringsorganer eller, når det er relevant, andre nationale myndigheder, og kompetente myndigheder er afgørende for en korrekt funktion af kvoteordningen for drivhusgasemissioner og tilsynet med verifikationskvalitet. Af hensyn til gennemskuelighed er det nødvendigt at sikre, at de nationale akkrediteringsorganer eller, når det er relevant, andre nationale myndigheder, og de kompetente myndigheder etablerer effektive midler til udveksling af oplysninger. Udveksling af oplysninger mellem kompetente myndigheder og mellem kompetente myndigheder og nationale akkrediteringsorganer eller andre nationale myndigheder bør gennemføres med en streng sikkerhed for fortrolighed og tavshedspligt og håndteres i henhold til gældende national lovgivning og EU-lovgivning.
(21)
De foranstaltninger, der fastsættes i nærværende forordning, er i overensstemmelse med Udvalget for Klimaændringers holdning -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
I nærværende forordning fastsættes bestemmelser for verifikationen af rapporter, der er indsendt i overensstemmelse med direktiv 2003/87/EF, og for akkrediteringen af og tilsynet med verifikatorer.
I nærværende forordning specificeres også bestemmelser for den gensidige anerkendelse af verifikatorer og peerevalueringen af nationale akkrediteringsorganer i henhold til artikel 15 i direktiv 2003/87/EF, jf. dog forordning (EF) nr. 765/2008.
Artikel 2
Anvendelsesområde
Denne forordning finder anvendelse på verifikationen af de i henhold til artikel 14 i direktiv 2003/87/EF rapporterede drivhusgasemissioner og tonkilometerdata fra og med 1. januar 2013.
Artikel 3
Definitioner
Ved anvendelsen af denne forordning gælder ud over definitionerne i artikel 3 i direktiv 2003/87/EF og artikel 3 i forordning (EF) nr. 601/2012 følgende definitioner:
1) »opdagelsesrisiko«: risikoen for, at verifikatoren ikke opdager en væsentlig ukorrekt angivelse
2) »akkreditering«: en attestering foretaget af et nationalt akkrediteringsorgan af, at en verifikator opfylder de krav, der er fastsat i harmoniserede standarder, som anført i artikel 2, nr. 9), i forordning (EF) nr. 765/2008, og krav, der er fastsat i nærværende forordning, til at udføre verifikationen af en operatørs eller luftfartsoperatørs rapport i henhold til nærværende forordning
3) »verifikator«: en juridisk person eller en anden retlig enhed, der udfører verifikationsaktiviteter i henhold til nærværende forordning og er akkrediteret af et nationalt akkrediteringsorgan i henhold til forordning (EF) nr. 765/2008 og nærværende forordning, eller en fysisk person, som er bemyndiget på anden måde, jf. dog artikel 5, stk. 2, i førstnævnte forordning, på det tidspunkt, hvor der udstedes en verifikationsrapport
4) »verifikation«: de aktiviteter, der udføres af en verifikator for at udgive en verifikationsrapport i henhold til nærværende forordning
5) »væsentlig ukorrekt angivelse«: en ukorrekt angivelse, der ifølge verifikatorens mening, individuelt eller i forbindelse med andre ukorrekte angivelser, overskrider væsentlighedsgraden eller kan påvirke den kompetente myndigheds behandling af operatørens eller luftfartsoperatørens rapport
6) »operatørs eller luftfartsoperatørs rapport«: den årlige emissionsrapport, der skal indsendes af operatøren eller luftfartsoperatøren i henhold til artikel 14, stk. 3, i direktiv 2003/87/EF, eller tonkilometerrapporten, der skal indsendes af luftfartsoperatøren med henblik på at ansøge om tildeling af kvoter i henhold til artikel 3e og 3f i dette direktiv
7) »omfang af akkreditering«: de i bilag I omtalte aktiviteter, der søges akkreditering for, eller som har fået tildelt akkreditering
8) »kompetence«: evnen til at anvende viden og færdigheder til at udføre en aktivitet
9) »væsentlighedsgrad«: den kvantitative tærskel eller afskæringspunktet, hvorover ukorrekte angivelser, individuelle eller i forbindelse med andre ukorrekte angivelser, anses for væsentlige af verifikatoren
10) »kontrolsystem«: operatørens eller luftfartsoperatørens risikovurdering og komplette sæt af kontrolaktiviteter, herunder den løbende administration deraf, som en operatør eller luftfartsoperatør har etableret, dokumenteret, gennemført og opretholdt i henhold til artikel 58 i forordning (EU) nr. 601/2012.
11) »kontrolaktiviteter«: alle handlinger, der udføres, eller foranstaltninger, der gennemføres af operatøren eller luftfartsoperatør, for at afhjælpe iboende risici
12) »afvigelse«: en af følgende:
13) »anlæg«: med henblik på at verificere en luftfartsoperatørs emissions- eller tonkilometerrapport, de lokationer, hvor overvågningsprocessen er defineret og styret, herunder de lokationer, hvor relevante data og oplysninger kontrolleres og lagres
14) »kontrolmiljø«: det miljø, hvor det interne kontrolsystem fungerer, og en operatørs eller luftfartsoperatørs ledelses overordnede handlinger for at sikre opmærksomhed på dette interne kontrolsystem
15) »iboende risiko«: tilbøjeligheden for en parameter i operatørens eller luftfartsoperatørens rapport til ukorrekte angivelser, der kan have væsentlig betydning, individuelt eller i forbindelse med andre ukorrekte angivelser, før der tages hensyn til effekten af eventuelle relaterede kontrolaktiviteter
16) »kontrolrisiko«: tilbøjeligheden for en parameter i operatørens eller luftfartsoperatørens rapport til ukorrekte angivelser, der kan have væsentlig betydning, individuelt eller i forbindelse med andre ukorrekte angivelser, og som ikke i rette tid forhindres eller registreres og rettes af kontrolsystemet
17) »verifikationsrisiko«: risikoen, der er en funktion af iboende risiko, kontrolrisiko og opdagelsesrisiko, for at verifikatoren fremsætter en upassende verifikationsudtalelse, når operatørens eller luftfartsoperatørens rapport ikke er fri for væsentlige ukorrekte angivelser
18) »rimelig sikkerhed«: et højt, men ikke absolut niveau af sikkerhed, udtrykt positivt i verifikationserklæringen, med hensyn til om operatørens eller luftfartsoperatørens rapport, som er genstand for verifikation, er fri for væsentlig ukorrekt angivelse
19) »analytiske procedurer«: analyse af svingninger og tendenser i dataene, herunder en analyse af de forhold, der ikke er konsistente med andre relevante oplysninger, eller som afviger fra forventede mængder
20) »intern verifikationsdokumentation«: al intern dokumentation, som en verifikator har indsamlet for at registrere al skriftlig dokumentation og begrundelse for aktiviteter, der udføres til verifikationen af en operatørs eller luftfartsoperatørs rapport
21) »EU ETS-ledende auditor«: en EU ETS-auditor, der leder og overvåger verifikationsholdet og har ansvaret for at udføre og rapportere om verifikationen af en operatørs eller luftfartsoperatørs rapport
22) »EU ETS-auditor«: en individuel person, der er medlem at en verifikationshold, som er ansvarlig for at udføre verifikation af en operatørs eller luftfartsoperatørs rapport under ledelse og kontrol af den EU ETS-ledende auditor
23) »teknisk ekspert«: en person, der leverer detaljeret viden og ekspertise om et specifikt emne, som er nødvendig til udførelsen af verifikationsaktiviteter i forbindelse med kapitel III og til udførelsen af akrediteringsaktiviteter i forbindelse med kapitel V
24) »sikkerhedsniveau«: graden af den sikkerhed, som verifikatoren leverer for verifikationsrapporten baseret på målsætningen om at reducere verifikationsrisikoen i forhold til verifikationsopgavens omstændigheder
25) »assessor«: en person, der er udpeget af et nationalt akkrediteringsorgan til individuelt eller som en del af et bedømmelseshold at udføre en vurdering af en verifikator i henhold til nærværende forordning
26) »ledende assessor«: en assessor, som får tildelt det overordnede ansvar for vurderingen af en verifikator i henhold til nærværende forordning
27) »ukorrekte angivelser«: en udeladelse, urigtig oplysning eller fejl i operatørens eller luftfartsoperatørens rapporterede data, uden hensyntagen til tilladelig usikkerhed i henhold til artikel 12, stk. 1, litra a), i forordning (EU) nr. 601/2012.
Artikel 4
Overensstemmelsesformodning
Hvis en verifikator dokumenterer, at det opfylder kriterierne i de relevante harmoniserede standarder i henhold til artikel 2, nr. 9), i forordning (EF) nr. 765/2008 eller dele heraf, hvortil der er offentliggjort en henvisning i Den Europæiske Unions Tidende, formodes det at opfylde kravene i kapitel II og III i nærværende forordnding, for så vidt som de gældende harmoniserede standarder dækker disse krav.
Artikel 5
Generelle rammer for akkreditering
Er der ikke fastlagt specifikke bestemmelser i nærværende forordning vedrørende organisationen af de nationale akkrediteringsorganer eller aktiviteterne og kravene i forbindelse med akkreditering, finder de relevante bestemmelser i forordning (EF) nr. 765/2008 anvendelse.
KAPITEL II
VERIFIKATION
Artikel 6
Verifikationens pålidelighed
Brugerne skal kunne have tiltro til en verificeret emissionsrapport. Den skal på pålidelig vis gengive, hvad den enten foregiver at gengive eller med rimelighed forventes at gengive.
Verifikationen af emissionsrapporterne skal være et effektivt og pålideligt redskab til støtte for kvalitetssikrings- og kvalitetskontrolprocedurer og give oplysninger, som en operatør eller luftfartsoperatør kan anvende til at forbedre resultaterne af sin emissionsovervågning og -rapportering.
Artikel 7
Verifikatorens generelle forpligtelser
1. Verifikatoren skal udføre verifikationen og de aktiviteter, som er påkrævet ifølge dette kapitel, med henblik på at tilvejebringe en verifikationsrapport, der med rimelig sikkerhed konkluderer, at operatørens eller luftfartsoperatørens rapport er fri for væsentlige ukorrekte angivelser.
2. Verifikatoren skal planlægge og udføre verifikationen med en indstilling af professionel skepsis, der erkender, at der kan forekomme omstændigheder, som bevirker, at oplysningerne i operatørens eller luftfartsoperatørens rapport indeholder væsentlige ukorrekte angivelser.
3. Verifikatoren skal udføre verifikation i offentlighedens interesse, uafhængigt af operatøren eller luftfartsoperatøren og de kompetente myndigheder, der er ansvarlige for direktiv 2003/87/EF.
4. Verifikatoren skal under verifikationen vurdere, om:
a)
operatørens eller luftfartsoperatørens rapport er fuldstændig og overholder de krav, der er fastsat i bilag X til forordning (EU) nr. 601/2012.
b)
operatøren eller luftfartsoperatøren har handlet i overensstemmelse med kravene i tilladelsen til drivhusgasemissioner og overvågningsplanen, der er godkendt af den kompetente myndighed, når det drejer sig om verifikationen af en operatørs emissionsrapport, og med kravene i overvågningsplanen, der er godkendt af den kompetente myndighed, når det drejer sig om verifikationen af en luftfartsoperatørs emissions- eller tonkilometerrapport
c)
dataene i operatørens eller luftfartsoperatørens rapport er fri for væsentlige ukorrekte angivelser
d)
der kan leveres oplysninger, som støtter operatørens eller luftfartsoperatørens dataflowaktiviteter, kontrolsystem og tilknyttede procedurer, for at forbedre resultaterne af deres overvågning og rapportering.
Med henblik på litra c) i dette stykke skal verifikatoren tilvejebringe tydelige og objektive beviser fra operatøren eller luftfartsoperatøren, der understøtter de rapporterede samlede emissioner eller tonkilometer under hensyntagen til alle andre oplysninger i operatørens eller luftfartsoperatørens rapport.
5. Hvis verifikatoren observerer, at en operatør eller en luftfartsoperatør ikke overholder forordning (EU) nr. 601/2012, skal denne manglende overholdelse rapporteres i verifikationsrapporten, selvom den pågældende overvågningsplan er godkendt af den kompetente myndighed.
6. Hvis overvågningsplanen ikke er godkendt af den kompetente myndighed i henhold til artikel 11 i forordning (EU) nr. 601/2012, er ufuldstændig, eller hvis der er opstået væsentlige ændringer, som der henvises til i artikel 15, stk. 3 eller 4, i samme forordning, under rapporteringsperioden, og som ikke er blevet godkendt i overensstemmelse dermed af den kompetente myndighed, skal verifikatoren råde operatøren eller luftfartsoperatøren til at anskaffe den nødvendige godkendelse fra den kompetente myndighed.
Efter den kompetente myndigheds godkendelse fortsætter, gentager eller tilpasser verifikatoren verifikationsaktiviteterne i overensstemmelse dermed.
Hvis godkendelsen ikke er opnået før udstedelse af verifikationsrapporten, skal verifikatoren rapportere dette i verifikationsrapporten.
Artikel 8
Forpligtelser forud for aftalens indgåelse
1. Før accept af verifikationsopgaven skal verifikatoren opnå operatørens eller luftfartsoperatørens klare forståelse og vurdere, om vedkommende kan varetage verifikationen. Med henblik på dette skal verifikatoren som minimum:
a)
evaluere de risici, som varetagelsen af verifikationen af operatørens eller luftfartsoperatørens rapport indebærer i henhold til nærværende forordning
b)
foretage en undersøgelse af de oplysninger, som operatøren eller luftfartsoperatøren har leveret, for at bestemme verifikationens omfang
c)
vurdere, hvorvidt engagementet ligger inden for verifikatorens akkrediteringsområde
d)
vurdere, hvorvidt verifikatoren har kompetencen, personalet og ressourcerne, som er nødvendige til at vælge et verifikationshold, der kan håndtere anlæggets kompleksitet eller luftfartsoperatørens aktiviteter og flåde, samt hvorvidt verifikatoren er i stand til at afslutte verifikationsaktiviteterne inden for den påkrævede tidsramme
e)
vurdere, hvorvidt verifikatoren er i stand til at sikre, at det potentielle, til rådighed stående verifikationshold besidder al den nødvendige kompetence og de nødvendige personer til at kunne udføre verifikationsaktiviteterne for denne specifikke operatør eller luftfartsoperatør
f)
for hver anmodet verifikationsopgave bestemme den nødvendige tidstildeling til korrekt at kunne udføre verifikationen.
2. Operatøren eller luftfartsoperatøren skal forsyne verifikatoren med alle relevante oplysninger, som gør det muligt for verifikatoren at udføre de aktiviteter, der henvises til i stk. 1.
Artikel 9
Fastsættelse af tidsforbrug
1. Ved fastsættelse af tidsforbruget til en verifikationsopgave, som der henvises til i artikel 8, stk. 1, litra f), skal verifikatoren som minimum tage hensyn til:
a)
anlæggets kompleksitet eller luftfartoperatørens aktiviteter og flåde
b)
oplysningsniveauet og kompleksiteten af den overvågningsplan, der er godkendt af den kompetente myndighed
c)
den påkrævede væsentlighedsgrad
d)
dataflowaktiviteternes kompleksitet og fuldstændighed samt operatørens eller luftfartsoperatørens kontrolsystem
e)
lokalitet, hvor oplysninger og data relateret til drivhusgasemissioner eller tonkilometerdata forefindes.
2. Verifikatoren skal sikre, at verifikationsaftalen giver mulighed for, at der kan anvendes ekstra tid ud over den tid, der er fastsat i aftalen, hvis det viser sig, at der er brug for ekstra tid til den strategiske analyse, risikoanalysen eller andre verifikationsaktiviteter. De situationer, hvor der kan blive tale om ekstra tid, skal mindst omfatte følgende:
a)
under verifikationen, hvis dataflowaktiviteterne, kontrolaktiviteterne eller operatørens eller luftfartsoperatørens logistik ser ud til at være mere kompleks, end det indledningsvis blev forventet
b)
hvis verifikatoren under verifikationen identificerer ukorrekte angivelser, uoverensstemmelser, utilstrækkelige data eller fejl i datasættene.
3. Verifikatoren skal dokumentere den fastsatte tid i den interne verifikationsdokumentation.
Artikel 10
Oplysninger fra en operatør eller luftfartsoperatør
1. Før den strategiske analyse og på andre tidspunkter under verifikationen skal operatøren eller luftfartsoperatøren forsyne verifikatoren med alt følgende:
a)
operatørens tilladelse til drivhusgasemissioner, når dette angår verifikationen af en operatørs emissionsrapport
b)
den seneste version af operatørens eller luftfartsoperatørens overvågningsplan samt andre relevante versioner af overvågningsplanen, der er godkendt af den kompetente myndighed, herunder dokumentation for godkendelsen
c)
en beskrivelse af operatørens eller luftfartsoperatørens dataflowaktiviteter
d)
operatørens eller luftfartsoperatørens risikovurdering, som der henvises til i artikel 58, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 601/2012, og en oversigt over kontrolsystemet som helhed
e)
de procedurer, der er nævnt i overvågningsplanen, og som er godkendt af den kompetente myndighed, herunder procedurer for dataflowaktiviteter og kontrolaktiviteter
f)
operatørens eller luftfartsoperatørens årlige emissions- eller tonkilometerrapport
g)
når det er relevant, operatørens prøveudtagningsplan, som der henvises til i artikel 33, stk. 7, i forordning (EU) nr. 601/2012, som godkendt af den kompetente myndighed
h)
en journal over alle disse ændringer i henhold til artikel 16, stk. 3, i forordning (EU) nr. 601/2012, hvis overvågningsplanen er blevet ændret under rapporteringsperioden
i)
når det er relevant, den rapport, som der henvises til i artikel 69, stk. 4, i forordning (EU) nr. 601/2012.
j)
verifikationsrapporten fra det forrige år, hvis verifikatoren ikke udførte verifikationen for denne bestemte operatør eller luftfartsoperatør det forrige år
k)
al relevant korrespondance med den kompetente myndighed, navnlig oplysninger med relation til underretningen om ændringer af overvågningsplanen
l)
oplysninger om databaser og datakilder, som er anvendt til overvågning og rapportering, herunder oplysningerne fra Eurocontrol
m)
hvis verifikationen vedrører emissionsrapporten for et anlæg, der udfører den geologiske lagring af drivhusgasser i et lagringsanlæg, som er tilladt under direktiv 2009/31/EF, overvågningsplanen, som er påkrævet af dette direktiv, og rapporterne, som er påkrævet af artikel 14 i samme direktiv, som mindst dækker rapporteringsperioden for den emissionsrapport, der skal verificeres
n)
når det er relevant, den kompetente myndigheds godkendelse af, at der ikke udføres anlægsbesøg for anlæg i medfør af artikel 31, stk. 1
o)
alle andre relevante oplysninger, der er nødvendige for planlægning og udførelse af verifikationen.
2. Før verifikatoren udsteder verifikationsrapporten, skal operatøren eller luftfartsoperatøren forsyne verifikatoren med den endelige, godkendte og internt validerede operatør- eller luftfartsoperatørrapport.
Artikel 11
Strategisk analyse
1. Ved starten af verifikationen skal verifikatoren vurdere den sandsynlige karakter, omfang og kompleksitet af verifikationsopgaverne ved at udføre en strategisk analyse af alle aktiviteter, der er relevante for anlægget eller luftfartsoperatøren.
2. Med henblik på at forstå de aktiviteter, der udføres for anlægget eller luftfartsoperatøren, skal verifikatoren indsamle og gennemgå de oplysninger, som er nødvendige for at afgøre, om et verifikationshold er tilstrækkelig kompetent til at udføre verifikationen, til at afgøre, om den tidsfastsættelse, som er anført i aftalen, er korrekt, og til at sikre, at verifikatoren er i stand til at foretage den nødvendige risikoanalyse. Disse oplysninger skal som minimum omfatte følgende:
a)
de oplysninger, som der henvises til i artikel 10, stk. 1
b)
den krævede væsentlighedsgrad
c)
oplysningerne, som er opnået fra verifikationen i tidligere år, hvis verifikatoren udfører verifikationen for den samme operatør eller luftfartsoperatør.
3. Ved gennemgangen af de oplysninger, der henvises til i stk. 2, skal verifikatoren mindst vurdere følgende:
a)
kategorien af anlægget, som der henvises til i artikel 19 i forordning (EU) nr. 601/2012, og de aktiviteter, der udføres i anlægget, med henblik på verifikationen af operatørens emissionsrapport
b)
størrelsen og karakteren af luftfartsoperatøren, fordelingen af oplysninger på forskellige lokationer samt antallet og typen af flyvninger med henblik på verifikationen af luftfartsoperatørens emissions- eller tonkilometerrapport
c)
overvågningsplanen, der er godkendt af den kompetente myndighed, samt de nærmere detaljer i overvågningsmetodologien, der er fastlagt i denne overvågningsplan
d)
arten, omfanget og kompleksiteten af emissionskilder og kildestrømme samt udstyret og processerne, der har resulteret i emissioner eller tonkilometerdata, herunder målingsudstyret, der er beskrevet i overvågningsplanen, oprindelsen og anvendelsen af beregningsfaktorer og andre primære datakilder
e)
dataflowaktiviteterne, kontrolsystemet og kontrolmiljøet.
4. Når verifikatoren udfører den strategiske analyse, skal følgende kontrolleres:
a)
om den overvågningsplan, der er blevet forelagt, er den seneste udgave, som er godkendt af den kompetente myndighed
b)
om der er foretaget ændringer af overvågningsplanen under rapporteringsperioden
c)
om disse ændringer er blevet meddelt den kompetente myndighed i henhold til artikel 15, stk. 1, eller artikel 23 i forordning (EU) nr. 601/2012 eller godkendt af den kompetente myndighed i overensstemmelse med artikel 15, stk. 2, i samme forordning.
Artikel 12
Risikoanalyse
1. Verifikator skal identificere og analysere følgende elementer for at udforme, planlægge og gennemføre en effektiv verifikation:
a)
de iboende risici
b)
kontrolaktiviteterne
c)
hvis der er gennemført kontrolaktiviteter som nævnt i litra b), kontrolrisiciene angående disse kontrolaktiviteters effektivitet.
2. Ved identifikation og analyse af de elementer, som der henvises til i stk. 1, skal verifikator som minimum tage hensyn til:
a)
resultaterne fra den strategiske analyse, som der henvises til i artikel 11, stk. 1
b)
de oplysninger, som der henvises til i artikel 10, stk. 1, og artikel 11, stk. 2, litra c)
c)
den væsentlighedsgrad, som der henvises til i artikel 11, stk. 2, litra b).
3. Hvis verifikatoren har fastslået, at operatøren eller luftfartsoperatøren ikke har identificeret de relevante, iboende risici og kontrolrisici i sin risikovurdering, skal verifikator underrette operatøren eller luftfartsoperatøren herom.
4. Hvis det er relevant i forhold til de oplysninger, der er opnået under verifikationen, skal verifikator revidere risikoanalysen og ændre eller gentage de verifikationsaktiviteter, der skal udføres.
Artikel 13
Verifikationsplan
1. Verifikatoren skal udarbejde et udkast til en verifikationsplan, der står i forhold til de tilvejebragte oplysninger og de risici, der er identificeret under den strategiske analyse og risikoanalysen, og den skal som minimum bestå af:
a)
et verifikationsprogram, der beskriver karakteren og omfanget af verifikationsaktiviteterne, samt den tid og måde, som disse aktiviteter skal udføres på
b)
en testplan, der fastlægger omfanget af og metoderne til test af kontrolaktiviteterne samt procedurerne for kontrolaktiviteterne
c)
en dataindsamlingsplan, der fastsætter omfanget af og metoderne til dataindsamling med relation til datapunkter, som ligger til grund for de samlede emissioner i operatørens eller luftfartsoperatørens rapport eller de samlede tonkilometerdata i luftfartsoperatørens tonkilometerrapport.
2. Verifikatoren skal fastlægge den testplan, som der henvises til i stk. 1, litra b), på en sådan måde, at verifikatoren kan fastslå, i hvor høj grad der kan sættes lid til de relevante kontrolaktiviteter til at vurdere, om de i artikel 7, stk. 4, litra b), nævnte krav er opfyldt.
Ved fastsættelsen af prøveudtagningens omfang og prøveudtagningsaktiviteterne til testning af kontrolaktiviteterne skal verifikator tage hensyn til følgende elementer:
a)
de iboende risici
b)
kontrolmiljøet
c)
de relevante kontrolaktiviteter
d)
kravet om at levere en verifikationserklæring med rimelig sikkerhed.
3. Ved fastsættelsen af prøveudtagningens omfang og prøveudtagningsaktiviteterne til indsamling af de data, som der henvises til i stk. 1, litra c), skal verifikatoren tage hensyn til følgende elemener:
a)
de iboende risici og kontrolrisici
b)
resultaterne af de analytiske procedurer
c)
kravet om at levere en verifikationserklæring med rimelig sikkerhed
d)
væsentlighedsgraden
e)
væsentligheden af et individuelt dataelements bidrag til det overordnede datasæt.
4. Verifikatoren skal fastlægge og gennemføre verifikationsplanen på en sådan måde, at verifikationsrisikoen reduceres til et acceptabelt niveau, og der opnås rimelig sikkerhed for, at operatørens eller luftfartsoperatørens rapport er fri for væsentlige ukorrekte angivelser.
5. Verifikatoren skal opdatere risikoanalysen og verifikationsplanen og tilpasser verifikationsaktiviteterne under verifikationen, når der findes yderligere risici, der skal reduceres, eller når der er mindre faktisk risiko end oprindeligt forventet.
Artikel 14
Verifikationsaktiviteter
Verifikatoren skal gennemføre verifikationsplanen og på baggrund af risikoanalysen kontrollere implementeringen af overvågningsplanen som godkendt af den kompetente myndighed.
Til det formål skal verifikator som minimum udføre omfattende test bestående af analytiske procedurer, dataverifikation og kontrol af overvågningsmetodologien og af følgende:
a)
dataflowaktiviteterne og de systemer, der anvendes i dataflowet, herunder informationsteknologisystemer
b)
om operatørens eller luftfartsoperatørens kontrolaktiviteter er passende dokumenteret, gennemført, opretholdt og i stand til effektivt at afbøde de iboende risici
c)
om de procedurer, som er anført i overvågningsplanen, er effektive til at afbøde de iboende risici og kontrolrisici, og om procedurerne er gennemført, tilstrækkeligt dokumenteret og korrekt opretholdt.
Med henblik på andet afsnit, litra a), skal verifikatoren spore dataflowet ifølge sekvensen og interaktionen af dataflowaktiviteterne fra de primære kildedata til udarbejdelsen af operatørens eller luftfartsoperatørens rapport.
Artikel 15
Analytiske procedurer
1. Verifikatoren anvender analytiske procedurer til at vurdere sandsynligheden og fuldstændigheden af data, hvor den iboende risiko, kontrolrisikoen og egnetheden af operatørens eller luftfartsoperatørens kontrolaktiviteter viser behovet for sådanne analytiske procedurer.
2. Under udførelsen af de analytiske procedurer, som der henvises til i stk. 1, vurderer verifikatoren rapporterede data for at identificere mulige risikoområder og for efterfølgende at validere og tilpasse de planlagte verifikationsaktiviteter. Verifikatoren skal som minimum:
a)
vurdere sandsynligheden af svingninger og tendenser over tid eller mellem sammenlignelige elementer
b)
identificere umiddelbart ekstreme observationer, uventede data og datamangler.
3. Under anvendelsen af de analytiske procedurer, som der henvises til i stk. 1, skal verifikatoren udføre:
a)
indledende analytiske procedurer på aggregerede data før udførelse af de aktiviteter, som der henvises til i artikel 10, med henblik på at forstå karakteren, kompleksiteten og relevansen af de rapporterede data
b)
omfattende analytiske procedurer på de aggregerede data og datapunkter, der ligger til grund for disse data, med henblik på at identificere mulige strukturelle fejl og umiddelbart ekstreme observationer
c)
afsluttende analytiske procedurer på de aggregerede data for at sikre, at alle fejl, der identificeres under verifikationsprocessen, er blevet rettet korrekt.
4. Når verifikatoren identificerer ekstreme observationer, svingninger, tendenser, datamangler eller data, der ikke er konsistente med andre relevante oplysninger, eller som adskiller sig væsentligt fra forventede mængder eller forhold, indhenter verifikatoren forklaringer hos operatøren eller luftfartsoperatøren, der understøttes af yderligere relevant dokumentation.
På baggrund af forklaringerne og ekstra leveret dokumentation vurderer verifikatoren virkningerne af verifikationsplanen og de verifikationsaktiviteter, der skal udføres.
Artikel 16
Dataverifikation
1. Verifikatoren verificerer dataene i operatørens eller luftfartsoperatørens rapport ved at anvende detaljerede test af data, herunder sporing af dataene tilbage til den primære datakilde, krydstjek af data med eksterne datakilder, udførelse af afstemninger, kontrol af grænseværdier for tilsvarende data og udførelse af genberegninger.
2. Som en del af dataverifikationen, som der henvises til i stk. 1, og under hensyntagen til den godkendte overvågningsplan, herunder de procedurer, der er beskrevet i denne plan, kontrollerer verifikatoren:
a)
afgrænsningen af et anlæg med henblik på at verificere en operatørs emissionsrapport
b)
fuldstændigheden af kildestrømme og emissionskilder som beskrevet i overvågningsplanen, der er godkendt af den kompetente myndighed, med henblik på at verificere en operatørs emissionsrapport
c)
fuldstændigheden af flyvninger, som falder inden for en luftfartsaktivitet, der er anført i bilag I til direktiv 2003/87/EF, og som luftfartsoperatøren er ansvarlig for, samt fuldstændigheden af henholdsvis emissionsdata og tonkilometerdata, med henblik på at verificere en luftfartsoperatørs emissionsrapport og tonkilometerrapport
d)
konsistensen af rapporterede data og dokumentation af masse og balance med henblik på at verificere en luftfartsoperatørs emissionsrapport og tonkilometerrapport
e)
konsistensen mellem aggregeret brændstofforbrug og data for brændstof, der er indkøbt eller på anden måde leveret til det luftfartøj, som udfører luftfartsaktiviteten med henblik på at verificere en luftfartsoperatørs emissionsrapport
f)
konsistensen af de aggregerede rapporterede data i en operatørs eller luftfartsoperatørens rapport med primære kildedata
g)
de værdier, som måles med resultaterne af beregningerne, der udføres af operatøren i henhold til artikel 46 i samme forordning, hvis der af en operatør anvendes en målingsbaseret metodologi, som der henvises til i artikel 21, stk. 1, i forordning (EU) nr. 601/2012
h)
dataenes pålidelighed og nøjagtighed.
3. Med henblik på at kontrollere fuldstændigheden af flyvninger, som der henvises til i stk. 2, litra c), bruger verifikatoren en luftfartsoperatørs lufttrafikdata, herunder data, der er indsamlet fra Eurocontrol eller andre relevante organisationer, der kan behandle lufttrafikoplysninger som dem, der er tilgængelige for Eurocontrol.
Artikel 17
Verifikation af den korrekte anvendelse af overvågningsmetodologien
1. Verifikatoren kontrollerer den korrekte anvendelse og implementering af overvågningsmetodologien ifølge den kompetente myndigheds godkendelse i overvågningsplanen, herunder de nærmere detaljer i denne overvågningsmetodologi.
2. Med henblik på at verificere operatørens emissionsrapport kontrollerer verifikatoren den korrekte anvendelse og implementering af stikprøveplanen, som der henvises til i artikel 33 i forordning (EU) nr. 601/2012, som godkendt af den kompetente myndighed.
3. Hvis CO2 overføres i henhold til artikel 48 og 49 i forordning (EU) nr. 601/2012, og den overførte CO2 måles af både det overførende og modtagende anlæg, kontrollerer verifikatoren, om forskelle mellem de målte værdier ved begge anlæg kan forklares af målesystemernes usikkerhed, og om der er anvendt det korrekte aritmetiske gennemsnit for de målte værdier i emissionsrapporterne for begge anlæg.
Hvis forskellen mellem de målte værdier ved begge anlæg ikke kan forklares af usikkerheden i målesystemerne, kontrollerer verifikatoren, om der er foretaget justeringer for at korrigere for forskellene mellem de målte værdier, om disse justeringer var bevarende, og om den kompetente myndighed har godkendt disse justeringer.
4. Hvis operatører i medfør af artikel 12, stk. 3, i forordning (EU) nr. 601/2012 skal medtage yderligere elementer i den overvågningsplan, som er relevant for at overholde kravene i artikel 24, stk. 1, i Kommissionens afgørelse 2011/278/EU (10), kontrollerer verifikatoren den korrekte anvendelse og implementering af de procedurer, som der henvises til i artikel 12, stk. 3, i samme forordning. I den forbindelse kontrollerer verifikatoren også, om oplysninger om eventuelle planlagte ændringer eller effektive ændringer af kapaciteten, aktivitetsniveauet og driften af et anlæg er blevet indsendt af operatøren til den kompetente myndighed inden 31. december for rapporteringsperioden.
Artikel 18
Verifikation af metoder, der anvendes ved manglende data
1. Hvis metoder, der er fastsat i overvågningsplanen i henhold til den kompetente myndigheds godkendelse, er blevet anvendt til at komplettere manglende data i henhold til artikel 65 i forordning (EU) nr. 601/2012, kontrollerer verifikatoren, om de anvendte metoder var egnede til den specifikke situation, og om de er blevet anvendt korrekt.
Hvis operatøren eller luftfartsoperatøren har indhentet en godkendelse hos den komptente myndighed til at anvende andre metoder end dem, som der henvises til i første afsnit, i overensstemmelse med artikel 65, stk. 1, i forordning (EU) nr. 601/2012, kontrollerer verifikatoren, om den godkendte tilgang er anvendt korrekt og passende dokumenteret.
Hvis operatøren eller luftfartsoperatøren ikke er i stand til at indhente en sådan godkendelse i tide, kontrollerer verifikatoren, om den tilgang, der anvendes af operatøren eller luftfartsoperatøren til at komplettere de manglende data, sikrer, at emissionerne ikke undervurderes, og at denne tilgang ikke fører til væsentlige ukorrekte angivelser.
2. Verifikatoren kontrollerer, om de kontrolaktiviteter, der gennemføres af operatøren eller luftfartsoperatøren til at forhindre, at der opstår manglende data som omhandlet i artikel 65, stk. 1, i forordning (EU) nr. 601/2012, er effektive.
Artikel 19
Usikkerhedsvurdering
1. Hvis forordning (EU) nr. 601/2012 kræver, at operatøren påviser overensstemmelse med usikkerhedsgrænser for aktivitetsdata og beregningsfaktorer, bekræfter verifikatoren gyldigheden af de oplysninger, som bruges til at beregne usikkerhedsniveauerne med, som fastsat i den godkendte overvågningsplan.
2. Hvis en operatør anvender en ikke-trinvis overvågningsmetodologi, som der henvises til i artikel 22 i forordning (EU) nr. 601/2012, kontrollerer verifikatoren:
a)
om operatøren har udført en vurdering og kvantificering af usikkerheden, som påviser, at den påkrævede overordnede usikkerhedsgrænse for det årlige niveau af drivhusgasemissioner i henhold til artikel 22, litra c), i forordning (EU) nr. 601/2012 er overholdt
b)
gyldigheden af de oplysninger, der er anvendt til vurderingen og kvantificeringen af usikkerheden
c)
om den overordnede tilgang, der er anvendt til vurderingen og kvantificeringen af usikkerheden, er i overensstemmelse med artikel 22, litra b), i samme forordning
d)
om der er leveret dokumentation for, at betingelserne for overvågningsmetodologien, som der henvises til i artikel 22, litra a), i samme forordning, er blevet overholdt.
3. Hvis luftfartsoperatøren i henhold til forordning (EU) nr. 601/2012 skal påvise, at de påkrævede usikkerhedsniveauer ikke er overskredet, kontrollerer verifikatoren gyldigheden af de oplysninger, som bruges til at påvise, at de gældende usikkerhedsniveauer som fastlagt i overvågningsplanen, der er godkendt af den kompetente myndighed, ikke er overskredet.
Artikel 20
Stikprøver
1. Ved kontrol af kontrolaktiviteternes og kontrolprocedurernes overensstemmelse som omhandlet i artikel 14, litra b) og c), eller ved udførelse af kontrollerne som omhandlet i artikel 15 og 16 kan verifikatoren bruge metoder for udtagning af stikprøver, der er specifikke for et anlæg eller en luftfartsoperatør, forudsat at prøveudtagningen anses for at være berettiget ud fra risikoanalysen.
2. Hvis verifikatoren identificerer en uoverensstemmelse eller en ukorrekt angivelse i løbet af prøveudtagning, anmoder verifikatoren operatøren eller luftfartsoperatøren om at forklare hovedårsagerne til uoverensstemmelsen eller den ukorrekte angivelse med henblik på at vurdere uoverensstemmelsens eller den ukorrekte angivelses konsekvenser for de rapporterede data. På baggrund af resultatet af denne vurdering afgør verifikatoren, om der er behov for yderligere verifikationsaktiviteter, om prøveudtagningsstørrelsen skal øges, og hvilken del af datapopulationen der skal korrigeres af operatøren eller luftfartsoperatøren.
3. Verifikatoren dokumenterer udfaldet af de kontroller, som der henvises til i artikel 14, 15, 16 og 17, herunder detaljerne fra ekstra prøveudtagninger, i den interne verifikationsdokumentation.
Artikel 21
Anlægsbesøg
1. På et eller flere passende tidspunkter under verifikationsprocessen foretager verifikatoren et anlægsbesøg med henblik på at vurdere funktionen af målere og overvågningssystemer, at udføre interviews, at udføre de aktiviteter, der er påkrævet i henhold til dette kapitel, samt at indsamle tilstrækkelige oplysninger og dokumentation til at kunne afgøre, om operatørens eller luftfartsoperatørens rapport er fri for væsentlige ukorrekte angivelser.
2. Operatøren eller luftfartsoperatøren giver verifikatoren adgang til sine anlæg.
3. Med henblik på at verificere operatørens emissionsrapport benytter verifikatoren også et anlægsbesøg for at vurdere anlæggets afgrænsning samt kildestrømmes og emissionskilders fuldstændighed.
4. Med henblik på at verificere operatørens emissionsrapport beslutter verifikatoren på baggrund af risikoanalysen, om der er behov for besøg på andre lokationer, blandt andet hvis relevante dele af dataflowaktiviteter og kontrolaktiviteter udføres på andre lokationer, såsom virksomhedshovedsæder og andre anlægseksterne kontorer.
Artikel 22
Håndtering af ukorrekte angivelser og afvigelser
1. Hvis verifikatoren har identificeret ukorrekte angivelser og afvigelser under verifikationen, underretter verifikatoren operatøren eller luftfartsoperatøren herom i tide og anmoder om relevante korrektioner.
Operatøren eller luftfartsoperatøren korrigerer eventuelle meddelte ukorrekte angivelser og afvigelser.
2. Verifikatoren dokumenterer i den interne verifikationsdokumentation alle ukorrekte angivelser eller afvigelser, der er blevet korrigeret af operatøren eller luftfartsoperatøren under verifikationen, og markerer dem som løst.
3. Hvis operatøren eller luftfartsoperatørenden ikke korrigerer de ukorrekte angivelser eller afvigelser, som de har fået meddelelse om af verifikatoren i overensstemmelse med stk. 1, før verifikatoren udgiver verifikationsrapporten, anmoder verifikatoren operatøren eller luftfartsoperatøren om at forklare hovedårsagerne til uoverensstemmelsen eller den ukorrekte angivelse for at vurdere uoverensstemmelsens eller den ukorrekte angivelses indvirkning på de rapporterede data.
Verifikatoren afgør, hvorvidt de ikke-korrigerede ukorrekte angivelser, individuelt eller i forbindelse med andre ukorrekte angivelser, har væsentlig indflydelse på de samlede rapporterede emissioner eller tonkilometerdata. Ved vurderingen af ukorrekte angivelsers væsentlighed tager verifikatoren hensyn til den ukorrekte angivelses størrelse og karakter samt de særlige omstændigheder ved deres forekomst.
Verifikatoren vurderer, om den ikke-korrigerede afvigelse, individuelt eller kombineret med andre afvigelser, har en indvirkning på de rapporterede data, og om dette fører til væsentlige ukorrekte angivelser.
Verifikatoren kan betragte ukorrekte angivelser som væsentlige, selv om disse ukorrekte angivelser, individuelt eller kombineret med andre ukorrekte angivelser, ligger under den væsentlighedsgrad, som er fastsat i artikel 23, hvis en sådan betragtning er berettiget ud fra de ukorrekte angivelser størrelse og karakter samt de særlige omstændigheder ved deres optræden.
Artikel 23
Væsentlighedsgrad
1. Væsentlighedsgraden skal være 5 % af de samlede rapporterede emissioner i den rapporteringsperiode, som er genstand for verifikation, for hvert af følgende elementer:
a)
kategori A-anlæg, som der henvises til i artikel 19, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 601/2012, og kategori B-anlæg, som der henvises til i artikel 19, stk. 2, litra b), i samme
b)
luftfartsoperatører med årlige emissioner lig med eller mindre end 500 kiloton fossilt CO2.
2. Væsentlighedsgraden skal være 2 % af de samlede rapporterede emissioner i den rapporteringsperiode, som er genstand for verifikation, for hvert af følgende elementer:
a)
kategori C-anlæg, som der henvises til i artikel 19, stk. 2, litra c), i forordning (EU) nr. 601/2012
b)
luftfartsoperatører med årlige emissioner på mere end 500 kiloton fossilt CO2.
3. Med henblik på at verificere luftfartsoperatørers tonkilometerrapporter skal væsentlighedsgraden være 5 % af de samlede rapporterede tonkilometerdata i den rapporteringsperiode, som er genstand for verifikation.
Artikel 24
Konklusion ud fra verifikationsresultater
Ved færdiggørelse af verifikationen og håndtering af de oplysninger, der er indhentet under verifikationen, skal verifikatoren:
a)
kontrollere de endelige data fra operatøren eller luftfartsoperatøren, herunder data, der er blevet justeret på baggrund af oplysninger, som er tilvejebragt under verifikationen
b)
gennemgå operatørens eller luftfartsoperatørens årsager til forskelle mellem de endelige data og data, der tidligere er leveret
c)
gennemgå resultatet af vurderingen for at afgøre, om den overvågningsplan, som er godkendt af den kompetente myndighed, herunder de procedurer, som er beskrevet i denne plan, er blevet gennemført korrekt
d)
vurdere, om verifikationsrisikoen ligger på et acceptabelt lavt niveau, som giver en rimelig sikkerhed
e)
sikre, at der er indsamlet tilstrækkelig dokumentation til at kunne give en verifikationserklæring med rimelig sikkerhed for, at rapporten er fri for væsentlige ukorrekte angivelser
f)
sikre, at verifikationsprocessen er fuldt dokumenteret i den interne verifikationsdokumentation, og at der kan gives en endelig bedømmelse i verifikationsrapporten.
Artikel 25
Uafhængig gennemgang
1. Verifikatoren forelægger den interne verifikationsdokumentation og verifikationsrapporten for en uafhængig beslutningstager før udstedelse af verifikationsrapporten.
2. Den uafhængigebeslutningstager må ikke have udført verifikationsaktiviteter, der er genstand for vedkommendes gennemgang.
3. Omfanget af den uafhængige gennemgang skal omfatte den fuldstændige verifikationsproces som beskrevet i nærværende kapitel og registreret i den interne verifikationsdokumentation.
Den uafhængige beslutningstager skal gennemføre gennemgangen for at sikre, at verifikationsprocessen udføres i overensstemmelse med nærværende forordning, at de procedurer for verifikationsaktiviteter, som der henvises til i artikel 40, er blevet udført korrekt, og at der er blevet anvendt behørig professionel omhu og dømmekraft.
Den uafhængige beslutningstager skal også vurdere, om den dokumentation, der er indsamlet, er tilstrækkelig til, at verifikatoren kan udgive en verifikationsrapport med rimelig sikkerhed.
4. Hvis der opstår omstændigheder, som kan føre til ændringer i verifikationsrapporten efter gennemgangen, gennemgår den uafhængige beslutningstagerogså disse ændringer og dokumentationen herfor.
5. Verifikatoren skal på behørig vis bemyndige en person til at bekræfte verifikationsrapporten på baggrund af den uafhængige beslutningstagers konklusioner og bilagene i den interne verifikationsdokumentation.
Artikel 26
Intern verifikationsdokumentation
1. Verifikatoren skal forberede og sammensætte en intern verifikationsdokumentation, der som minimum indeholder:
a)
resultaterne af de udførte verifikationsaktiviteter
b)
den strategiske analyse, risikoanalysen og verifikationsplanen
c)
tilstrækkelige oplysninger til at understøtte verifikationserklæringen, herunder begrundelser for bedømmelser, som er fremsat om, hvorvidt de identificerede ukorrekte angivelser har væsentlig indflydelse på de rapporterede emissions- eller tonkilometerdata.
2. Den interne verifikationsdokumentation, som der henvises til i stk. 1, skal forefindes på en sådan måde, at den uafhængige beslutningstager, som der henvises til i artikel 25, og det nationale akkrediteringsorgan kan vurdere, om verifikationen er blevet udført i overensstemmelse med nærværende forordning.
Efter bekræftelsen af verifikationsrapporten i henhold til artikel 25, stk. 5, indfører verifikatoren resultaterne af den uafhængige gennemgang i den interne verifikationsdokumentation.
3. Verifikatoren giver efter anmodning den kompetente myndighed adgang til den interne verifikationsdokumentation for at lette den kompetente myndigheds evaluering af verifikationen.
Artikel 27
Verifikationsrapport
1. På baggrund af de oplysninger, der er indsamlet under verifikationen, udsteder verifikatoren en verifikationsrapport til operatøren eller luftfartsoperatøren om hver emissionsrapport eller tonkilometerrapport, der var genstand for verifikation. Verifikationsrapporten skal som minimum give et af følgende resultater:
a)
rapporten er verificeret som tilfredstillene
b)
operatørens eller luftfartsoperatørens rapport indeholder væsentlige ukorrekte angivelser, der ikke er rettet før udgivelsen af verifikationsrapporten
c)
verifikationens omfang er for begrænset ifølge artikel 28, og verifikatoren har ikke kunnet tilvejebringe tilstrækkelig dokumentation til at give en verifikationserklæring med rimelig sikkerhed for, at rapporten er fri for væsentlige ukorrekte angivelser
d)
afvigelser, individuelt eller kombineret med andre afvigelser, medfører utilstrækkelig klarhed og forhindrer, at verifikatoren med rimelig sikkerhed kan fastslå, at operatørens eller luftfartsoperatørens rapport er fri for væsentlige ukorrekte angivelser.
I forbindelse med første afsnit, litra a), kan operatørens eller luftfartsoperatørens rapport kun blive anset som tilfredsstillende, hvis den er fri for væsentlige ukorrekte angivelser.
2. Operatøren eller luftfartsoperatøren fremlægger verifikationsrapporten for den kompetente myndighed sammen med den pågældende rapport fra operatøren eller luftfartsoperatøren.
3. Verifikationsrapporten skal som minimum indeholde følgende elementer:
a)
navnet på operatøren eller luftfartsoperatøren, som var genstand for verifikation
b)
verifikationens målsætninger
c)
verifikationens omfang
d)
en henvisning til operatørens eller luftfartsoperatørens rapport, der er blevet verificeret
e)
de kriterier, der blev brugt til at verificere operatørens eller luftfartsoperatørens rapport, herunder tilladelsen, når det er relevant, og versionerne af overvågningsplanen, der er godkendt af den kompetente myndighed, samt gyldighedsperioden for hver overvågningsplan
f)
samlede emissioner eller tonkilometer pr. aktivitet som nævnt i bilag I til direktiv 2003/87/EF og pr. anlæg eller luftfartsoperatør
g)
rapporteringsperioden, der var genstand for verifikation
h)
ansvarsområderne for operatøren eller luftfartsoperatøren, den kompetente myndighed og verifikatoren
i)
verifikationserklæringen
j)
en beskrivelse af eventuelle identificerede ukorrekte angivelser og afvigelser, der ikke er korrigeret før udgivelsen af verifikationsrapporten
k)
de datoer, hvor der udført anlægsbesøg, og af hvem
l)
oplysninger om, hvorvidt der er givet afkald på anlægsbesøg, og årsagen til afkald på disse anlægsbesøg
m)
eventuelle tilfælde af manglende overholdelse af forordning (EU) nr. 601/2012, når sådanne har vist sig under verifikationen
n)
hvis der ikke i tide af den kompetente myndighed kan opnås godkendelse af den anvendte metode til at komplettere datamangler i henhold til artikel 18, stk. 1, sidste afsnit, en bekræftelse af, om den anvendte metode er bevarende, og om den fører til væsentlige ukorrekte angivelser
o)
hvis verifikatoren har observeret ændringer af kapaciteten, aktivitetsniveauet og driften af anlæg, der kan have en indvirkning på anlæggets tildeling af emissionstilladelser, og som ikke er blevet rapporteret til den kompetente myndighed inden 31. december i rapporteringsperioden i overensstemmelse med artikel 24, stk. 1, i afgørelse 2011/278/EU, en beskrivelse af disse ændringer og hertil knyttede bemærkninger
p)
når det er relevant, anbefalinger til forbedringer
q)
navnene på den EU ETS-ledende auditor, den uafhængige beslutningstager og når det er relevant, EU ETS-auditoren og den tekniske ekspert, der var involveret i verifikationen af operatørens eller luftfartsoperatørens rapport
r)
datoen og en bemyndiget persons underskrift på vegne af verifikatoren, inklusive vedkommendes navn.
4. Verifikatoren beskriver i verifikationsrapporten de ukorrekte angivelser og afvigelserne i så tilstrækkelige detaljer, at det er muligt for operatøren eller luftfartsoperatøren samt den kompetente myndighed at forstå følgende:
a)
størrelsen og karakteren af den ukorrekte angivelse eller uoverensstemmelsen
b)
hvorfor den ukorrekte angivelse har væsentlig indflydelse, eller hvorfor ikke
c)
hvilket element i operatørens eller luftfartsoperatørens rapport den ukorrekte angivelse henviser til, eller hvilket element i overvågningsplanen uoverensstemmelsen henviser til.
5. Hvis en medlemsstat kræver, at verifikatoren indsender oplysninger om verifikationsprocessen ud over de elementer, der er beskrevet i stk. 3, og som ikke er nødvendige for at forstå verifikationserklæringen, kan operatøren eller luftfartsoperatøren af effektivitetsgrunde indsende de ekstra oplysninger til den kompetente myndighed separat fra verifikationsrapporten på en anden dato, men ikke senere end 15. maj samme år.
Artikel 28
Begrænsning af omfang
Verifikatoren kan konkludere, at verifikationens omfang, som der henvises til i artikel 27, stk. 1, litra c), er for begrænset i følgende situationer:
a)
der mangler data, og dette forhindrer en verifikator i at indhente den dokumentation, som skal bruges for at reducere verifikationsrisikoen til det niveau, der er nødvendigt for at opnå et rimeligt sikkerhedsniveau
b)
overvågningsplanen er ikke godkendt af den kompetente myndighed
c)
overvågningsplanen tilvejebringer ikke tilstrækkeligt omfang eller klarhed til at kunne foretage en konklusion for verifikationen
d)
operatøren eller luftfartsoperatøren har ikke kunnet tilvejebringe tilstrækkelige oplysninger til at sætte verifikatoren i stand til at udføre verifikationen.
Artikel 29
Behandling af udestående ikke-materielle afvigelser
1. Verifikatoren vurderer, om operatøren eller luftfartsoperatøren har korrigeret de afvigelser, som er angivet i verifikationsrapporten for den forudgående overvågningsperiode ifølge de krav til operatøren, som der henvises til i artikel 69, stk. 4, i forordning (EU) nr. 601/2012, hvor dette er relevant.
Hvis operatøren eller luftfartsoperatøren ikke har korrigeret disse afvigelser i henhold til artikel 69, stk. 4, i forordning (EU) nr. 601/2012, overvejer verifikatoren, om dette øger eller kan øge risikoen for ukorrekte angivelser.
Verifikatoren rapporterer i verifikationsrapporten, om disse afvigelser er blevet løst af operatøren eller luftfartsoperatøren.
2. Verifikatoren registrerer i den interne verifikationsdokumentation detaljer angående, hvornår og hvordan identificerede afvigelser er løst af operatøren eller luftfartsoperatøren under verifikationen.
Artikel 30
Forbedring af overvågnings- og rapporteringsprocessen
1. Hvis verifikatoren har identificeret områder, der kan forbedres, i operatørens eller luftfartsoperatørens præstation i forhold til litra a) til d), i dette stykke, medtager verifikatoren i verifikationsrapporten anbefalinger til forbedringer med relation til operatørens eller luftfartsoperatørens præstation på disse punkter:
a)
operatørens eller luftfartsoperatørens risikovurdering
b)
udviklingen, dokumentationen, gennemførelsen og opretholdelsen af dataflowaktiviteter og kontrolaktiviteter samt evalueringen af kontrolsystemet
c)
udviklingen, dokumentationen, gennemførelsen og opretholdelsen af procedurer til dataflowaktiviteter og kontrolaktiviteter samt andre procedurer, som en operatør eller luftfartsoperatør skal etablere i henhold til forordning (EU) nr. 601/2012
d)
overvågningen og rapporteringen af emissioner eller tonkilometer, herunder i forhold til at opnå højere trin, reducere risici og forbedre effektiviteten i overvågningen og rapporteringen.
2. Under verifikationen efter det år, hvor anbefalingerne til forbedring blev foretaget i en verifikationsrapport, kontrollerer verifikatoren, hvorvidt operatøren eller luftfartsoperatøren har gennemført anbefalingerne til forbedring, og på hvilken måde dette er gjort.
Hvis operatøren eller luftfartsoperatøren ikke har gennemført disse anbefalinger eller ikke har gennemført dem korrekt, vurderer verifikatoren, hvilke konsekvenser dette har for risikoen for ukorrekte angivelser og afvigelser.
Artikel 31
Forenklet verifikation for anlæg
1. Uanset artikel 21, stk. 1, kan verifikatoren med forbehold af godkendelse fra en kompetent myndighed i overensstemmelse med andet afsnit i denne artikel beslutte ikke at foretage anlægsbesøg for anlæg på baggrund af resultatet af risikoanalysen og efter at have fastslået, at verifikatoren har ekstern adgang til alle relevante data, og at betingelserne for ikke at foretage anlægsbesøg, som Kommissionen har fastsat, er overholdt. Verifikatoren underretter straks operatøren herom.
Operatøren indsender en ansøgning til den kompetente myndighed for at anmode den kompetente myndighed om at godkende verifikatorens beslutning om ikke at foretage anlægsbesøget.
Efter en ansøgning indsendt af den pågældende operatør beslutter den kompetente myndighed under hensyntagen til alle følgende elementer, om den kan godkende verifikatorens beslutning om ikke at foretage anlægsbesøget:
a)
de oplysninger, som verifikatoren har indsendt om resultatet af risikoanalysen
b)
oplysninger om, at der er ekstern adgang til de relevante data
c)
dokumentation for, at de krav, der er fastsat i stk. 3, ikke gælder for anlægget
d)
dokumentation for, at betingelserne for ikke at foretage anlægsbesøg, som er fastsat af Kommissionen, er overholdt.
2. Den kompetente myndigheds godkendelse, som der henvises til i stk. 1, er ikke påkrævet for ikke at foretage anlægsbesøg for anlæg med lave emissionsmængder, som der henvises til i artikel 47, stk. 2, i forordning (EU) nr. 601/2012.
3. Verifikatoren skal foretage anlægsbesøg i hvilken som helst af følgende situationer:
a)
når en operatørs emissionsrapport verificeres for første gang af verifikatoren
b)
hvis en verifikator ikke har foretaget et anlægsbesøg i to rapporteringsperioder, som går umiddelbart forud for den indeværende rapporteringsperiode
c)
hvis der under rapporteringsperioden har været væsentlige ændringer i overvågningsplanen, herunder dem, som der henvises til i artikel 15, stk. 3 eller 4, i forordning (EU) nr. 601/2012.
Artikel 32
Forenklet verifikation for luftfartsoperatører
1. Uanset artikel 21, stk. 1, i nærværende forordning kan verifikatoren beslutte ikke at foretage et anlægsbesøg hos en lille udleder i henhold til artikel 54, stk. 1, i forordning (EU) nr. 601/2012, hvis verifikatoren på baggrund af sin risikoanalyse har konkluderet, at verifikatoren har ekstern adgang til alle relevante data.
2. Hvis en luftfartsoperatør bruger de forenklede værktøjer, som der henvises til i artikel 54, stk. 2, i forordning (EU) nr. 601/2012, til at bestemme brændstofforbruget, og de rapporterede data er genereret af disse værktøjer uafhængigt af input fra luftfartsoperatøren, kan verifikatoren på baggrund af sin risikoanalyse beslutte ikke at udføre de kontroller, som der henvises til i artikel 14, artikel 16, artikel 17, stk. 1 og 2, og artikel 18 i nærværende forordning.
Artikel 33
Forenklede verifikationsplaner
Hvis en verifikator benytter en forenklet verifikationsplan, registrerer verifikatoren begrundelser for at anvende sådanne planer i den interne verifikationsdokumentation, herunder dokumentation for, at betingelserne for at anvende forenklede verifikationsplaner er overholdt.
KAPITEL III
KRAV TIL VERIFIKATORER
Artikel 34
Sektorspecifikke omfang for akkreditering
Verifikatoren udsteder kun en verifikationsrapport til en operatør eller luftfartsoperatør, som udfører en aktivitet, der er dækket af aktivitetens omfang som omhandlet i bilag I, og for hvilken verifikatoren har fået tildelt en akkreditering i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 765/2008 og nærværende forordning.
Artikel 35
Kontinuerlig kompetenceproces
1. Verifikatoren skal etablere, dokumentere, gennemføre og opretholde en kompetenceproces for at sikre, at alt personale, der er betroet verifikationsaktiviteter, er kompetent til de opgaver, som de får tildelt.
2. Som en del af den kompetenceproces, der henvises til i stk. 1, skal verifikatoren som minimum fastlægge, dokumentere, gennemføre og opretholde følgende:
a)
generelle kompetencekriterier for alt personale, der varetager verifikationsaktiviteter
b)
specifikke kompetencekriterier for hver funktion hos verifikatoren, der varetager verifikationsaktiviteter, navnlig for EU ETS-auditoren, den EU ETS-ledende auditor, den uafhængige beslutningstager og den tekniske ekspert
c)
en metode til at sikre den løbende kompetence og den regelmæssige evaluering af præstationen for alt personale, der varetager verifikationsaktiviteter
d)
en proces til at sikre den løbende uddannelse af personalet, der varetager verifikationsaktiviteter
e)
en proces til at vurdere, hvorvidt verifikationsopgaven falder inden for omfanget af verifikatorens akkreditering, og hvorvidt verifikatoren har kompetencen, personalet og ressourcerne, der kræves til at vælge verifikationsholdet og fuldføre verifikationsaktiviteterne inden for den påkrævede tidsramme.
De kompetencekriterier, som der henvises til i første afsnit, litra b), skal være specifikke for hver aktivitet i akkrediteringsomfanget, hvor disse personer udfører verifikationsaktiviteter.
Ved evalueringen af personalets kompetence i henhold til første afsnit, litra c), vurderer verifikatoren denne kompetence i forhold til de kompetencekriterier, der henvises til i litra a) og b).
Den proces, som der henvises til i første afsnit, litra e), skal også omfatte en proces til vurdering af, om verifikationsholdet har alle kompetencer og personer, der kræves til at udføre verifikationsaktiviteter for en specifik operatør eller luftfartsoperatør.
Verifikatoren udvikler generelle og specifikke kompetencekriterier, som er i overensstemmelse med kriterierne i artikel 36, stk. 4, og artikel 37, 38 og 39.
3. Verifikatoren overvåger med regelmæssige intervaller præstationen for alt personale, der varetager verifikationsaktiviteter, med henblik på at bekræfte den løbende kompetence hos dette personale.
4. Verifikatoren gennemgår med regelmæssige intervaller kompetenceprocessen, som der henvises til i stk. 1, for at sikre, at:
a)
de kompetencekriterier, som der henvises til i første afsnit, litra a) og b), udvikles i overensstemmelse med kompetencekravene i nærværende forordning
b)
alle forhold, der kan identificeres i forhold til fastsættelsen af de generelle og specifikke kompetencekriterier i henhold til første afsnit, litra a) og b), behandles
c)
alle kriterierne i kompetenceprocessen opdateres og opretholdes, når det er relevant.
5. Verifikatoren skal have et system til at registrere resultaterne af de aktiviteter, som udføres i kompetenceprocessen, som der henvises til i stk. 1.
6. En tilstrækkelig kompetent bedømmer skal vurdere en EU ETS-auditors og EU ETS-ledende auditors kompetence og præstation.
I den forbindelse overvåger den kompetente bedømmer disse revisorer under verifikationen af operatørens eller luftfartsoperatørens rapport om installationens eller luftfartsoperatørens anlæg alt efter omstændighederne for at fastslå, om de opfylder kompetencekriterierne
7. Hvis et medlem af personalet ikke kan demonstrere, at kompetencekriterierne for en specifik opgave, som er tildelt til vedkommende, er fuldstændigt opfyldt, identificerer og organiserer verifikatoren yderligere uddannelse eller overvåget jobtræning og overvåger den pågældende person, indtil vedkommende på tilfredsstillende måde over for verifikatoren påviser, at kompetencekriterierne er opfyldt.
Artikel 36
Verifikationshold
1. For hver enkelt verifikationsopgave skal verifikatoren sammensætte et verifikationshold, der er i stand til at udføre verifikationsaktiviteterne som omhandlet i kapitel II.
2. Verifikationsholdet skal som minimum bestå af en EU ETS-ledende auditor, og, hvis verifikatorens konklusioner under vurderingen som omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra e), og den strategiske analyse kræver dette, et passende antal EU ETS-auditorer og tekniske eksperter.
3. Til den uafhængige gennemgang af verifikationsaktiviteterne med relation til en bestemt verifikationsopgave udpeger verifikatoren en uafhængig beslutningstager, som ikke må være en del af verifikationsholdet.
4. Hvert gruppemedlem skal:
a)
have en klar forståelse af sin individuelle rolle i verifikationsprocessen
b)
være i stand til at kommunikere effektivt på det sprog, som er nødvendigt for at udføre sine specifikke opgaver.
5. Verifikationsholdet skal omfatte mindst én person, der har den tekniske kompetence og forståelse, som er nødvendig for at kunne vurdere de specifikke tekniske overvågnings- og rapporteringsaspekter, der er forbundet med de aktiviteter, som der henvises til i bilag I, og som udføres af anlægget eller luftfartsoperatøren, og én person, der er i stand til at kommunikere på det sprog, som er nødvendigt for verifikationen af en operatørs eller luftfartsoperatørs rapport i den medlemsstat, hvor verifikatoren udfører denne verifikation.
6. Hvis verifikationsholdet består af én person, skal denne person opfylde alle kompetencekravene for EU ETS-auditoren og den EU ETS-ledende auditor og opfylde de krav, der er fastsat i stk. 4 og 5.
Artikel 37
Kompetencekrav til EU ETS-auditorer og EU ETS-ledende auditorer
1. En EU ETS-auditor skal have kompetencen til at udføre verifikationen. Med henblik på dette skal EU ETS-auditoren som minimum have:
a)
kendskab til direktiv 2003/87/EF, forordning (EU) nr. 601/2012, nærværende forordning, relevante standarder og anden relevant lovgivning, gældende retningslinjer samt relevante retningslinjer og lovgivning, der er udstedt af den medlemsstat, hvor verifikatoren udfører en verifikation
b)
kendskab til og erfaring med data- og oplysningsrevision, herunder:
i)
metodologier for data- og oplysningsrevision, herunder anvendelsen af væsentlighedsgrad og vurdering af ukorrekte angivelsers væsentlighed
ii)
analyse af iboende risici og kontrolrisici
iii)
prøveudtagningsteknikker i forhold til dataindsamling og kontrol af kontrolaktiviteter
iv)
vurdering af data- og informationssystemer, it-systemer, dataflowaktiviteter, kontrolaktiviteter, kontrolsystemer og procedurer til kontrolaktiviteter.
c)
evnen til at udføre aktiviteterne i forbindelse med verifikationen af en operatørs eller luftfartsoperatørs rapport ifølge kapitel II
d)
kendskab til og erfaring inden for de sektorspecifikke aspekter ved teknisk overvågning og rapportering, som er relevante for omfanget af de aktiviteter, som der henvises til i bilag I, og hvor EU ETS-auditoren udfører verifikation.
2. En EU ETS-ledende auditor skal opfylde kompetencekravene for en EU ETS-auditor og have demonstreret kompetence til at lede et verifikationshold og til at være ansvarlig for at udføre verifikationsaktiviteterne i henhold til nærværende forordning.
Artikel 38
Kompetencekrav til uafhængige beslutningstagere
1. Den uafhængige beslutningstager har den relevante myndighed til at revidere udkastet til verifikationsrapport og den interne verifikationsdokumentation i henhold til artikel 25.
2. Den uafhængige beslutningstager opfylder kompetencekravene for en EU ETS-ledende auditor som omhandlet i artikel 37, stk. 2.
3. Den uafhængige beslutningstager har den nødvendige kompetence til at analysere de leverede oplysninger og bekræfte oplysningernes fuldstændighed og integritet, til at bestride manglende eller modstridende oplysninger samt kontrollere dataspor med henblik på at vurdere, om den interne verifikationsdokumentation er fuldstændig og tilvejebringer tilstrækkelige oplysninger til at understøtte udkastet til verifikationsrapport.
Artikel 39
Anvendelse af tekniske eksperter
1. Ved udførelse af verifikationsaktiviteter kan en verifikator gøre brug af tekniske eksperter for at få detaljeret kendskab og ekspertise angående et bestemt emne, der skal understøtte EU ETS-auditoren og den EU ETS-ledende auditor i udførelsen af deres verifikationsaktiviteter.
2. Hvis den uafhængige beslutningstager ikke har kompetencen til at vurdere et bestemt aspekt i revisionsprocessen, skal verifikatoren kræve støtte fra en teknisk ekspert.
3. Den tekniske ekspert skal have den nødvendige kompetence og ekspertise til effektivt at støtte EU ETS-auditoren og den EU ETS-ledende auditor eller den uafhængige beslutningstager, hvor det er nødvendigt, i forbindelse med det emne, hvor vedkommendes viden og ekspertise er ønsket. Desuden skal den tekniske ekspert have en tilstrækkelig forståelse af de spørgsmål, som er påkrævet i henhold til artikel 37, stk. 1, litra a), b) og c).
4. Den tekniske ekspert skal varetage angivne opgaver under ledelse af og fulde ansvar hos den EU ETS-ledende auditor i det verifikationshold, hvor den tekniske ekspert arbejder eller den uafhængige beslutningstager.
Artikel 40
Procedurer for verifikationsaktiviteter
1. En verifikator skal etablere, dokumentere, gennemføre og opretholde en eller flere procedurer for verifikationsaktiviteter som beskrevet i kapitel II og procedurerne og processerne, der påkræves i bilag II. Ved etablering og implementering af disse procedurer og processer skal verifikatoren udføre aktiviteterne i overensstemmelse med den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag II.
2. En verifikator skal udforme, dokumentere, gennemføre og opretholde et kvalitetsstyringssystem for at sikre konsistent udvikling, implementering, forbedring og revision af de procedurer og processer, som der henvises til i stk. 1, i overensstemmelse med den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag II.
Artikel 41
Registreringer og kommunikation
1. En verifikator skal have registreringer, herunder registreringer over personalets kompetence og uvildighed, for at demonstrere overholdelse af nærværende forordning.
2. En verifikator skal regelmæssigt gøre oplysninger tilgængelige for operatøren eller luftfartsoperatøren og andre relevante parter i overensstemmelse med den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag II.
3. En verifikator skal sikre fortroligheden af oplysninger, der indhentes under verifikationen i overensstemmelse med den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag II.
Artikel 42
Uvildighed og uafhængighed
1. En verifikator skal være uafhængig af en operatør eller luftfartsoperatør og uvildig ved udførelsen af sine verifikationsaktiviteter.
Med henblik herpå må verifikatoren og enhver del af den samme juridiske enhed ikke være en operatør eller luftfartsoperatør, ejer af en operatør eller luftfartsoperatør eller ejet af dem, ej heller må verifikatoren have relationer til operatøren eller luftfartsoperatøren, som kan påvirke vedkommendes uafhængighed eller uvildighed. Verifikatoren er også uafhængig af organer, der handler med emissionstilladelser ifølge ordningen for handel med kvoter for drivhusgasemissioner, der er fastsat i medfør af artikel 19 i direktiv 2003/87/EF.
2. En verifikator skal være organiseret på en måde, der sikrer vedkommendes objektivitet, uafhængighed og uvildighed. I forbindelse med nærværende forordning gælder de relevante krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag II.
3. En verifikator må ikke udføre verifikationsaktiviteter for en operatør eller luftfartsoperatør, der udgør en uacceptabel risiko for verifikatorens uvildighed, eller som skaber en interessekonflikt for verifikatoren. Verifikatoren må ikke bruge personale eller kontraktansatte ved verifikationen af en operatørs eller luftfartsoperatørs rapport, der indebærer en egentlig eller potentiel interessekonflikt. Verifikatoren skal også sikre, at personalets eller organisationers aktiviteter ikke påvirker verifikationens fortrolighed, objektivitet, uafhængighed og uvildighed.
En uacceptabel risiko for uvildighed eller interessekonflikt, som der henvises til i første afsnit, første punktum, anses for blandt andet at være tilstede i hvilken som helst af følgende tilfælde:
a)
hvis en verifikator eller enhver del af den samme juridiske enhed leverer konsulenttjenester til at udvikle en del af overvågnings- og rapporteringsprocessen, der er beskrevet i overvågningsplanen, som er godkendt af den kompetente myndighed, herunder udviklingen af overvågningsmetodologien, udarbejdelsen af udkast til operatørens eller luftfartsoperatørens rapport og til overvågningsplanen
b)
hvis en verifikator eller enhver del af den samme juridiske enhed leverer teknisk bistand til at udvikle eller opretholde systemet, der er gennemført til at overvåge og rapportere emissioner eller tonkilometerdata.
4. En interessekonflikt for verifikatoren i relationerne mellem verifikatoren og en operatør eller en luftfartsoperatør anses blandt andet for at være tilstede i hvilken som helst af følgende tilfælde:
a)
hvis relationen mellem verifikatoren og operatøren eller luftfartsoperatøren er baseret på fælles ejerskab, fælles styring, fælles ledelse eller personale, fælles ressourcer, fælles økonomi og fælles kontrakter eller markedsføring
b)
hvis operatøren eller luftfartsoperatøren har modtaget konsulentbistand som omhandlet i stk. 3, litra a), eller teknisk bistand som omhandlet i litra b) i samme stykke af et konsulentorgan, teknisk bistandsorgan eller en anden organisation, der har relationer til verifikatorerne og truer verifikatorens uvildighed.
I forbindelse med første afsnit, litra b), anses verifikatorens uvildighed for at være kompromitteret, hvis relationerne mellem verifikatoren og konsulentorganet, det tekniske bistandsorgan eller den anden organisation er baseret på fælles ejerskab, fælles styring, fælles ledelse eller personale, fælles ressourcer, fælles økonomi, fælles kontrakter eller markedsføring og fælles betaling af salgskommission eller andre incitamenter til henvisning af nye kunder.
5. En verifikator må ikke outsource den uafhængige gennemgang og udstedelsen af verifikationsrapporten. I forbindelse med nærværende forordning skal verifikatoren ved outsourcing af andre verifikationsaktiviteter opfylde de relevante krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag II.
Kontraktansættelse af personer til at udføre verifikationsaktiviteter udgør dog ikke outsourcing i henhold til første afsnit, hvis verifikatoren ved kontraktansættelse af disse personer opfylder de relevante krav i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag II.
6. En verifikator skal etablere, dokumentere, gennemføre og opretholde en proces til at sikre den kontinuerlige uvildighed og uafhængighed for verifikatoren, dele af den samme juridiske enhed som verifikatoren, andre organisationer, som der henvises til i stk. 4, og for alt personale og alle kontraktansatte, der er involveret i verifikationen. Denne proces skal omfatte en mekanisme til at sikre verifikatorens uvildighed og uafhængighed og skal opfylde de relevante krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag II.
KAPITEL IV
AKKREDITERING
Artikel 43
Akkreditering
En verifikator, der udsteder en verifikationsrapport til en operatør eller en luftfartsoperatør, skal være akkrediteret til de aktiviteter, som der henvises til i bilag I, og som verifikatoren udfører verifikationen af en operatørs eller luftfartsoperatørs rapport for.
Artikel 44
Formål med akkreditering
Under akkrediteringsprocessen og overvågningen af akkrediterede verifikatorer bedømmer hvert nationalt akkrediteringsorgan, om verifikatoren og dens personale, der varetager verifikationsaktiviteter:
a)
har kompetence til at udføre verifikationen af operatørens eller luftfartsoperatørens rapporter i overensstemmelse med nærværende forordning
b)
udfører verifikationen af operatørens eller luftfartsoperatørens rapporter i overensstemmelse med nærværende forordning
c)
opfylder de krav, som der henvises til i kapitel III.
Artikel 45
Anmodning om akkreditering
1. Enhver juridisk person eller anden juridisk enhed kan anmode om akkreditering i medfør af artikel 5, stk. 1, i forordning (EF) nr. 765/2008 og bestemmelserne i nærværende kapitel.
Anmodningen skal indeholde de oplysninger, der er påkrævet ifølge den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III.
2. Ud over de oplysninger, som der henvises til i denne artikels stk. 1, skal en ansøger også inden påbegyndelsen af bedømmelsen i henhold til artikel 44 gøre følgende tilgængeligt for det nationale akkrediteringsorgan:
a)
alle oplysninger, som det nationale akkrediteringsorgan anmoder om
b)
procedurer og oplysninger angående processer, som der henvises til i artikel 40, stk. 1, og oplysningerne om kvalitetsstyringssystemet, som der henvises til i artikel 40, stk. 2
c)
kompetencekriterierne, som der henvises til i artikel 35, stk. 2, litra a) og b), resultaterne af kompetenceprocessen, som der henvises til i artikel 35, samt anden relevant dokumentation for kompetencen hos alt personale, der er involveret i verifikationsaktiviteter
d)
oplysninger om processen til at sikre kontinuerlig uvildighed og uafhængighed, som der henvises til i artikel 42, stk. 6, herunder relevante registre over ansøgerens og dens personales uvildighed og uafhængighed
e)
oplysninger om de tekniske eksperter og nøglepersonale, der er involveret i verifikationen af operatørens eller luftfartsoperatørens rapporter
f)
systemet og processen, der skal sikre passende intern verifikationsdokumentation
g)
andre relevante registre, som der henvises til i artikel 41, stk. 1.
Artikel 46
Forberedelse af bedømmelse
1. Ved forberedelsen af den i artikel 44omhandlede bedømmelse skal hvert nationalt akkrediteringsorgan tage hensyn til kompleksiteten af det omfang, som ansøgeren anmoder om akkreditering for, samt kompleksiteten af det kvalitetsstyringssystem, som der henvises til i artikel 40, stk. 2, procedurerne og oplysningerne om processer, som der henvises til i artikel 40, stk. 1, og de geografiske områder, hvor ansøgeren udfører eller planlægger at udføre verifikation.
2. I forbindelse med nærværende forordning skal det nationale akkrediteringsorgan opfylde de minimumskrav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III.
Artikel 47
Bedømmelse
1. Det i artikel 57 omhandlede bedømmelseshold udfører som minimum følgende aktiviteter med henblik på at foretage den i artikel 44 omhandlede bedømmelse:
a)
en gennemgang af alle relevante dokumenter og registre, som der henvises til i artikel 45
b)
et besøg på ansøgerens adresse for at undersøge en repræsentativ stikprøve af den interne verifikationsdokumentation og for at vurdere implementeringen af ansøgerens kvalitetsstyringssystem og de procedurer eller processer, som der henvises til i artikel 40
c)
overvågning af en repræsentativ del af de anmodede aktiviteter til akkreditering og præstationen og kompetencen for et repræsentativt antal af ansøgerens personale, der er involveret i verifikationen af operatørens eller luftfartsoperatørens rapport for at sikre, at personalet arbejder i henhold til nærværende forordning.
Ved udførelsen af disse aktiviteter skal bedømmelsesholdet opfylde de krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III.
2. Bedømmelsesholdet skal rapportere resultaterne og afvigelserne til ansøgeren i overensstemmelse med de krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III, og skal kræve, at ansøgeren reagerer på de rapporterede resultater og afvigelser i overensstemmelse med disse bestemmelser.
3. En ansøger skal foretage korrigerende handlinger for at behandle alle rapporterede afvigelser i henhold til stk. 2 og angive i sit svar på bedømmelsesholdets resultater og afvigelser, hvilke foranstaltninger der træffes eller planlægges inden for en tidsramme, som fastsættes af det nationale akkrediteringsorgan, for at løse eventuelle identificerede afvigelser.
4. Det nationale akkrediteringsorgan skal gennemgå ansøgerens reaktion på de indgivne resultater og afvigelser i henhold til stk. 3.
Hvis det nationale akkrediteringsorgan finder, at ansøgerens reaktion er utilstrækkelig eller ineffektiv, skal det nationale akkrediteringsorgan anmode ansøgeren om yderligere oplysninger eller foranstaltninger. Det nationale akkrediteringsorgan kan også anmode om dokumentation for effektiv implementering af foranstaltninger eller udføre en opfølgende bedømmelse for at vurdere effektiv implementering af de korrigerende handlinger.
Artikel 48
Afgørelse om akkreditering og akkediteringscertifikat
1. Det nationale akkrediteringsorgan skal tage hensyn til de krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III, når afgørelsen om at tildele, udvide eller forny akkrediteringen af en ansøger forberedes og træffes.
2. Hvis det nationale akkrediteringsorgan har besluttet at tildele, udvide eller forny akkrediteringen af en ansøger, udsteder det et akkediteringscertifikat herfor.
Akkediteringscertifikatet skal som minimum indeholde de oplysninger, der er påkrævet ifølge den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III.
Akkediteringscertifikatet er gyldigt i en periode, der ikke må overstige fem år efter den dato, hvor det nationale akkrediteringsorgan udstedte certifikatet.
Artikel 49
Tilsyn
1. Det nationale akkrediteringsorgan skal foretage et årligt tilsyn med hver verifikator, som det har udstedt et akkediteringscertifikat til.
Tilsynet skal mindst omfatte:
a)
et besøg på verifikatorens adresse med henblik på at udføre de aktiviteter, som der henvises til i artikel 47, stk. 1, litra b)
b)
overvågning af præstationen og kompetencen for et repræsentativt antal af verifikatorens personale i overensstemmelse med artikel 47, stk. 1, litra c).
2. Det nationale akkrediteringsorgan skal foretage det første tilsyn af en verifikator i overensstemmelse med stk. 1 senest 12 måneder efter den dato, hvor akkediteringscertifikatet blev udstedt til denne verifikator.
3. Det nationale akkrediteringsorgan skal forberede sin plan for tilsynet af hver verifikator på en måde, der giver mulighed for repræsentative stikprøver af akkrediteringsomfanget, der skal vurderes, i overensstemmelse med de krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III.
4. På baggrund af resultaterne af det i stk. 1 omhandlede tilsyn beslutter det nationale akkrediteringsorgan, om fortsættelsen af akkrediteringen skal bekræftes.
5. Hvis en verifikator udfører en verifikation i en anden medlemsstat, kan det nationale akkrediteringsorgan, som har akkrediteret verifikatoren, anmode det nationale akkrediteringsorgan i den medlemsstat, hvor verifikationen udføres, om at udføre tilsynsaktiviteter på sine vegne og under sit ansvar.
Artikel 50
Fornyelse
1. Før udløbet af akkediteringscertifikatet skal det nationale akkrediteringsorgan foretage en fornyelse af verifikatoren, som det nationale akkrediteringsorgan har udstedt et akkediteringscertifikat til, for at fastslå, om gyldigheden af dette akkediteringscertifikat kan forlænges.
2. Det nationale akkrediteringsorgan skal forberede sin plan for fornyelse af hver verifikator på en måde, der giver mulighed for repræsentative stikprøver af det akkrediteringsomfang, der skal vurderes. Ved planlægning og udførelse af tilsynet skal det nationale akkrediteringsorgan overholde de krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III.
Artikel 51
Ekstraordinær bedømmelse
1. Det nationale akkrediteringsorgan kan på ethvert tidspunkt foretage en ekstraordinær bedømmelse af verifikatoren for at sikre, at verifikatoren opfylder kravene i nærværende forordning.
2. Med henblik på at gøre det muligt for det nationale akkrediteringsorgan at vurdere behovet for en ekstraordinær bedømmelse skal verifikatoren straks underrette det nationale akkrediteringsorgan om alle væsentlige ændringer, der er relevante for dets akkreditering angående ethvert aspekt omkring dets status eller funktion. Væsentlige ændringer omfatter de ændringer, der er nævnt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III.
Artikel 52
Udvidelse af akkrediteringsomfang
Det nationale akkrediteringsorgan skal som svar på en ansøgning fra en verifikator om en udvidelse af omfanget af en tildelt akkreditering udføre de aktiviteter, der er nødvendige for at fastslå, om verifikatoren opfylder kravene i artikel 44 for den anmodede udvidelse af omfanget af sin akkreditering.
Artikel 53
Administrative foranstaltninger
1. Det nationale akkrediteringsorgan kan suspendere, tilbagetrække eller reducere en akkreditering af en verifikator, hvis verifikatoren ikke opfylder kravene i nærværende forordning.
Det nationale akkrediteringsorgan skal suspendere, tilbagetrække eller reducere en akkreditering af en verifikator, hvis verifikatoren anmoder herom.
Det nationale akkrediteringsorgan skal etablere, dokumentere, gennemføre og opretholde en procedure for suspension af akkrediteringen, tilbagetrækning af akkrediteringen og reduktion af omfanget af akkreditering.
2. Det nationale akkrediteringsorgan skal suspendere en akkreditering eller begrænse akkrediteringens omfang i hvilket som helst af følgende tilfælde:
a)
verifikatoren har begået et alvorligt brud på kravene i nærværende forordning
b)
verifikatoren har vedholdende og gentagne gange undladt at opfylde kravene i nærværende forordning
c)
verifikatoren har brudt andre af det nationale akkrediteringsorgans specifikke betingelser og vilkår.
3. Det nationale akkrediteringsorgan skal tilbagetrække akkrediteringen, hvis:
a)
verifikatoren har undladt at afhjælpe årsagerne til en beslutning om at suspendere akkediteringscertifikatet
b)
et medlem af verifikatorens øverste ledelse er blevet kendt skyldig i svig
c)
verifikatoren forsætligt har leveret falske oplysninger.
4. Et nationalt akkrediteringsorgans beslutning om at suspendere, tilbagetrække eller reducere omfanget af akkrediteringen i henhold til stk. 2 og 3 kan appelleres.
Medlemsstaterne fastlægger procedurer for behandlingen af disse appeller.
5. Et nationalt akkrediteringsorgans beslutning om at suspendere, tilbagetrække eller reducere omfanget af akkrediteringen får virkning, når den meddeles verifikatoren.
Det nationale akkrediteringsorgan bringer straks suspensionen af et akkediteringscertifikat til ophør, når det har modtaget tilfredsstillende oplysninger og er overbevist om, at verifikatoren opfylder kravene i nærværende forordning.
KAPITEL V
KRAV ANGÅENDE AKKREDITERINGSORGANER TIL AKKREDITERING AF VERIFIKATORER
Artikel 54
Nationalt akkrediteringsorgan
1. De opgaver, der har tilknytning til akkreditering i henhold til nærværende forordning, udføres af de nationale akkrediteringsorganer, der er udpeget i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 765/2008.
2. Hvis en medlemsstat beslutter at tillade certificering af verifikatorer, som er fysiske personer, i henhold til nærværende forordning, overdrages de opgaver, der har tilknytning til certificeringen af disse verifikatorer, til en anden national myndighed end det nationale akkrediteringsorgan, der er udpeget i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 765/2008.
3. Hvis en medlemsstat beslutter at benytte den i stk. 2 fastlagte mulighed, sørger den for, at den berørte myndighed opfylder kravene i nærværende forordning, herunder dem, der er fastlagt i artikel 70, og forelægger den påkrævede dokumentation i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 765/2008.
4. Et nationalt akkrediteringsorgan skal være medlem af det i henhold til artikel 14 i samme forordning anerkendte organ.
5. Et nationalt akkrediteringsorgan får overdraget udførelsen af akkreditering som en offentlig myndighedsaktivitet og skal formelt godkendes af den medlemsstat, hvor akkreditering ikke udføres direkte af de offentlige myndigheder.
6. I forbindelse med nærværende forordning udfører det nationale akkrediteringsorgan sine opgaver i overensstemmelse med de krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III.
Artikel 55
Akkreditering på tværs af grænserne
Hvis en medlemsstat mener, at det økonomisk set ikke er meningsfyldt eller bæredygtigt at udpege et nationalt akkrediteringsorgan eller at udføre akkrediteringsaktiviteter som anført i artikel 15 i direktiv 2003/87/EF, kan den pågældende medlemsstat gøre brug af et nationalt akkrediteringsorgan fra en anden medlemsstat.
Den pågældende medlemsstat underretter Kommissionen og de andre medlemsstater herom.
Artikel 56
Uafhængighed og upartiskhed
1. Det nationale akkrediteringsorgan skal være organiseret på en måde, som sikrer dets fulde uafhængighed af verifikatorer, som det bedømmer, og dets uvildighed ved udførelse af dets akkrediteringsaktiviteter.
2. I den forbindelse må det nationale akkrediteringsorgan hverken tilbyde eller levere aktiviteter eller tjenester, som leveres af en verifikator, ej heller stille konsulentbistand til rådighed, eje aktier i eller på anden måde have en finansiel eller ledelsesmæssig interesse i en verifikator.
3. Med forbehold af artikel 54, stk. 2, skal det nationale akkrediteringsorgans struktur, ansvarsområder og opgaver klart være adskilt fra den kompetente myndigheds og andre nationale myndigheders.
4. Det nationale akkrediteringsorgan skal træffe alle endelige afgørelser angående akkrediteringen af verifikatorer.
Det nationale akkrediteringsorgan kan dog uddelegere visse aktiviteter, forudsat at de krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard, som der henvises til i bilag III, er opfyldt.
Artikel 57
Bedømmelseshold
1. Det nationale akkrediteringsorgan skal udpege et bedømmelseshold for hver enkelt bedømmelse.
2. Et bedømmelseshold skal bestå af en ledende assessor og om nødvendigt af et passende antal assessorer eller tekniske eksperter til et specifikt omfang af akkreditering.
Bedømmelsesholdet skal omfatte mindst én person med kendskab til overvågning og rapportering af drivhusgasemissioner i henhold til forordning (EU) nr. 601/2012, som er relevante for omfanget af akkreditering og kompetencen og forståelsen, som er påkrævet for at bedømme verifikationsaktiviteterne i anlægget eller luftfartsoperatøren for det pågældende omfang, og mindst én person med kendskab til relevant national lovgivning og vejledning.
Artikel 58
Kompetencekrav for assessorer
1. En assessor har kompetence til at udføre de i kapitel IV krævede aktiviteter, når verifikatoren bedømmes. I den forbindelse skal assessoren:
a)
opfylde de krav, der er fastlagt i den harmoniserede standard i henhold til forordning (EF) nr. 765/2008, som der henvises til i bilag III
b)
have kendskab til direktiv 2003/87/EF, forordning (EF) nr. 601/2012, nærværende forordning, relevante standarder og anden relevant lovgivning samt gældende retningslinjer
c)
have kendskab til data- og oplysningsrevision som omhandlet i artikel 37, stk. 1, litra b), i nærværende forordning, som er erhvervet gennem uddannelse, eller adgang til en person, som har kendskab til og erfaring med sådanne data og oplysninger.
2. En ledende assessor skal opfylde de kompetencekrav, som der henvises til i stk. 1, have påvist kompetence til at lede et bedømmelseshold og være ansvarlig for udførelse af en bedømmelse i overensstemmelse med nærværende forordning.
3. Ud over de i stk. 1 nævnte kompetencekrav har interne assessorer og personer, der træffer beslutninger om tildeling, udvidelse eller fornyelse af en akkreditering, tilstrækkelig viden og erfaring til at kunne evaluere akkrediteringen.
Artikel 59
Tekniske eksperter
1. Det nationale akkrediteringsorgan kan eventuelt medtage tekniske eksperter i bedømmelsesholdet for at kunne få detaljeret viden og ekspertise inden for et specifikt emne til støtte for den ledende assessor eller assessor ved udførelsen af bedømmelsesaktiviteter.
2. En teknisk ekspert har den nødvendige kompetence til effektivt at kunne støtte den ledende assessor og assessor inden for det emne, hvor der er brug for deres viden og ekspertise. Derudover skal den tekniske ekspert have:
a)
kendskab til direktiv 2003/87/EF, forordning (EF) nr. 601/2012, nærværende forordning, relevante standarder og anden relevant lovgivning samt gældende retningslinjer
b)
tilstrækkelig forståelse af verifikationsaktiviteter.
3. En teknisk ekspert udfører nærmere bestemte opgaver under ledelse af den ledende assessor i det pågældende bedømmelseshold og under dennes fulde ansvar.
Artikel 60
Procedurer
Det nationale akkrediteringsorgan skal opfylde de krav, der er fastsat i henhold til artikel 8 i forordning (EF) nr. 765/2008.
Artikel 61
Klager
Hvis det nationale akkrediteringsorgan har modtaget en klage angående verifikatoren fra den kompetente myndighed, operatøren eller luftfartsoperatøren eller andre interesserede parter, skal det nationale akkrediteringsorgan inden for en rimelig frist:
a)
bedømme klagens validitet
b)
sikre, at den pågældende verifikator har fået mulighed for at indgive sine bemærkninger
c)
træffe de nødvendige foranstaltninger til at behandle klagen
d)
registrere klagen og den trufne foranstaltning og
e)
besvare klagen.
Artikel 62
Registre og dokumentation
Det nationale akkrediteringsorgan skal føre registreringer for hver enkelt person, der er involveret i akkrediteringsprocessen. Disse registreringer skal omfatte relevante kvalifikationer, uddannelse, erfaring, uvildighed og kompetence, som er nødvendig for at kunne demonstrere overholdelse af nærværende forordning.
Artikel 63
Adgang til oplysninger og fortrolighed
1. Det nationale akkrediteringsorgan skal jævnligt gøre den information, som indhentes under udførelsen af dets akkrediteringsaktiviteter, offentlig tilgængelig.
2. Det nationale akkrediteringsorgan skal i overensstemmelse med artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 765/2008 træffe passende foranstaltninger for, når det er relevant, at beskytte fortroligheden af erhvervet information.
Artikel 64
Peerevaluering
1. Nationale akkrediteringsorganer skal lade sig underkaste regelmæssig peerevaluering.
Peerevalueringen organiseres af det organ, der er anerkendt i henhold til artikel 14 i forordning (EF) nr. 765/2008.
2. Det ifølge artikel 14 i forordning (EF) nr. 765/2008 anerkendte organ implementerer passende kriterier for peerevaluering og en effektiv og uafhængig peerevalueringsproces for at kunne vurdere, hvorvidt:
a)
det nationale akkrediteringsorgan, der er genstand for peerevaluering, har udført akkrediteringsaktiviteterne i overensstemmelse med kapitel IV
b)
det nationale akkrediteringsorgan, der er genstand for peerevaluering, har opfyldt de i nærværende kapitel nævnte krav.
Kriterierne skal omfatte kompetencekrav til peerevaluatorer og peerevalueringsteams, som er specifikke for ordningen om handel af kvoter for drivhusgasemissioner, der er etableret ved direktiv 2003/87/EF.
3. Det ifølge artikel 14 i forordning (EF) nr. 765/2008 anerkendte organ udgiver og videregiver resultatet af peerevalueringen af det nationale akkrediteringsorgan til Kommissionen, de nationale myndigheder, der er ansvarlige for de nationale akkrediteringsorganer i medlemsstaterne, og den kompetente myndighed i medlemsstaterne eller det kontaktpunkt, som der henvises til i artikel 69, stk. 2.
4. Hvis et nationalt akkrediteringsorgan har gennemført en peerevaluering organiseret af det ifølge artikel 14 i forordning nr. 765/2008 anerkendte organ, før nærværende forordnings ikrafttræden, undtages det nationale akkrediteringsorgan for yderligere peerevaluering efter nærværende forordnings ikrafttræden, hvis det kan påvise overholdelse af nærværende forordning, jf. dog stk. 1.
Med henblik herpå forelægger det pågældende nationale akkrediteringsorgan en anmodning og den fornødne dokumentation for det ifølge artikel 14 i forordning nr. 765/2008 anerkendte organ.
Det ifølge artikel 14 i forordning nr. 765/2008 anerkendte organ beslutter, om betingelserne for godkendelse af en undtagelse er blevet opfyldt.
Undtagelsen gælder for en periode på højst tre år fra datoen for meddelelse af beslutningen til det nationale akkrediteringsorgan.
5. Den nationale myndighed, som ifølge artikel 54, stk. 2, har fået overdraget opgaverne vedrørende certificeringen af verifikatorer, som er fysiske personer, jf. nærværende forordning, har en troværdighedsgrad svarende til nationale akkrediteringsorganer, som har ladet sig underkaste en peerevaluering.
Med henblik herpå skal den berørte medlemsstat straks efter sine beslutninger om at bemyndige den nationale myndighed til at foretage certificering give Kommissionen og de øvrige medlemsstater al relevant dokumentation. Ingen national myndighed må certificere verifikatorer i henhold til nærværende forordning, før den berørte medlemsstat har givet den pågældende dokumentation.
Den berørte medlemsstat skal regelmæssigt kontrollere den nationale myndigheds funktion for at sikre, at denne fortsat opfylder tidligere nævnte troværdighedsgrad, og underretter Kommissionen herom.
Artikel 65
Korrigerende handlinger
1. Medlemsstaterne overvåger deres nationale akkrediteringsorganer regelmæssigt for at sikre, at de kontinuerligt opfylder kravene i nærværende forordning, under hensyntagen til resultaterne af peerevalueringen, som er udført i overensstemmelse med artikel 64.
2. Hvis et nationalt akkrediteringsorgan ikke opfylder kravene eller mangler at opfylde sine forpligtelser som fastlagt i nærværende forordning, træffer den berørte medlemsstat passende korrigerende handlinger eller sikrer sig, at der træffes sådanne passende korrigerende handlinger, og underretter Kommissionen herom.
Artikel 66
Gensidig anerkendelse af verifikatorer
1. Medlemsstaterne anerkender ligeværdigheden af de tjenester, som udføres af de nationale akkrediteringsorganer, der har ladet sig underkaste en peerevaluering. Medlemsstaterne skal acceptere akkrediteringscertifikater for verifikatorer, som er akkrediteret af disse nationale akkrediteringsorganer, og respektere verifikatorernes ret til at udføre verifikation inden for deres akkrediteringsomfang.
2. Hvis et nationalt akkrediteringsorgan ikke har ladet sig underkaste en komplet peerevalueringsproces inden den 31. december 2014, accepterer medlemsstaterne akkrediteringscertifikater for verifikatorer, som er akkrediteret af det pågældende nationale akkrediteringsorgan, forudsat at det ifølge artikel 14 i forordning (EF) nr. 765/2008 anerkendte organ har påbegyndt en peerevaluering for det pågældende nationale akkrediteringsorgan, og at det ikke har identificeret nogen manglende overholdelse hos det nationale akkrediteringsorgan af nærværende forordning.
3. Hvis certificeringen af verifikatorer udføres af en national myndighed omhandlet i artikel 54, stk. 2, accepterer medlemsstaterne den attest, som er udstedt af en sådan myndighed, og respekterer certificerede verifikatorers ret til at udføre verifikation inden for deres certificeringsomfang.
Artikel 67
Overvågning af leverede tjenester
Hvis en medlemsstat under en inspektion, som er udført i overensstemmelse med artikel 31, stk. 4, i direktiv 2006/123/EF, fastslår, at en verifikator ikke overholder nærværende forordning, underretter den kompetente myndighed eller det nationale akkrediteringsorgan i den pågældende medlemsstat det nationale akkrediteringsorgan, der har akkrediteret verifikatoren, herom.
Det nationale akkrediteringsorgan, der har akkrediteret verifikatoren, skal betragte meddelelsen af denne oplysning som en klage i henhold til artikel 61 i nærværende forordning og træffer passende foranstaltninger og svarer den kompetente myndighed eller det nationale akkrediteringsorgan i overensstemmelse med artikel 72, stk. 2, andet afsnit, i nærværende forordning.
Artikel 68
Elektroniske data og anvendelse af automatiserede systemer
1. Medlemsstaterne kan kræve, at verifikatorer anvender elektroniske skabeloner eller specifikke filformater til verifikationsrapporter i overensstemmelse med artikel 74, stk. 1, i forordning (EU) nr. 601/2012.
2. Standardiserede elektroniske skabeloner eller filformatsspecifikationer kan stilles til rådighed til fremsendelse af verifikationsrapporten og til andre typer kommunikation mellem operatøren, luftfartsoperatøren, verifikatoren, den kompetente myndighed og det nationale akkrediteringsorgan i overensstemmelse med artikel 74, stk. 2, i forordning (EU) nr. 601/2012.
KAPITEL VI
INFORMATIONSUDVEKSLING
Artikel 69
Informationsudveksling og kontaktpunkter
1. Medlemsstaterne etablerer en effektiv udveksling af passende information og et effektivt samarbejde mellem deres nationale akkrediteringsorgan eller, når det er relevant, den nationale myndighed, som har fået overdraget certificeringen af verifikatorer, og den kompetente myndighed.
2. Hvis der er udpeget mere end en kompetent myndighed i henhold til artikel 18 i direktiv 2003/87/EF i en medlemsstat, bemyndiger medlemsstaten én af disse kompetente myndigheder til at være kontaktpunkt til udveksling af information, til at koordinere det i stk. 1 omhandlede samarbejde og for de aktiviteter, som der henvises til i dette kapitel.
Artikel 70
Akkrediteringsarbejdsprogram og ledelsesrapport
1. Senest den 31. december hvert år forelægger det nationale akkrediteringsorgan et akkrediteringsarbejdsprogram til den kompetente myndighed i hver medlemsstat sammen med en liste over de af det pågældende nationale akkrediteringsorgan akkrediterede verifikatorer, som har meddelt det i henhold til artikel 76, at de agter at udføre verifikationer i disse medlemsstater. Akkrediteringsarbejdsprogrammet skal som minimum indeholde følgende oplysninger for hver verifikator:
a)
forventede tid og sted for verifikationen
b)
oplysninger om aktiviteter, som det nationale akkrediteringsorgan har planlagt for den pågældende verifikator, især overvågnings- og fornyelsessaktiviteter
c)
datoer for forventede overvågningsbesøg, der skal udføres af det nationale akkrediteringsorgan for at bedømme verifikatoren, herunder adresse og kontaktinformation for operatører eller luftfartsoperatører, der vil blive besøgt i forbindelse med overvågningsbesøgene
d)
oplysninger om, hvorvidt det nationale akkrediteringsorgan har anmodet det nationale akkrediteringsorgan i den medlemsstat, hvori verifikatoren udfører verifikationen, om at udføre overvågningsaktiviteter.
2. Efter fremlæggelsen af akkrediteringsarbejdsprogrammet i overensstemmelse med stk. 1 stiller den kompetente myndighed enhver form for relevant information til rådighed for det nationale akkrediteringsorgan, især om relevant national lovgivning eller retningslinjer.
3. Senest den 1. juni hvert år stiller det nationale akkrediteringsorgan en ledelsesrapport til rådighed for den kompetente myndighed. Ledelsesrapporten indeholder som minimum følgende oplysninger for hver verifikator, som er blevet akkrediteret af det pågældende nationale akkrediteringsorgan:
a)
akkrediteringsoplysninger om verifikatorer, der for nyligt er blevet akkrediteret af det pågældende nationale akkrediteringsorgan, herunder akkrediteringens omfang for disse verifikatorer
b)
enhver ændring i akkrediteringens omfang for verifikatorerne
c)
opsummerede resultater af overvågnings- og fornyelsesaktiviteter udført af det nationale akkrediteringsorgan
d)
opsummerede resultater af ekstraordinære bedømmelser, der er foretaget, herunder årsager til disse ekstraordinære bedømmelser
e)
enhver klage indgivet mod verifikatoren efter den seneste ledelsesrapport og de foranstaltninger, som det nationale akkrediteringsorgan har iværksat.
Artikel 71
Informationsudveksling angående administrative foranstaltninger
Hvis det nationale akkrediteringsorgan har pålagt verifikatoren administrative foranstaltninger i henhold til artikel 53, eller hvis en suspension af akkrediteringen er bragt til ophør, eller en appelafgørelse har omstødt en afgørelse truffet af et nationalt akkrediteringsorgan om at pålægge administrative foranstaltninger som omhandlet i artikel 53, underretter det nationale akkrediteringsorgan følgende parter:
a)
den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor verifikatoren er akkrediteret
b)
den kompetente myndighed og det nationale akkrediteringsorgan i hver af de medlemsstater, hvor verifikatoren udfører verifikationer.
Artikel 72
Den kompetente myndigheds informationsudveksling
1. Den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor verifikatoren udfører verifikationen, underretter årligt det nationale akkrediteringsorgan, der har akkrediteret verifikatoren, som minimum om følgende:
a)
relevante resultater opnået gennem kontrol af operatørens og luftfartsoperatørens rapport og verifikationsrapporterne, især enhver konstateret manglende overholdelse fra pågældende verifikators side af nærværende forordning
b)
resultaterne fra inspektionen af operatøren eller luftfartsoperatøren, hvis disse resultater er relevante for det nationale akkrediteringsorgan i forbindelse med verifikatorens akkreditering og overvågning, eller hvis disse resultater omfatter enhver konstateret manglende overholdelse fra verifikators side af nærværende forordning
c)
resultater fra evalueringen af den interne verifikationsdokumentation af den pågældende verifikator, hvis den kompetente myndighed har evalueret den interne verifikationsdokumentation i henhold til artikel 26, stk. 3
d)
klager modtaget af den kompetente myndighed angående den pågældende verifikator.
2. Hvis den i stk. 1 omhandlede information dokumenterer, at den kompetente myndighed har konstateret, at verifikatoren ikke har overholdt nærværende forordning, betragter det nationale akkrediteringsorgan meddelelsen af denne oplysning som en klage fra den kompetente myndighed angående den pågældende verifikator i henhold til artikel 61.
Det nationale akkrediteringsorgan skal træffe passende foranstaltninger for at behandle sådanne oplysninger og svare den kompetente myndighed senest tre måneder efter datoen for modtagelse heraf. Det nationale akkrediteringsorgan underretter i sit svar til den kompetente myndighed om de foranstaltninger, som det træffer, og, når det er relevant, om de administrative foranstaltninger, der pålægges verifikatoren.
Artikel 73
Informationsudveksling om overvågning
1. Hvis det nationale akkrediteringsorgan i den medlemsstat, hvor en verifikator udfører en verifikation, er blevet anmodet om i henhold til artikel 49, stk. 5, at udføre overvågningsaktiviteter, rapporterer det nationale akkrediteringsorgan sine resultater til det nationale akkrediteringsorgan, som har akkrediteret verifikatoren, medmindre andet er aftalt mellem de to nationale akkrediteringsorganer.
2. Det nationale akkrediteringsorgan, der har akkrediteret verifikatoren, skal tage hensyn til de i stk. 1 omhandlede resultater, når det vurderer, om verifikatoren opfylder kravene i nærværende forordning.
3. Hvis de i stk. 1 omhandlede resultater peger på, at verifikatoren ikke overholder nærværende forordning, skal det nationale akkrediteringsorgan, der har akkrediteret verifikatoren, træffe passende foranstaltninger i henhold til nærværende forordning og underretter det nationale akkrediteringsorgan, der har udført overvågningsaktiviteter, om:
a)
hvilke foranstaltninger der er blevet truffet af det nationale akkrediteringsorgan, som har akkrediteret verifikatoren
b)
når det er relevant, hvordan resultaterne er blevet behandlet af verifikatoren
c)
når det er relevant, hvilke administrative foranstaltninger der er blevet pålagt verifikatoren.
Artikel 74
Informationsudveksling med en medlemsstat, hvor verifikatoren er etableret
Hvis en verifikator har fået tildelt akkreditering af et nationalt akkrediteringsorgan i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor verifikatoren er etableret, skal det akkrediteringsarbejdsprogram og den ledelsesrapport, som der henvises til i artikel 70, samt de oplysninger, som der henvises til i artikel 71, også gives til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor verifikatoren er etableret.
Artikel 75
Databaser over akkrediterede verifikatorer
1. Nationale akkrediteringsorganer, eller når det er relevant, nationale myndigheder, som der henvises til i artikel 54, stk. 2, opretter og forvalter en database og giver andre nationale akkrediteringsorganer, nationale myndigheder, verifikatorer, operatører, luftfartsoperatører og kompetente myndigheder adgang til denne database.
Det ifølge artikel 14 i forordning (EU) nr. 765/2008 anerkendte organ skal lette og harmonisere adgangen til databaserne med henblik på at opnå en effektiv og omkostningseffektiv kommunikation mellem nationale akkrediteringsorganer, nationale myndigheder, verifikatorer, operatører, luftfartsoperatører og kompetente myndigheder og kan samkøre de pågældende databaser i en enkelt, central database.
2. Den i stk. 1 omhandlede database skal som minimum indeholde følgende oplysninger:
a)
navn og adresse på hver verifikator, som er akkrediteret af det nationale akkrediteringsorgan
b)
de medlemsstater, hvor verifikatoren udfører verifikation
c)
hver verifikators akkrediteringsomfang
d)
den dato, hvor akkrediteringen blev givet, og akkrediteringens udløbsdato
e)
alle oplysninger om administrative foranstaltninger, der er pålagt verifikatoren.
Oplysningerne skal være offentligt tilgængelige.
Artikel 76
Meddelelse fra verifikatorer
1. For at det nationale akkrediteringsorgan kan udarbejde et akkrediteringsarbejdsprogram og en ledelsesrapport, som der henvises til i artikel 70, skal en verifikator senest 15. november hvert år sende følgende oplysninger til det nationale akkrediteringsorgan, der har akkrediteret den pågældende verifikator:
a)
planlagt tid og sted for de verifikationer, som verifikatoren planmæssigt skal udføre
b)
adresse og kontaktoplysninger for de operatører og luftfartsoperatører, hvis emissions- og tonkilometerrapport er omfattet af verifikation.
2. Hvis der sker ændringer i de oplysninger, som der henvises til i stk. 1, skal verifikatoren underrette akkrediteringsorganet om disse ændringer inden for en tidsfrist, som er aftalt med det pågældende akkrediteringsorgan.
KAPITEL VII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 77
Overgangsbestemmelser
Emissions- og, når det er relevant, aktivitetsdata fra før den 1. januar 2013 verificeres i henhold til de krav, der er fastsat i beslutning 2007/589/EF (11).
Artikel 78
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2013.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. juni 2012.
32012R0600
L 181/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 600/2012
od 21. lipnja 2012.
o verifikaciji izvješća o emisijama stakleničkih plinova i izvješća o tonskim kilometrima te o akreditaciji verifikatora u skladu s Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (1), a posebno njezin članak 15. četvrti stavak,
budući da:
(1)
Potreban je opći okvir pravila za akreditaciju verifikatora kako bi se osiguralo da verifikaciju izvješća operatora ili operatora zrakoplova u okviru sustava Unije za trgovanje emisijskim jedinicama stakleničkih plinova, koja se podnose u skladu s Uredbom Komisije (EU) br. 601/2012 od 21. lipnja 2012. o praćenju emisija stakleničkih plinova i izvješćivanju o njima u skladu s Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (2), provode verifikatori koji posjeduju tehničke kompetencije za provođenje povjerenog im zadatka na neovisan i nepristran način i u skladu sa zahtjevima i načelima navedenima u ovoj Uredbi.
(2)
Direktivom 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu (3) uspostavljen je opći okvir za slobodno kretanje usluga i pružatelja usluga u Uniji uz istodobno održavanje visoke kvalitete usluga. Usklađivanje pravila za akreditaciju i verifikaciju na razini Unije u okviru sustava Unije za trgovanje emisijama trebalo bi doprinijeti konkurentnom tržištu za verifikatore i istovremeno osigurati transparentnost i informiranost za operatore i operatore zrakoplova.
(3)
Kod provedbe članka 15. Direktive 2003/87/EZ potrebno je osigurati sinergiju između sveobuhvatnog okvira za akreditaciju uspostavljenog Uredbom (EZ) br. 765/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o utvrđivanju zahtjeva za akreditaciju i za nadzor nad tržištem s obzirom na stavljanje proizvoda na tržište i o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 339/93 (4) i srodnih odredaba Odluke br. 768/2008/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o zajedničkom okviru za stavljanje proizvoda na tržište i o stavljanju izvan snage Odluke Vijeća 93/465/EEZ (5), s jedne strane i posebnih značajki sustava Unije za trgovanje emisijama stakleničkih plinova te zahtjeva koji su bitni za učinkovitu provedbu Direktive 2003/87/EZ, s druge strane. Uredbu (EZ) br. 765/2008 stoga bi trebalo i dalje primjenjivati na one aspekte akreditacije verifikatora koji nisu obuhvaćeni ovom Uredbom. Osobito bi trebalo osigurati da u slučajevima kada zbog domaće prakse u nekoj državi članici alternativni postupak za akreditaciju, odnosno certifikaciju verifikatora koji su fizičke osobe, obavlja državno tijelo koje je ta država članica imenovala u skladu s Uredbom (EZ) br. 765/2008, predmetna država članica osigurava dokumentirane dokaze da je razina vjerodostojnosti tog tijela slična razini vjerodostojnosti nacionalnih akreditacijskih tijela koja su uspješno prošla istorazinsko ocjenjivanje koje organizira tijelo priznato prema članku 14. navedene Uredbe.
(4)
Uredbom (EZ) br. 1221/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o dobrovoljnom sudjelovanju organizacija u programu gospodarenja okolišem i revizije okoliša Zajednice (EMAS) te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 761/2001 i Odluka Komisije 2001/681/EZ i 2006/193/EZ (6) utvrđuje se neovisan i neutralan sustav akreditacije ili licenciranja verifikatora u području okoliša. Radi usklađenosti i smanjivanja administrativnog opterećenja koje se nameće državama članicama i gospodarskim subjektima, primjereno je uzeti u obzir sinergije između te i ove Uredbe.
(5)
U okviru sustava verifikacije i akreditacije trebalo bi izbjegavati svako nepotrebno udvostručavanje postupaka i organizacija uspostavljenih u skladu s drugim pravnim instrumentima Unije, koje bi imalo za posljedicu veće opterećenje država članica ili gospodarskih subjekata. Stoga je primjereno koristiti najbolje prakse koje proizlaze iz primjene usklađenih standarda koje je usvojio Europski odbor za standardizaciju na temelju uputa koje je Komisija izdala u skladu s Direktivom 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka pružanja informacija u području tehničkih normi i propisa i propisa o uslugama informacijskog društva (7), kao što su usklađena norma o općim zahtjevima za akreditacijska tijela koja akreditiraju tijela za utvrđivanje sukladnosti i usklađena norma o zahtjevima za validacijska i verifikacijska tijela nadležna za stakleničke plinove, koji se koriste kod akreditacije ili drugih oblika priznavanja, na koje su upute objavljene u Službenom listu Europske unije, kao u dokument EA-6/03 i drugi tehnički dokumenti koje je izradila Europska organizacija za akreditaciju ili druga tijela.
(6)
Kod utvrđivanja usklađenih pravila za verifikaciju izvješća operatora ili operatora zrakoplova i za akreditaciju verifikatora, potrebno je osigurati da opterećenje operatora koji godišnje emitiraju manje količine ugljičnog dioksida (CO2), operatera zrakoplova koji se u smislu Uredbe (EU) br. 601/2012 smatraju malim emiterima kao i raspoloživih resursa država članica ne bude nerazmjerno u odnosu na postavljene ciljeve.
(7)
Članak 27. Direktive 2003/87/EZ omogućuje državama članicama da isključe mala postrojenja koja podliježu jednakim mjerama iz sustava trgovanja emisijskim jedinicama, pod uvjetom da se ispune uvjeti sadržani u tom članku. Tu Uredbu ne bi trebalo izravno primjenjivati na postrojenja isključena u skladu s člankom 27. Direktive 2003/87/EZ osim ako država članica odluči da bi tu Uredbu trebalo primjenjivati.
(8)
U skladu s načelima iz Priloga V. Direktivi 2003/87/EZ, verifikator bi trebao primjenjivati pristup koji se temelji na riziku, kako bi njegovo mišljenje pružalo dovoljnu garanciju da nema značajnih netočnosti u navedenim ukupnim emisijama ili tonskim kilometrima i da se izvješće može verificirati kao zadovoljavajuće. Razina jamstva trebala bi biti povezana s opsegom i temeljitošću verifikacijskih aktivnosti provedenih tijekom verifikacije i s formulacijom verifikacijskog mišljenja. Verifikator bi trebao biti obvezan da na temelju nalaza i informacija dobivenih verifikacijskim postupkom prilagodi jednu ili više aktivnosti u okviru postupka verifikacije kako bi ispunio zahtjeve za postizanje razumnog jamstva.
(9)
Da ne bi došlo do miješanja uloga nadležnog tijela i verifikatora, kod provođenja verifikacijskih aktivnosti trebalo bi jasno definirati odgovornosti verifikatora. Plan praćenja koji je odobrilo nadležno tijelo verifikator bi trebao uzeti kao referentnu točku i procijeniti jesu li taj plan i u njemu opisani postupci pravilno provedeni. Ako verifikator utvrdi nesukladnost s Uredbom (EU) br. 601/2012, njegova bi odgovornost trebala biti da tu nesukladnost navede u verifikacijskom izvješću.
(10)
Za učinkovitu verifikaciju izvješća operatora ili operatora zrakoplova potrebno je potpuno razumijevanje njihovih aktivnosti. Verifikator bi trebao provoditi tražene verifikacijske aktivnosti ako je prethodnim ocjenjivanjem dokazano da je za to kompetentan. Da bi se osigurala visoka razina kvalitete verifikacijskih aktivnosti, trebalo bi razviti usklađena pravila za prethodno ocjenjivanje na temelju kojega se utvrđuje je li verifikator kompetentan, neovisan i nepristran da bi mogao provoditi tražene verifikacijske aktivnosti u skladu s pravilima i načelima navedenima u ovoj Uredbi.
(11)
Razmjena relevantnih informacija između operatora ili operatora zrakoplova i verifikatora ključna je u svim fazama verifikacijskih aktivnosti, posebno u predugovornoj fazi, u strateškoj analizi koju provodi verifikator kao i tijekom cjelokupne verifikacije. Trebalo bi uspostaviti skup usklađenih zahtjeva koji bi regulirali tu razmjenu informacija između operatora ili operatora zrakoplova i verifikatora u svako doba.
(12)
Sve verifikacijske aktivnosti u okviru postupka verifikacije međusobno su povezane i trebalo bi ih zaključiti verifikacijskim izvješćem koje izdaje verifikator i koje sadrži izjavu o verifikaciji u skladu s rezultatima verifikacijskog ocjenjivanja. Trebalo bi uspostaviti usklađene zahtjeve za verifikacijsko izvješće i provođenje verifikacijskih aktivnosti, kako bi se osiguralo da verifikacijsko izvješće i verifikacijske aktivnosti u državama članicama ispunjavaju iste norme.
(13)
Analiza mogućnosti da izneseni podaci sadrže netočnosti koje mogu biti značajne ključni je dio verifikacijskog postupka na temelju kojega se određuje kako bi verifikator trebao provoditi verifikacijske aktivnosti. Stoga je svaki element u postupku verifikacije snažno povezan s rezultatima analize rizika od netočnosti.
(14)
Trebalo bi usvojiti posebne odredbe za verifikaciju izvješća operatora zrakoplova i operatora postrojenja na koja se odnosi Direktiva 2009/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o geološkom skladištenju ugljikovog dioksida i o izmjeni Direktive Vijeća 85/337/EEZ, Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2000/60/EZ, 2001/80/EZ, 2004/35/EZ, 2006/12/EZ, 2008/1/EZ i Uredbe (EZ) br. 1013/2006. (8)
(15)
Točno i učinkovito izvješćivanje operatora ili operatora zrakoplova o emisijama stakleničkih plinova ključno je za provedbu Direktive 2003/87/EZ. Da bi se osiguralo pravilno funkcioniranje postupka praćenja i izvješćivanja, u verifikacijske aktivnosti koje provodi verifikator trebalo bi biti uključeno neprekidno poboljšavanje učinkovitosti operatora i operatora zrakoplova.
(16)
Verifikacijske aktivnosti i izdavanje verifikacijskog izvješća trebali bi provoditi samo verifikatori i njihovo osoblje koji su kompetentni. Verifikatori bi trebali uspostaviti i stalno poboljšavati interne postupke koji osiguravaju da kompletno osoblje uključeno u verifikacijske aktivnosti bude kompetentno za provođenje povjerenih mu zadataka. Kriteriji za utvrđivanje kompetencija verifikatora trebali bi biti isti u svim državama članicama te bi trebali biti provjerljivi, objektivni i transparentni.
(17)
Nacionalno akreditacijsko tijelo osnovano u skladu s Uredbom (EZ) br. 765/2008 trebalo bi biti ovlašteno za akreditiranje i izdavanje mjerodavne izjave o kompetentnosti verifikatora za provođenje verifikacijskih aktivnosti u skladu s ovom Uredbom, donošenje administrativnih mjera i provođenje nadzora verifikatora.
(18)
Državi članici koja ne smatra da je osnivanje nacionalnog akreditacijskog tijela ili provođenje akreditacijskih aktivnosti gospodarski opravdano ili održivo trebalo bi omogućiti korištenje usluga nacionalnog akreditacijskog tijela neke druge države članice. Provođenje akreditacijskih aktivnosti u skladu s ovom Uredbom trebalo bi dozvoliti samo nacionalnim tijelima koja su uspješno prošla istorazinsko ocjenjivanje koje organizira tijelo priznato prema članku 14. Uredbe (EZ) br. 765/2008.
(19)
Za nacionalna akreditacijska tijela koja dokažu sukladnost s ovom Uredbom i koja su već uspješno prošla istorazinsko ocjenjivanje koje je organiziralo tijelo priznato u skladu s člankom 14. Uredbe (EU) No 765/2008 trebalo bi smatrati da ispunjavaju postavljene proceduralne zahtjeve za nacionalna akreditacijska tijela, kao što su zahtjevi u pogledu njihove strukture, uspostave kompetencijskog postupka, uspostave potrebnih postupaka i sustava upravljanja kao i mjera za osiguravanje povjerljivosti dobivenih podataka, te bi ih po stupanju ove Uredbe na snagu trebalo izuzeti od novog istorazinskog ocjenjivanja. U skladu s Direktivom 2003/4/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o javnom pristupu informacijama o okolišu i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 90/313/EEZ (9), informacije o okolišu sadržane u izvješćima operatora i operatora zrakoplova kojima raspolažu javna tijela radi transparentnosti trebalo bi objaviti i pritom poštovati određene zahtjeve u pogledu povjerljivosti.
(20)
Učinkovita suradnja među nacionalnim akreditacijskim tijelima ili, prema potrebi, drugim nacionalnim tijelima i nadležnim tijelima ključna je za pravilno funkcioniranje sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova i za nadzor nad kvalitetom verifikacije. Radi transparentnosti potrebno je osigurati da nacionalna akreditacijska tijela ili, prema potrebi, druga nacionalna tijela i nadležna tijela uspostave učinkovite mehanizme za razmjenu informacija. Razmjena informacija između nadležnih tijela i između nadležnih tijela i nacionalnih akreditacijskih tijela ili drugih nacionalnih tijela trebala bi podlijegati najstrožim garancijama za čuvanje povjerljivosti i poslovne tajne i provoditi u skladu s važećim nacionalnim pravom i pravom Unije.
(21)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Odbora za klimatske promjene,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom utvrđuju odredbe o verifikaciji izvješća podnesenih u skladu s Direktivom 2003/87/EZ te o akreditaciji i nadzoru verifikatora.
Ovom se Uredbom isto tako utvrđuju, ne dovodeći u pitanje Uredbu (EZ) br. 765/2008, odredbe o međusobnom priznavanju verifikatora i istorazinskoj procjeni nacionalnih akreditacijskih tijela u skladu s člankom 15. Direktive 2003/87/EZ.
Članak 2.
Područje primjene
Ova se Uredba primjenjuje na verifikaciju podataka o emisijama stakleničkih plinova i tonskim kilometrima zabilježenih od 1. siječnja 2013. i iznesenih u izvješćima u skladu s člankom 14. Direktive 2003/87/EZ.
Članak 3.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe, pored definicija utvrđenih u članku 3. Direktive 2003/87/EZ i u članku 3. Uredbe (EU) br. 601/2012, primjenjuju se sljedeće definicije:
(1)
„detekcijski rizik” znači rizik da verifikator ne otkrije značajnu netočnost;
(2)
„akreditacija” znači potvrda nacionalnog akreditacijskog tijela da verifikator ispunjava zahtjeve utvrđene usklađenim normama u smislu točke 9. članka 2. Uredbe (EZ) br. 765/2008 i zahtjeve utvrđene u ovoj Uredbi za provođenje verifikacije izvješća operatora i operatora zrakoplova u skladu s ovom Uredbom;
(3)
„verifikator” znači pravna osoba ili drugi pravni subjekt koji provodi verifikacijske aktivnosti u skladu s ovom Uredbom i koji je akreditiralo nacionalno akreditacijsko tijelo u skladu s Uredbom (EZ) br. 765/2008 i ovom Uredbom, ili drukčije ovlaštena fizička osoba, ne dovodeći u pitanje članak 5. stavak 2. te Uredbe, u vrijeme izdavanja verifikacijskog izvješća;
(4)
„verifikacija” znači aktivnosti koje provodi verifikator radi izdavanja verifikacijskog izvješća u skladu s ovom Uredbom;
(5)
„značajna netočnost” znači netočnost koja po mišljenju verifikatora, pojedinačno ili u kombinaciji s drugim netočnostima, prelazi razinu značajnosti ili bi mogla utjecati na obradu izvješća operatora ili operatora zrakoplova od strane nadležnog tijela;
(6)
„izvješće operatora ili operatora zrakoplova” znači godišnje izvješće o emisijama koje podnosi operator ili operator zrakoplova u skladu s člankom 14. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ ili izvješće o tonskim kilometrima koje podnosi operator zrakoplova u okviru zahtjeva za dodjelu emisijskih jedinica u skladu s člancima 3.e i 3.f te Direktive;
(7)
„opseg akreditacije” znači aktivnosti iz Priloga I. za koje se akreditacija traži ili je već dodijeljena;
(8)
„kompetencija” znači sposobnost primjene znanja i vještina za provođenje aktivnosti;
(9)
„razina značajnosti” znači kvantitativni prag ili granična vrijednost iznad koje netočnosti, pojedinačno ili u kombinaciji s drugim netočnostima, verifikator smatra značajnima.
(10)
„sustav kontrole” znači procjena rizika operatora ili operatora zrakoplova i ukupne kontrolne aktivnosti, uključujući stalno upravljanje tim aktivnostima, koje operator ili operator zrakoplova uvodi, dokumentira, primjenjuje i održava u skladu s člankom 58. Uredbe (EU) br. 601/2012;
(11)
„kontrolne aktivnosti” znači postupci koje operator ili operator zrakoplova primjenjuje kako bi ublažio inherentne rizike;
(12)
„nesukladnost” znači jedno od sljedećeg:
(a)
za potrebe verifikacije izvješća operatora o emisijama, svako djelovanje ili nedjelovanje od strane operatora, koje je u suprotnosti s dozvolom za emisije stakleničkih plinova i zahtjevima iz plana praćenja koji je odobrilo nadležno tijelo;
(b)
za potrebe verifikacije izvješća operatora zrakoplova o tonskim kilometrima, svako djelovanje ili nedjelovanje od strane operatora ili operatora zrakoplova, koje je u suprotnosti sa zahtjevima iz plana praćenja koji je odobrilo nadležno tijelo;
(c)
za potrebe akreditacije u skladu s poglavljem IV., svako djelovanje ili nedjelovanje od strane verifikatora koje je u suprotnosti sa zahtjevima iz ove Uredbe;
(13)
„lokacija”, za potrebe verifikacije izvješća operatora ili operatora zrakoplova o emisijama ili tonskim kilometrima, znači mjesta za koja se utvrđuje postupak praćenja i na kojima se njime upravlja, uključujući mjesta gdje se kontroliraju i pohranjuju relevantni podaci i informacije;
(14)
„kontrolno okruženje” znači okruženje u kojem funkcionira sustav interne kontrole i sveukupno djelovanje uprave operatora ili operatora zrakoplova koje osigurava osviještenost o tom sustavu interne kontrole;
(15)
„inherentni rizik” znači podložnost parametara u izvješću operatora ili operatora zrakoplova netočnostima koje bi pojedinačno ili u kombinaciji s drugim netočnostima mogle biti značajne, prije nego se uzme u obzir učinak uz to vezanih kontrolnih aktivnosti;
(16)
„kontrolni rizik” znači podložnost parametara u izvješću operatora ili operatora zrakoplova netočnostima koje bi mogle biti značajne pojedinačno ili u kombinaciji s drugim netočnostima i koje kontrolni sustav neće pravovremeno spriječiti ili otkriti i ispraviti;
(17)
„verifikacijski rizik” znači rizik da verifikator izrazi neprimjereno verifikacijsko mišljenje ako su u izvješću operatora ili operatora zrakoplova sadržane značajne netočnosti, pri čemu taj rizik može biti funkcija inherentnog rizika, kontrolnog rizika i detekcijskog rizika;
(18)
„razumno jamstvo” znači visoka ali ne apsolutna razina jamstva, pozitivno izražena u verifikacijskom mišljenju, da izvješće operatora ili operatora zrakoplova ne sadrži značajne netočnosti;
(19)
„analitički postupci” znači analize fluktuacija i trendova podataka, uključujući analize odnosa koji su nesukladni s drugim relevantnim informacijama ili koji odstupaju od predviđenih vrijednosti;
(20)
„interna verifikacijska dokumentacija” znači sva interna dokumentacija koju je verifikator prikupio radi bilježenja svih dokumentiranih dokaza i obrazlaganja svih aktivnosti provedenih u okviru verifikacije izvješća operatora ili operatora zrakoplova;
(21)
„glavni revizor prema EU ETS direktivi” znači revizor zadužen za vođenje i nadzor verifikacijskog tima, koji je odgovoran za provođenje verifikacije i izvješćivanje o verifikaciji izvješća operatora ili operatora zrakoplova;
(22)
„revizor prema EU ETS direktivi” znači pojedinačni član tima za provođenje verifikacije izvješća operatora ili operatora zrakoplova koji nije glavni verifikator prama EU ETS direktivi;
(23)
„tehnički stručnjak” znači osoba koja osigurava detaljna znanja i stručnost o određenom predmetu, koji su potrebni za provođenje verifikacijskih aktivnosti za potrebe primjene poglavlja III. te za provođenje akreditacijskih aktivnosti za potrebe primjene poglavlja V.;
(24)
„razina jamstva” znači stupanj sigurnosti koji verifikator osigurava u verifikacijskom izvješću u skladu s ciljem smanjivanja verifikacijskog rizika prema okolnostima provođenja verifikacije;
(25)
„ocjenitelj” znači osoba koju nacionalno akreditacijsko tijelo imenuje da samostalno ili kao dio ocjenjivačkog tima provodi ocjenjivanje verifikatora u skladu s ovom Uredbom;
(26)
„glavni ocjenitelj” znači ocjenitelj koji snosi sveukupnu odgovornost za ocjenjivanje verifikatora u skladu s ovom Uredbom;
(27)
„netočnost” znači izostavljanje, krivo tumačenje ili pogreška u podacima koje operator ili operator zrakoplova navede u izvješću, ne uzimajući u obzir nesigurnost dopuštenu u skladu s člankom 12. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU) br. 601/2012.
Članak 4.
Pretpostavka o sukladnosti
Ako verifikator dokaže sukladnost s kriterijima utvrđenima u relevantnim usklađenim normama u smislu točke 9. članka 2. Uredbe (EZ) br. 765/2008 ili dijelova tih normi, na koje su upute objavljene u Službenom listu Europske unije, pretpostavlja se da verifikator ispunjava zahtjeve iz poglavlja II. i III. ove Uredbe, ako važeće usklađene norme obuhvaćaju te zahtjeve.
Članak 5.
Opći okvir za akreditaciju
Ako ovom Uredbom nisu utvrđene posebne odredbe o sastavu nacionalnih akreditacijskih tijela ili o aktivnostima i zahtjevima povezanima s akreditacijom, primjenjuju se odgovarajuće odredbe iz Uredbe (EZ) br. 765/2008.
POGLAVLJE II.
VERIFIKACIJA
Članak 6.
Pouzdanost verifikacije
Verificirano izvješće o emisijama pouzdano je za korisnike. Izvješće vjerno predstavlja ono što podrazumijeva da predstavlja ili što se realno može očekivati da predstavlja.
Postupak verifikacije izvješća o emisijama je učinkovit i pouzdan pomoćni alat u postupcima osiguranja kvalitete i kontrole kvalitete koji osigurava informacije na temelju kojih operator ili operator zrakoplova može djelovati kako bi poboljšao učinkovitost praćenja emisija i izvješćivanja o njima.
Članak 7.
Opće obveze verifikatora
1. Verifikator provodi verifikaciju i aktivnosti predviđene ovim poglavljem, s ciljem podnošenja verifikacijskog izvješća u kojem s razumnim jamstvom zaključuje da izvješće operatora ili operatora zrakoplova ne sadrži značajne netočnosti.
2. Verifikator planira i provodi verifikaciju uz stručni skepticizam, priznajući mogućnost postojanja okolnosti zbog kojih bi informacije u izvješću operatora ili operatora zrakoplova mogle sadržavati značajne netočnosti.
3. Verifikator mora provesti verifikaciju u javnom interesu, neovisno od operatora ili operatora zrakoplova i nadležnih tijela odgovornih za Direktivu 2003/87/EZ.
4. Tijekom verifikacije verifikator ocjenjuje sljedeće:
(a)
je li izvješće operatora ili operatora zrakoplova potpuno i ispunjava li zahtjeve utvrđene u Prilogu X. Uredbi (EU) br. 601/2012;
(b)
je li operator ili operator zrakoplova postupio u skladu sa zahtjevima iz dozvole za emisije stakleničkih plinova i plana praćenja koji je odobrilo nadležno tijelo, ako se radi o izvješću operatora o emisijama, odnosno sa zahtjevima iz plana praćenja koji je odobrilo nadležno tijelo, ako se radi o verifikaciji izvješća operatora zrakoplova o emisijama ili tonskim kilometrima;
(c)
jesu li podaci u izvješću operatora ili operatora zrakoplova bez značajnih netočnosti;
(d)
mogu li se dostaviti informacije iz kojih su vidljive aktivnosti protoka podataka, sustav kontrole i s njima povezani postupci operatora ili operatora zrakoplova s ciljem poboljšanja učinkovitosti njihovog praćenja i izvješćivanja o njima.
Za potrebe primjene točke (c) ovog stavka, verifikator od operatora ili operatora zrakoplova pribavlja jasne i objektivne dokaze za navedene skupne emisije ili tonske kilometre, uzimajući u obzir sve druge informacije navedene u izvješću operatora ili operatora zrakoplova.
5. Ako verifikator utvrdi da operator ili operator zrakoplova ne ispunjava zahtjeve iz Uredbe (EU) br. 601/2012, utvrđena se nepravilnost uvrštava u verifikacijsko izvješće čak i ako je nadležno tijelo odobrilo predmetni plan praćenja.
6. Ako nadležno tijelo nije odobrilo plan praćenja u skladu s člankom 11. Uredbe (EU) br. 601/2012, ako je plan nepotpun ili ako su tijekom razdoblja izvješćivanja u njemu napravljene značajne izmjene iz članka 15. stavka 3. ili 4. te Uredbe, koje nadležno tijelo nije odobrilo u skladu s tom Uredbom, verifikator savjetuje operatoru ili operatoru zrakoplova da pribavi potrebno odobrenje nadležnog tijela.
Nakon odobrenja nadležnog tijela verifikator u skladu s odobrenjem nastavlja, ponavlja ili prilagođava verifikacijske aktivnosti.
Ako odobrenje nije dobiveno prije izdavanja verifikacijskog izvješća, verifikator o tome izvješćuje u verifikacijskom izvješću.
Članak 8.
Predugovorne obveze
1. Prije prihvaćanja obveza vezanih uz verifikaciju, verifikator mora dobro upoznati operatora ili operatora zrakoplova i ocijeniti može li izvršiti verifikaciju. U tu svrhu verifikator najmanje:
(a)
procjenjuje moguće rizike pri obavljanju verifikacije izvješća operatora ili operatora zrakoplova u skladu s ovom Uredbom;
(b)
obavlja pregled informacija dobivenih od operatora ili operatora zrakoplova kako bi odredio opseg verifikacije;
(c)
ocjenjuje jesu li njegove obveze obuhvaćene opsegom njegove akreditacije;
(d)
ocjenjuje posjeduje li kompetencije, osoblje i sredstva potrebne za odabir verifikacijskog tima koji se može nositi sa složenošću postrojenja, odnosno aktivnosti i flote operatora zrakoplova i može li uspješno provesti verifikacijske aktivnosti unutar traženog vremenskog okvira;
(e)
ocjenjuje može li osigurati da potencijalni verifikacijski tim koji mu je na raspolaganju ima sve kompetencije i osobe potrebne za provođenje verifikacijskih aktivnosti za dotičnog operatora ili operatora zrakoplova;
(f)
za svaki zatraženi verifikacijski postupak utvrđuje koliko mu je vremena potrebno za pravilno provođenje verifikacije.
2. Operator ili operator zrakoplova dostavlja verifikatoru sve relevantne informacije koje verifikatoru omogućuju provođenje aktivnosti iz stavka 1.
Članak 9.
Vremenski raspored
1. Kod utvrđivanja vremenskog rasporeda za postupak verifikacije iz članka 8. stavka 1. točke (f), verifikator uzima u obzir barem:
(a)
složenost postrojenja ili aktivnosti i flote operatora zrakoplova;
(b)
opseg informacija i složenost plana praćenja koji je odobrilo nadležno tijelo;
(c)
zahtijevanu razinu značajnosti;
(d)
složenost i potpunost aktivnosti protoka podataka i kontrolnog sustava operatora i operatora zrakoplova;
(e)
lokaciju informacija i podataka o emisijama stakleničkih plinova ili tonskim kilometrima.
2. Verifikator osigurava da u ugovoru o verifikaciji bude predviđena mogućnost da se pored ugovorenog vremena zaračuna i dodatno vrijeme ako se utvrdi da je to dodatno vrijeme potrebno za stratešku analizu, analizu rizika ili druge verifikacijske aktivnosti. Dodatno se vrijeme može zaračunati najmanje u sljedećim situacijama:
(a)
ako se tijekom verifikacije pokaže da su aktivnosti protoka podataka, kontrolne aktivnosti ili logistika operatora ili operatora zrakoplova složenije nego što se predviđalo na početku;
(b)
ako verifikator tijekom verifikacije utvrdi netočnosti, nesukladnosti, manjkave podatke ili pogreške u skupovima podataka.
3. Verifikator dokumentira vremenski raspored u internoj verifikacijskoj dokumentaciji.
Članak 10.
Informacije koje osigurava operator ili operator zrakoplova
1. Prije strateške analize i u kasnijim fazama verifikacije operator ili operator zrakoplova verifikatoru dostavlja sljedeće dokumente:
(a)
dozvolu operatora za emisije stakleničkih plinova ako se tiče verifikacije izvješća operatora o emisijama;
(b)
najnoviju verziju plana praćenja operatora ili operatora zrakoplova kao i druge relevantne verzije plana praćenja koje je odobrilo nadležno tijelo, uključujući i dokaz o odobrenju;
(c)
opis aktivnosti protoka podataka operatora ili operatora zrakoplova;
(d)
procjenu rizika operatora ili operatora zrakoplova iz članka 58. stavka 2. točke (a) Uredbe (EU) br. 601/2012 i opis cjelokupnog kontrolnog sustava;
(e)
procedure navedene u planu praćenja kako ga je odobrilo nadležno tijelo, uključujući procedure za aktivnosti protoka podataka i kontrolne aktivnosti;
(f)
godišnje izvješće operatora ili operatora zrakoplova o emisijama ili o tonskim kilometrima;
(g)
gdje je primjenjivo, plan uzorkovanja iz članka 33. Uredbe (EU) br. 601/2012, kako ga je odobrilo nadležno tijelo;
(h)
ako je plan praćenja izmijenjen tijekom razdoblja izvješćivanja, zapis o svim izmjenama u skladu s člankom 16. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 601/2012;
(i)
gdje je primjenjivo, izvješće iz članka 69. stavka 4. Uredbe (EU) br. 601/2012;
(j)
verifikacijsko izvješće iz prethodne godine ako prethodne godine nije isti verifikator provodio verifikaciju za dotičnog operatora ili operatora zrakoplova;
(k)
svu relevantnu korespondenciju s nadležnim tijelom, posebno informacije vezane uz obavijesti o izmjeni plana praćenja;
(l)
informacije o bazama podataka i izvorima podataka korištenima za potrebe praćenja i izvješćivanja, uključujući i baze i izvore Eurocontrole;
(m)
ako se verifikacija odnosi na izvješće o emisijama postrojenja koja se bave geološkim skladištenjem stakleničkih plinova na lokaciji skladištenja odobrenoj u skladu s Direktivom 2009/31/EZ, plan praćenja koji se zahtijeva člankom 14. te Direktive i koji obuhvaća najmanje razdoblje izvješćivanja obuhvaćenog izvješćem koje se verificira;
(n)
gdje je primjenjivo, odobrenje nadležnog tijela za neprovođenje obilazaka lokacija, za postrojenja u skladu s člankom 31. stavkom 1.
(o)
sve druge relevantne informacije potrebne za planiranje i provođenje verifikacije.
2. Prije nego verifikator izda verifikacijsko izvješće, operator ili operator zrakoplova mu podnosi konačno odobreno i interno potvrđeno izvješće operatora ili operatora zrakoplova.
Članak 11.
Strateška analiza
1. Na početku verifikacije verifikator procjenjuje vjerojatnu vrstu, opseg i složenost verifikacijskih zadataka na temelju strateške analize svih aktivnosti relevantnih za postrojenje ili operatora zrakoplova.
2. Radi razumijevanja aktivnosti koje provodi postrojenje ili operator zrakoplova, verifikator prikuplja i pregledava informacije koje su mu potrebne da bi ocijenio je li verifikacijski tim dovoljno stručan za obavljanje verifikacije, da bi utvrdio je li vremenski raspored naveden u ugovoru pravilno utvrđen i da bi bio siguran da može izvršiti potrebnu analizu rizika. Te informacije uključuju najmanje:
(a)
informacije iz članka 10. stavka 1.
(b)
zahtijevanu razinu značajnosti;
(c)
ako verifikator provodi verifikaciju za istog operatora ili operatora zrakoplova, informacije dobivene tijekom verifikacije prethodnih godina.
3. Kod pregleda informacija iz stavka 2. verifikator ocjenjuje najmanje sljedeće:
(a)
za potrebe verifikacije izvješća operatora o emisijama, kategoriju postrojenja iz članka 19. Uredbe (EU) br. 601/2012 i aktivnosti koje se obavljaju u tom postrojenju;
(b)
za potrebe verifikacije izvješća operatora zrakoplova o emisijama ili tonskim kilometrima, veličinu i vrstu operatora zrakoplova, distribuciju informacija na različitim lokacijama, kao i broj i vrstu letova;
(c)
plan praćenja koji je odobrilo nadležno tijelo kao i detalje metodologije praćenja utvrđene tim planom praćenja;
(d)
vrstu, opseg i složenost izvora emisija i tokova izvora kao i opremu i postupke za generiranje podataka o emisijama i tonskim kilometrima, uključujući mjernu opremu opisanu u planu praćenja, podrijetlo i primjenu faktora za izračun i ostale primarne izvore podataka;
(e)
aktivnosti protoka podataka, kontrolni sustav i kontrolno okruženje.
4. Kod provođenja strateške analize, verifikator provjerava sljedeće:
(a)
je li plan praćenja predstavljen verifikatoru njegova najnovija verzija koju je odobrilo nadležno tijelo;
(b)
je li tijekom razdoblja izvješćivanja bilo kakvih izmjena plana praćenja;
(c)
je li nadležno tijelo obaviješteno o tim izmjenama u skladu s člankom 15. stavkom 1. ili člankom 23. Uredbe (EU) br. 601/2012 i je li ih nadležno tijelo odobrilo u skladu s člankom 15. stavkom 2. te Uredbe.
Članak 12.
Analiza rizika
1. Za oblikovanje, planiranje i provođenje učinkovite verifikacije verifikator utvrđuje i analizira sljedeće elemente:
(a)
inherentne rizike;
(b)
kontrolne aktivnosti;
(c)
kontrolne rizike vezane uz učinkovitost tih kontrolnih aktivnosti, ako su provedene kontrolne aktivnosti iz točke (b).
2. Kada utvrđuje i analizira elemente iz stavka 1., verifikator uzima u obzir najmanje sljedeće:
(a)
nalaze strateških analiza iz članka 11. stavka 1.
(b)
informacije iz članka 10. stavka 1. i članka 11. stavka 2. točke (c);
(c)
razinu značajnosti iz članka 11. stavka 2. točke (b).
3. Ako verifikator utvrdi da operator ili operator zrakoplova u svojoj procjeni rizika nije naveo relevantne inherentne rizike i kontrolne rizike, verifikator o tome obavještava operatora ili operatora zrakoplova.
4. Na temelju informacija dobivenih tijekom verifikacije, verifikator prema potrebi revidira analizu rizika i mijenja ili ponavlja aktivnosti verifikacije koje treba provesti.
Članak 13.
Plan verifikacije
1. Verifikator izrađuje nacrt plana verifikacije u skladu s dobivenim informacijama i rizicima utvrđenima tijekom strateške analize i analize rizika, koji uključuje najmanje:
(a)
program verifikacije u kojem su opisani vrsta i opseg verifikacijskih aktivnosti kao i vrijeme i način na koji te aktivnosti treba obaviti;
(b)
plan ispitivanja u kojem su navedeni opseg i metode ispitivanja kontrolnih aktivnosti kao i procedure za kontrolne aktivnosti;
(c)
plan uzorkovanja u kojem su navedeni opseg i metode uzorkovanja podataka povezani s podatkovnim točkama na kojima se temelje podaci o skupnim emisijama u izvješću operatora ili operatora zrakoplova o emisijama, odnosno podaci o skupnim tonskim kilometrima u izvješću operatora zrakoplova o tonskim kilometrima.
2. Verifikator utvrđuje plan ispitivanja iz točke (b) stavka 1. tako da može odrediti u kolikoj se mjeri može osloniti na kontrolne aktivnosti pri ocjenjivanju sukladnosti sa zahtjevima iz članka 7. stavka 4. točke (b).
Kod određivanja veličine uzorka i aktivnosti uzorkovanja za ispitivanje kontrolnih aktivnosti, verifikator uzima u obzir sljedeće elemente:
(a)
inherentne rizike;
(b)
kontrolno okruženje;
(c)
relevantne kontrolne aktivnosti;
(d)
zahtjev za davanje verifikacijskog mišljenja uz prihvatljivo jamstvo.
3. Kod određivanja veličine uzorka i aktivnosti uzorkovanja podataka iz točke (c) stavka 1., verifikator uzima u obzir sljedeće elemente:
(a)
inherentne rizike i kontrolne rizike;
(b)
rezultate analitičkih postupaka;
(c)
zahtjev za davanje verifikacijskog mišljenja uz razumno jamstvo;
(d)
razinu značajnosti;
(e)
značajnost doprinosa pojedinačnih podatkovnih elemenata ukupnom skupu podataka.
4. Verifikator utvrđuje i provodi plan verifikacije koji osigurava smanjivanje verifikacijskog rizika na prihvatljivu razinu kako bi do razumne mjere mogao jamčiti da u izvješću operatora ili operatora zrakoplova nema značajnih netočnosti.
5. Verifikator tijekom verifikacije ažurira analizu rizika i plan verifikacije i prilagođava verifikacijske aktivnosti ako otkrije dodatne rizike koje treba smanjiti ili ako stvarnih rizika ima manje nego što se očekivalo na početku.
Članak 14.
Verifikacijske aktivnosti
Verifikator provodi plan verifikacije te na temelju analize rizika provjerava provođenje plana praćenja kako ga je odobrilo nadležno tijelo.
U tu svrhu verifikator provodi najmanje dokazne testove koji se sastoje od analitičkih postupaka, verifikacije podataka i provjere metodologije praćenja te provjerava sljedeće:
(a)
aktivnosti protoka podataka i sustave koji se koriste za protok podataka, uključujući sustave informacijske tehnologije;
(b)
jesu li kontrolne aktivnosti operatora i operatora zrakoplova pravilno dokumentirane, provedene i održavane i jesu li učinkovite za smanjivanje inherentnih rizika;
(c)
jesu li postupci navedeni u planu praćenja učinkoviti za smanjivanje inherentnih rizika i kontrolnih rizika, jesu li ti postupci provedeni, jesu li dovoljno dokumentirani i primjereno održavani.
Za potrebe primjene točke (a) drugog stavka, verifikator prati protok podataka, pri čemu slijedi redoslijed i interakciju aktivnosti protoka podataka, od podataka iz primarnog izvora do izvješća operatora ili operatora zrakoplova.
Članak 15.
Analitički postupci
1. Verifikator koristi analitičke postupke za ocjenjivanje vjerodostojnosti i potpunosti podataka ako inherentni rizik, kontrolni rizik i primjerenost kontrolnih aktivnosti operatora ili operatora zrakoplova ukazuju na potrebu za takvim analitičkim postupcima.
2. U okviru analitičkih postupaka iz stavka 1. verifikator ocjenjuje podatke iz izvješća kako bi utvrdio moguća područja rizika te potom potvrdio i prilagodio planirane verifikacijske aktivnosti. Verifikator najmanje:
(a)
ocjenjuje vjerojatnost fluktuacija i trendova tijekom vremena ili između usporedivih stavki;
(b)
utvrđuje neposredne netipične vrijednosti, neočekivane podatke i nedostatak podataka.
3. U okviru primjene analitičkih postupaka iz stavka 1. verifikator provodi sljedeće postupke:
(a)
preliminarne analitičke postupke za skupne podatke prije provođenja aktivnosti iz članka 14. radi razumijevanja vrste, složenosti i relevantnosti iznesenih podataka;
(b)
dokazne analitičke postupke za skupne podatke i podatkovne točke na kojima se temelje ti podaci za potrebe utvrđivanja mogućih strukturnih grešaka i neposrednih netipičnih vrijednosti;
(c)
konačne analitičke postupke za skupne podatke kako bi osigurao da su sve pogreške utvrđene tijekom verifikacijskog postupka ispravno riješene.
4. Ako verifikator utvrdi netipične vrijednosti, fluktuacije, trendove, nedostatak podataka ili podatke koji nisu u skladu s drugim relevantnim informacijama ili se značajno razlikuju od očekivanih iznosa ili omjera, operator ili operator zrakoplova mu dostavlja objašnjenje potkrijepljeno dodatnim relevantnim dokazima.
Na temelju dostavljenih objašnjenja i dodatnih dokaza, verifikator ocjenjuje učinak na plan verifikacije i na verifikacijske aktivnosti koje treba provesti.
Članak 16.
Verifikacija podataka
1. Verifikator verificira podatke navedene u izvješću operatora ili operatora zrakoplova na temelju detaljne analize koja uključuje slijeđenje podataka do primarnih podatkovnih izvora, unakrsnu provjeru podataka s vanjskim podatkovnim izvorima, usklađivanje, provjeru pragovnih vrijednosti s obzirom na odgovarajuće podatke i ponovno izračunavanje.
2. U okviru verifikacije podataka iz stavka 1. i uzimajući u obzir odobreni plan praćenja, uključujući i postupke opisane u tom planu, verifikator provjerava:
(a)
granice postrojenja, za potrebe verificiranja izvješća operatora o emisijama;
(b)
potpunost tokova izvora i izvora emisija kako su opisani u planu praćenja koji je odobrilo nadležno tijelo, za potrebe verificiranja izvješća operatora o emisijama;
(c)
potpunost letova koji potpadaju pod zrakoplovne djelatnosti navedene u Prilogu I. Direktivi 2003/87/EZ za koje je odgovoran operator zrakoplova kao i potpunost podataka o emisijama, odnosno podataka o tonskim kilometrima, za potrebe verificiranja izvješća operatora zrakoplova o emisijama i tonskim kilometrima;
(d)
usklađenost navedenih podataka i dokumentacije o masi i ravnoteži, za potrebe verificiranja izvješća operatora zrakoplova o emisijama i tonskim kilometrima;
(e)
usklađenost skupnih podataka o potrošnji goriva i podataka o kupljenom ili drukčije dobavljenom gorivu za zrakoplov koji se koristi za zrakoplovnu djelatnost, za potrebe verificiranja izvješća operatora zrakoplova o emisijama;
(f)
usklađenost skupnih podataka navedenih u izvješću operatora ili operatora zrakoplova s podacima iz primarnih izvora;
(g)
izmjerene vrijednosti, ako se na operatora primjenjuje metodologija na temelju mjerenja iz članka 21. stavka 1. Uredbe (EU) br. 601/2012, uz korištenje rezultata izračuna koje je napravio operator u skladu s člankom 46. te Uredbe;
(h)
pouzdanost i točnost podataka.
3. Za potrebe provjere potpunosti letova iz točke (c) stavka 2., verifikator koristi podatke operatora zrakoplova o zračnom prometu, uključujući podatke prikupljene od Eurocontrola ili drugih relevantnih organizacija koje mogu obrađivati informacije o zračnom prometu poput onih koje su dostupne Eurocontrolu.
Članak 17.
Verifikacija ispravne primjene metodologije praćenja
1. Verifikator provjerava pravilnu primjenu i provedbu metodologije praćenja kako ju je u planu praćenja odobrilo nadležno tijelo, uključujući posebne detalje te metodologije praćenja.
2. Za potrebe verifikacije izvješća operatora o emisijama, verifikator provjerava ispravnu primjenu i provedbu plana uzorkovanja iz članka 33. Uredbe (EU) br. 601/2012, kako ga je odobrilo nadležno tijelo.
3. Ako se CO2 prenosi u skladu s člancima 48. i 49. Uredbe (EU) br. 601/2012 i ako preneseni CO2 mjeri i postrojenje iz kojeg se prenosi i postrojenje koje ga prima, verifikator provjerava mogu li se razlike u vrijednostima izmjerenima u oba postrojenja objasniti kao nesigurnost mjernih sustava i je li u izvješćima o emisijama obaju postrojenja navedena točna aritmetička sredina izmjerenih vrijednosti.
Ako se razlike u izmjerenim vrijednostima u oba postrojenja ne mogu objasniti kao nesigurnost mjernih sustava, verifikator provjerava jesu li napravljene prilagodbe kako bi se razlike u izmjerenim vrijednostima uskladile, jesu li te prilagodbe bile konzervativne i je li te prilagodbe odobrilo nadležno tijelo.
4. Ako se od operatora u skladu s člankom 12. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 601/2012 zahtijeva da u plan praćenja uključe dodatne elemente koji su bitni za ispunjavanje zahtjeva iz članka 24. stavka 1. Odluke Komisije 2011/278/EU (10), verifikator provjerava ispravnu primjenu i provedbu postupaka iz članka 12. stavka 3. te Uredbe. Pritom verifikator isto tako provjerava je li operator do 31. prosinca u razdoblju izvješćivanja dostavio nadležnom tijelu informacije o planiranim ili napravljenim izmjenama u kapacitetu, razini aktivnosti i radu postrojenja.
Članak 18.
Verifikacija metoda koje se primjenjuju kod nedostatka podataka.
1. Ako se u skladu s člankom 65. Uredbe (EU) br. 601/2012 za dopunu nepotpunih podataka koriste metode navedene u planu praćenja kako ga je odobrilo nadležno tijelo, verifikator provjerava jesu li primijenjene metode bile odgovarajuće za konkretnu situaciju i jesu li bile primijenjene na pravilan način.
Ako je operator ili operator zrakoplova od nadležnog tijela dobio odobrenje za primjenu drugih metoda osim onih iz prvog podstavka u skladu s člankom 65. Uredbe (EU) br. 601/2012, verifikator provjerava je li odobreni pristup pravilno primijenjen i primjereno dokumentiran.
Ako operator ili operator zrakoplova ne može pravovremeno ishoditi to odobrenje, verifikator provjerava osigurava li pristup koji operator ili operator zrakoplova primjenjuje pri dopuni nepotpunih podataka da količine emisija nisu prenisko procijenjene i da taj pristup ne dovodi do značajnih netočnosti.
2. Verifikator provjerava učinkovitost kontrolnih aktivnosti koje operator ili operator zrakoplova provodi radi sprečavanja prikazivanja nepotpunih podataka iz članka 65. stavka 1. Uredbe (EU) br. 601/2012.
Članak 19.
Procjena nesigurnosti
1. Ako se Uredbom (EU) br. 601/2012 zahtijeva da operator za podatke o aktivnostima i izračunskim faktorima dokaže sukladnost s pragovima nesigurnosti, verifikator potvrđuje valjanost informacija korištenih za izračun razina nesigurnosti kako su navedene u odobrenom planu praćenja.
2. Ako operator primjenjuje metodologiju praćenja koja se ne temelji na stupnjevima iz članka 22. Uredbe (EU) br. 601/2012, verifikator provjerava dolje navedene elemente:
(a)
je li operator obavio procjenu i kvantifikaciju nesigurnosti i time dokazao sukladnost s propisanim pragom ukupne nesigurnosti za godišnju razinu emisija stakleničkih plinova u skladu s točkom (c) članka 22. te Uredbe;
(b)
valjanost informacija korištenih za procjenu i kvantifikaciju nesigurnosti;
(c)
je li ukupni pristup korišten za procjenu i kvantifikaciju nesigurnosti u skladu s točkom (b) članka 22. te Uredbe;
(d)
jesu li podneseni dokazi da su ispunjeni uvjeti za metodologiju praćenja iz točke (a) članka 22. te Uredbe.
3. Ako se od operatora zrakoplova u skladu s Uredbom (EU) br. 601/2012 zahtijeva da dokaže da propisane razine nesigurnosti nisu prekoračene, verifikator provjerava valjanost informacija korištenih kao dokaz da važeće razine nesigurnosti kako su utvrđene u planu praćenja, kako ga je odobrilo nadležno tijelo, nisu prekoračene.
Članak 20.
Uzorkovanje
1. Kod provjere sukladnosti kontrolnih aktivnosti i postupaka iz točaka (b) i (c) članka 14. ili kod provjera iz članaka 15. i 16., verifikator može koristiti metode uzorkovanja koje su specifične za operatora postrojenja ili zrakoplova, pod uvjetom da je uzorkovanje opravdano na temelju analize rizika.
2. Ako verifikator tijekom verifikacije utvrdi nesukladnost ili netočnost, od operatora ili operatora zrakoplova zahtijeva objašnjenje glavnih uzroka nesukladnosti ili netočnosti kako bi procijenio utjecaj te nesukladnosti ili netočnosti na podatke navedene u izvješću. Na temelju rezultata te procjene, verifikator odlučuje jesu li potrebne dodatne verifikacijske aktivnosti, treba li povećati uzorak i koji dio populacije podataka operator ili operator zrakoplova treba ispraviti.
3. Verifikator u internoj verifikacijskoj dokumentaciji dokumentira rezultate provjera iz članaka 14., 15., 16. i 17., uključujući i pojedinosti o dodatnim uzorcima.
Članak 21.
Obilasci lokacija
1. Verifikator tijekom postupka verifikacije jednom ili više puta, prema potrebi, posjećuje predmetnu lokaciju kako bi ocijenio rad mjernih uređaja i sustava za praćenje, obavio razgovore i proveo aktivnosti zahtijevane ovim poglavljem, te da bi prikupio dovoljno informacija i dokaza na temelju kojih može zaključiti sadrži li izvješće operatora ili operatora zrakoplova značajne netočnosti.
2. Operator ili operator zrakoplova verifikatoru osigurava pristup svojim lokacijama.
3. Za potrebe verifikacije izvješća operatora o emisijama verifikator posjećuje lokaciju postrojenja kako bi ocijenio granice postrojenja kao i potpunost tokova izvora i izvora emisija.
4. Za potrebe verifikacije izvješća operatora o emisijama verifikator na temelju analize rizika odlučuje je li potrebno obići dodatne lokacije, uključujući i slučajeve kad se relevantni dijelovi aktivnosti protoka podataka i kontrolnih aktivnosti provode na drugim lokacijama kao što su sjedište i ostali uredi koji se ne nalaze na lokaciji postrojenja.
Članak 22.
Rješavanje netočnosti i nesukladnosti
1. Ako je verifikator tijekom verifikacije utvrdio netočnosti ili nesukladnosti, o tome pravovremeno obavještava operatora ili operatora zrakoplova i zahtijeva odgovarajuće ispravke.
Operator ili operator zrakoplova ispravlja sve netočnosti ili nesukladnosti o kojima je obaviješten.
2. Verifikator u internoj verifikacijskoj dokumentaciji dokumentira i označava sve netočnosti ili nesukladnosti koje je tijekom verifikacije ispravio operator ili operator zrakoplova.
3. Ako operator ili operator zrakoplova ne ispravi netočnosti ili nesukladnosti o kojima ga je obavijestio verifikator u skladu sa stavkom 1. prije nego što verifikator izda verifikacijsko izvješće, verifikator traži od operatora ili operatora zrakoplova da objasni glavne razloge nesukladnosti ili netočnosti kako bi ocijenio učinak tih nesukladnosti ili netočnosti na podatke navedene u izvješću.
Verifikator utvrđuje imaju li neispravljene netočnosti, pojedinačno ili u kombinaciji s drugim netočnostima, značajan učinak na podatke o ukupnim emisijama ili tonskim kilometrima navedene u izvješću. Kod ocjenjivanja značajnosti netočnosti, verifikator uzima u obzir veličinu i vrstu netočnosti, kao i konkretne okolnosti u kojima su nastale.
Verifikator ocjenjuje utječu li neispravljene nesukladnosti, pojedinačno ili u kombinaciji s drugim nesukladnostima, na podatke navedene u izvješću i jesu li one uzrok značajnih netočnosti.
Verifikator može netočnosti smatrati značajnima čak i ako su te netočnosti, pojedinačno ili u kombinaciji s drugim netočnostima, ispod razine značajnosti iz članka 23., ako ih je takvima opravdano smatrati zbog veličine i vrste netočnosti i konkretnih okolnosti u kojima nastaju.
Članak 23.
Razina netočnosti
1. Razina značajnosti iznosi 5 % od ukupnih emisija prijavljenih u razdoblju izvješćivanja koje podliježe verifikaciji, za sljedeće:
(a)
postrojenja kategorije A iz članka 19. stavka 2. točke (a) Uredbe (EU) br. 601/2012 i postrojenja kategorije B iz članka 19. stavka 2. točke (b) te Uredbe;
(b)
operatore zrakoplova s godišnjim emisijama fosilnog CO2 jednakima ili manjima od 500 kilotona.
2. Razina značajnosti iznosi 2 % od ukupnih emisija prijavljenih u razdoblju izvješćivanja koje podliježe verifikaciji, za sljedeće:
(a)
postrojenja kategorije C iz članka 19. stavka 2. točke (c) Uredbe (EZ) br. 601/2012;
(b)
operatore zrakoplova s godišnjim emisijama fosilnog CO2 jednakima ili manjima od 500 kilotona.
3. Za potrebe verifikacije izvješća operatora zrakoplova o tonskim kilometrima, razina značajnosti iznosi 5 % podataka o ukupnim tonskim kilometrima navedenima za razdoblje izvješćivanja koje podliježe verifikaciji.
Članak 24.
Zaključci o nalazima verifikacije
Po završetku verifikacije i razmatranja informacija dobivenih tijekom verifikacije, verifikator:
(a)
provjerava konačne podatke dobivene od operatora ili operatora zrakoplova, uključujući podatke koji su bili izmijenjeni na temelju informacija dobivenih tijekom verifikacije;
(b)
razmatra razloge koje operator ili operator zrakoplova navede za eventualne razlike između konačnih i ranije dostavljenih podataka;
(c)
pregledava rezultate ocjenjivanja kako bi utvrdio je li pravilno proveden plan praćenja koji je odobrilo nadležno tijelo, uključujući postupke opisane u tom planu;
(d)
ocjenjuje je li verifikacijski rizik na dovoljno niskoj razini da bi se postigla prihvatljiva pouzdanost;
(e)
osigurava da su prikupljeni dokazi dovoljni za davanje verifikacijskog mišljenja uz razumno jamstvo da u izvješću nema značajnih netočnosti;
(f)
osigurava da je verifikacijski postupak potpuno dokumentiran u internoj verifikacijskoj dokumentaciji i da se u verifikacijskom izvješću može dati konačna prosudba.
Članak 25.
Nezavisni pregled
1. Verifikator prije izdavanja verifikacijskog izvješća internu verifikacijsku dokumentaciju i verifikacijsko izvješće dostavlja nezavisnom pregledavatelju.
2. Nezavisni pregledavatelj ne smije obavljati verifikacijske aktivnosti koje podliježu njegovom pregledu.
3. Nezavisni pregled obuhvaća cjelokupni verifikacijski postupak opisan u ovom poglavlju i zabilježen u internoj verifikacijskoj dokumentaciji.
Nezavisni pregledavatelj obavlja pregled kako bi osigurao da je verifikacijski postupak proveden u skladu s ovom Uredbom, da su postupci za verifikacijske aktivnosti iz članka 40. pravilno provedeni uz primjerenu stručnu pažnju i prosudbu.
Nezavisni pregledavatelj isto tako ocjenjuje jesu li prikupljeni dokazi dovoljni da verifikator na temelju njih može uz razumno jamstvo izdati verifikacijsko izvješće.
4. Ako nakon pregleda nastanu okolnosti koje mogu izazvati izmjene u verifikacijskom izvješću, nezavisni pregledavatelj isto tako pregledava te izmjene i dokaze o njima.
5. Verifikator propisno ovlašćuje osobu koja ovjerava verifikacijsko izvješće na temelju zaključaka nezavisnog pregledavatelja i dokaza sadržanih u internoj verifikacijskoj dokumentaciji.
Članak 26.
Interna verifikacijska dokumentacija
1. Verifikator priprema i prikuplja internu verifikacijsku dokumentaciju koja sadrži najmanje:
(a)
rezultate provedenih verifikacijskih aktivnosti;
(b)
stratešku analizu, analizu rizika i verifikacijski plan;
(c)
dovoljno informacija na kojima se temelji verifikacijsko mišljenje, uključujući obrazloženja za prosudbu o tome utječu li utvrđene netočnosti značajno na podatke o emisijama ili tonskim kilometrima iznesene u izviješću.
2. Interna verifikacijska dokumentacija iz stavka 1. izrađuje se na takav način da nezavisni pregledavatelj iz članka 25. i nacionalno akreditacijsko tijelo mogu procijeniti je li verifikacija provedena u skladu s ovom Uredbom.
Nakon ovjere verifikacijskog izvješća u skladu s člankom 25. stavkom 5. verifikator u internu verifikacijsku dokumentaciju uvrštava rezultate nezavisnog pregleda.
3. Verifikator nadležnom tijelu na zahtjev osigurava pristup internoj verifikacijskoj dokumentaciji kako bi mu olakšao ocjenjivanje verifikacije.
Članak 27.
Verifikacijsko izvješće
1. Na temelju informacija prikupljenih tijekom verifikacije, verifikator operatoru ili operatoru zrakoplova izdaje verifikacijsko izvješće za svako izvješće o emisijama ili tonskim kilometrima koje je bilo podvrgnuto verifikaciji. Verifikacijsko izvješće obuhvaća najmanje jedan od sljedećih nalaza:
(a)
izvješće je verificirano kao zadovoljavajuće;
(b)
izvješće operatora ili operatora zrakoplova sadrži značajne netočnosti koje nisu ispravljene prije izdavanja verifikacijskog izvješća;
(c)
opseg verifikacije je prema članku 28. previše ograničen pa verifikator nije mogao pribaviti dovoljno dokaza da bi izdao verifikacijsko mišljenje uz razumno jamstvo da izvješće ne sadrži značajne netočnosti;
(d)
zbog nesukladnosti, pojedinačnih ili kombiniranih s drugim nesukladnostima, izvješće operatora ili operatora zrakoplova je nedovoljno jasno i verifikator ne može uz razumno jamstvo tvrditi da ono ne sadrži značajne netočnosti.
Za potrebe primjene točke (a) prvog podstavka, izvješće operatora ili operatora zrakoplova može se verificirati kao zadovoljavajuće samo ako ne sadrži značajne netočnosti.
2. Operator ili operator zrakoplova nadležnom tijelu dostavlja verifikacijsko izvješće zajedno s predmetnim izvješćem operatora ili operatora zrakoplova.
3. Verifikacijsko izvješće sadrži najmanje sljedeće elemente:
(a)
ime operatora ili operatora zrakoplova koji je bio podvrgnut verifikaciji;
(b)
ciljeve verifikacije;
(c)
opseg verifikacije;
(d)
uputu na izvješće operatora ili operatora zrakoplova koje je bilo verificirano;
(e)
kriterije korištene za verifikaciju izvješća operatora ili operatora zrakoplova, uključujući dozvolu, prema potrebi, i verzije plana praćenja koje je odobrilo nadležno tijelo, kao i razdoblje važenja svakog plana praćenja;
(f)
skupne emisije ili tonske kilometre prikazane po aktivnostima iz Priloga I. Direktivi 2003/87/EZ i po postrojenjima ili operatorima zrakoplova;
(g)
razdoblje izvješćivanja koje podliježe verifikaciji;
(h)
odgovornosti operatora ili operatora zrakoplova, nadležnog tijela i verifikatora;
(i)
izjavu o verifikacijskom mišljenju;
(j)
opis svih utvrđenih netočnosti ili nesukladnosti koje nisu ispravljene prije izdavanja verifikacijskog izvješća;
(k)
datume obilazaka lokacija i tko ih je obavio;
(l)
informacije o tome je li bilo odustajanja od obilazaka lokacija kao i razloge za odustajanje od tih obilazaka;
(m)
eventualne neusklađenosti s Uredbom (EU) br. 601/2012, koje su uočene tijekom verifikacije;
(n)
ako se od nadležnog tijela ne može pravodobno dobiti odobrenje za metodu korištenu za dopunjavanje nepotpunih podataka u skladu s posljednjim podstavkom članka 18. stavka 1., potvrdu o tome je li korištena metoda konzervativna i uzrokuje li ona ili ne uzrokuje značajne netočnosti.
(o)
ako je verifikator uočio promjene u kapacitetu, razini aktivnosti i radu postrojenja, koje bi mogle utjecati na dodjelu emisijskih jedinica postrojenju i koje nisu bile prijavljene nadležnom tijelu do 31. prosinca u razdoblju izvješćivanja u skladu s člankom 24. stavkom 1. Odluke 2011/278/EU, opis tih promjena i primjedbe koje se na njih odnose;
(p)
prema potrebi, preporuke za poboljšanja;
(q)
imena glavnog revizora prema EU ETS direktivi, nezavisnog pregledavatelja i, prema potrebi, revizora prema EU ETS direktivi i tehničkog stručnjaka, koji su sudjelovali u verifikaciji izvješća operatora ili operatora zrakoplova;
(r)
datum i potpis ovlaštene osobe u ime verifikatora, uključujući njezino ime.
4. Verifikator u verifikacijskom izvješću opisuje netočnosti i nesukladnosti dovoljno detaljno kako bi operatoru ili operatoru zrakoplova kao i nadležnom tijelu omogućio da razumiju sljedeće:
(a)
stupanj i vrstu netočnosti ili nesukladnosti;
(b)
zašto netočnost ima ili nema značajan učinak;
(c)
na koji element izvješća operatora ili operatora zrakoplova se odnosi netočnost, odnosno na koji element plana praćenja se odnosi nesukladnost.
5. Ako država članica zahtijeva da verifikator osim elemenata opisanih u stavku 3. dostavi i informacije o postupku verifikacije i ako te informacije nisu potrebne za razumijevanje verifikacijskog mišljenja, operator ili operator zrakoplova može radi učinkovitosti nadležnom tijelu dostaviti te dodatne informacije odvojeno od verifikacijskog izvješća na neki drugi datum, ali najkasnije 15. svibnja iste godine.
Članak 28.
Ograničenje opsega
Verifikator može zaključiti da je opseg verifikacije iz članka 27. stavka 1. točke (c) previše ograničen u bilo kojoj od sljedećih situacija:
(a)
nedostaju podaci zbog kojih verifikator ne može prikupiti dokaze neophodne za smanjivanje verifikacijskog rizika do razine potrebne za postizanje razumne razine jamstva;
(b)
nadležno tijelo nije odobrilo plan praćenja;
(c)
plan praćenja nije dovoljno opsežan ili jasan za donošenje zaključaka o verifikaciji;
(d)
operator ili operator zrakoplova nije dao na raspolaganje dovoljno informacija na temelju kojih bi verifikator mogao obaviti verifikaciju.
Članak 29.
Rješavanje neriješenih nesukladnosti koje nisu značajne
1. Verifikator ocjenjuje je li operator ili operator zrakoplova ispravio nesukladnosti navedene u verifikacijskom izvješću koje se odnosi na prethodno razdoblje praćenja u skladu sa zahtjevima za operatora iz članka 69. stavka 4. Uredbe (EU) br. 601/2012, prema potrebi.
Ako operator ili operator zrakoplova nije te nesukladnosti ispravio u skladu s člankom 69. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 601/2012, verifikator proučava povećava li taj propust, odnosno bi li taj propust mogao povećati, rizik od netočnosti.
Verifikator u verifikacijskom izvješću navodi je li operator ili operator zrakoplova ispravio te nesukladnosti.
2. Verifikator tijekom verifikacije u internoj verifikacijskoj dokumentaciji navodi detalje o tome kada i kako je operator ili operator zrakoplova ispravio utvrđene nesukladnosti.
Članak 30.
Poboljšanje postupka praćenja i izvješćivanja
1. Ako verifikator utvrdi da su potrebna poboljšanja u nekom od područja djelovanja operatora ili operatora zrakoplova iz točaka (a) do (d) ovog podstavka, on u verifikacijsko izvješće uvrštava preporuke za poboljšanja u pogledu djelovanja operatora ili operatora zrakoplova u tim područjima:
(a)
ocjena rizika operatora ili operatora zrakoplova;
(b)
razvoj, dokumentiranje, provođenje i održavanje aktivnosti protoka podataka i kontrolnih aktivnosti, kao i ocjenjivanje sustava kontrole;
(c)
razvoj, dokumentiranje, provođenje i održavanje postupaka za aktivnosti protoka podataka kao i drugih postupaka koje operator ili operator zrakoplova mora uvesti u skladu s Uredbom (EU) br. 601/2012;
(d)
praćenje emisija i tonskih kilometara i izvješćivanje o njima, između ostalog i s obzirom na postizanje viših razina, smanjivanje rizika i povećavanje učinkovitosti praćenja i izvješćivanja.
2. Tijekom verifikacije koja se odvija nakon godine u kojoj su u verifikacijskom izvješću dane preporuke za poboljšanja, verifikator provjerava je li se operator ili operator zrakoplova pridržavao tih preporuka i način na koje je poboljšanja proveo.
Ako se operator ili operator zrakoplova nije pridržavao tih preporuka ili ih nije pravilno proveo, verifikator ocjenjuje kakav učinak to ima na rizik od netočnosti i nesukladnosti.
Članak 31.
Pojednostavljena verifikacija za postrojenja
1. Odstupajući od članka 21. stavka 1. verifikator može odlučiti, ako to u skladu s drugim podstavkom ovog članka odobri nadležno tijelo, da ne izvrši obilazak lokacija postrojenja na temelju rezultata analize rizika i ako zaključi da mu je omogućen daljinski pristup svim relevantnim podacima te da su ispunjeni uvjeti za neprovođenju obilaska lokacije koje je postavila Komisija. Verifikator o tome bez odlaganja obavještava operatora.
Operator nadležnom tijelu podnosi zahtjev kojim od nadležnog tijela traži odobrenje odluke verifikatora o neprovođenju obilaska lokacije.
Na temelju zahtjeva koji podnese predmetni operator, nadležno tijelo odlučuje o odobrenju verifikatorove odluke o neprovođenju obilaska lokacije, uzimajući u obzir sve dolje navedene elemente:
(a)
informacije o rezultatima analize rizika koje dostavi verifikator;
(b)
informaciju da je omogućen pristup relevantnim podacima na daljinu;
(c)
dokaze da se zahtjevi iz stavka 3. ne primjenjuju na predmetno postrojenje;
(d)
dokaze da su ispunjeni uvjeti za neprovođenje obilaska lokacije, koje je postavila Komisija.
2. Odobrenje nadležnog tijela iz stavka 1. nije potrebno za neprovođenje obilaska lokacija postrojenja s niskim emisijama iz članka 47. stavka 2. Uredbe (EU) br. 601/2012.
3. Verifikator u svakom slučaju provodi obilaske lokacija u sljedećim situacijama:
(a)
ako verifikator prvi put verificira izvješće operatora o emisijama;
(b)
ako verifikator nije obišao lokaciju tijekom dva razdoblja izvješćivanja koja neposredno prethode tekućem razdoblju izvješćivanja;
(c)
ako je tijekom razdoblja izvješćivanja bilo značajnih izmjena plana praćenja, uključujući i one iz članka 15. stavka 3. ili 4. Uredbe (EU) br. 601/2012.
Članak 32.
Pojednostavnjena verifikacija za operatore zrakoplova
1. Odstupajući od članka 21. stavka 1. ove Uredbe verifikator može odlučiti da ne izvrši obilazak malog emitera iz članka 54. stavka 1. Uredbe (EU) br. 601/2012, ako na temelju rezultata analize rizika zaključi da mu je omogućen daljinski pristup svim relevantnim podacima.
2. Ako operator zrakoplova za određivanje potrošnje goriva koristi pojednostavnjene alate iz članka 54. stavka 2. Uredbe (EU) br. 601/2012 i ako su podaci navedeni u izvješću dobiveni korištenjem tih alata bez ikakvog sudjelovanja operatora zrakoplova, verifikator na temelju analize rizika može odlučiti da neće provoditi provjere iz članaka 14. i 16., članka 17. stavaka 1. i 2. i članka 18. ove Uredbe.
Članak 33.
Pojednostavnjeni verifikacijski planovi
Ako koristi pojednostavnjeni verifikacijski plan, verifikator u internoj verifikacijskoj dokumentaciji navodi obrazloženja za korištenje tih planova, uključujući i dokaze o ispunjenju uvjeta za korištenje pojednostavnjenih verifikacijskih planova.
POGLAVLJE III.
ZAHTJEVI ZA VERIFIKATORE
Članak 34.
Opseg akreditacije po sektorima
Verifikator izdaje verifikacijsko izvješće samo operatoru ili operatoru zrakoplova koji provodi aktivnosti obuhvaćene opsegom aktivnosti iz Priloga I. za koje je verifikator dobio akreditaciju u skladu s odredbama Uredbe (EU) br. 765/2008 i ove Uredbe.
Članak 35.
Stalni kompetencijski postupak
1. Verifikator uspostavlja, dokumentira, provodi i održava kompetencijski postupak kako bi osigurao da kompletno osoblje zaduženo za verifikacijske aktivnosti bude kompetentno za dodijeljene mu zadatke.
2. Kao dio kompetencijskog postupka iz stavka 1. verifikator utvrđuje, dokumentira, primjenjuje i održava najmanje sljedeće:
(a)
opće kompetencijske kriterije za kompletno osoblje koje obavlja verifikacijske aktivnosti;
(b)
posebne kompetencijske kriterije za svaku funkciju verifikatora koji obavlja verifikacijske aktivnosti, posebno za revizora prema EU ETS direktivi, glavnog revizora prema EU ETS direktivi, nezavisnog pregledavatelja i tehničkog stručnjaka;
(c)
metodu za osiguravanje stalne kompetentnosti i redovitog ocjenjivanja učinkovitosti kompletnog osoblja koje provodi verifikacijske aktivnosti;
(d)
postupak za osiguravanje stalnog osposobljavanja osoblja koje provodi verifikacijske aktivnosti;
(e)
postupak ocjenjivanja je li verifikacijski angažman obuhvaćen opsegom verifikatorove akreditacije i ima li verifikator kompetencije, osoblje i resurse potrebne za biranje verifikacijskog tima i uspješno obavljanje verifikacijskih aktivnosti unutar traženog vremenskog okvira.
Kompetencijski kriteriji iz točke (b) prvog podstavka specifični su za svaki opseg akreditacije unutar kojega te osobe provode verifikacijske aktivnosti.
Kod ocjenjivanja kompetencija osoblja u skladu s točkom (c) prvog podstavka, verifikator ocjenjuje te kompetencije prema kompetencijskim kriterijima iz točaka (a) i (b).
Postupak iz točke (e) prvog podstavka isto tako obuhvaća postupak ocjenjivanja je li verifikacijski tim u potpunosti kompetentan i ima li osoblje potrebno za provođenje verifikacijskih aktivnosti za određenog operatora ili operatora zrakoplova.
Verifikator utvrđuje opće i posebne kompetencijske kriterije koji su u skladu s kriterijima sukladnosti utvrđenima u članku 36. stavku 4. i člancima 37., 38. i 39.
3. Verifikator u pravilnim vremenskim razmacima prati radni učinak kompletnog osoblja koje provodi verifikacijske aktivnosti za potrebe potvrđivanja stalne kompetentnosti tog osoblja.
4. Verifikator u pravilnim vremenskim razmacima ispituje kompetencijski postupak iz stavka 1. kako bi osigurao da:
(a)
se kompetencijski kriteriji iz točaka (a) i (b) prvog podstavka stavka 2. razvijaju u skladu sa zahtjevima u pogledu kompetencija prema ovoj Uredbi;
(b)
se rješavaju svi problemi koji se eventualno utvrde u vezi s postavljanjem općih i posebnih kompetencijskih kriterija u skladu s točkama (a) i (b) prvog podstavka stavka 2.;
(c)
se svi zahtjevi u okviru kompetencijskog postupka prema potrebi ažuriraju i održavaju.
5. Verifikator ima sustav za bilježenje rezultata aktivnosti provedenih u okviru kompetencijskog postupka iz stavka 1.
6. Dovoljno kompetentan ocjenjivač ocjenjuje kompetencije i učinkovitost revizora prema EU ETS direktivi i glavnog revizora prema EU ETS direktivi.
Kompetentni ocjenitelj stoga prati revizore tijekom verifikacije izvješća operatora ili operatora zrakoplova na lokaciji postrojenja ili operatora zrakoplova, prema potrebi, kako bi utvrdio ispunjavaju li kompetencijske kriterije.
7. Ako član osoblja ne dokaže da u potpunosti ispunjava kompetencijske kriterije za konkretan zadatak koji mu je dodijeljen, verifikator utvrđuje i organizira dodatnu izobrazbu ili nadzirani praktični rad i prati tu osobu dok mu ne dokaže da ispunjava kompetencijske kriterije.
Članak 36.
Verifikacijski timovi
1. Za svaki verifikacijski angažman verifikator okuplja verifikacijski tim koji može provesti verifikacijske aktivnosti iz Poglavlja II.
2. Verifikacijski tim sastoji se najmanje od glavnog revizora prema EU ETS direktivi, a u slučajevima kada verifikator tijekom ocjenjivanja iz članka 8. stavka 1. točke (e) zaključi da je to potrebno, odgovarajući broj revizora prema EU ETS direktivi i tehničkih stručnjaka.
3. Za nezavisan pregled verifikacijskih aktivnosti povezanih s određenim verifikacijskim angažmanom, verifikator imenuje nezavisnog pregledavatelja koji nije član verifikacijskog tima.
4. Svaki član tima:
(a)
jasno razumije svoju ulogu u verifikacijskom postupku;
(b)
može učinkovito komunicirati na jeziku potrebnom za obavljanje svojih posebnih zadataka.
5. Verifikacijski tim čini najmanje jedna osoba koja ima tehničke kompetencije i znanja potrebna za ocjenjivanje tehničkih aspekata praćenja i izvješćivanja vezanog uz aktivnosti iz Priloga I., koje provodi operator postrojenja ili zrakoplova i jedna osoba koja može komunicirati na jeziku potrebnom za verifikaciju izvješća operatora ili operatora zrakoplova u državi članici u kojoj verifikator provodi verifikaciju.
6. Ako se verifikacijski tim sastoji od jedne osobe, ta osoba ispunjava sve zahtjeve u pogledu kompetencija revizora prema EU ETS direktivi i glavnog revizora prema EU ETS direktivi i zahtjeve iz stavaka 4. i 5.
Članak 37.
Zahtjevi u pogledu kompetencija revizora prema EU ETS direktivi i glavnog revizora prema EU ETS direktivi
1. Revizor prema EU ETS direktivi posjeduje kompetencije za obavljanje verifikacije. U tom smislu revizor prema EU ETS direktivi:
(a)
poznaje Direktivu 2003/87/EZ, Uredbu (EU) br. 601/2012, ovu Uredbu, relevantne norme i druge relevantne propise, važeće smjernice, kao i relevantne smjernice i propise izdane u državi članici u kojoj verifikator provodi verifikaciju;
(b)
posjeduje znanja i iskustvo u području revizije podataka i informacija, uključujući:
i.
metodologiju revizije podataka i informacija, uključujući primjenu razine značajnosti i ocjenjivanje značajnosti netočnosti;
ii.
analiziranje inherentnih rizika i kontrolnih rizika;
iii.
tehnike uzorkovanja u vezi s uzorkovanjem podataka i provjerom kontrolnih aktivnosti;
iv.
ocjenjivanje podatkovnih i informacijskih sustava, IT sustava, aktivnosti protoka podataka, kontrolnih aktivnosti, kontrolnog sustava i procedura za kontrolne aktivnosti;
(c)
posjeduje sposobnosti za provođenje aktivnosti povezanih s verifikacijom izvješća operatora ili operatora zrakoplova u skladu sa zahtjevima iz poglavlja II.;
(d)
posjeduje znanja i iskustva vezana uz tehničke aspekte praćenja i izvješćivanja specifične za predmetni sektor, koja su relevantna za opseg aktivnosti iz Priloga I. u okviru kojeg revizor prema EU ETS direktivi provodi verifikaciju.
2. Glavni revizor prema EU ETS direktivi ispunjava zahtjeve u pogledu kompetencija revizora prema EU ETS direktivi i dokazuje da je sposoban voditi verifikacijski tim i snositi odgovornost za provođenje verifikacijskih aktivnosti u skladu s ovom Uredbom.
Članak 38.
Zahtjevi u pogledu kompetencija nezavisnih pregledavatelja
1. Nezavisni pregledavatelj ima odgovarajuće ovlasti za pregled nacrta verifikacijskog izvješća i interne verifikacijske dokumentacije u skladu s člankom 25.
2. Nezavisni pregledavatelj u pogledu kompetencija ispunjava zahtjeve za glavnog revizora prema EU ETS direktivi iz članka 37. stavka 2.
3. Nezavisni pregledavatelj posjeduje odgovarajuće kompetencije za analizu dostavljenih informacija, na temelju kojih potvrđuje potpunost i cjelovitost informacija, upozorava na nedostajuće ili kontradiktorne informacije te provjerava protok podataka kako bi ocijenio je li interna verifikacijska dokumentacija potpuna i pruža li dovoljno informacija za potvrdu nacrta verifikacijskog izvješća.
Članak 39.
Korištenje usluga tehničkih stručnjaka
1. Tijekom provedbe verifikacijskih aktivnosti verifikator može koristiti usluge tehničkih stručnjaka koji osiguravaju stručnost i detaljna znanja iz specifičnih područja, potrebne za pomoć revizoru prema EU ETS direktivi i glavnom revizoru prema EU ETS direktivi u provođenju njihovih verifikacijskih aktivnosti.
2. Ako nezavisni pregledavatelj ne posjeduje kompetencije za ocjenjivanje određenog predmeta u okviru postupka pregleda, verifikator traži pomoć tehničkog stručnjaka.
3. Tehnički stručnjak ima kompetencije i stručna znanja potrebna za pružanje djelotvorne pomoći revizoru prema EU ETS direktivi i glavnom revizoru prema EU ETS direktivi ili nezavisnom pregledavatelju, prema potrebi, u vezi predmeta za koji se traže njegova znanja i stručnost. Osim toga, tehnički stručnjak posjeduje dovoljno znanja o pitanjima iz točaka (a), (b) i (c) članka 37. stavka 1.
4. Tehnički stručnjak obavlja utvrđene zadatke pod vodstvom i punom odgovornošću glavnog revizora prema EU ETS direktivi iz verifikacijskog tima za koji tehnički stručnjak radi, ili nezavisnog pregledavatelja.
Članak 40.
Procedure za verifikacijske aktivnosti
1. Verifikator uspostavlja, dokumentira, provodi i održava jednu ili više procedura za verifikacijske aktivnosti kako su opisane u poglavlju II., i procedure i postupke tražene prema Prilogu II. Kod uspostave i primjene tih procedura i postupaka verifikator provodi aktivnosti u skladu s usklađenom normom iz Priloga II.
2. Verifikator oblikuje, dokumentira, provodi i održava sustav upravljanja kvalitetom koji osigurava usklađeni razvoj, provedbu, poboljšanja i pregled procedura i postupaka iz stavka 1. u skladu s usklađenom normom iz Priloga II.
Članak 41.
Zapisi i obavješćivanje
1. Verifikator vodi zapise, uključujući i zapise o kompetentnosti i nepristranosti osoblja, koji dokazuju sukladnost s ovom Uredbom.
2. Verifikator redovito dostavlja informacije operatoru ili operatoru zrakoplova i drugim zainteresiranim stranama u skladu s usklađenom normom iz Priloga II.
3. Verifikator čuva povjerljivost informacija dobivenih tijekom verifikacije u skladu s usklađenom normom iz Priloga II.
Članak 42.
Nepristranost i neovisnost
1. Verifikator je u provođenju verifikacijskih aktivnosti neovisan od operatora ili operatora zrakoplova.
Zato verifikator ili bilo koji dio istog pravnog entiteta nije operator ili operator zrakoplova, vlasnik operatora ili operatora zrakoplova ili u vlasništvu operatora ili operatora zrakoplova, niti smije s operatorom ili operatorom zrakoplova biti u bilo kakvim odnosima koji bi mogli utjecati na njegovu neovisnost ili nepristranost. Verifikator je isto tako neovisan od tijela koja trguju emisijskim jedinicama u okviru sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova uspostavljenog u skladu s člankom 19. Direktive 2003/87/EZ.
2. Verifikator je organiziran na takav način da čuva svoju objektivnost, neovisnost i nepristranost. Za potrebe primjene ove Uredbe važe odgovarajući zahtjevi utvrđeni usklađenom normom iz Priloga II.
3. Verifikator ne provodi verifikacijske aktivnosti za operatora ili operatora zrakoplova koji predstavlja neprihvatljivi rizik za njegovu nepristranost ili za njega stvara sukob interesa. Verifikator u verifikaciju izvješća operatora ili operatora zrakoplova ne uključuje osoblje niti vanjske suradnike koji bi doveli do stvarnog ili potencijalnog sukoba interesa. Verifikator isto tako osigurava da aktivnosti osoblja ili organizacija ne utječu na povjerljivost, objektivnost, neovisnost i nepristranost verifikacije.
Smatra se da je došlo do neprihvatljivog rizika za nepristranost ili do sukoba interesa iz prve rečenice prvog podstavka, između ostalih, u jednom od sljedećih slučajeva:
(a)
ako verifikator ili bilo koji dio istog pravnog entiteta pruža savjetodavne usluge za razvijanje dijela postupka praćenja i izvješćivanja opisanog u planu praćenja koji je odobrilo nadležno tijelo, uključujući razvijanje metodologije praćenja te izradu nacrta izvješća operatora ili operatora zrakoplova i nacrta plana praćenja;
(b)
ako verifikator ili bilo koji dio istog pravnog entiteta osigurava tehničku pomoć pri razvijanju ili održavanju sustava koji se primjenjuje za praćenje podataka o emisijama ili tonskim kilometrima i izvješćivanje o njima.
4. Smatra se da je sukob interesa za verifikatora nastao u odnosima između njega i operatora ili operatora zrakoplova, između ostalih, u jednom od sljedećih slučajeva:
(a)
ako se odnos između verifikatora i operatora ili operatora zrakoplova temelji na zajedničkom vlasništvu, zajedničkom upravljanju, zajedničkoj upravi ili osoblju, zajedničkim resursima, zajedničkim financijama i zajedničkim ugovorima ili zajedničkom stavljanju na tržište;
(b)
ako je operator ili operator zrakoplova koristio savjetodavne usluge iz točke (a) stavka 3. ili tehničku pomoć iz točke (b) tog stavka, od strane savjetodavnog tijela, tijela nadležnog za tehničku pomoć ili neke druge organizacije koja je povezana s verifikatorom i ugrožava njegovu nepristranost ili tehničku pomoć.
Za potrebe primjene točke (b) prvog podstavka, nepristranost verifikatora smatra se kompromitiranom ako se odnosi između verifikatora i savjetodavnog tijela, tijela nadležnog za tehničku pomoć ili drugih organizacija temelji na zajedničkom vlasništvu, zajedničkom upravljanju, zajedničkoj upravi ili osoblju, zajedničkim resursima, zajedničkim financijama, zajedničkim ugovorima ili stavljanju na tržište i zajedničkom plaćanju prodajne provizije ili drugih poticaja za osiguravanje novih klijenata.
5. Verifikator za nezavisni pregled ili izdavanje verifikacijskog izvješća ne koristi usluge vanjskih suradnika. Za potrebe primjene ove Uredbe, ako verifikator koristi vanjske suradnike za druge verifikacijske aktivnosti, on ispunjava odgovarajuće zahtjeve utvrđene u usklađenoj normi iz Priloga II.
Međutim, ugovaranje provođenja verifikacijskih aktivnosti s pojedincima ne smatra se korištenjem vanjskih suradnika u smislu prvog podstavka ako verifikator kod sklapanja ugovora s tim osobama ispunjava odgovarajuće zahtjeve iz usklađene norme iz Priloga II.
6. Verifikator uspostavlja, dokumentira, provodi i održava postupak za osiguravanje stalne nepristranosti i neovisnosti verifikatora, dijelova istog pravnog entiteta kojem pripada verifikator, drugih organizacija iz stavka 4. i svog osoblja i vanjskih suradnika koji sudjeluju u verifikaciji. Taj postupak obuhvaća mehanizam za čuvanje nepristranosti i neovisnosti verifikatora i ispunjava odgovarajuće zahtjeve utvrđene u usklađenoj normi iz Priloga II.
POGLAVLJE IV.
AKREDITACIJA
Članak 43.
Akreditacija
Verifikator koji operatoru ili operatoru zrakoplova izdaje verifikacijsko izvješće akreditiran je za opseg aktivnosti iz Priloga I. za koje provodi verifikaciju izvješća operatora ili operatora zrakoplova.
Članak 44.
Ciljevi akreditacije
Tijekom postupka akreditacije i praćenja akreditiranih verifikatora, svako nacionalno akreditacijsko tijelo za verifikatora i njegovo osoblje koje obavlja verifikacijske aktivnosti ocjenjuje:
(a)
imaju li kompetencije za provođenje verifikacije izvješća operatora ili operatora zrakoplova u skladu s ovom Uredbom;
(b)
provode li verifikaciju izvješća operatora ili operatora zrakoplova u skladu s ovom Uredbom;
(c)
ispunjavaju li zahtjeve iz poglavlja III.
Članak 45.
Zahtjev za akreditaciju
1. Svaka pravna osoba ili drugi pravni entitet može zatražiti akreditaciju u skladu s člankom 5. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 765/2008 i odredbama ovog poglavlja.
Zahtjev sadrži informacije zahtijevane na temelju usklađene norme iz Priloga III.
2. Pored informacija iz stavka 1. ovog članka, podnositelj zahtjeva prije početka ocjenjivanja u skladu s člankom 44. nacionalnom akreditacijskom tijelu isto tako daje na raspolaganje sljedeće:
(a)
informacije koje zatraži nacionalno akreditacijsko tijelo;
(b)
procedure i informacije o postupcima iz članka 40. stavka 1. i informacije o sustavu upravljanja kvalitetom iz članka 40. stavka 2.;
(c)
kompetencijske kriterije iz članka 35. stavka 2. točaka (a) i (b), rezultate kompetencijskog postupka iz članka 35. kao i drugu relevantnu dokumentaciju o kompetentnosti svog osoblja koje sudjeluje u verifikacijskim aktivnostima;
(d)
informacije o postupku za osiguravanje stalne nepristranosti i neovisnosti iz članka 42. stavka 6., uključujući relevantne zapise o nepristranosti i neovisnosti podnositelja zahtjeva i njegovog osoblja;
(e)
informacije o tehničkim stručnjacima i ključnom osoblju uključenom u verifikaciju izvješća operatora ili operatora zrakoplova;
(f)
sustav i postupak za osiguravanje odgovarajuće interne verifikacijske dokumentacije;
(g)
drugi relevantni zapisi iz članka 41. stavka 1.
Članak 46.
Priprema za ocjenjivanje
1. Kod pripreme ocjenjivanja iz članka 44., svako nacionalno akreditacijsko tijelo uzima u obzir složenost područja za koje podnositelj zahtjeva traži akreditaciju kao i složenost sustava upravljanja kvalitetom iz članka 40. stavka 2., procedure i informacije o postupcima iz članka 40 stavka 1. i zemljopisna područja u kojima podnositelj zahtjeva obavlja ili planira obavljati verifikaciju.
2. Za potrebe primjene ove Uredbe, nacionalno akreditacijsko tijelo ispunjava minimalne uvjete utvrđene u usklađenoj normi iz Priloga III.
Članak 47.
Ocjenjivanje
1. Ocjenjivački tim iz članka 57. provodi najmanje sljedeće aktivnosti za potrebe ocjenjivanja iz članka 44.
(a)
pregled svih relevantnih dokumenata i zapisa iz članka 45.;
(b)
obilazak prostora podnositelja zahtjeva radi pregleda reprezentativnog uzorka interne verifikacijske dokumentacije i ocjenjivanja primjene podnositeljevog sustava upravljanja kvalitetom i procedura ili postupaka iz članka 40.;
(c)
proučavanje reprezentativnog dijela opsega akreditacije za koji je zatražena akreditacija te djelovanja i kompetencija reprezentativnog broja osoblja podnositelja zahtjeva koje sudjeluje u verifikaciji izvješća operatora ili operatora zrakoplova, kako bi osigurao da osoblje radi u skladu s ovom Uredbom.
Pri obavljanju tih aktivnosti, ocjenjivački tim ispunjava zahtjeva utvrđene u usklađenoj normi iz Priloga III.
2. Ocjenjivački tim o nalazima i nesukladnostima izvještava podnositelja zahtjeva, u skladu sa zahtjevima utvrđenima u usklađenoj normi iz Priloga III., i traži od podnositelja zahtjeva da na dostavljeno izvješće o nalazima i nesukladnostima odgovori u skladu s tim odredbama.
3. Podnositelj zahtjeva poduzima korektivne radnje kako bi riješio nesukladnosti o kojima je obaviješten sukladno stavku 2. i u svom odgovoru na izvješće ocjenjivačkog tima o nalazima i nesukladnostima navodi koje mjere se poduzimaju ili planiraju poduzeti u roku koji za rješavanje utvrđenih nesukladnosti odredi nacionalno akreditacijsko tijelo.
4. Nacionalno akreditacijsko tijelo pregledava odgovore podnositelja zahtjeva na izvješće o nalazima i nesukladnostima, dostavljene u skladu s člankom 3.
Ako nacionalno akreditacijsko tijelo utvrdi da je odgovor podnositelja zahtjeva nedovoljan ili nedjelotvoran, ono od podnositelja zahtjeva zahtijeva dodatne informacije ili mjere. Nacionalno akreditacijsko tijelo isto tako može zatražiti dokaze o učinkovitoj primjeni poduzetih mjera ili izvršiti naknadno ocjenjivanje kako bi utvrdio jesu li korektivne radnje provedene učinkovito.
Članak 48.
Odluka o akreditaciji i potvrda o akreditaciji
1. Nacionalno akreditacijsko tijelo kod pripreme i donošenja odluke o dodjeli, produženju ili obnovi akreditacije podnositelja zahtjeva uzima u obzir zahtjeve iz usklađene norme iz Priloga III.
2. Ako nacionalno akreditacijsko tijelo odluči dodijeliti, produžiti ili obnoviti akreditaciju podnositelja zahtjeva, ono u tom smislu izdaje potvrdu o akreditaciji.
Potvrda o akreditaciji sadrži najmanje informacije zahtijevane na temelju usklađene norme iz Priloga III.
Potvrda o akreditaciji važi tijekom razdoblja ne dužeg od pet godina od dana kad je nacionalno akreditacijsko tijelo izda.
Članak 49.
Nadzor
1. Nacionalno akreditacijsko tijelo provodi godišnji nadzor svakog verifikatora kojem je izdalo potvrdu o akreditaciji.
Nadzor obuhvaća najmanje:
(a)
obilazak prostora verifikatora radi obavljanja aktivnosti iz članka 47. stavka 1. točke (b);
(b)
provjeru učinkovitosti i kompetencija reprezentativnog broja verifikatorovog osoblja u skladu s člankom 47. stavkom 1. točkom (c).
2. Nacionalno akreditacijsko tijelo provodi prvi nadzor verifikatora u skladu sa stavkom 1. najkasnije 12 mjeseci od dana kad je tom verifikatoru bila izdana potvrda o akreditaciji.
3. Nacionalno akreditacijsko tijelo priprema svoj plan nadzora svakog verifikatora tako da može ocijeniti reprezentativne uzorke opsega akreditacije, u skladu sa zahtjevima utvrđenima u usklađenoj normi iz Priloga III.
4. Na temelju rezultata nadzora iz stavka 1., nacionalno akreditacijsko tijelo odlučuje hoće li potvrditi nastavak važenja akreditacije.
5. Ako verifikator provodi verifikaciju u drugoj državi članici, nacionalno akreditacijsko tijelo koje je akreditiralo verifikatora može zatražiti da nacionalno akreditacijsko tijelo države članice u kojoj se verifikacija provodi provede aktivnosti nadzora u njegovo ime i pod njegovom odgovornošću.
Članak 50.
Ponovno ocjenjivanje
1. Prije isteka važenja potvrde o akreditaciji nacionalno akreditacijsko tijelo provodi ponovno ocjenjivanje verifikatora kojem je izdao potvrdu o akreditaciji kako bi utvrdio može li se važenje potvrde o akreditaciji produžiti.
2. Nacionalno akreditacijsko tijelo priprema plan ponovnog ocjenjivanja svakog verifikatora na način koji omogućuje ocjenjivanje reprezentativnih uzoraka opsega akreditacije. Kod planiranja i provođenja nadzora, nacionalno akreditacijsko tijelo ispunjava zahtjeve utvrđene u usklađenoj normi iz Priloga III.
Članak 51.
Izvanredno ocjenjivanje
1. Nacionalno akreditacijsko tijelo može bilo kada provesti izvanredno ocjenjivanje verifikatora kako bi osigurao da verifikator ispunjava zahtjeve iz ove Uredbe.
2. Da bi nacionalnom akreditacijskom tijelu omogućio utvrđivanje eventualne potrebe za izvanrednim ocjenjivanjem, verifikator nacionalno akreditacijsko tijelo odmah obavještava o svim značajnim promjenama koje se odnose na bilo koji aspekt njegovog statusa ili rada i bitne su za njegovu akreditaciju. Značajne promjene obuhvaćaju promjene navedene u usklađenoj normi iz Priloga III.
Članak 52.
Proširenje opsega
Nacionalno akreditacijsko tijelo kao odgovor na zahtjev verifikatora za proširenjem opsega dodijeljene mu akreditacije provodi potrebne aktivnosti kako bi utvrdio ispunjava li verifikator zahtjeve iz članka 44. za traženo proširenje opsega njegove akreditacije.
Članak 53.
Administrativne mjere
1. Nacionalno akreditacijsko tijelo može suspendirati, povući ili smanjiti opseg akreditacije verifikatora ako verifikator ne ispunjava zahtjeve iz ove Uredbe.
Nacionalno akreditacijsko tijelo suspendira, povlači ili smanjuje opseg akreditacije verifikatora ako to verifikator zatraži.
Nacionalno akreditacijsko tijelo uspostavlja, dokumentira, provodi i održava postupak za suspenziju akreditacije, povlačenje akreditacije ili smanjenje opsega akreditacije.
2. Nacionalno akreditacijsko tijelo suspendira akreditaciju ili smanjuje opseg akreditacije u bilo kojem od sljedećih slučajeva:
(a)
verifikator je ozbiljno prekršio zahtjeve iz ove Uredbe;
(b)
verifikator uporno i opetovano nije ispunjavao zahtjeve iz ove Uredbe;
(c)
verifikator je prekršio druge posebne odredbe i uvjete nacionalnog akreditacijskog tijela.
3. Nacionalno akreditacijsko tijelo povlači akreditaciju ako:
(a)
verifikator nije otklonio uzroke na temelju kojih je donesena odluka o suspenziji potvrde o akreditaciji;
(b)
je član najvišeg rukovodstva verifikatora proglašen krivim za prijevaru;
(c)
je verifikator namjerno dao krive informacije.
4. Protiv odluke nacionalnog akreditacijskog tijela o suspenziji, povlačenju ili smanjenju opsega akreditacije u skladu sa stavcima 2. i 3. može se uložiti žalba.
Države članice uspostavljaju postupke za rješavanje tih žalbi.
5. Odluka nacionalnog akreditacijskog tijela o suspenziji, povlačenju, ili smanjenju opsega akreditacije proizvodi učinke nakon priopćavanja te odluke verifikatoru.
Nacionalno akreditacijsko tijelo prekida suspenziju potvrde o verifikaciji ako dobije zadovoljavajuće informacije i uvjereno je da verifikator ispunjava zahtjeve iz ove Uredbe.
POGLAVLJE V.
ZAHTJEVI KOJI SE TIČU AKREDITACIJSKIH TIJELA ZA AKREDITACIJU VERIFIKATORA SUSTAVA TRGOVANJA EMISIJAMA
Članak 54.
Nacionalno akreditacijsko tijelo
1. Zadatke povezane s akreditacijom u skladu s ovom Uredbom izvršavaju nacionalna akreditacijska tijela imenovana u skladu s člankom 4. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 765/2008.
2. Ako država članica odluči omogućiti certifikaciju verifikatora koji su fizičke osobe, u skladu s ovom Uredbom, zadaci povezani s certifikacijom tih verifikatora povjeravaju se nacionalnom tijelu koje nije nacionalno akreditacijsko tijelo imenovano u skladu s člankom 4. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 765/2008.
3. Ako država članica odluči koristiti opciju utvrđenu u stavku 2., treba osigurati da predmetno nacionalno tijelo ispuni zahtjeve iz ove Uredbe, uključujući one iz članka 70., i dostavi tražene dokumentirane dokaze u skladu s člankom 5. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 765/2008.
4. Nacionalno akreditacijsko tijelo član je tijela priznatog sukladno članku 14. te Uredbe.
5. Nacionalno akreditacijsko tijelo ovlašteno je za obavljanje akreditacije kao aktivnosti javnog tijela, pri čemu ga službeno priznaje država članica u kojoj javna tijela izravno ne provode akreditaciju.
6. Za potrebe primjene ove Uredbe nacionalno akreditacijsko tijelo obavlja svoje poslove u skladu sa zahtjevima utvrđenima u usklađenoj normi iz Priloga III.
Članak 55.
Prekogranična akreditacija
Ako država članica smatra da imenovanje nacionalnog akreditacijskog tijela ili pružanje akreditacijskih usluga u smislu članka 15. Direktive 2003/87/EZ nije ekonomski opravdano ili održivo, ta država članica može koristiti usluge nacionalnog akreditacijskog tijela druge države članice.
Predmetna država članica o tome obavještava Komisiju i druge države članice.
Članak 56.
Neovisnost i nepristranost
1. Nacionalno akreditacijsko tijelo organizirano je na način koji jamči njegovu potpunu neovisnost od verifikatora koje ocjenjuje i njegovu nepristranost kod provođenja akreditacijskih aktivnosti.
2. Zato nacionalno akreditacijsko tijelo ne nudi i ne obavlja aktivnosti ili usluge koje obavlja verifikator, te ne pruža savjetodavne usluge, ne posjeduje dionice u poduzeću verifikatora niti u njemu ima bilo kakav interes u financijskom ili upravnom smislu.
3. Ne dovodeći u pitanje članak 54. stavak 2., struktura, odgovornosti i zadaci nacionalnog akreditacijskog tijela jasno su odvojeni od strukture, odgovornosti i zadataka nadležnog tijela i drugih nacionalnih tijela.
4. Nacionalno akreditacijsko tijelo donosi sve konačne odluke u vezi s akreditacijom verifikatora.
Međutim, nacionalno akreditacijsko tijelo može podugovarati određene aktivnosti, ovisno o zahtjevima utvrđenima u usklađenoj normi iz Priloga III.
Članak 57.
Ocjenjivački tim
1. Nacionalno akreditacijsko tijelo imenuje ocjenjivački tim za svako pojedino ocjenjivanje.
2. Ocjenjivački se tim sastoji od glavnog ocjenjivača i, prema potrebi, odgovarajućeg broja ocjenjivača ili tehničkih stručnjaka za poseban opseg akreditacije.
Ocjenjivački tim uključuje najmanje jednu osobu koja posjeduje znanja o praćenju emisija stakleničkih plinova i izvješćivanju o njima u skladu s Uredbom (EU) br. 601/2012, relevantnih za opseg akreditacije, te kompetencije i znanja potrebne za ocjenjivanje verifikacijskih aktivnosti predmet kojih je operator postrojenja ili operator zrakoplova za taj opseg i najmanje jednu osobu s poznavanjem relevantnih nacionalnih propisa i smjernica.
Članak 58.
Zahtjevi u pogledu kompetencija ocjenjivača
1. Ocjenjivač koji ocjenjuje verifikatora posjeduje kompetencije za provođenje aktivnosti iz poglavlja IV. U tom smislu ocjenjivač:
(a)
ispunjava zahtjeve utvrđene u usklađenoj normi iz Priloga III. u skladu s Uredbom (EZ) br. 765/2008;
(b)
poznaje Direktivu 2003/87/EZ, Uredbu (EU) br. 601/2012, ovu Uredbu, relevantne standarde i druge relevantne propise kao i važeće smjernice;
(c)
posjeduje znanja o revidiranju podataka i informacija iz članka 37. stavka 1. točke (b) ove Uredbe koja je stekao kroz izobrazbu ili može doći do osobe koja ima znanja i iskustvo u području revidiranja takvih podataka i informacija.
2. Glavni ocjenjivač ispunjava zahtjeve u pogledu kompetencija iz stavka 1., dokazano je kompetentan za vođenje ocjenjivačkog tima i za preuzimanje odgovornosti za provođenje ocjenjivanja u skladu s ovom Uredbom.
3. Interni pregledavatelji i osobe koje donose odluke o dodjeli, proširenju ili obnavljanju akreditacije, osim toga što ispunjavaju zahtjeve u pogledu kompetencija iz stavka 1. imaju dovoljno znanja i iskustva za ocjenjivanje akreditacije.
Članak 59.
Tehnički stručnjaci
1. Nacionalno akreditacijsko tijelo u ocjenjivački tim može uključiti tehničke stručnjake kako bi osiguralo detaljna stručna znanja i iskustva iz posebnog predmetnog područja, potrebna za pomoć glavnom ocjenjivaču ili ocjenjivaču kod provođenja aktivnosti ocjenjivanja.
2. Tehnički stručnjak ima potrebne kompetencije za učinkovito pružanje pomoći glavnom ocjenjivaču i ocjenjivaču u području za koje se traže njegova stručna znanja i iskustvo. Osim toga, tehnički stručnjak:
(a)
poznaje Direktivu 2003/87/EZ, Uredbu (EU) br. 601/2012, ovu Uredbu, relevantne norme i drugo relevantno zakonodavstvo kao i važeće smjernice;
(b)
ima dovoljno znanja o verifikacijskim aktivnostima.
3. Tehnički stručnjak obavlja utvrđene zadatke pod vodstvom i punom odgovornošću glavnog ocjenjivača predmetnog ocjenjivačkog tima.
Članak 60.
Procedure
Nacionalno akreditacijsko tijelo ispunjava zahtjeve utvrđene u skladu s člankom 8. Uredbe (EZ) br. 765/2008.
Članak 61.
Prigovori
Ako nacionalno akreditacijsko tijelo od nadležnog tijela, operatora ili operatora zrakoplova ili drugih zainteresiranih stranaka, primi prigovor koji se odnosi na verifikatora, nacionalno akreditacijsko tijelo u razumnom roku:
(a)
odlučuje o utemeljenosti prigovora;
(b)
osigurava da predmetni verifikator dobije mogućnost da iznese svoje primjedbe;
(c)
poduzima potrebne mjere za rješavanje prigovora;
(d)
evidentira prigovor i poduzete mjere; i
(e)
odgovara na prigovor.
Članak 62.
Zapisi i dokumentacija
Nacionalno akreditacijsko tijelo vodi zapise o svakoj osobi koja sudjeluje u postupku akreditacije. Ti zapisi uključuju zapise o odgovarajućim kvalifikacijama, izobrazbi, iskustvu, nepristranosti i kompetencijama, koji su potrebni za dokazivanje sukladnosti s ovom Uredbom.
Članak 63.
Pristup informacijama i povjerljivost
1. Nacionalno akreditacijsko tijelo redovito objavljuje i ažurira informacije dobivene tijekom provedbe akreditacijskih aktivnosti.
2. Nacionalno akreditacijsko tijelo prema potrebi poduzima odgovarajuće mjere za čuvanje povjerljivosti dobivenih informacija, u skladu s točkom 4. članka 8. Uredbe (EZ) br. 765/2008.
Članak 64.
Istorazinska procjena
1. Nacionalna akreditacijska tijela redovito se podvrgavaju istorazinskoj procjeni.
Istorazinsku procjenu organizira tijelo priznato prema članku 14. Uredbe (EZ) br. 765/2008.
2. Tijelo priznato prema članku 14. Uredbe (EZ) br. 765/2008 primjenjuje odgovarajuće kriterije za istorazinsku procjenu te učinkovit i neovisan postupak istorazinske procjene kako bi procijenilo:
(a)
je li nacionalno akreditacijsko tijelo koje je podvrgnuto istorazinskoj procjeni provelo akreditacijske aktivnosti u skladu s poglavljem IV.;
(b)
je li nacionalno akreditacijsko tijelo koje je podvrgnuto istorazinskoj procjeni ispunilo zahtjeve utvrđene u ovom poglavlju.
Kriteriji obuhvaćaju zahtjeve u pogledu kompetencija ocjenjivača i ocjenjivačkih timova koji provode istorazinsku procjenu, specifične za sustav trgovanja emisijskim jedinicama uspostavljen Direktivom 2003/87/EZ.
3. Tijelo priznato prema članku 14. Uredbe (EZ) br. 765/2008 rezultate istorazinske procjene nacionalnog tijela objavljuje i dostavlja Komisiji, nacionalnim tijelima odgovornima za nacionalna akreditacijska tijela u državama članicama te nadležnom tijelu države članice ili središnjicama iz članka 69. stavka 2.
4. Ne dovodeći u pitanje stavak 1., ako je nacionalno akreditacijsko tijelo uspješno prošlo istorazinsku procjenu koju je prije stupanja ove Uredbe na snagu organiziralo tijelo priznato prema članku 14. Uredbe (EZ) br. 765/2008, nakon stupanja ove Uredbe na snagu nacionalno akreditacijsko tijelo se izuzima od nove istorazinske procjene ako može dokazati sukladnost s ovom Uredbom.
U tom smislu predmetno nacionalno akreditacijsko tijelo podnosi zahtjev i potrebnu dokumentaciju tijelu priznatom prema članku 14. Uredbe (EZ) br. 765/2008.
Tijelo priznato prema članku 14. Uredbe (EZ) br. 765/2008 odlučuje jesu li uvjeti za odobrenje izuzeća ispunjeni.
Izuzeće vrijedi za razdoblje ne duže od tri godine od datuma obavijesti o odluci poslanoj nacionalnom akreditacijskom tijelu.
5. Nacionalno tijelo kojem su u skladu s člankom 54. stavkom 2. povjereni zadaci vezani uz certifikaciju verifikatora koji su fizičke osobe, u skladu s ovom Uredbom dosežu razinu vjerodostojnosti jednaku onoj koju imaju nacionalna akreditacijska tijela koja su uspješno prošla istorazinsku procjenu.
U tom smislu predmetna država članica odmah po donošenju odluke o ovlaštenju nacionalnog tijela za provođenje certifikacije Komisiji i drugim državama članicama dostavlja odgovarajuće dokumentirane dokaze. Za potrebe primjene ove Uredbe nijedno nacionalno tijelo ne certificira verifikatore prije nego što predmetna država članica dostavi navedene dokumentirane dokaze.
Predmetna država članica periodično provjerava funkcioniranje nacionalnog tijela kako bi osigurala da ono i dalje održava gore spomenutu razinu vjerodostojnosti te o tome informira Komisiju.
Članak 65.
Korektivne radnje
1. Države članice u pravilnim vremenskim razmacima prate svoja nacionalna akreditacijska tijela kako bi osigurale da ona stalno ispunjavaju zahtjeve iz ove Uredbe, uzimajući u obzir rezultate istorazinske procjene obavljene u skladu s člankom 64.
2. Ako nacionalno akreditacijsko tijelo ne ispuni zahtjeve ili obveze, kako su utvrđeni ovom Uredbom, predmetna država članica poduzima odgovarajuće korektivne radnje ili osigurava da se korektivne radnje poduzmu te o tome obavještava Komisiju.
Članak 66.
Uzajamno priznavanje verifikatora
1. Države članice priznaju jednakovrijednost usluga koje pružaju nacionalna akreditacijska tijela koja su uspješno prošla istorazinsku procjenu. Države članice prihvaćaju potvrde o akreditaciji verifikatora koja su ta nacionalna akreditacijska tijela akreditirala i poštuju pravo verifikatora da provode verifikacije u okviru opsega svojih akreditacija.
2. Ako nacionalno akreditacijsko tijelo nije bilo podvrgnuto potpunom postupku istorazinske procjene prije 31. prosinca 2014., država članica prihvaća potvrde o akreditaciji verifikatora koje su akreditirala ta nacionalna akreditacijska tijela pod uvjetom da je tijelo priznato prema članku 14. Uredbe (EZ) br. 765/2008 započelo istorazinsku procjenu tog nacionalnog akreditacijskog tijela i da nije utvrdilo nikakve neusklađenosti tog nacionalnog akreditacijskog tijela s ovom Uredbom.
3. Ako certifikaciju verifikatora provodi nacionalno tijelo iz članka 54. stavka 2., država članica prihvaća certifikat koji izda to tijelo i poštuje pravo verifikatora da provodi verifikacije unutar opsega svoje certifikacije.
Članak 67.
Praćenje pruženih usluga
Ako je država članica tijekom inspekcijskog pregleda provedenog u skladu s člankom 31. stavkom 4. Direktive 2006/123/EZ utvrdila da verifikator nije usklađen s ovom Uredbom, nadležno tijelo ili nacionalno akreditacijsko tijelo te države članice o tome informira nacionalno akreditacijsko tijelo koje je akreditiralo verifikatora.
Nacionalno akreditacijsko tijelo koje je akreditiralo verifikatora razmatra dobivenu informaciju kao prigovor u smislu članka 61. ove Uredbe i poduzima odgovarajuće mjere te nadležnom tijelu ili nacionalnom akreditacijskom tijelu odgovara u skladu s drugim podstavkom članka 72. stavka 2. ove Uredbe.
Članak 68.
Elektronička razmjena podataka i uporaba automatiziranih sustava
1. Države članice mogu od verifikatora zahtijevati da za verifikacijska izvješća koriste elektroničke obrasce ili određene formate datoteka u skladu s člankom 74. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 601/2012.
2. Za podnošenje verifikacijskih izvješća i za druge oblike komunikacije između operatora, operatora zrakoplova, verifikatora, nadležnog tijela i nacionalnog akreditacijskog tijela u skladu s člankom 74. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 601/2012 mogu se staviti na raspolaganje standardni elektronički obrasci ili formati datoteka.
POGLAVLJE VI.
RAZMJENA INFORMACIJA
Članak 69.
Razmjena informacija i središnjice
1. Država članica uspostavlja učinkovitu razmjenu odgovarajućih informacija i učinkovitu suradnju između nacionalnog akreditacijskog tijela ili, prema potrebi, nacionalnog tijela zaduženog za certifikaciju verifikatora i nadležnog tijela.
2. Ako je u državi članici u skladu s člankom 18. Direktive 2003/87/EZ imenovano više od jednog nadležnog tijela, država članica ovlašćuje jedno od tih nadležnih tijela kao središnjicu za razmjenu informacija, za koordinaciju suradnje iz stavka 1. i za aktivnosti iz ovog poglavlja.
Članak 70.
Akreditacijski radni program i izvješće o upravljanju
1. Nacionalno akreditacijsko tijelo do 31. prosinca svake godine nadležnom tijelu svake države članice dostavlja akreditacijski radni program koji sadrži popis verifikatora koje je akreditiralo to nacionalno akreditacijsko tijelo i koja su ga u skladu s člankom 76. obavijestila da namjeravaju provoditi verifikacije u tim državama članicama. Akreditacijski radni program sadrži najmanje sljedeće informacije o svakom verifikatoru:
(a)
predviđeno vrijeme i mjesto verifikacije;
(b)
informacije o aktivnostima koje je nacionalno akreditacijsko tijelo planiralo za tog verifikatora, posebno aktivnosti nadzora i ponovnog ocjenjivanja;
(c)
datume predviđene ocjene rada u praksi koju provodi nacionalno akreditacijsko tijelo kako bi ocijenilo verifikatora, uključujući podatke o adresi i kontaktima operatora ili operatora zrakoplova koje će obići prilikom te ocjene;
(d)
informacije o tome je li nacionalno akreditacijsko tijelo od nacionalnog akreditacijskog tijela države članice u kojoj verifikator provodi verifikaciju zatražilo da provede nadzor.
2. Nakon dostave akreditacijskog radnog programa u skladu sa stavkom 1., nadležno tijelo nacionalnom akreditacijskom tijelu daje sve relevantne informacije, uključujući sve relevantne nacionalne propise ili smjernice.
3. Do 1. lipnja svake godine nacionalno akreditacijsko tijelo dostavlja nadležnom tijelu izvješće o upravljanju. Izvješće o upravljanju sadrži najmanje sljedeće informacije o svakom verifikatoru kojeg je akreditiralo to nacionalno akreditacijsko tijelo:
(a)
detaljni podaci o novim verifikatorima koje je akreditiralo to nacionalno akreditacijsko tijelo, uključujući opseg akreditacije tih verifikatora;
(b)
sve promjene u opsegu akreditacije tih verifikatora;
(c)
pregled rezultata nadzora i aktivnosti ponovnog ocjenjivanja koje je provelo nacionalno akreditacijsko tijelo;
(d)
pregled rezultata provedenih izvanrednih ocjenjivanja, uključujući razloge za pokretanje tih izvanrednih ocjenjivanja;
(e)
sve prigovore uložene protiv verifikatora od posljednjeg izvješća o upravljanju i informacije o mjerama koje je poduzelo nacionalno akreditacijsko tijelo.
Članak 71.
Razmjena informacija o administrativnim mjerama
Ako je nacionalno akreditacijsko tijelo verifikatoru nametnulo administrativne mjere u skladu s člankom 53. ili ako je suspenzija akreditacije prekinuta ili ako je odlukom o žalbi promijenjena odluka nacionalnog akreditacijskog tijela o nametanju administrativnih mjera iz članka 53., nacionalno akreditacijsko tijelo o tome obavještava sljedeće strane:
(a)
nadležno tijelo države članice u kojoj je verifikator akreditiran;
(b)
nadležno tijelo i nacionalno akreditacijsko tijelo svake države članice u kojoj verifikator provodi verifikacije.
Članak 72.
Razmjena informacija koju provodi nadležno tijelo
1. Nadležno tijelo države članice u kojoj verifikator provodi verifikaciju svake godine nacionalnom akreditacijskom tijelu koje je akreditiralo verifikatora jednom godišnje dostavlja najmanje sljedeće:
(a)
relevantne rezultate provjere izvješća operatora ili operatora zrakoplova i verifikacijska izvješća, posebno o svakoj utvrđenoj neusklađenosti verifikatora s ovom Uredbom;
(b)
rezultate inspekcijskih pregleda operatora ili operatora zrakoplova, ako su ti rezultati bitni za nacionalno akreditacijsko tijelo s obzirom na akreditaciju i nadzor verifikatora ili ako ti rezultati uključuju bilo kakvu utvrđenu neusklađenost verifikatora s ovom Uredbom;
(c)
rezultati ocjenjivanja interne verifikacijske dokumentacije tog verifikatora ako je nadležno tijelo internu verifikacijsku dokumentaciju ocijenilo u skladu s člankom 26. stavkom 3.;
(d)
prigovore koje je nadležno tijelo primilo u vezi s tim verifikatorom.
2. Ako informacije iz stavka 1. pružaju dokaze da je nadležno tijelo utvrdilo neusklađenost verifikatora s ovom Uredbom, nacionalno akreditacijsko tijelo dostavu tih informacija smatra prigovorom nadležnog tijela protiv verifikatora u smislu članka 61.
Nacionalno akreditacijsko tijelo na temelju tih informacija poduzima odgovarajuće mjere i nadležnom tijelu odgovara u roku od tri mjeseca od datuma primitka. Nacionalno akreditacijsko tijelo u svom odgovoru obavještava nadležno tijelo o mjerama koje je poduzeo i, prema potrebi, o administrativnim mjerama nametnutima verifikatoru.
Članak 73.
Razmjena informacija o nadzoru
1. Ako je od nacionalnog akreditacijskog tijela države članice u kojoj verifikator provodi verifikaciju zatraženo u skladu s člankom 49. stavkom 5. da provede aktivnosti nadzora, nacionalno akreditacijsko tijelo o svojim nalazima izvještava nacionalno akreditacijsko tijelo koje je akreditiralo verifikatora, osim ako je između ta dva nacionalna akreditacijska tijela dogovoreno drukčije.
2. Nacionalno akreditacijsko tijelo koje je akreditiralo verifikatora uzima nalaze iz stavka 1. u obzir kad ocjenjuje ispunjava li verifikator zahtjeve iz ove Uredbe.
3. Ako informacije iz stavka 1. pružaju dokaze da verifikator nije usklađen s ovom Uredbom, nacionalno akreditacijsko tijelo koje je akreditiralo verifikatora poduzima odgovarajuće mjere u skladu s ovom Uredbom te obavještava nacionalno akreditacijsko tijelo koje je provelo nadzorne aktivnosti o sljedećem:
(a)
o mjerama koje je poduzelo nacionalno akreditacijsko tijelo koje je akreditiralo verifikatora;
(b)
prema potrebi, o načinu na koji je verifikator riješio utvrđene nesukladnosti;
(c)
prema potrebi, o tome koje administrativne mjere su nametnute verifikatoru.
Članak 74.
Razmjena informacija s državom članicom u kojoj verifikator ima sjedište
Ako je verifikatoru akreditaciju dodijelilo nacionalno akreditacijsko tijelo u državi članici koja nije država u kojoj verifikator ima sjedište, akreditacijski radni program i izvješće o upravljanju iz članka 70., kao i informacije iz članka 71. dostavljaju se i nadležnom tijelu države članice u kojoj verifikator ima sjedište.
Članak 75.
Baza podataka akreditiranih verifikatora
1. Nacionalna akreditacijska tijela ili, prema potrebi, nacionalna tijela iz članka 54. stavka 2., uspostavljaju bazu podataka, njome upravljaju te omogućuju pristup toj bazi podataka drugim nacionalnim akreditacijskim tijelima, nacionalnim tijelima, verifikatorima, operatorima, operatorima zrakoplova i nadležnim tijelima.
Tijelo priznato prema članku 14. Uredbe (EZ) br. 765/2008 omogućuje i usklađuje pristup bazama podataka s ciljem omogućavanja učinkovite i isplative komunikacije između nacionalnih akreditacijskih tijela, nacionalnih tijela, verifikatora, operatora, operatora zrakoplova i nadležnih tijela i može te baze podataka ujediniti u jednu centraliziranu bazu podataka.
2. Baza podataka iz stavka 1. sadrži najmanje sljedeće informacije:
(a)
ime i adresu svakog verifikatora kojeg je akreditiralo to nacionalno akreditacijsko tijelo;
(b)
države članice u kojima verifikator provodi verifikaciju;
(c)
opseg akreditacije svakog verifikatora;
(d)
datum dodjele akreditacije i datum isteka akreditacije;
(e)
sve informacije o administrativnim mjerama koje su nametnute verifikatoru.
Informacije su dostupne javnosti.
Članak 76.
Obavijesti verifikatora
1. Da bi nacionalnom akreditacijskom tijelu omogućio izradu akreditacijskog radnog programa i izvješća o upravljanju iz članka 70., verifikator svake godine do 15. studenoga nacionalnom akreditacijskom tijelu koje ga je akreditiralo šalje sljedeće informacije:
(a)
planirano vrijeme i mjesto verifikacija koje je verifikator predvidio u vremenskom planu;
(b)
adresu i pojedinosti o kontaktima operatora ili operatora zrakoplova čija izvješća o emisijama ili tonskim kilometrima podliježu njegovoj verifikaciji.
2. Ako dođe do izmjena informacija iz stavka 1., verifikator o tim izmjenama obavještava akreditacijsko tijelo unutar vremenskog okvira dogovorenog s tim nacionalnim akreditacijskim tijelom.
POGLAVLJE VII.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 77.
Prijelazne odredbe
Emisije i, prema potrebi, podaci o aktivnostima koje se odvijaju prije 1. siječnja 2013. verificiraju se u skladu sa zahtjevima utvrđenima u Odluci 2007/589/EZ (11).
Članak 78.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2013.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 21. lipnja 2012.