EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2010/76/EU
af 24. november 2010
om ændring af direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF for så vidt angår kapitalkrav vedrørende handelsbeholdningen og gensecuritisationer og tilsyn med aflønningspolitikker
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 53, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Overdreven og uforsigtig risikotagning i banksektoren har resulteret i flere finansielle virksomheders fallit og systemiske problemer i medlemsstaterne og globalt. Der er mange og komplekse årsager til denne risikotagning, men blandt tilsynsmyndigheder og reguleringsmyndigheder, herunder også G20 og Det Europæiske Banktilsynsudvalg (CEBS), er der bred enighed om, at nogle finansielle virksomheders uhensigtsmæssige aflønningsstrukturer har været en medvirkende årsag. Aflønningssystemer, som ansporer til at tage risici, der overstiger det generelle risikoniveau, som tolereres af en virksomhed, kan underminere en fornuftig og effektiv risikostyring og forstærke overdreven risikoadfærd. De internationalt aftalte og godkendte principper fra Rådet for Finansiel Stabilitet (FSB) om metoder for fornuftig kompensation (FSB-principperne) er derfor af særlig betydning.
(2)
I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 14. juni 2006 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (4) skal kreditinstitutter have arrangementer, strategier, processer og mekanismer til styring af de risici, de er eksponeret for. I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/49/EF af 14. juni 2006 om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag (5) finder dette krav anvendelse på investeringsselskaber som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter (6). Direktiv 2006/48/EF kræver, at de kompetente myndigheder fører tilsyn med disse arrangementer, strategier, processer og mekanismer og fastslår, om det pågældende kreditinstituts eller investeringsselskabs egenkapital sikrer en forsvarlig styring og dækning af de risici, som instituttet eller selskabet er eller kan blive eksponeret for. Tilsynet gennemføres som konsolideret tilsyn, når der er tale om bankkoncerner og omfatter også finansielle holdingselskaber og tilsluttede finansielle virksomheder i alle lande.
(3)
For at kunne afhjælpe uhensigtsmæssigt udformede aflønningsstrukturers potentielt negative indvirkning på sund risikostyring og kontrol med de enkelte medarbejderes risikoadfærd bør kravene i direktiv 2006/48/EF suppleres med en udtrykkelig bestemmelse om, at kreditinstitutter og investeringsselskaber for medarbejderkategorier, hvis arbejde har væsentlig indflydelse på deres risikoprofil, skal indføre og opretholde en aflønningspolitik og -praksis, som er i overensstemmelse med effektiv risikostyring. Disse medarbejderkategorier bør mindst omfatte ledelsen, risikotagere, medarbejdere i kontrolfunktioner og enhver medarbejder, hvis samlede løn, herunder skønsmæssigt fastsatte pensionsbidrag, ligger inden for samme lønramme som ledelsens og risikotagernes.
(4)
Eftersom overdreven og uforsigtig risikotagning kan underminere kreditinstitutters eller investeringsselskabers finansielle soliditet og destabilisere banksystemet, er det af stor betydning, at den nye forpligtelse vedrørende aflønningspolitik og -praksis gennemføres konsekvent og dækker alle aflønningsaspekter, herunder løn, skønsmæssigt fastsatte pensionsbidrag og alle andre lignende ydelser. I denne forbindelse bør skønsmæssigt fastsatte pensionsbidrag betyde skønsmæssige godtgørelser, som et kreditinstitut eller investeringsselskab tildeler den enkelte medarbejder, og som udbetales under henvisning til eller i forventning om tilbagetrædelse, og som kan tilpasses variable aflønningskomponenter. Det er derfor hensigtsmæssigt at opstille klare principper for en forsvarlig aflønning for at sikre, at aflønningsstrukturen ikke tilskynder de enkelte medarbejdere til overdreven risikotagning eller moralsk risiko og er forenelig med kreditinstituttets eller investeringsselskabets risikovillighed, værdier og langsigtede interesser. Aflønningen bør endvidere tilpasses finanssektorens rolle som en mekanisme, der effektivt allokerer de finansielle ressourcer i økonomien. Disse principper bør især sikre, at udformningen af variable aflønningspolitikker sikrer, at incitamenterne er i overensstemmelse med kreditinstituttets eller investeringsselskabets langsigtede interesser, og at betalingsmåden styrker dets kapitalgrundlag. Resultatafhængige aflønningskomponenter bør også bidrage til at styrke princippet om retfærdighed i kreditinstituttets eller investeringsselskabets aflønningsstruktur. Principperne bør tilgodese, at kreditinstitutter og investeringsselskaber kan anvende bestemmelserne forskelligt afhængigt af deres størrelse, interne organisation og deres aktiviteters art, omfang og kompleksitet, og særlig, at det ikke nødvendigvis er rimeligt at kræve, at investeringsselskaber, som omhandlet i artikel 20, stk. 2 og 3, i direktiv 2006/49/EF, skal overholde alle principperne. For at aflønningspolitikken kan integreres i kreditinstituttets eller investeringsselskabets risikostyring, bør ledelsesorganet i hvert kreditinstitut eller investeringsselskab i sin egenskab af tilsynsførende instans indføre og jævnligt revurdere de generelle principper, der skal anvendes. I denne forbindelse bør det være muligt, hvor det er relevant og afhængigt af den nationale selskabsret, at ledelsesorganet i sin egenskab af tilsynsførende instans forstås som tilsynsrådet.
(5)
Det bør kræves, at kreditinstitutter og investeringsselskaber, der er betydningsfulde i kraft af deres størrelse, interne organisation og deres aktiviteters art, omfang og kompleksitet, nedsætter et løn og vederlagsudvalg som en integrerende del af deres ledelsesstruktur og organisation.
(6)
Kommissionen bør senest 1. april 2013 foretage en gennemgang af principperne i aflønningspolitikken, navnlig med hensyn til deres effektivitet, gennemførelse og håndhævelse, idet der tages højde for den internationale udvikling, herunder yderligere forslag fra Rådet for Finansiel Stabilitet og gennemførelsen af FSB-principperne i andre lande, herunder sammenhængen mellem udformningen af variable aflønningsstrukturer og overdreven risikoadfærd.
(7)
Aflønningspolitikken bør tage sigte på at skabe en balance mellem medarbejdernes personlige mål og kreditinstituttets eller investeringsselskabets langsigtede interesser. Vurderingen af aflønningens resultatafhængige komponenter bør ske på grundlag af medarbejdernes indsats set over en længere periode og tage hensyn til de særlige risici, der er forbundet med de gennemførte aktiviteter. Vurderingen af resultater bør ske inden for en flerårig ramme, på mindst tre til fem år, for at sikre, at vurderingen kommer til at vedrøre resultaterne set over en længere periode, og at udbetalingen af resultatlønsdelen af aflønningen spredes ud over kreditinstituttets eller investeringsselskabets forretningsmæssige cyklus. For yderligere at tilpasse incitamenterne bør en betydelig del af den variable aflønning til alle de medarbejdere, der er omfattet af disse krav, bestå af aktier eller aktielignende instrumenter i kreditinstituttet eller investeringsselskabet, når dette er muligt i henhold til det pågældende kreditinstituts eller investeringsselskabs juridiske struktur eller, når der er tale om et ikke-noteret kreditinstitut eller investeringsselskab, af andre tilsvarende ikke-pekuniære instrumenter og, hvor det er relevant, af andre langfristede finansielle instrumenter, som i tilstrækkelig grad afspejler det pågældende kreditinstituts eller investeringsselskabs kreditkvalitet. Det bør være muligt for sådanne instrumenter at omfatte et kapitalinstrument, som i tilfælde af, at virksomheden får alvorlige finansielle problemer, ombyttes med aktier eller nedskrives på anden vis. I tilfælde hvor det pågældende kreditinstitut ikke udsteder langfristede finansielle instrumenter, bør det have tilladelse til at udstede den betydelige del af den variable aflønning i aktier og aktielignende instrumenter og andre tilsvarende ikke-pekuniære instrumenter. Medlemsstaterne eller deres kompetente myndigheder bør om nødvendigt kunne pålægge begrænsninger med hensyn til arten og udformningen af disse instrumenter eller forbyde visse instrumenter.
(8)
For at mindske tilskyndelsen til overdreven risikotagning bør den variable løn udgøre en afbalanceret andel af den samlede løn. Det er vigtigt, at en medarbejders faste løn udgør en tilstrækkelig høj andel af medarbejderens samlede aflønning og gør det muligt at føre en helt igennem fleksibel politik vedrørende variable aflønningskomponenter, herunder eventuelt helt undlade at udbetale variable aflønningskomponenter. For at sikre en sammenhængende aflønningspraksis i hele sektoren, bør der opstilles en række klare krav. En garanteret variabel aflønning er ikke i overensstemmelse med sund risikostyring eller princippet om, at aflønningen skal være afstemt efter resultaterne, og bør som hovedregel forbydes.
(9)
En væsentlig del af de variable aflønningskomponenter, f.eks. 40-60 %, bør udskydes i en passende periode. Disse dele bør stige væsentligt med ancienniteten eller ansvarsniveauet hos den person, der aflønnes. Desuden bør en betydelig del af de variable aflønningskomponenter bestå af aktier eller aktielignende instrumenter i kreditinstituttet eller investeringsselskabet, når dette er muligt i henhold til det pågældende kreditinstituts eller investeringsselskabs juridiske struktur eller, når der er tale om et ikke-noteret kreditinstitut eller investeringsselskab, af andre tilsvarende ikke-pekuniære instrumenter og, hvor det er relevant, af andre langfristede finansielle instrumenter, der i tilstrækkelig grad afspejler kreditinstituttets eller investeringsselskabets kreditkvalitet. I den forbindelse er proportionalitetsprincippet meget vigtigt, eftersom det ikke altid vil være hensigtsmæssigt at stille sådanne krav i forbindelse med små kreditinstitutter og investeringsselskaber. Det variable aflønningsbeløb, som udbetales kontant eller i tilsvarende kontante beløb, og som ikke udskydes, bør begrænses med henblik på at afpasse medarbejdernes personlige mål efter kreditinstituttets eller investeringsselskabets langsigtede interesser under hensyntagen til begrænsningerne med hensyn til det maksimumsbeløb for variabel løn, der udbetales kontant eller på forskud.
(10)
Kreditinstitutterne og investeringsselskaberne bør sikre, at den samlede variable aflønning ikke begrænser deres evne til at udvide deres kapitalgrundlag. Hvor meget kapitalen skal bygges op bør afhænge af kreditinstituttets eller investeringsselskabets nuværende kapitalposition. I den forbindelse bør medlemsstaternes kompetente myndigheder have beføjelser til at begrænse variabel aflønning, f.eks. som en procentdel af den samlede nettoindkomst, når det er uforeneligt med opretholdelsen af et sundt kapitalgrundlag.
(11)
Kreditinstitutter eller investeringsselskaber bør kræve, at deres medarbejdere forpligter sig til ikke at benytte personlige afdækningsstrategier eller forsikringer til at underminere de risikotilpasningsvirkninger, der er indbygget i deres aflønningsvilkår.
(12)
For enheder, der nyder godt af særlig regeringsintervention, bør der gives prioritet til opbygning af deres kapitalgrundlag og genopretning af skatteydernes tillid. Alle variable aflønninger bør afspejle disse prioriteter.
(13)
De principper for en forsvarlig aflønningspolitik, som er fastsat i Kommissionens henstilling af 30. april 2009 om aflønningspolitik i finanssektoren (7), er forenelige med og supplerer principperne i dette direktiv.
(14)
Bestemmelserne om aflønning bør ikke berøre den uforbeholdne udøvelse af de grundlæggende rettigheder i overensstemmelse med traktaterne, navnlig artikel 153, stk. 5, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), de generelle principper i den nationale aftaleret og arbejdsmarkedsret, lovgivning om aktionærers rettigheder og deltagelse, de generelle ansvarsområder for den pågældende virksomheds administrative organer og tilsynsorganer og heller ikke arbejdsmarkedets parters ret til at indgå og håndhæve kollektive overenskomster i overensstemmelse med nationale love og sædvaner.
(15)
Med henblik på hurtig og effektiv håndhævelse bør de kompetente myndigheder også have beføjelser til at pålægge eller iværksætte enten finansielle eller ikke-finansielle sanktioner eller andre foranstaltninger for overtrædelse af bestemmelserne i direktiv 2006/48/EF, herunder bestemmelserne om en aflønningspolitik, som er i overensstemmelse med en forsvarlig og effektiv risikostyring. Foranstaltningerne og sanktionerne bør være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed og have afskrækkende virkning. For at sikre overensstemmelse og ensartede konkurrencevilkår bør Kommissionen på et samlet grundlag gennemgå medlemsstaternes vedtagelse eller iværksættelse af sådanne foranstaltninger eller sanktioner, hvad angår overensstemmelse mellem sådanne i hele EU.
(16)
For at kunne føre et effektivt tilsyn med de risici, der er forbundet med uhensigtsmæssige aflønningsstrukturer, bør kreditinstitutters og investeringsselskabers aflønningspolitik og -praksis være omfattet af den tilsynsmæssige kontrol, som er omhandlet i direktiv 2006/48/EF. I forbindelse med tilsynet bør tilsynsmyndighederne vurdere, om denne politik og praksis kan forventes at tilskynde det pågældende personale til overdreven risikotagning. Desuden bør CEBS sikre, at der findes retningslinjer for vurdering af egnetheden af de personer, der faktisk leder kreditinstituttets forretninger.
(17)
I Kommissionens grønbog af 2. juni 2010 om corporate governance i finansielle institutioner og aflønningspolitik udpeges en række mangler ved corporate governance i kreditinstitutter og investeringsselskaber, som bør afhjælpes. Blandt de foreslåede løsninger henviser Kommissionen til behovet for en betydelig styrkelse af kravene til de personer, der faktisk leder kreditinstituttets forretninger, idet de bør have et tilstrækkelig godt omdømme og fyldestgørende erfaring, og at deres evne til at udføre deres opgaver desuden bør vurderes. I grønbogen understreges behovet for at styrke aktionærernes rolle i forbindelse med fastlæggelsen af aflønningspolitik. Europa-Parlamentet og Rådet noterer sig Kommissionens hensigt om at fremsætte passende lovgivningsmæssige forslag om disse spørgsmål som en opfølgning af grønbogen.
(18)
For at forbedre gennemsigtigheden yderligere med hensyn til kreditinstitutters og investeringsselskabers aflønningspraksisser, bør de kompetente myndigheder i medlemsstaterne indsamle oplysninger om aflønning med henblik på at følge udviklingen af aflønningstendenser i overensstemmelse med de kategorier af kvantitative oplysninger, som kreditinstitutterne og investeringsselskaberne er forpligtet til at fremlægge i henhold til dette direktiv. De kompetente myndigheder bør forsyne CEBS med disse oplysninger, således at CEBS kan foretage lignende vurderinger på EU-plan.
(19)
Med henblik på at harmonisere tilsynsmetoderne ved vurderingen af aflønningspolitik og -praksis og for at lette indsamlingen af oplysninger og den ensartede gennemførelse af aflønningsprincipperne i banksektoren bør CEBS udarbejde retningslinjer for forsvarlig aflønningspolitik i banksektoren. Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg bør medvirke ved udarbejdelsen af disse retningslinjer, i det omfang de også finder anvendelse på aflønningspolitikken for medarbejdere, der yder investeringsservice, og på investeringsaktiviteter, der udøves af kreditinstitutter og investeringsselskaber som defineret i direktiv 2004/39/EF. CEBS bør gennemføre åbne offentlige høringer om de tekniske standarder og foretage en analyse af de potentielle omkostninger og fordele herved. Kommissionen bør have mulighed for at fremsætte forslag til lovgivning, som giver den europæiske banktilsynsmyndighed og i nødvendigt omfang den europæiske værdipapirtilsynsmyndighed, der er blevet oprettet i medfør af de Larosière-processen om finansielt tilsyn, beføjelser til at udarbejde udkast til tekniske standarder for tilsyn og gennemførelse med henblik på at lette indsamlingen af oplysninger og den ensartede gennemførelse af de aflønningsprincipper i banksektoren, der skal vedtages af Kommissionen.
(20)
Eftersom uhensigtsmæssige aflønningspolitikker og incitamentsordninger kan bringe kreditinstitutternes og investeringsselskabernes risikoeksponering op på et uacceptabelt niveau, bør der hurtigt træffes foranstaltninger til afhjælpning af problemerne og om nødvendigt korrigerende foranstaltninger. Det bør derfor sikres, at de kompetente myndigheder har beføjelser til at pålægge de relevante enheder kvalitative og kvantitative foranstaltninger til afhjælpning af problemer vedrørende aflønningspolitikken, som er blevet afdækket som led i tilsynsprocessen under søjle 2. De kvalitative foranstaltninger, som de kompetente myndigheder råder over, består i, at de kan pålægge kreditinstitutterne og investeringsselskaberne, at de skal reducere den risiko, der er forbundet med deres aktiviteter, produkter og systemer, herunder ved indførelse af ændringer i deres aflønningsstrukturer eller fastfrysning af de variable dele af lønnen, hvis de er uforenelige med effektiv risikostyring. De kvantitative foranstaltninger kan bestå i et krav om supplerende egenkapital.
(21)
Gode ledelsesstrukturer, gennemsigtighed og offentliggørelse er vigtige for forsvarlige aflønningspolitikker. For at markedet kan få tilstrækkelig indsigt i deres aflønningsstrukturer og de tilhørende risici, bør kreditinstitutterne og investeringsselskaberne videregive detaljerede oplysninger om deres aflønningspolitik og -praksis og, af hensyn til fortroligheden, de samlede beløb for de medarbejdere, hvis arbejde har væsentlig indflydelse på kreditinstituttets eller investeringsselskabets risikoprofil. Disse oplysninger bør være tilgængelige for alle de berørte parter (aktionærer, ansatte og offentligheden). Denne forpligtelse bør dog gælde med forbehold af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (8).
(22)
Med henblik på at sikre den fulde virkning af bestemmelserne og for at undgå forskelsbehandling i forbindelse med anvendelsen af disse, bør bestemmelserne om aflønning i dette direktiv finde anvendelse på aflønning, der forfalder på grundlag af kontrakter, som er indgået forud for datoen for den faktiske gennemførelse af disse bestemmelser i hver enkelt medlemsstat, og på aflønning, som tildeles eller udbetales efter denne dato. Med henblik på at sikre målsætningerne med dette direktiv, navnlig en effektiv risikostyring i en tid, der stadig er præget af omfattende finansiel ustabilitet, og for at undgå enhver risiko for omgåelse af bestemmelserne om aflønning i dette direktiv, inden de er blevet gennemført, er det desuden nødvendigt, at disse bestemmelser finder anvendelse på aflønning, som er tildelt, men endnu ikke udbetalt, forud for datoen for den faktiske gennemførelse af disse bestemmelser i hver enkelt medlemsstat, for så vidt angår tjenesteydelser, der er udført i 2010.
(23)
Vurderingen af de risici, som kreditinstituttet kan være eksponeret for, bør munde ud i effektive tilsynsforanstaltninger. Øget harmonisering er derfor nødvendig, for at tilsynsmyndighederne kan nå frem til fælles beslutninger, og for at der kan sikres lige konkurrencevilkår inden for Unionen.
(24)
Kreditinstitutter, som investerer i gensecuritisationer skal i henhold til direktiv 2006/48/EF udvise rettidig omhu i forbindelse med de underliggende securitisationer og de underliggende engagementer, der ikke selv er securitisationer, der som sidste led ligger til grund for de gensecuritiserede securitisationer. Kreditinstitutter bør vurdere, om engagementer i forbindelse med programmer med gældsbreve med sikkerhed i konkrete aktiver udgør engagementer over for en gensecuritisation, herunder når de optræder i forbindelse med programmer, der erhverver foranstillede trancher i separate puljer af hele lån, hvor ingen af disse lån er et engagement over for en securitisation eller en gensecuritisation, og hvor »first-loss«-sikringen for hver investering ydes af lånenes sælger. I sidstnævnte situation bør en puljespecifik likviditetsfacilitet normalt ikke anses for at være et engagement over for en gensecuritisation, fordi den svarer til en tranche af en pulje med ét enkelt aktiv (dvs. den relevante pulje af hele lån), der ikke omfatter nogen engagementer over for securitisationer. Derimod ville en kreditforbedring for hele programmet, som kun dækker nogle af tabene ud over den beskyttelse, sælgeren yder i de forskellige puljer, generelt udgøre en trancheopdeling af risikoen ved en pulje af mange aktiver, der indeholder mindst ét engagement over for en securitisation, og som derfor ville være et engagement over for en gensecuritisation. Hvis et sådant program fuldt ud finansierer sig selv med en enkelt gældsbrevskategori, og hvis enten kreditforbedringen for hele programmet ikke er en gensecuritisation, eller gældsbrevet fuldt ud støttes af det organiserende kreditinstitut, så det reelt er den, der har investeret i gældsbrevet, der eksponeres for det organiserende kreditinstituts misligholdelsesrisiko, i stedet for de underliggende puljer eller aktiver, så bør et sådant gældsbrev dog generelt ikke anses for at være et engagement over for en gensecuritisation.
(25)
Bestemmelserne om forsigtighedsbaseret værdiansættelse i direktiv 2006/49/EF bør finde anvendelse på alle instrumenter opgjort til fair value i og uden for institutternes handelsbeholdning. Det bør præciseres, at i de tilfælde, hvor anvendelsen af forsigtig værdiansættelse resulterer i en lavere regnskabsmæssig værdi end den reelt bogførte, bør den absolutte værdi af forskellen fratrækkes egenkapitalen.
(26)
Institutterne bør frit kunne vælge, om de for securitisationspositioner, der i henhold til nærværende direktiv tildeles en risikovægt på 1 250 %, opfylder et kapitalkrav eller fratrækker dem fra egenkapitalen, uanset om det er positioner i eller uden for handelsbeholdningen.
(27)
Kapitalkrav vedrørende afviklingsrisici bør også gælde for positioner uden for handelsbeholdningen.
(28)
Organiserende og engagementsleverende kreditinstitutter bør ikke kunne omgå forbuddet mod implicit støtte ved at anvende deres handelsbeholdning til ydelse af sådan støtte.
(29)
Uden at det berører de oplysninger, som udtrykkeligt kræves i dette direktiv, er formålet med oplysningspligten at give markedsdeltagerne præcise og fyldestgørende oplysninger om de enkelte institutters risikoprofil. Hvis det til opfyldelse af denne målsætning er nødvendigt, bør institutterne derfor videregive yderligere oplysninger, som ikke udtrykkeligt er nævnt i dette direktiv.
(30)
For at sikre en konsekvent gennemførelse af direktiv 2006/48/EF i hele Unionen nedsatte Kommissionen og CEBS i 2006 en arbejdsgruppe (Capital Requirements Directive Transposition Group - CRDTG), som fik til opgave at drøfte og finde løsninger på problemstillinger vedrørende direktivets gennemførelse. Efter arbejdsgruppens opfattelse bør nogle af de tekniske bestemmelser i direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF præciseres yderligere. Disse bestemmelser bør derfor præciseres.
(31)
Hvis der ved en ekstern kreditvurdering af en securitisationsposition tages højde for en kreditbeskyttelse, som instituttet selv har stillet til rådighed, bør instituttet ikke kunne drage fordel af den deraf følgende lavere risikovægt. Er der andre muligheder for at bestemme en risikovægt, som svarer til den reelle risiko forbundet med positionen uden at tage højde for denne kreditbeskyttelse, bør denne securitisation ikke fratrækkes egenkapitalen.
(32)
Kreditinstitutternes oplysningsforpligtelser vedrørende securitisationer bør strammes væsentligt. Især bør der også tages højde for de risici, der er forbundet med securitisationspositionerne i handelsbeholdningen. Med henblik på at sikre en tilstrækkelig gennemsigtighed for så vidt angår karakteren af et instituts securitisationsaktiviteter bør omfanget af instituttets støtte til securitisationsenheder med særlige formål og visse tilknyttede enheders deltagelse desuden offentliggøres, idet tæt forbundne parter vil kunne udgøre løbende risici for det pågældende institut.
(33)
Kapitalkravene til dækning af den specifikke risiko i forbindelse med securitisationspositioner bør sidestilles med kapitalkravene vedrørende bankbeholdningen, der foreskriver en mere differentieret og risikofølsom behandling af securitisationspositionerne.
(34)
Da der i den seneste tid har været konstateret mangler i de interne modeller til beregning af kapitalkravene i relation til markedsrisikoen, bør standarden hæves. Navnlig bør indregningen af risici udvides vedrørende kreditrisiciene i handelsbeholdningen. Endvidere bør der i kapitalkravene indgå en komponent, der tager højde for krisesituationer, for at stramme kapitalkravene, når markedsforholdene forringes, og for at mindske risikoen for en procyklisk udvikling. Institutter bør også gennemføre omvendte stresstests for at undersøge, hvilke scenarier der kunne true instituttets eksistens, medmindre det kan påvises, at en sådan test er overflødig. Som følge af de vanskeligheder, der i den seneste tid har været ved at beregne risikoen i forbindelse med securitisationspositioner på basis af interne modeller, bør institutternes mulighed for at modelberegne securitisationsrisici i handelsbeholdningen begrænses, og der bør i stedet indføres standardiserede kapitalkrav til securitisationspositioner i handelsbeholdningen.
(35)
Dette direktiv fastsætter begrænsede undtagelser for visse korrelationshandelsaktiviteter, i overensstemmelse med hvilke et institut kan få tilladelse af deres tilsynsmyndighed til at beregne kapitalkrav for omfattende risici, som er pålagt strenge minimumskrav. I sådanne tilfælde bliver instituttet pålagt at underlægge disse aktiviteter et kapitalkrav, som svarer til det højeste af kapitalkravene i overensstemmelse med denne internt udviklede metode og 8 % af kapitalkravet til dækning af den specifikke risiko i overensstemmelse med standardmålemetoden. Der er intet krav om at underlægge disse engagementer kapitalkravet ved forøget risiko, men de skal dog medregnes både i value-at-risk-værdien og value-at-risk-værdien i stresssituationer.
(36)
Ifølge artikel 152 i direktiv 2006/48/EF skal visse kreditinstitutter i løbet af de tre tolvmåneders perioder mellem den 31. december 2006 og den 31. december 2009 have en egenkapital, der til enhver tid er større end eller lig med et nærmere fastsat beløb. I lyset af den aktuelle situation i banksektoren og den forlængelse af overgangsordningerne for minimumskapital, som Baselkomitéen for Banktilsyn har vedtaget, er det hensigtsmæssigt at forlænge dette krav i en begrænset periode indtil den 31. december 2011.
(37)
For ikke at afholde kreditinstitutterne fra at gå over til metoden med interne ratings (IRB-metoden) eller metoderne med avanceret måling i forbindelse med beregning af kapitalkrav i overgangsperioden som følge af urimelige og uforholdsmæssigt høje implementeringsomkostninger, bør kreditinstitutter, der fra den 1. januar 2010 er gået over til IRB-metoden eller metoderne med avanceret måling, og som tidligere beregnede deres kapitalkrav efter andre mindre avancerede modeller, med tilsynsmyndighedens godkendelse kunne benytte de mindre avancerede modeller som grundlag for beregningen af minimumskapitalkravet i overgangsperioden. De kompetente myndigheder bør overvåge deres markeder nøje og sikre ensartede konkurrencevilkår på alle deres markeder og markedssegmenter og undgå forvridninger på det indre marked.
(38)
I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (9) tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og i Unionens interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelse mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne.
(39)
Foranstaltningerne i dette direktiv udgør skridt i reformprocessen som reaktion på finanskrisen. I overensstemmelse med konklusionerne fra G20-topmødet kan flere reformer fra Rådet for Finansiel Stabilitet og Baselkomitéen for Banktilsyn være nødvendige, herunder som svar på behovet for at opbygge konjunkturudlignende stødpuder, »dynamisk tilførsel«, et fornuftigt grundlag for beregning af kapitalkrav i direktiv 2006/48/EF og supplerende foranstaltninger vedrørende risikobaserede krav til kreditinstitutter for at hjælpe med at begrænse opbygningen af en løftestangseffekt i banksystemet. Med henblik på at sikre en hensigtsmæssig demokratisk kontrol af processen bør Europa-Parlamentet og Rådet involveres rettidigt og effektivt.
(40)
Kommissionen bør gennemgå anvendelsen af direktiverne 2006/48/EF og 2006/49/EF med henblik på at sikre en ensartet gennemførelse af bestemmelserne, som ikke fører til forskelsbehandling mellem kreditinstitutter på grundlag af deres juridiske struktur eller ejerskabsmodel.
(41)
Kommissionen bør i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF have beføjelser til at vedtage delegerede retsakter for så vidt angår tekniske tilpasninger af direktiv 2006/48/EF med henblik på at tydeliggøre definitionerne for at sikre en ensartet anvendelse af det nævnte direktiv eller at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne, at tilpasse terminologien og definitionerne til efterfølgende, relevante retsakter, at udvide indholdet af eller tilpasse terminologien på listen over de aktiviteter, der er undergivet gensidig anerkendelse i henhold til direktiv 2006/48/EF, for at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne, at tilpasse de områder, inden for hvilke de kompetente myndigheder skal udveksle oplysninger, at tilpasse bestemmelserne i direktiv 2006/48/EF vedrørende egenkapital for at afspejle udviklingen inden for regnskabsstandarder og -krav eller EU-lovgivningen, eller med hensyn til konvergens i tilsynspraksis, at udvide listen over engagementsklasser med henblik på standardmetoden eller IRB-metoden for tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne, at tilpasse visse beløb, der er relevante for disse engagementsklasser for at tage hensyn til virkningen af inflation, at tilpasse listen over og klassificeringen af ikke-balanceførte poster, og at tilpasse specifikke bestemmelser og tekniske kriterier vedrørende behandling af modpartskreditrisici, tilrettelæggelse og behandling af risici, standardmetoden og IRB-metoden, kreditrisikoreduktion, securitisation, operationelle risici, de kompetente myndigheders revision og evaluering og oplysningspligt for at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne eller inden for regnskabsstandarder og -krav eller EU-lovgivning eller med hensyn til konvergens i tilsynspraksis. Kommissionen bør i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF endvidere have beføjelser til at vedtage delegerede retsakter for så vidt angår foranstaltninger for at specificere størrelsen af pludselige og uventede ændringer i rentesatsen, der er relevante med henblik på de kompetente myndigheders revision og evaluering i henhold til direktiv 2006/48/EF af renterisici, der hidrører fra ikke-handelsmæssige aktiviteter, at fastsætte en midlertidig nedsættelse af minimumsniveauet for egenkapitalen eller af de risikovægte, der er fastsat i henhold til det nævnte direktiv, for at tage hensyn til særlige omstændigheder, at tydeliggøre undtagelsen af visse engagementer fra bestemmelser i det nævnte direktiv om store engagementer, og at tilpasse kriterierne for tilsynsmyndighedernes vurdering i henhold til det nævnte direktiv af en påtænkt erhvervs egnethed for et kreditinstitut og af enhver påtænkt erhvervelses finansielle sundhed.
(42)
Kommissionen bør i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF endvidere have beføjelser til at vedtage delegerede retsakter for så vidt angår tekniske tilpasninger af direktiv 2006/49/EF med henblik på at tydeliggøre definitionerne for at sikre en ensartet anvendelse af det nævnte direktiv eller at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne, at tilpasse størrelsen af den startkapital, der er foreskrevet i visse bestemmelser i det nævnte direktiv, og af specifikke beløb, der er relevante ved beregning af kapitalkravene vedrørende handelsbeholdningsaktiviteter, for at tage hensyn til den økonomiske og monetære udvikling, at tilpasse kategorierne af investeringsselskaber, der er berettiget til visse undtagelser fra minimumskravene til egenkapitalens størrelse, for at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne, at tydeliggøre kravet om, at investeringsselskaber skal have en egenkapital svarende til en fjerdedel af det foregående års faste omkostninger, for at sikre en ensartet gennemførelse af det nævnte direktiv, at ensrette terminologien og definitionerne i overensstemmelse med efterfølgende, relevante retsakter, at tilpasse tekniske bestemmelser i det nævnte direktiv vedrørende beregning af kapitalkrav ved forskellige risikoklasser og store engagementer, brug af interne modeller til beregning af kapitalkrav og vedrørende handel, for at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne eller i risikomåling og i regnskabsstandarder og -krav eller i EU-lovgivningen, eller som vedrører konvergens i tilsynspraksis, og at tage hensyn til resultatet af revisionen af forskellige forhold vedrørende anvendelsesområdet for direktiv 2004/39/EF.
(43)
Europa-Parlamentet og Rådet bør have en frist på tre måneder fra meddelelsen til at gøre indsigelse mod en delegeret retsakt. Fristen bør endvidere kunne forlænges med tre måneder på initiativ af Europa-Parlamentet eller Rådet. Europa-Parlamentet og Rådet bør kunne meddele de andre institutioner, at de ikke agter at gøre indsigelse. Sådan tidlig godkendelse af delegerede retsakter tilrådes i særlig grad, når der er fastsat tidsplaner i basisretsakten for Kommissionens vedtagelse af delegerede retsakter.
(44)
I erklæring 39 til artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, der er knyttet som bilag til slutakten fra den regeringskonference, der vedtog Lissabontraktaten, undertegnet den 13. december 2007, tager konferencen til efterretning, at Kommissionen i overensstemmelse med sin faste praksis også fremover agter at søge bistand fra eksperter udnævnt af medlemsstaterne, når den udarbejder sine udkast til delegerede retsakter på området finansielle tjenesteydelser.
(45)
Målene for denne forordning, nemlig at kræve, at kreditinstitutter og investeringsselskaber etablerer en lønpolitik, der er forenelig med en effektiv risikostyring, og tilpasser visse kapitalkrav kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af dens omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(46)
Direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
Ændringer til direktiv 2006/48/EF
I direktiv 2006/48/EF foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 4 foretages følgende ændringer:
a)
følgende numre indsættes:
»40a) »gensecuritisation«: en securitisation, hvor risikoen i forbindelse med en underliggende pulje af engagementer er opdelt i trancher, og hvor mindst ét af de underliggende engagementer er en securitisationsposition
40b) »gensecuritisationsposition«: engagement over for en gensecuritisation«
b)
følgende nummer tilføjes:
»49) »skønsmæssigt fastsatte pensionsbidrag«: forhøjede pensionsbidrag, som et kreditinstitut på grundlag af et skøn tildeler en medarbejder, som en del af dennes variable lønpakke, og som ikke omfatter opsparede ydelser, som en medarbejder er blevet tildelt i henhold til virksomhedens pensionsordning.«
2)
I artikel 11, stk. 1, tilføjes følgende afsnit:
»Det Europæiske Banktilsynsudvalg sikrer desuden, at der findes retningslinjer for vurdering af egnetheden af de personer, der faktisk leder kreditinstituttets forretninger.«
3)
I artikel 22 foretages følgende ændringer:
a)
Stk. 1 affattes således:
»1. Hjemlandets kompetente myndigheder kræver, at der i alle kreditinstitutter findes effektive former for virksomhedsstyring, hvilket indebærer en klar organisatorisk struktur med en veldefineret, gennemskuelig og konsekvent ansvarsfordeling og effektive procedurer til at identificere, forvalte, overvåge og rapportere om de risici, kreditinstitutterne er eller kan blive udsat for, samt hensigtsmæssige interne kontrolmekanismer, herunder en god administrativ og regnskabsmæssig praksis og fyldestgørende interne kontrolprocedurer og en aflønningspolitik og -praksis, som er i overensstemmelse med og fremmer en forsvarlig og effektiv risikostyring.«
b)
Følgende stykker tilføjes:
»3. Hjemlandets kompetente myndigheder anvender de oplysninger, der indsamles i overensstemmelse med kriterierne for offentliggørelse fastsat i bilag XII, del 2, punkt 15, litra f), til at følge udviklingen i aflønningstendenser og aflønningspraksisser. De kompetente myndigheder indgiver disse oplysninger til Det Europæiske Banktilsynsudvalg.
4. Det Europæiske Banktilsynsudvalg sikrer, at der findes retningslinjer for en forsvarlig aflønningspolitik, som er i overensstemmelse med principperne i punkt 23 og 24 i bilag V. Retningslinjerne skal tage hensyn til de principper for forsvarlige aflønningspolitikker, som er fastsat i Kommissionens henstilling af 30. april 2009 om aflønningspolitik i finanssektoren (10).
Det Europæiske Banktilsynsudvalg sikrer bl.a., at der findes retningslinjer, som:
a)
opstiller specifikke kriterier til fastlæggelse af det passende forhold mellem den faste og den variable del af den samlede løn i henhold til punkt 23, litra l), i bilag V,
b)
præciserer, hvilke instrumenter der kan anvendes som instrumenter i henhold til punkt 23, litra o), nr. ii), i bilag V, og i tilstrækkelig grad afspejler kreditinstituttets kreditkvalitet i henhold til punkt 23, litra o), i nævnte bilag.
Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg indgår i et tæt samarbejde med Det Europæiske Banktilsynsudvalg for at sikre, at der findes retningslinjer for en aflønningspolitik for de kategorier af medarbejdere, der yder investeringsservice og udfører investeringsaktiviteter som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 2, i direktiv 2004/39/EF.
Det Europæiske Banktilsynsudvalg anvender de oplysninger, som det modtager fra de kompetente myndigheder, til at følge aflønningstendenser og aflønningspraksisser på EU-plan på grundlag af oplysningerne fra de kompetente myndigheder i overensstemmelse med stk. 3.
5. Hjemlandets kompetente myndigheder indsamler oplysninger om antallet af medarbejdere inden for en lønramme på mindst 1 mio. EUR i hvert kreditinstitut, herunder om det pågældende forretningsområde og hovedelementerne løn, bonus, langsigtede gratialer og pensionsbidrag. Disse oplysninger tilsendes Det Europæiske Banktilsynsudvalg, som offentliggør dem i et fælles rapporteringsformat fordelt på hjemlandet. Det Europæiske Banktilsynsudvalg kan udarbejde retningslinjer for at lette gennemførelsen af dette stykke og sikre ensartetheden af de indsamlede oplysninger.
4)
I artikel 54 indsættes som stk. 2:
»Med henblik på anvendelsen af stk. 1 sikrer medlemsstaterne, at deres respektive kompetente myndigheder har beføjelser til at pålægge eller anvende finansielle og ikke-finansielle sanktioner eller andre foranstaltninger. Sanktionerne eller foranstaltningerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed og have afskrækkende virkning.«
5)
Artikel 57, stk. 1, litra r), affattes således:
»r)
værdien af engagementer vedrørende securitisationspositioner, der i medfør af dette direktiv får en risikovægtning på 1 250 %, og værdien af engagementer vedrørende securitisationspositioner i handelsbeholdningen, som ville få en risikovægtning på 1 250 %, hvis de var uden for samme instituts handelsbeholdning.«
6)
I artikel 64 indsættes som stk. 5:
»5. Ved beregningen af egenkapitalen anvender kreditinstitutterne kravene i del B i bilag VII til direktiv 2006/49/EF på alle deres aktiver, der opgøres til fair value, og skal fra summen af komponenterne i litra a)-ca) minus litra i)-k) i artikel 57 trække beløbene fra eventuelle yderligere nødvendige værdijusteringer. Det Europæiske Banktilsynsudvalg opstiller retningslinjer for de nærmere regler for anvendelsen af denne bestemmelse.«.
7)
Artikel 66, stk. 2, affattes således:
»2. Halvdelen af summen af komponenterne i artikel 57, litra l)-r), fratrækkes summen af komponenterne i artikel 57, litra a)-ca) minus litra i)-k), og for halvdelens vedkommende summen af komponenterne i artikel 57, litra d)-h), efter anvendelse af grænserne i stk. 1 i nærværende artikel. Såfremt halvdelen af summen af komponenterne i litra l)-r) i artikel 57, overstiger summen af litra d)-h) i artikel 57, fratrækkes det overskydende beløb i summen af litra a)-ca) minus litra i)-k) i artikel 57.
Komponenterne i litra r) i artikel 57 fratrækkes ikke, hvis de med henblik på artikel 75 er medtaget i beregningen af de risikovægtede engagementer som anført i dette direktiv, eller i beregningen af kapitalkravene som anført i bilag I eller V til direktiv 2006/49/EF.«
8)
Artikel 75, litra b) og c), affattes således:
»b)
for så vidt angår deres handelsbeholdningsaktiviteter, for positionsrisici og modpartsrisici og, i det omfang det er tilladt at overskride de i artikel 111-117 omhandlede grænser, for store engagementer, der overskrider disse grænser: de kapitalkrav, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 18 og artikel 28-32, i direktiv 2006/49/EF
c)
for så vidt angår deres samlede aktiviteter, for valutarisici, afviklingsrisici og råvareprisrisici: de kapitalkrav, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 18 i direktiv 2006/49/EF.«
9)
Artikel 101, stk. 1, affattes således:
»1. Et organiserende kreditinstitut, eller et engagementsleverende kreditinstitut, der med hensyn til en securitisation har anvendt artikel 95 til beregning af den risikovægtede værdi af engagementer, eller har solgt instrumenter fra sin handelsbeholdning til en securitisationsenhed med særligt formål med det resultat, at det ikke længere er forpligtet til at være i besiddelse af egenkapital for den risiko, der knytter sig til disse instrumenter, må ikke med henblik på at reducere investorernes potentielle eller faktiske tab yde støtte til securitisationen ud over sine kontraktlige forpligtelser.«
10)
Artikel 136 ændres således:
a)
I stk. 1, andet afsnit, indsættes følgende litra:
»f)
kræve, at kreditinstitutter begrænser variabel aflønning til en procentdel af den samlede nettoindkomst, når denne form for aflønning er uforenelig med opretholdelsen af et sundt kapitalgrundlag
g)
kræve, at kreditinstitutter anvender nettooverskuddet til at styrke kapitalgrundlaget.«
b)
I stk. 2 tilføjes følgende afsnit:
»Når de kompetente myndigheder på grundlag af det tilsyn og den evaluering, der gennemføres i henhold til artikel 124, skal fastslå, om egenkapitalen har et passende niveau, foretager de en vurdering af, om der skal indføres særlige egenkapitalkrav, der er større end minimumsniveauet, til dækning af risici, som et kreditinstitut er eller kan blive eksponeret for, idet der tages hensyn til følgende:
a)
de kvantitative og kvalitative aspekter af kreditinstitutternes vurderingsproces, der er omtalt i artikel 123
b)
de former, processer og mekanismer, som er omtalt i artikel 22
c)
resultaterne af det tilsyn og den vurdering, der er foretaget i overensstemmelse med artikel 124.«
11)
Artikel 145, stk. 3, affattes således:
»3. Kreditinstitutter skal vedtage en formel politik for efterlevelse af den i stk. 1 og 2 omhandlede oplysningspligt og have en politik for vurdering af, om de offentliggjorte oplysninger er hensigtsmæssige, herunder for kontrol og offentliggørelsesintervaller. Kreditinstitutterne skal også råde over en politik til vurdering af, om deres oplysninger giver markedsdeltagerne et retvisende billede af deres risikoprofil.
Såfremt disse oplysninger ikke giver markedsdeltagerne et retvisende billede af risikoprofilen, offentliggør kreditinstitutterne de oplysninger, der er nødvendige ud over de i stk. 1 krævede. Dog skal de kun offentliggøre oplysninger, som er væsentlige og ikke betragtes som instituttets ejendom eller som fortrolige i henhold til de tekniske kriterier i bilag XII, del 1.«
12)
Overskriften til afsnit VI affattes således:
»DELEGEREDE RETSAKTER OG GENNEMFØRELSESRETSAKTER«
13)
Artikel 150 ændres således:
a)
Stk. 1 affattes således:
»1. Uden at dette berører det forslag, Kommissionen skal forelægge med hensyn til egenkapital i henhold til artikel 62, vedtages tekniske tilpasninger på nedennævnte områder i form af delegerede retsakter i henhold til artikel 151a og på de i artikel 151b og 151c anførte betingelser:
a)
tydeliggørelse af definitionerne for at sikre en ensartet anvendelse af dette direktiv
b)
tydeliggørelse af definitionerne for i forbindelse med anvendelsen af nærværende direktiv at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne
c)
tilpasning af terminologien og definitionerne til senere retsakter om kreditinstitutter og hermed beslægtede områder
d)
udvidelse af indholdet af den i artikel 23 og 24 omhandlede liste, som findes i bilag I, eller tilpasning af listens terminologi under hensyn til udviklingen på finansmarkederne
e)
de områder, inden for hvilke de kompetente myndigheder skal udveksle oplysninger, jf. artikel 42
f)
tekniske tilpasninger i artikel 56-67 og 74 som følge af udviklingen inden for regnskabsstandarder eller regnskabskrav, der tager hensyn til EU-lovgivningen, eller med henblik på konvergens i tilsynspraksis
g)
ændring af listen over engagementsklasser i artikel 79 og 86 for at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne
h)
beløbet i artikel 79, stk. 2, litra c), i artikel 86, stk. 4, litra a), og i bilag VII, del 1, punkt 5 samt i bilag VII, del 2, punkt 15, for at tage hensyn til virkningen af inflation
i)
listen over og klassificeringen af ikke-balanceførte poster i bilag II og IV
j)
tilpasning af bestemmelserne i bilag III og V-XII for at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne, navnlig nye finansielle produkter, eller inden for regnskabsstandarder og krav, hvorved der tages højde for regnskabskrav, der er fastsat i EU-lovgivningen, eller med henblik på konvergens i tilsynspraksis.
1a. Følgende foranstaltninger vedtages i overensstemmelse med forskriftsproceduren i artikel 151, stk. 2a:
a)
tekniske tilpasninger af listen i artikel 2
b)
ændring af størrelsen af startkapitalen, jf. artikel 9, under hensyn til den økonomiske og monetære udvikling.«
b)
I stk. 2 foretages følgende ændringer:
i)
i første afsnit, affattes indledningen således:
»Kommissionen kan vedtage følgende foranstaltninger:«
ii)
andet afsnit affattes således:
»De i første afsnit, litra a), b), c) og f), omhandlede foranstaltninger vedtages i form af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 151a og på de i artikel 151b og 151c anførte betingelser. De i første afsnit, litra d) og e), omhandlede foranstaltninger vedtages efter forskriftsproceduren i artikel 151, stk. 2a.«
14)
Artikel 151, stk. 2 og 3, udgår.
15)
Følgende artikler indsættes:
»Artikel 151a
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de delegerede retsakter, der er omhandlet i artikel 150, stk. 1, og artikel 150, stk. 2, andet afsnit, første punktum, i en periode på fire år fra den 15. december 2010. Kommissionen aflægger rapport vedrørende de delegerede beføjelser senest seks måneder inden udløbet af fireårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges automatisk for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet tilbagekalder delegationen i henhold til artikel 151b.
2. Så snart Kommissionen har vedtaget en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter med forbehold af betingelserne i artikel 151b og 151c.
Artikel 151b
Tilbagekaldelse af delegationen
1. Den i artikel 150, stk. 1, og artikel 150, stk. 2, andet afsnit, første punktum, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Den institution, der har indledt en intern procedure med henblik på at afgøre, om en delegation af beføjelser skal tilbagekaldes, bestræber sig på at give den anden institution og Kommissionen meddelelse herom i rimelig tid, inden den endelige afgørelse træffes, og angiver samtidig, hvilke delegerede beføjelser der kunne være genstand for tilbagekaldelse.
3. Afgørelsen om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning øjeblikkeligt eller på et senere tidspunkt, der præciseres i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft. Den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 151c
Indsigelser mod delegerede retsakter
1. Europa-Parlamentet eller Rådet kan gøre indsigelse mod en delegeret retsakt inden for en frist på tre måneder fra meddelelsen. Fristen forlænges med tre måneder på initiativ af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Har hverken Europa-Parlamentet eller Rådet ved udløbet af den i stk. 1 nævnte frist gjort indsigelse mod den delegerede retsakt, offentliggøres den i Den Europæiske Unions Tidende og træder i kraft på den dato, der er fastsat heri. Den delegerede retsakt kan offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og træde i kraft inden fristens udløb, hvis både Europa-Parlamentet og Rådet har meddelt Kommissionen, at de ikke agter at gøre indsigelse.
3. Gør Europa-Parlamentet eller Rådet indsigelse mod en delegeret retsakt inden udløbet af den i stk. 1 nævnte frist, træder denne ikke i kraft. I overensstemmelse med artikel 296 i TEUF, anfører den institution, der gør indsigelse mod den delegerede retsakt, begrundelsen herfor.«
16)
I artikel 152 indsættes følgende stykker:
»5a. Kreditinstitutter, der beregner de risikovægtede værdier af engagementer i overensstemmelse med artikel 84-89, skal indtil den 31. december 2011 have en egenkapital, der til enhver tid er større end eller lig med de beløb, der er anført i stk. 5c eller 5d, hvis det er relevant.
5b. Kreditinstitutter, der benytter metoderne med avanceret måling, jf. artikel 105, til beregning af deres kapitalkrav for operationelle risici, skal indtil den 31. december 2011 have en egenkapital, der til enhver tid er større end eller lig med de beløb, der er anført i stk. 5c eller 5d, hvis det er relevant.
5c. Det beløb, der er anført i stk. 5a og 5b, skal være 80 % af det samlede minimumsbeløb af egenkapital, som kreditinstitutterne skulle have haft forud for 1. januar 2007 i henhold til artikel 4 i direktiv 93/6/EØF og direktiv 2000/12/EF.
5d. Med forbehold af de kompetente myndigheders godkendelse gælder det for kreditinstitutter, der er omhandlet i stk. 5e, at det beløb, der er anført i stk. 5a og 5b kan være et beløb på op til 80 % af det samlede minimumsbeløb af egenkapital, som disse kreditinstitutter skulle have haft forud for 1. januar 2011 i henhold til en af artiklerne 78-83, 103 eller 104 og til direktiv 2006/49/EF.
5e. Et kreditinstitut kan kun anvende stk. 5d, hvis det begyndte at bruge IRB-metoden eller metoderne med avanceret måling til beregningen af sine kapitalkrav den 1. januar 2010 eller derefter.«
17)
Artikel 154, stk. 5, affattes således:
»5. Indtil den 31. december 2012 må de engagementsvægtede gennemsnitlige tab i tilfælde af misligholdelse for alle detailengagementer, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af pant i fast ejendom til beboelse, og som ikke drager fordel af garantier fra centralregeringen, ikke være lavere end 10 %.«
18)
I artikel 156 indsættes følgende stykker efter stk. 3:
»Kommissionen gennemgår og underretter inden den 1. april 2013 om bestemmelserne om aflønning, herunder de bestemmelser, der er fastsat i bilag V og XII, navnlig med hensyn til deres effektivitet, gennemførelse og håndhævelse, idet der tages højde for den internationale udvikling. I denne gennemgang identificeres de eventuelle huller, der er opstået i forbindelse med anvendelsen af proportionalitetsprincippet på disse bestemmelser. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet denne rapport, ledsaget af passende forslag.
For at sikre overensstemmelse og ensartede konkurrencevilkår gennemgår Kommissionen gennemførelsen af artikel 54, hvad angår sammenhængen mellem vedtagne og anvendte sanktioner og andre foranstaltninger i hele EU, og fremsætter i påkommende tilfælde forslag.
Kommissionens periodiske gennemgang af anvendelsen af dette direktiv sikrer, at det ikke fører til åbenbar forskelsbehandling mellem kreditinstitutter på grundlag af deres juridiske struktur eller ejerskabsmodel.
For at sikre sammenhæng i den forsigtighedsbaserede strategi gennemgår Kommissionen relevansen af henvisningen til de instrumenter, som er omhandlet i artikel 66, stk. 1a, litra a), jf. bilag V, punkt 23, litra o), nr. ii), til dette direktiv, så snart Kommissionen iværksætter en gennemgang af definitionen af kapitalinstrumenter i henhold til artikel 56-67.«
19)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 156a
Senest den 31. december 2011 gennemgår Kommissionen ændringer, der er nødvendige for at bringe bilag IX til dette direktiv i overensstemmelse med internationale aftaler om kapitalkrav til kreditinstitutter i forbindelse med securitisationspositioner, og aflægger rapport herom. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet denne rapport, ledsaget af passende lovgivningsmæssige forslag.«
20)
Bilagene ændres som anført i bilag I til nærværende direktiv.
Artikel 2
Ændringer af direktiv 2006/49/EF
I direktiv 2006/49/EF foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 3, stk. 1, første afsnit, tilføjes følgende litra:
»t) »securitisationsposition« og »gensecuritisationsposition«: henholdsvis securitisationsposition og gensecuritisationsposition som defineret i direktiv 2006/48/EF.«
2)
I artikel 17, stk. 1, første afsnit, affattes indledningen således:
»Hvis et institut beregner risikovægtede engagementsværdier med henblik på bilag II i nærværende direktiv i overensstemmelse med artikel 84-89 i direktiv 2006/48/EF, gælder med henblik på den beregning, der er foreskrevet i bilag VII, del 1, punkt 36, i direktiv 2006/48/EF, følgende:«
3)
Artikel 18, stk. 1, litra a), affattes således:
»a)
kapitalkravene beregnet efter de metoder og valgmuligheder, der fremgår af artikel 28-32, og bilag I, II og VI og i givet fald bilag V for deres handelsbeholdningsaktiviteter, og punkt 1-4 i bilag II for aktiviteter uden for handelsbeholdningen.«
4)
Overskriften til afdeling 2 i kapitel VIII affattes således:
»Delegerede retsakter og gennemførelsesbeføjelser«
5)
Artikel 41, stk. 2, affattes således:
»2. De i stk. 1 omhandlede foranstaltninger vedtages i form af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 42a og på de i artikel 42b og 42c anførte betingelser.«
6)
Artikel 42, stk. 2, udgår.
7)
Følgende artikler indsættes:
»Artikel 42a
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de delegerede retsakter, der er omhandlet i artikel 41 i en periode på fire år efter den 15. december 2010. Kommissionen aflægger rapport vedrørende de delegerede beføjelser senest seks måneder inden udløbet af fireårsperioden. Delegationen af beføjelser fornys automatisk for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet tilbagekalder delegationen i henhold til artikel 42b.
2. Så snart Kommissionen har vedtaget en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter med forbehold af betingelserne i artikel 42b og 42c.
Artikel 42b
Tilbagekaldelse af delegationen
1. Den i artikel 41omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Den institution, der har indledt en intern procedure med henblik på at afgøre, om en delegation af beføjelser skal tilbagekaldes, bestræber sig på at give den anden institution og Kommissionen meddelelse herom i rimelig tid, inden den endelige afgørelse træffes, og angiver samtidig, hvilke delegerede beføjelser der kunne være genstand for tilbagekaldelse.
3. Afgørelsen om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse til ophør. Den får virkning øjeblikkeligt eller på et senere tidspunkt, der præciseres i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft. Den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 42c
Indsigelser mod delegerede retsakter
1. Europa-Parlamentet eller Rådet kan gøre indsigelse mod en delegeret retsakt inden for en frist på tre måneder fra meddelelsen. Fristen forlænges med tre måneder på initiativ af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Har hverken Europa-Parlamentet eller Rådet ved udløbet af den i stk. 1 nævnte frist gjort indsigelse mod den delegerede retsakt, offentliggøres den i Den Europæiske Unions Tidende og træder i kraft på den dato, der er fastsat heri. Den delegerede retsakt kan offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og træde i kraft inden fristens udløb, hvis både Europa-Parlamentet og Rådet har meddelt Kommissionen, at de ikke agter at gøre indsigelse.
3. Gør Europa-Parlamentet eller Rådet indsigelse mod en delegeret retsakt inden udløbet af den i stk. 1 nævnte frist, træder denne ikke i kraft. I overensstemmelse med artikel 296 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, anfører den institution, der gør indsigelse mod den delegerede retsakt, begrundelsen herfor.«
8)
Artikel 47 affattes således:
»Indtil den 30. december 2011 eller en tidligere dato, der fastsættes af de kompetente myndigheder i hvert enkelt tilfælde, kan de institutter, som har fået anerkendt en model for specifik risiko inden den 1. januar 2007 i overensstemmelse med bilag V, punkt 1, med hensyn til denne givne anerkendelse, anvende punkt 4 og 8 i bilag VIII til direktiv 93/6/EØF i den form, som de havde forud for den 1. januar 2007.«
9)
Bilagene ændres som anført i bilag II til nærværende direktiv.
Artikel 3
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme:
a)
artikel 1, nr. 3), 4), 16) og 17), og bilag I, punkt 1, punkt 2, litra c), punkt 3 og punkt 5, litra b), nr. iii), senest den 1. januar 2011 og
b)
alle andre bestemmelser i dette direktiv, som ikke er specificeret i litra a), senest den 31. december 2011.
De i dette stykke omhandlede love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. I de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme punkt 1 i bilag I, skal det kræves, at kreditinstitutter anvender de principper, der er fastsat heri, på:
i)
aflønning, der forfalder på grundlag af kontrakter, som er indgået forud for den faktiske gennemførelsesdato i hver enkelt medlemsstat, og som tildeles eller udbetales efter denne dato, samt
ii)
aflønning, der er tildelt, men endnu ikke udbetalt, forud for den faktiske gennemførelsesdato i hver enkelt medlemsstat, for så vidt angår tjenesteydelser, der er udført i 2010.
3. Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale love og bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 4
Rapport
I betragtning af den internationale karakter af Baselrammeaftalen og risiciene ved ikke samtidig at gennemføre ændringerne af den nævnte rammeaftale i større retssystemer forelægger Kommissionen senest den 31. december 2010 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om fremskridt for en international gennemførelse af ændringerne af lovgivningsrammen vedrørende kapitalgrundlag, ledsaget af passende forslag.
Artikel 5
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 6
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 24. november 2010.
32010L0076
L 329/3
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
DIREKTIVA 2010/76/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 24. studenoga 2010.
o izmjeni direktiva 2006/48/EZ i 2006/49/EZ u pogledu kapitalnih zahtjeva za knjigu trgovanja i za resekuritizacije te za nadzorni pregled politika nagrađivanja
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 53. stavak 1.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Prekomjerno i nerazborito preuzimanje rizika u bankarskom sektoru dovelo je do propasti pojedinih financijskih institucija i sustavnih problema u državama članicama i u svijetu. Razlozi za takvo preuzimanje rizika brojni su i složeni, iako između nadzornika i regulatornih tijela, uključujući G20 i Odbor europskih nadzornih tijela za bankarstvo, postoji suglasnost da je neprimjerenost struktura nagrađivanja nekih financijskih institucija doprinijela tome. Politike nagrađivanja, koje potiču preuzimanje rizika iznad opće razine rizika koju institucije toleriraju, mogu narušiti zdravo i učinkovito upravljanje rizicima i pogoršati ponašanje prekomjernog preuzimanja rizika. Stoga posebnu važnost imaju međunarodno dogovorena i odobrena načela Odbora za financijsku stabilnost („načela FSB”) koja se odnose na zdrave prakse nagrađivanja.
(2)
Direktiva 2006/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o osnivanju i obavljanju djelatnosti kreditnih institucija (4) zahtijeva od kreditnih institucija da imaju uspostavljena uređenja, strategije, procese i mehanizme za upravljanje rizicima kojima su izložene. Na temelju Direktive 2006/49/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o adekvatnosti kapitala investicijskih društava i kreditnih institucija (5) taj se zahtjev odnosi na investicijska društva u smislu Direktive 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o tržištima financijskih instrumenata (6). Direktiva 2006/48/EZ zahtijeva od nadležnih tijela da preispitaju ta uređenja, strategije, postupke i mehanizme i da odrede da li vlastita sredstva koja posjeduje dotična kreditna institucija ili investicijsko društvo osiguravaju zdravo upravljanje i pokriće rizika kojima je institucija ili društvo izloženo, ili bi moglo biti izloženo. Ovaj se nadzor provodi na konsolidiranoj osnovi u odnosu na bankovne grupacije, a uključuje financijske holdinge i povezane financijske institucije u svim jurisdikcijama.
(3)
S ciljem suzbijanja potencijalno štetnog učinka slabo osmišljenih struktura nagrađivanja na zdravo upravljanje rizicima i kontrole ponašanja pojedinaca u pogledu preuzimanja rizika, potrebno je zahtjeve Direktive 2006/48/EZ dopuniti izričitom obvezom za kreditne institucije i investicijska društva, da za kategorije djelatnika čije profesionalne aktivnosti imaju znatan utjecaj na njihov profil rizika, uspostave i održavaju politike i prakse nagrađivanja koje su u skladu s učinkovitim upravljanjem rizicima. Te bi kategorije djelatnika trebale obuhvatiti barem više rukovodstvo, preuzimatelje rizika, djelatnike zaposlene na kontrolnim funkcijama, i svakog zaposlenika koga ukupno nagrađivanje, uključujući diskrecijske odredbe o mirovinskim povlasticama, uvrštava u isti razred nagrađivanja kao i više rukovodstvo i preuzimatelje rizika.
(4)
Obzirom da prekomjerno i nerazborito preuzimanje rizika može narušiti financijsku stabilnost kreditnih institucija ili investicijskih društava i destabilizirati bankovni sustav, važno je da se nova obveza u pogledu politika i praksi nagrađivanja dosljedno primjenjuje i da obuhvati sve vidove nagrađivanja, uključujući plaće, diskrecijske mirovinske povlastice i sve slične povlastice. U tom kontekstu, diskrecijske mirovinske povlastice trebale bi značiti diskrecijska plaćanja koja odobri kreditna institucija ili investicijsko društvo zaposleniku na individualnoj osnovi, koja se plaćaju pozivanjem na očekivano umirovljenje i koja se mogu izjednačiti s varijabilnim nagrađivanjem. Zato je primjerno utvrditi jasna načela zdravog nagrađivanja kako bi se osiguralo da struktura nagrađivanja ne potiče prekomjerno preuzimanje rizika od strane pojedinaca ili moralni rizik i da bude usklađena sa tendencijama prema rizicima, vrijednostima i dugoročnim interesima kreditne institucije ili investicijskog društva. Nagrađivanje bi trebalo biti usklađeno s ulogom financijskog sektora kao mehanizmom, preko kojega se financijska sredstva učinkovito raspoređuju u gospodarstvu. Načela bi trebala posebno predvidjeti da model politike varijabilnog nagrađivanja jamči usklađenost poticaja s dugoročnim interesima kreditne institucije ili investicijskog društva i da metode plaćanja jačaju njenu kapitalnu osnovu. Komponente nagrađivanja koje se temelje na rezultatima također bi trebale doprinijeti da se poveća pravičnost unutar struktura nagrađivanja kreditne institucije ili investicijskog društva. Načela bi morala potvrditi da kreditne institucije i investicijska društva mogu primijeniti odredbe na različite načine, u skladu sa svojom veličinom, unutarnjom organizacijom te prirodom, djelokrugom i složenošću poslova, a posebno, da bi poštovanje ukupnosti načela moglo biti nerazmjerno za investicijska društva iz članka 20. stavaka 2. i 3. Direktive 2006/49/EZ. Kako bi model politika nagrađivanja bio uključen u upravljanje rizikom kreditne institucije ili investicijskog društva, upravljačko tijelo svake kreditne institucije ili investicijskog društva moralo bi, u svojoj nadzornoj funkciji, donositi i periodički preispitivati načela koja će se primjenjivati. S tim u vezi, upravi bi u njenoj nadzornoj funkciji, prema potrebi, i u skladu s nacionalnim zakonodavstvom o trgovačkim društvima, trebalo biti moguće smatrati nadzornim tijelom.
(5)
Trebalo bi tražiti da kreditne institucije i investicijska društva koja su značajna u pogledu veličine, unutarnje organizacije kao i prirode, djelokruga i složenosti poslova, kao sastavni dio svoje upravljačke strukture i organizacije, ustanove odbor za naknade za rad.
(6)
Do 1. travnja 2013. Komisija bi trebala preispitati načela politike nagrađivanja, posebno posvetivši pažnju njihovoj učinkovitost, primjeni i provedbi, vodeći računa o međunarodnim kretanjima, uključujući bilo koje daljnje prijedloge Odbora za financijsku stabilnost i provedbu načela FSB u drugim jurisdikcijama, koji uključuju vezu između koncepta varijabilnog nagrađivanja i ponašanja prekomjernog preuzimanja rizika.
(7)
Politika nagrađivanja trebala bi težiti usklađivanju osobnih ciljeva zaposlenika s dugoročnim interesima dotične kreditne institucije ili investicijskog društva. Procjena komponenti nagrađivanja temeljenih na rezultatima, morala bi se temeljiti na dugoročnim rezultatima i voditi računa o preostalim rizicima koji su povezani s rezultatima. Ocjenu rezultata trebalo bi provesti u višegodišnjem okviru od najmanje tri do pet godina, kako bi se osiguralo da se postupak ocjenjivanja temelji na dugoročnim rezultatima i da je stvarno plaćanje komponenti nagrađivanja temeljenih na rezultatima raspoređeno tijekom poslovnog ciklusa kreditne institucije ili investicijskog društva. Kako bi se nadalje uskladili poticaji, trebao bi se znatan udio varijabilnog nagrađivanja svih zaposlenika koji su obuhvaćeni ovim zahtjevima, sastojati od dionica, instrumenata koji su povezani s dionicama kreditne institucije ili investicijskog društva, ovisno o pravnoj strukturi dotične kreditne institucije ili investicijskog društva ili, u slučaju kreditne institucije ili investicijskog društva koja ne kotira na burzi, ostalih istovjetnih negotovinskih instrumenta i, prema slučaju, ostalih dugoročnih financijskih instrumenata koji primjereno odražavaju kreditnu kvalitetu kreditne institucije ili investicijskog društva. Trebalo bi biti moguće da takvi instrumenti uključuju jedan instrument kapitala, koji se, u slučaju kad je institucija izložena ozbiljnim financijskim problemima, pretvara u vlastiti kapital ili na drugi način otpisuje. U slučajevima kad dotična kreditna institucija ne izdaje dugoročne financijske instrumente, trebalo bi joj biti omogućeno izdavanje znatnog udjela varijabilnog nagrađivanja u dionicama i u instrumentima povezanima s dionicama i ostalim istovjetnim negotovinskim instrumentima. Državama članicama ili njihovim nadležnim tijelima trebalo bi biti moguće uvoditi ograničenja na vrste i oblike tih instrumenata ili, prema potrebi, zabraniti određene instrumente.
(8)
Kako bi se smanjili poticaji za prekomjerno preuzimanje rizika, varijabilno nagrađivanje trebalo bi predstavljati uravnotežen udio ukupnog nagrađivanja. Bitno je da fiksna plaća zaposlenika predstavlja dovoljno visoki udio njegovog ukupnog nagrađivanja, kako bi se omogućilo provođenje potpuno fleksibilne, varijabilne politike nagrađivanja, uključujući mogućnost da se varijabilno nagrađivanja uopće ne isplati. Kako bi se zajamčile dosljedne prakse nagrađivanja u cjelokupnom sektoru, primjereno je navesti određene jasne uvjete. Zajamčeno varijabilno nagrađivanje nije u skladu sa zdravim upravljanjem rizicima ili s načelom plaćanja po rezultatu i ono bi kao opće pravilo trebalo bi biti zabranjeno.
(9)
Znatan udio varijabilne komponente nagrađivanja, kao što je to od 40 do 60 %, trebao bi biti odgođen tijekom odgovarajućeg vremenskog razdoblja. Takav bi se udio trebao povećavati znatno s dužinom radnog staža ili stupnjem nadređenosti ili odgovornosti osobe koja prima nagradu. Štoviše, znatan udio varijabilne komponente nagrađivanja trebao bi se sastojati od dionica, instrumenata povezanih s dionicama kreditne institucije ili investicijskog društva, ovisno o pravnoj strukturi dotične kreditne institucije ili investicijskog društva, ili, u slučaju kreditne institucije ili investicijskog društva koje ne kotira na burzi, ostalih istovjetnih negotovinskih instrumenta i, prema slučaju, ostalih dugoročnih financijskih instrumenata koji primjereno odražavaju kreditnu kvalitetu kreditne institucije ili investicijskog društva. U tom kontekstu načelo proporcionalnosti ima veliki značaj budući da nije uvijek prikladno primijeniti takve uvjete u kontekstu malih kreditnih institucija i investicijskih društava. Vodeći računa o restrikcijama koje ograničavaju iznos varijabilnog nagrađivanja u gotovini i plativog unaprijed, iznos varijabilnog nagrađivanja koji se može isplatiti u gotovini ili u gotovinskom ekvivalentu koji ne podliježe odgađanju trebao bi biti ograničen s ciljem daljnjeg usklađivanja osobnih ciljeva zaposlenika s dugoročnim interesima kreditne institucije ili investicijskog društva.
(10)
Kreditne institucije i investicijska društva trebala bi osigurati da ukupno varijabilno nagrađivanje ne ograničava njihovu sposobnost da ojačaju svoju kapitalnu osnovu. Stupanj do kojega bi kapital trebalo povećati trebao bi biti u funkciji sadašnje pozicije kapitala kreditne institucije ili investicijskog društva. U tom bi smislu nadležna tijela država članica trebala imati ovlaštenje da ograniče varijabilno nagrađivanja, između ostalog, kao postotak ukupnog neto prihoda kad to nije u skladu s očuvanjem snažne kapitalne osnove.
(11)
Kreditne institucije i investicijska društva trebaju od svojih zaposlenika zahtijevati da ne poduzimaju i ne koriste osobne strategije zaštite od rizika ili osiguranja koje narušavaju učinke usklađenosti s rizikom ugrađene u njihove sustave nagrađivanja.
(12)
Što se tiče subjekata koji imaju koristi od izvanredne intervencije vlade, prednost bi trebalo dati jačanju njihove kapitalne osnove i osiguranju povrata pomoći koju je dao porezni obveznik. Svako plaćanje varijabilnog nagrađivanja trebalo bi odražavati ove prioritete.
(13)
Načela vezana uz zdrave politike nagrađivanja, navedena u Preporuci Komisije od 30. travnja 2009., o politikama plaćanja naknada za rad u sektoru financijskih usluga (7), u skladu su s načelima navedenima u toj direktivi te ju dopunjuju.
(14)
Odredbe o nagrađivanju ne bi smjele dovoditi u pitanje cjelokupno ostvarivanje temeljnih prava zajamčenih Ugovorima, a posebno člankom 153. stavkom 5. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), općim načelima nacionalnog ugovornog prava i radnog prava, zakonodavstvom koje se odnosi na prava i uključenost dioničara i opću odgovornost administrativnih i nadzornih tijela dotične institucije, kao i na prava, prema potrebi, socijalnih partnera da zaključe i provedu kolektivne ugovore u skladu s nacionalnim zakonodavstvom i običajima.
(15)
S ciljem osiguranja brze i učinkovite provedbe, nadležna tijela također bi trebala imati ovlaštenje da uvedu ili primijene financijske ili nefinancijske sankcije ili druge mjere zbog kršenja zahtjeva iz Direktive 2006/48/EZ, uključujući zahtjev da se raspolaže politikama nagrađivanja koje su u skladu sa zdravim i učinkovitim upravljanjem rizicima. Ove mjere i sankcije morale bi biti učinkovite, razmjerne i obeshrabrujuće. S ciljem osiguranja dosljednosti i jednakih pravila igre za sve, Komisija bi morala preispitati kako države članice donose i primjenjuju takve mjere i sankcije na sveukupnoj osnovi, obzirom na njihovu dosljednost u čitavoj Uniji.
(16)
Kako bi se osigurao učinkovit nadzorni pregled rizika izazvanih neprimjernim strukturama nagrađivanja, politike i prakse nagrađivanja koje su donijele kreditne institucije i investicijska društva trebale bi biti uključene u djelokrug nadzornog pregleda na temelju Direktive 2006/48/EZ. Tijekom tog nadzora nadzornici bi trebali ocijeniti mogu li te politike i prakse potaknuti prekomjerno preuzimanje rizika od strane dotičnog osoblja. Osim toga, Odbor europskih nadzornih tijela za bankarstvo trebao bi osigurati postojanje smjernica za ocjenu prikladnosti osoba koje stvarno upravljaju poslovanjem kreditne institucije.
(17)
Zelena knjiga Komisije od 2. lipnja 2010. o korporativnom upravljanju u financijskim institucijama i politikama nagrađivanja uočava niz propusta u korporativnom upravljanju kreditnih institucija i investicijskih društava koje bi trebalo riješiti. Među utvrđenim rješenjima, Komisija upućuje na potrebu da se znatno ojačaju zahtjevi koji se odnose na osobe koje stvarno upravljaju poslovanjem kreditne institucije, koje bi morale imati dovoljno dobar ugled i imati odgovarajuće iskustvo te također biti ocijenjeni u pogledu prikladnosti za obavljanje svojih profesionalnih djelatnosti. Zelena knjiga također naglašava potrebu da se poboljša uključenost dioničara prilikom odobravanja politika nagrađivanja. Europski parlament i Vijeće primaju na znanje namjeru Komisije da slijedom toga, donese, prema potrebi, zakonodavne prijedloge o tim pitanjima.
(18)
S ciljem daljnjeg poboljšanja transparentnosti u vezi prakse nagrađivanja u kreditnim institucijama i investicijskim društvima, nadležna tijela država članica trebala bi prikupiti informacije o nagrađivanju radi mjerenja trendova nagrađivanja, u skladu s kategorijama kvantitativnih podataka, za koje se od kreditnih institucija i investicijskih društava traži da ih objave u skladu s ovom Direktivom. Nadležna tijela bi morala dostaviti Odboru europskih nadzornih tijela za bankarstvo te informacije kako bi se omogućilo provođenje sličnih ocjena na razini Unije.
(19)
S ciljem promicanja približavanja nadzorne prakse prilikom procjene politika i praksi nagrađivanja kao i lakšeg prikupljanja informacija i dosljedne provedbe načela nagrađivanja u bankarskom sektoru, Odbor europskih nadzornih tijela za bankarstvo morao bi izraditi smjernice za zdrave politike nagrađivanja u bankarskom sektoru. Odbor europskih regulatora za vrijednosne papire trebao bi pomagati pri izradi takvih smjernica, u mjeri u kojoj se one također primjenjuju na politike nagrađivanja za osobe uključene u pružanje investicijskih usluga i provođenje investicijskih aktivnosti kreditnih institucija i investicijskih društava u smislu Direktive 2004/39/EZ. Odbor europskih nadzornih tijela za bankarstvo morao bi provesti otvorena javna savjetovanja u vezi tehničkih standarda i analizirati eventualne troškove i koristi povezane s tim. Komisija bi morala moći donijeti zakonodavne prijedloge s kojima se povjerava europskom nadzornom tijelu koje se bavi bankovnim pitanjima i, u mjeri u kojoj je to primjereno, europskom nadzornom tijelu koje se bavi pitanjima tržišta i vrijednosnim papirima, kako je to utvrđeno u skladu s Larosièreovim postupkom o financijskom nadzoru, izrada nacrta tehničkih regulatornih i provedbenih standarda, s ciljem olakšavanja prikupljanja informacija i dosljedne primjene načela nagrađivanja u bankarskom sektoru koje treba donijeti Komisija.
(20)
Budući da slabo osmišljene politike nagrađivanja i sheme poticaja mogu povećati neprihvatljivu razinu rizika kojima su kreditne institucije i investicijska društva izložena, potrebno je poduzeti hitan preventivni postupak i, prema potrebi, primjerene korektivne mjere. Shodno tome, primjereno je osigurati da nadležna tijela imaju ovlaštenje za uvođenje kvalitativnih i kvantitativnih mjera za dotične subjekte namijenjene za rješavanje problema uočenih u vezi s politikama nagrađivanja u nadzornom pregledu „Drugi stup”. Kvalitativne mjere koje su na raspolaganju nadležnim tijelima uključuju obvezu kreditnih institucija i investicijskih društava da smanje rizike povezane s njihovim djelatnostima, proizvodima ili sustavima, što uključuje i uvođenje promjena u njihove strukture nagrađivanja ili zamrzavanje varijabilnih dijelova nagrađivanja, u mjeri u kojoj one nisu u skladnu s učinkovitim upravljanjem rizicima. Kvantitativni mjere uključuju zahtjev za držanjem dopunskih vlastitih sredstava.
(21)
Za zdrave politike nagrađivanja nužne su strukture dobrog upravljanja, transparentnosti i objavljivanja. Kako bi se osigurala primjerena transparentnost njihovih struktura nagrađivanja i povezanih rizika prema tržištu, kreditne institucije i investicijska društva morala bi objaviti detaljne informacije o svojim politikama i praksama nagrađivanja, a zbog povjerljivosti, ukupne iznose za one zaposlenike čije profesionalne aktivnosti imaju znatan utjecaj na profil rizika kreditne institucije ili investicijskog društva. Ove bi informacije trebale biti dostupne svim dionicima (dioničarima, zaposlenicima i široj javnosti). Ova obveza, međutim, ne bi smjela dovesti u pitanje Direktivu 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom prijenosu takvih podataka (8).
(22)
Kako bi se zajamčila njihova potpuna učinkovitost i izbjegao bilo kakav diskriminacijski učinak prilikom njihove primjene, odredbe o nagrađivanju propisane ovom Direktivom, trebale bi se primjenjivati na nagrađivanje koje se duguje na temelju ugovora zaključenih prije dana njihove stvarne provedbe u svakoj državi članici, a priznate i isplaćene nakon tog dana. Štoviše, kako bi se zaštitili ciljevi kojima se bavi ova direktiva, posebno učinkovito upravljanje rizicima, u odnosu na razdoblja koja su još uvijek obilježena visokim stupnjem financijske nestabilnosti i da bi se izbjegao svaki rizik izbjegavanja odredaba o nagrađivanju koje su propisane ovom direktivom, tijekom razdoblja koje prethodi njihovoj primjeni, nužno je primijeniti te odredbe na priznato nagrađivanje koje još nije isplaćeno, prije dana njihove stvarne provedbe u svakoj državi članici za usluge koje su pružene u 2010. godini.
(23)
Nadzor rizika kojima bi kreditna institucija mogla biti izložena, trebalo bi rezultirati učinkovitim nadzornim mjerama. Stoga je nužno postići daljnje približavanje s ciljem podupiranja zajedničkih odluka nadzornika i osiguranja jednakih pravila igre za sve unutar Unije.
(24)
Od kreditnih institucija koje ulažu u resekuritizaciju, na temelju Direktive 2006/48/EZ zahtijeva se da se primjereno pobrinu i obzirom na odnosne sekuritizacije i nesekuritizirane izloženosti koje u konačnici proizlaze iz prvoga. Kreditne bi institucije morale procijeniti da li izloženosti u okviru programa komercijalnih papira pokrivenih imovinom predstavljaju resekuritiziranu izloženost, uključujući one u okviru programa kojima se stječu tranše s većim pravom prvenstva naplate posebnih skupova cjelokupnih zajmova, pri čemu niti jedan od tih zajmova ne predstavlja sekuritiziranu ili resekuritiziranu izloženost i gdje je prodavatelj zajma osigurao zaštitu od prvog gubitka za svako ulaganje. U posljednjem slučaju, linija za likvidnost specifična za skup općenito ne bi se trebala smatrati resekuritiziranom izloženošću budući da predstavlja tranšu jednog skupa aktive (odnosno, važeći skup cjelokupnih zajmova) koji ne sadrži nikakvu sekuritiziranu izloženost. Nasuprot tome, kreditno poboljšanje za cjelokupni program koji obuhvaća samo neke gubitke iznad zaštite koju je osigurao prodavatelj za različite skupove, obično predstavlja tranširanje rizika skupa višestruke aktive koji sadrži najmanje jednu sekuritiziranu izloženost i stoga je to resekuritizirana izloženost. Međutim, ako se takav program u cijelosti sam financira samo jednom vrstom komercijalnih papira i ako kreditno poboljšanje za cijeli program ne predstavlja resekuritizaciju ili ako komercijalni papir u cijelosti podupire kreditna institucija koja je sponzor, u slučaju da se investitor u komercijalni papir ostavi da bude stvarno izložen riziku neispunjavanja obveza sponzora umjesto odnosnih skupova ili aktive, tada se komercijalni papir općenito ne bi trebao smatrati resekuritiziranom izloženošću.
(25)
Odredbe o bonitetnoj procjeni iz Direktive 2006/49/EZ morale bi se primjenjivati na sve instrumente mjerene po fer vrijednosti, bez obzira da li u knjizi trgovanja institucije ili u knjizi instrumenata kojima se aktivno ne trguje. Trebalo bi pojasniti da u slučaju gdje bi primjena bonitetne procjene dovela do knjigovodstvene vrijednosti koja bi bila niža od računovodstveno priznate, apsolutnu bi vrijednost razlike trebalo odbiti od vlastitih sredstava.
(26)
Institucije bi morale imati mogućnost izbora da li će primijeniti kapitalni zahtjev ili će od vlastitih sredstava odbiti one sekuritizacijske pozicije na koje se primjenjuje ponder rizika od 1 250 % na temelju ove direktive, bez obzira na to da li su pozicije u knjizi trgovanja ili u knjizi instrumenata kojima se aktivno ne trguje.
(27)
Kapitalni zahtjevi za podmirenje rizika također bi se trebali odnositi i na knjigu instrumenata kojima se aktivno ne trguje.
(28)
Institucije koje su inicijatori ili sponzori ne bi smjele biti u mogućnost izbjeći zabranu posredne potpore korištenjem svojih knjiga trgovanja s ciljem pružanja takve potpore.
(29)
Ne dovodeći u pitanje objave podataka koje ova direktiva izričito zahtijeva, cilj zahtijeva za objavom podataka trebao bi biti da sudionicima na tržištu osigura točne i cjelovite informacije u vezi s profilom rizika pojedinih institucija. Stoga bi se od institucija trebalo zahtijevati da objave dodatne informacije koje nisu izričito navedene u ovoj direktivi kad je takvo objavljivanje podataka potrebno za ispunjavanje ovog cilja.
(30)
Kako bi se osiguralo dosljedna provedba Direktive 2006/48/EZ u cijeloj Uniji, Komisija i Odbor europskih nadzornih tijela za bankarstvo uspostavili su 2006. godine radnu skupinu (Skupina za prijenos Direktive o kapitalnim zahtjevima (CRDTG)), kojoj je povjeren posao da preispita i riješi pitanja koja se odnose na provedbu navedene direktive. Prema CRDTG-u potrebno je detaljnije specificirati neke tehničke odredbe direktive 2006/48/EZ i 2006/49/EZ. Stoga je primjereno te odredbe specificirati.
(31)
U slučaju kad eksterne kreditne procjene za sekuritizacijske pozicije uključuju utjecaj kreditne zaštite koju pruža sama institucija koja ulaže, institucija ne bi smjela imati koristi od nižeg pondera rizika koji proizlazi iz takve zaštite. Ovo ne bi smjelo dovesti do odbijanja sekuritizacije od kapitala ako postoje drugi načini da se odredi ponder rizika, u skladu sa stvarnim rizikom pozicije, bez uvažavanja takve kreditne zaštite.
(32)
Potrebno je znatno pojačati zahtjeve prema institucijama za objavom podataka u području sekuritizacije. One bi posebno morale uključiti rizike sekuritizacijskih pozicija u knjizi trgovanja. Nadalje, kako bi se osigurala odgovarajuća transparentnost u vezi prirode aktivnosti institucije u području sekuritizacije, objave podataka trebale bi odražavati razinu do koje institucija sponzorira sekuritizacijske subjekte posebne namjene i uključenost određenih povezanih subjekata, budući da blisko povezane strane mogu predstavljati permanentne rizike za instituciju o kojoj je riječ.
(33)
Zahtjevi za rizicima specifičnim za sekuritizacijske pozicije morali bi se uskladiti s kapitalnim zahtjevima u bankovnoj knjizi, budući da ova posljednja omogućuje tretman koji je raznovrsniji i osjetljiviji na rizike sekuritizacijskih pozicija.
(34)
Obzirom na njihove nedavne slabe rezultate, trebalo bi ojačati standarde za unutarnje modele za izračun kapitalnih zahtjeva za tržišne rizike. Posebno bi trebalo dopuniti pokrivenost rizika u vezi s kreditnim rizicima u knjizi trgovanja. Kapitalni zahtjevi bi nadalje trebali uključivati komponentu primjerenu za uvjete stresa kako bi se ojačali kapitalni zahtjevi u slučaju slabljenja tržnih uvjeta i s ciljem smanjivanja mogućnosti za pojavu procikličnosti. Institucije bi također morale provesti povratne testove na stres kako bi se ispitalo koji bi scenariji mogli ugroziti opstojnost institucije, osim ako se može dokazati da takva provjera nije nužna. Obzirom na nedavne posebne poteškoće pri tretiranju sekuritizacijskih pozicija korištenjem pristupa zasnovanog na internim modela, trebalo bi ograničiti mogućnost institucija da oblikuju rizik sekuritizacije u knjizi trgovanja te bi se automatizmom trebao zahtijevati standardizirani kapitalni zahtjev za sekuritizacijske pozicije u knjizi trgovanja.
(35)
Ovom se direktivom propisuju ograničene iznimke za određene aktivnosti trgovanja s korelacijom, u skladu s kojima nadzornik može dozvoliti instituciji da izračuna kapitalni zahtjev za cjelokupne rizike, ovisno o poštovanju strogih minimalnih zahtjeva. U takvim bi se slučajevima od institucije trebalo zahtijevati da te aktivnosti podvrgne kapitalnom zahtjevu koji je jednak ili viši od kapitalnog zahtjeva u skladu s interno razvijenim pristupom i kapitalnim zahtjevom od 8 % za specifičan rizik u skladu sa standardiziranom metodom mjerenja. Takve izloženosti ne bi trebalo nužno podvrći zahtjevu inkrementalnog rizika, već bi ih trebalo uključiti u mjerenje rizične vrijednosti i u mjerenje rizične vrijednosti u uvjetima stresa.
(36)
Članak 152. Direktive 2006/48/EZ zahtijeva od određenih kreditnih institucija da osiguraju vlastita sredstva koja su barem jednaka određenim navedenim minimalnim iznosima za tri dvanaestomjesečna razdoblja između 31. prosinca 2006. i 31. prosinca 2009. Zbog sadašnje situacije u bankarskom sektoru i produžetka prijelaznih odredbi za minimalne kapitalne zahtjeve koje je donio Baselski odbor za nadzor banaka, primjereno je obnoviti navedeni zahtjev tijekom ograničenog vremenskog razdoblja do 31. prosinca 2011.
(37)
Kako se kreditne institucije ne bi destimulirale od prijelaza na interni sustav raspoređivanja („IRB pristup”) ili pristupe zasnovane na naprednom mjerenju za izračunavanje kapitalnih zahtjeva tijekom prijelaznog razdoblja zbog troškova provedbe koji su nelogični i nerazmjerni, trebalo bi omogućiti da kreditne institucije koje su prešle na korištenje IRB pristupa ili na pristupe zasnovane na naprednom mjerenju, a koje su prethodno izračunavale svoje kapitalne zahtjeve u skladu s drugim manje sofisticiranim pristupima, od 1. siječnja 2010., ovisno o odobrenju nadzornika, koriste manje sofisticirane pristupe kao osnovice za izračun prijelaznog praga. Nadležna tijela bi trebala pažljivo pratiti svoja tržišta i osigurati jednaka pravila igre za sve na svim svojim tržištima i tržišnim segmentima, te izbjeći poremećaje na unutarnjem tržištu.
(38)
U skladu s točkom 34. Međuinstitucionalnog sporazuma o boljoj izradi zakonodavstva (9), države članice se potiču da za vlastite potrebe i u interesu Unije izrade i javno objave vlastite tablice koje prikazuju, koliko je to moguće, korelaciju između ove direktive i mjera prenošenja.
(39)
Kao odgovor na financijsku krizu, odredbe ove direktive predstavljaju faze u postupku reforme. U skladu sa zaključcima skupine G 20, Odbora za financijsku stabilnost i Baselskog odbora za nadzor banaka, možda će biti potrebne daljnje reforme, uključujući potrebu za razvojem protucikličkih rezervi, „dinamičnih rezervacija”, te načela na kojem počiva izračun kapitalnih zahtjeva iz Direktive 2006/48/EZ i dodatne mjere za zahtjeve za kreditne institucije koji se temelje na riziku, kako bi se pripomoglo u ograničavanju nastanka financijskih poluga u bankovnom sustavu. S ciljem osiguranja odgovarajućeg demokratskog nadzora nad postupkom, trebalo bi pravodobno i na učinkovit način uključiti Europski parlament i Vijeće.
(40)
Komisija bi morala preispitati primjenu direktiva 2006/48/EZ i 2006/49/EZ, kako bi se osiguralo da se njihove odredbe primjenjuju na pravedan način, koji ne dovodi do diskriminacije između kreditnih institucija, na temelju njihove pravne strukture ili modela vlasništva.
(41)
Komisija bi trebala biti ovlaštena za donošenje delegiranih akata, u skladu s člankom 290. UFEU-a, u vezi s tehničkim usklađenjima s Direktivom 2006/48/EZ, radi pojašnjenja definicija da se osigura jedinstvena primjena navedene direktive ili da se uzmu u obzir kretanja na financijskim tržištima; da se uskladi terminologija i formuliraju definicije u skladu s naknadnim relevantnim aktima; da se proširi sadržaj ili prilagodi terminologija iz popisa djelatnosti koje podliježu međusobnom priznavanju na temelju navedene direktive, da se uzmu u obzir kretanja na financijskim tržištima; da se usklade područja u kojima se od nadležnih tijela traži da razmjenjuju informacije; prilagode odredbe navedene direktive o vlastitim sredstvima, da se odrazi razvoj računovodstvenih standarda ili zakonodavstva Unije ili u pogledu približavanja nadzorne prakse; da se proširi popis kategorija izloženosti u svrhu standardiziranog pristupa ili IRB pristupa, da se uzmu u obzir kretanja na financijskim tržištima; da se prilagode određeni iznosi relevantni za te kategorije izloženosti, da se uzmu u obzir učinci inflacije; da se prilagodi popis i klasifikacija vanbilančnih stavki; i da se usklade određene odredbe i tehnički kriteriji u vezi s postupanjem s kreditnim rizikom druge strane, organizacijom i postupanjem s rizikom, standardiziranim pristupom i IRB pristupom, umanjenjem kreditnog rizika, sekuritizacijom, operativnim rizikom, preispitivanjem i procjenom nadležnih tijela te objavom podataka, da se uzmu u obzir kretanja na financijskim tržištima ili računovodstveni standardi ili zakonodavstvo Unije, ili u pogledu približavanja nadzorne prakse. Komisija bi također trebala biti ovlaštena da, u skladu s člankom 290. UFEU-a, donosi delegirane akte u vezi mjera za utvrđivanje veličine iznenadnih i neočekivanih promjena kamatnih stopa koje su relevantne u svrhu nadzora i procjene nadležnih tijela iz Direktive 2006/48/EZ, o riziku kamatnih stopa koji proizlazi iz netrgovinskih aktivnosti; da se propiše privremeno smanjenje minimalne razine vlastitih sredstava ili pondera rizika utvrđenih na temelju navedene direktive, da se uzmu u obzir specifične okolnosti; da se pojasni izuzeće nekih izloženosti iz primjene odredbi navedene direktive o velikim izloženostima; i da se usklade kriteriji za ocjenu nadzornika, u skladu s tom direktivom, o prikladnosti predloženog stjecatelja za kreditnu instituciju i solventnost bilo koje predložene akvizicije.
(42)
Komisija bi također trebala biti ovlaštena za donošenje delegiranih akata u skladu s člankom 290. UFEU-a u vezi s tehničkim usklađenjima s Direktivom 2006/48/EZ, radi pojašnjenja definicija kojima se osigurava jedinstvena primjena navedene direktive ili da se uzmu u obzir kretanja na financijskim tržištima; da se usklade iznosi osnivačkog kapitala koji je propisan određenim odredbama navedene direktive i posebnim iznosima koji su bitni za izračun kapitalnih zahtjeva za knjigu trgovanja, da se uzme u obzir razvoj gospodarskog i monetarnog područja; da se prilagode kategorije investicijskih društava koje su prikladne za određena odstupanja od tražene minimalne razine vlastitih sredstava, da se uzmu u obzir kretanja na financijskim tržištima, da se pojasni zahtjev da investicijska društva posjeduju vlastita sredstva u iznosu koji odgovara jednoj četvrtini njihovih fiksnih općih troškova iz prethodne godine, da se osigura jedinstvena primjena navedene Direktive; da se uskladi terminologija i definicije s naknadnim relevantnim aktima; da se prilagode tehničke odredbe navedene direktive o izračunu kapitalnih zahtjeva za različite kategorije rizika i velike izloženosti, o korištenju internih modela za izračunavanje kapitalnih zahtjeva i o trgovanju, da se uzmu u obzir kretanja na financijskim tržištima ili standardima mjerenje rizika ili računovodstvenim standardima, ili zakonodavstvu Unije, ili koja se odnose na približavanje nadzorne prakse; i da se uzme u obzir rezultat preispitivanja različitih pitanja koja se odnose na područje primjene Direktive 2004/39/EZ.
(43)
Europski parlament i Vijeće bi morali imati na raspolaganju tri mjeseca od dana obavijesti za stavljanje prigovora na delegirani akt. Na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća, također bi trebalo biti moguće produžiti takvo razdoblje za tri mjeseca. Europski parlament i Vijeće bi trebali imati mogućnost obavijestiti druge institucije o tome da nemaju namjeru staviti prigovor. Takvo brzo odobravanje delegiranih akata posebno je primjereno kad je potrebno poštovati rokove, na primjer, kad je potrebno poštovati vremenske planove utvrđene u temeljnim aktima, kako bi Komisija mogla donijeti delegirane akte.
(44)
U izjavi 39. o članku 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, koji je priložen konačnom aktu o međuvladinoj konferenciji na kojoj je donesen Lisabonski ugovor, potpisan 13. prosinca 2007., konferencija je primila na znanje namjeru Komisije da se, u skladu sa svojom ustaljenom praksom prilikom pripreme nacrta delegiranih akata u području financijskih usluga, nastavi savjetovati sa stručnjacima koje su imenovale države članice.
(45)
Budući da države članice ne mogu u dovoljnoj mjeri ostvariti ciljeve ove direktive, da se naime od kreditnih institucija i investicijskih društava zahtijeva da uspostave politike nagrađivanja koje su u skladu s učinkovitim upravljanjem rizicima, i da se usklade određeni kapitalni zahtjevi, i da se oni stoga mogu zbog opsega i učinaka postupka bolje postići na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti iz članaka 5. Ugovora o Europski uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti iz navedenog članaka ta direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje navedenih ciljeva.
(46)
Direktive 2006/48/EZ i 2006/49/EZ treba stoga na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Izmjene Direktive 2006/48/EZ
Direktiva 2006/48/EZ mijenja se kako slijedi:
1.
Članak 4. mijenja se kako slijedi:
(a)
umeću se sljedeće točke:
„40a.
‚resekuritizacija’ znači resekuritizacija u kojoj se rizik povezan s odnosnom skupom izloženosti tranšira, a najmanje jedna od odnosnih izloženosti je sekuritizacijska pozicija;
40b.
‚resekuritizacijska pozicija’ znači izloženost u resekuritizaciji”;
(b)
dodaje se sljedeća točka:
„49.
‚diskrecijske mirovinske povlastice’ znači proširene mirovinske povlastice koje kreditna institucija odobrava zaposleniku na diskrecijskoj osnovi u okviru varijabilnog paketa nagrađivanja toga zaposlenika, a koji ne uključuju stečene povlastice odobrene zaposleniku na temelju uvjeta iz sustava mirovinskog osiguranja društva.”
2.
U članku 11. stavku 1. dodaje se sljedeći podstavak:
„Odbor europskih nadzornih tijela za bankarstvo osigurava postojanje smjernica za ocjenu primjernosti osoba koje stvarno upravljaju poslovanjem kreditne institucije.”
3.
Članak 22. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Nadležna tijela matičnih država članica moraju zahtijevati od svih kreditnih institucija da imaju snažne upravljačke sustave koje uključuju jasnu organizacijsku strukturu, s dobro definiranim, transparentnim i dosljednim linijama odgovornosti, učinkovite procese za utvrđivanje, upravljanje, praćenje i izvješćivanje o rizicima kojima su ili kojima mogu biti izložene, kao i primjerene ne mehanizme unutarnje kontrole, uključujući zdrave administrativne i računovodstvene postupke i politike i prakse nagrađivanja koje su konzistentne i promiču zdravo i učinkovito upravljanje rizikom.”;
(b)
dodaju se sljedeći stavci:
„3. Nadležna tijela matičnih država članica moraju koristiti informacije prikupljene u skladu s kriterijima za objavu podataka iz Priloga XII. dijela 2. točke 15. podtočke (f), radi provođenja komparativne analize trendova i prakse nagrađivanja. Nadležna tijela dostavljaju te informacije Odboru europskih nadzornih tijela za bankarstvo.
4. Odbor europskih nadzornih tijela za bankarstvo osigurava postojanje smjernica o zdravim politikama nagrađivanja koje su u skladu s načelima iz točaka 23. i 24. Priloga V. Smjernice isto tako vode računa o načelima u vezi zdravih politika nagrađivanja koje su utvrđene u Preporuci Komisije od 30. travnja 2009. o politikama nagrađivanja u sektoru financijskih usluga (*).
Odbor europskih nadzornih tijela za bankarstvo osigurava, između ostalog, smjernice za:
(a)
utvrđivanje posebnih kriterija kako bi se odredili odgovarajući omjeri između fiksne i varijabilne komponente ukupnog nagrađivanja u smislu Priloga V. točke 23. podtočke (1);
(b)
specificiranja instrumenata koji mogu biti prihvatljivi kao instrumenti u smislu Priloga V. točke 23. podtočke (o) ii. koji na odgovarajući način odražavaju kreditnu kvalitetu kreditnih institucija u smislu točke 23 podtočke (o) tog Priloga.
Odbor europskih regulatora tržišta vrijednosnih papira blisko surađuje s Odborom europskih nadzornih tijela za bankarstvo s ciljem osiguranja postojanja smjernica za politike nagrađivanja za kategorije zaposlenika uključene u davanje investicijskih usluga i aktivnosti u smislu točke 2. članaka 4. stavka 1. Direktive 2004/39/EZ.
Odbor europskih nadzornih tijela za bankarstvo koristi informacije koje primi od nadležnih tijela, u skladu sa stavkom 3. za provođenje komparativne analize trendova i prakse nagrađivanja na razini Unije.
5. Nadležna tijela matičnih država članica prikupljaju informacije o broju pojedinaca po kreditnoj instituciji u platnim razredima od najmanje 1 milijuna eura, uključujući poslovna područja o kojima je riječ i glavne elemente plaće, bonusa, dugoročnog nagrađivanja i mirovinskih doprinosa. Ove se informacije prosljeđuju Odboru europskih nadzornih tijela za bankarstvo koji ih objavljuje ne ukupnoj osnovi za matične države članice u zajedničkom formatu izvješćivanja. Odbor europskih nadzornih tijela za bankarstvo može izraditi smjernice kako bi se olakšala provedba ovog stavka i osigurala dosljednost prikupljenih informacija.
(*) SL L 120, 15.5.2009., str. 22.”" 						
4.
U članku 54. dodaje se sljedeći stavak:
„Države članice osiguravaju, da za potrebe prvog stavka njihova pojedina nadležna tijela imaju ovlaštenje za uvođenje ili primjenu financijskih i nefinancijskih sankcija ili drugih mjera. Ove sankcije ili mjere moraju biti učinkovite, razmjerne i odvraćajuće.”
5.
U prvom stavku članaka 57. točka (r) zamjenjuje se sljedećom:
„(r)
iznos izloženosti sekuritizacijskih pozicija, kojima se dodjeljuje ponder rizika od 1 250 % na temelju ove direktive, i iznos izloženosti sekuritizacijskih pozicija u knjizi trgovanja kojima bi bio dodijeljen ponder rizika od 1 250 %, da su vode u knjizi instrumenta kreditne institucije kojima se aktivno ne trguje.”
6.
U članku 64. dodaje se sljedeći stavak:
„5. Kreditne institucije primjenjuju zahtjeve iz dijela B Priloga VII. Direktivi 2006/49/EZ na svu svoju aktivu mjerenu po fer vrijednosti prilikom obračuna iznosa vlastitih sredstava i trebaju odbiti od ukupnog iznosa stavaka iz točaka (a) do (ca) umanjeno za stavke od točaka (i) do (k) iz članka 57. iznos svih potrebnih dodatnih ispravaka vrijednosti. Odbor europskih nadzornih tijela za bankarstvo osigurava smjernice koje se odnose na pojedinosti o primjeni ove odredbe.”
7.
U članku 66. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Polovina ukupnog iznosa stavki iz točaka od (l) do (r) članka 57. odbija se od ukupnog iznosa stavki od (a) do (ca), umanjeno za stavke iz točaka (i) do (k) navedenog članka, te polovinu od ukupnog iznosa stavki iz točaka (d) do (h) članka 57., nakon primjene ograničenja određenih u stavku 1. ovog članka. U mjeri u kojoj polovina ukupnog iznosa stavki od (l) do (r) prelazi ukupni iznos stavki od (d) do (h) članka 57. taj se višak odbija od ukupnih stavki od (a) do (ca), umanjene za stavke iz točaka (i) do (k) navedenog članka.
Stavke iz članka 57. točke (r) ne odbijaju se ako su za potrebe članka 75. uključene u izračun rizikom ponderiranih iznosa izloženosti, kako je to utvrđeno u ovoj direktivi ili u izračunu kapitalnih zahtjeva, kako je to utvrđeno u prilozima I. ili V. Direktivi 2006/49/EZ.”
8.
U članku 75. točke (b) i (c) zamjenjuju se sljedećima:
„(b)
s obzirom na njihove poslove iz knjige trgovanja, za pozicijski rizik i rizik druge ugovorne stranke te, ako je odobreno prekoračenje ograničenja propisanih člancima od 111. do 117., za velike izloženosti koje premašuju takva ograničenja, kapitalni zahtjevi utvrđeni u skladu s člankom 18. i člancima od 28. do 32. Direktive 2006/49/EZ;
(c)
s obzirom na sve njihove poslovne aktivnosti, za valutni rizik, za rizik namire i za robni rizik, kapitalni zahtjevi utvrđeni u skladu s člankom 18. Direktive 2006/49/EZ;”.
9.
U članku 101. se stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Kreditna institucija sponzor ili kreditna institucija inicijator koja koristi, s obzirom na sekuritizaciju, članak 95. pri izračunu iznosa izloženosti ponderiranih rizikom ili koja je prodala instrumente iz svoje knjige trgovanja sekuritizacijskom subjektu s posebnim namjenom, što dovodi do toga da ona više nema obvezu posjedovati vlastita sredstva za rizike tih instrumenata, ne daje potporu sekuritizaciji iznad svojih ugovornih obveza s ciljem smanjenja potencijalnih ili stvarnih gubitaka za investitore.”
10.
Članak 136. mijenja se kako slijedi:
(a)
u drugom podstavku stavka 1., dodaju se sljedeće točke:
„(f)
zahtijevanje od kreditnih institucija da ograniče varijabilno nagrađivanje kao postotak ukupnih neto prihoda, kad ono nije u skladu s održavanjem čvrste kapitalne osnove;
(g)
zahtijevanje od kreditnih institucija da koriste neto dobiti kako bi ojačale svoju kapitalnu osnovu.”;
(b)
u stavku 2. dodaje se sljedeći podstavak:
„U svrhu određivanja odgovarajuće razine vlastitih sredstava na temelju nadzora i procjena provedenih u skladu s člankom 124., nadležna tijela ocjenjuju da li je potrebno uvesti neki poseban zahtjev za vlastita sredstva koja prelaze minimalnu razinu potrebnu za pokriće rizika kojima je kreditna institucija izložena ili bi mogla biti izložena, vodeći računa o sljedećem:
(a)
kvantitativnim i kvalitativnim aspektima procesa procjene iz članka 123., koji provide kreditne institucije;
(b)
uređenju, procesima i mehanizmima kreditnih institucija iz članka 22.;
(c)
rezultatu nadzora i procjene koji su provedeni u skladu s člankom 124.”
11.
U članku 145. stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Kreditne institucije donose formalnu politiku za usklađivanje sa zahtjevima za objavljivanjem, propisanima u stavcima 1. i 2. te imaju politike za procjenu prikladnosti svojeg objavljivanja, kao i provjeravanja i učestalosti. Kreditne institucije također moraju imati politike kako bi ocijenile da li njihove objave u cijelosti prenose sudionicima na tržištu njihov profil rizika.
Ako te objave ne prenose u cijelosti profil rizika sudionicima na tržištu, kreditne institucije javno objavljuju informacije koje su nužne, pored onih informacija koje se zahtijevaju u skladu sa stavkom 1. Međutim, od njih se zahtijeva da objave informacije koje su značajne i koje nisu vlasničke ili povjerljive jedino u skladu s tehničkim kriterijima navedenim u dijelu 1. Priloga XII.”
12.
Naslov glave VI. zamjenjuje se sljedećim:
„DELEGIRANI AKTI I IZVRŠNE OVLASTI”.
13.
Članak 150. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Što se tiče vlastitih sredstava, ne dovodeći u pitanje prijedlog kojeg Komisija podnosi ,,u skladu s člankom 62., potrebno je donijeti tehničke prilagodbe putem delegiranih akata u skladu s člankom 151a, a koje podliježu uvjetima navedenim u člancima 151b i 151c:
(a)
pojašnjenje definicija, kako bi se osigurala jedinstvena primjena ove Direktive;
(b)
pojašnjenje definicija, kako bi se, pri primjeni ove Direktive, uzela u obzir kretanja na financijskim tržištima;
(c)
usklađivanje terminologije i oblikovanje definicija u skladu s naknadnim aktima o kreditnim institucijama i povezanim pitanjima;
(d)
proširenje sadržaja popisa iz članaka 23. i 24. i navedenog u Prilogu I. ili prilagodba terminologije koja se koristi u tom popisu, kako bi se uzela u obzir kretanja na financijskim tržištima;
(e)
područja u kojima nadležna tijela razmjenjuju informacije, kao što je navedeno u članku 42.;
(f)
tehnička prilagodba u člancima od 56. do 67. i članku 74., kao posljedica promjena računovodstvenih standarda ili zahtjeva koji uzimaju u obzir zakonodavstvo Zajednice ili s obzirom na približavanje nadzorne prakse;
(g)
izmjene popisa kategorija izloženosti, iz članaka 79. i 86., kako bi se uzela u obzir kretanja na financijskim tržištima;
(h)
iznos naveden u članku 79. stavku 2. točki (c), članku 86. stavku 4. točki (a), Prilogu VII. dijelu 1. točki 5., te u Prilogu VII. dijelu 2. točki 15. kako bi se uzeli u obzir učinci inflacije;
(i)
popis i klasifikacija vanbilančnih stavki u prilozima II. i IV.;
(j)
usklađivanje odredbi iz Priloga III. i priloga od V. do XII., kako bi se uzela u obzir kretanja na financijskim tržištima (posebno novi financijski proizvodi), ili promjene računovodstvenih standarda ili zahtjeva, koje uzimaju u obzir zakonodavstvo Zajednice, ili s obzirom na približavanje nadzorne prakse.
1a. U skladu s regulatornim postupkom iz članka 151.stavka 2a donose se sljedeće mjere:
(a)
tehničke prilagodbe popisa iz članka 2.;
(b)
promjena iznosa osnivačkog kapitala, propisanog člankom 9., da bi se uzela u obzir kretanja u ekonomskom i monetarnom području.”;
(b)
stavak 2. mijenja se kako slijedi:
i.
u prvom podstavku uvodni dio zamjenjuje se sljedećim:
„Komisija može donijeti sljedeće mjere:”;
ii.
drugi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„Mjere iz točaka (a), (b), (c) i (f) prvog podstavka donose se putem delegiranih akata u skladu s člankom 151a, a podliježu uvjetima iz članaka 151b i 151c. Mjere iz točaka (d) i (e) prvog podstavka donose se u skladu s regulatornim postupkom iz članka 151 stavka 2a.”
14.
U članku 151. brišu se stavci 2. i 3.
15.
Umeću se sljedeći članci:
„Članak 151a
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 150. stavka 1. kao i prve rečenice drugog podstavka članka 150. stavka 2. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od četiri godine s početkom od 15. prosinca 2010. Komisija izrađuje izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije šest mjeseci prije kraja četverogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti automatski se produljuje za razdoblja istog trajanja, osim ako Europski parlament ili Vijeće ne opozove ovlast u skladu s člankom 151b.
2. Čim Komisija donese delegirani akt, ona o tome istodobno obavješćuje Europski parlament i Vijeće.
3. Ovlast za donošenje delegiranih akata koja je dodijeljena Komisiji, podliježe uvjetima propisanima u člancima 151b i 151c.
Članak 151b
Opoziv ovlasti
1. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 150. stavka 1. i prve rečenice drugog podstavka članka 150. stavka 2.
2. Institucija koja je započela unutarnji postupak kako bi donijela odluku o eventualnom opozivu prijenosa ovlasti, nastoji obavijestiti o tome drugu instituciju i Komisiju u prihvatljivom roku prije donošenja konačne odluke, naznačivši pri tome prenesenu ovlast koja bi mogla biti opozvana.
3. Odlukom o opozivu okončava se delegiranje ovlasti naveden u istoj odluci. Opoziv proizvodi učinke odmah ili od nekog kasnijeg datuma navedenog u njemu. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi. Opoziv se objavljuje u Službenom listu Europske unije.
Članak 151c
Prigovori u vezi delegiranih akata
1. Europski parlament ili Vijeće mogu uložiti prigovor na delegirani akt u roku od tri mjeseca od dana obavijesti. Na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća navedeni rok se produljuje za tri mjeseca.
2. Ako po isteku razdoblja iz stavka 1. ni Europski parlament ni Vijeće nisu uložili prigovor na delegirani akt, on se objavljuje u Službenom listu Europske unije, a stupa na snagu na dan naznačen u istom aktu. Delegirani akt se može objaviti u Službenom listu Europske unije, a stupa na snagu prije isteka navedenog razdoblja, ako su Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju o svojoj namjeri, da neće staviti prigovor na delegirani akt.
3. Ako Europski parlament ili Vijeće stave prigovor na delegirani akt unutar razdoblja iz stavka 1., on ne smije stupiti na snagu. U skladu s člankom 296. UFEU-a institucija koja ulaže prigovor, treba navesti razloge za stavljanje prigovora na delegirani akt.”
16.
U članku 152. umeću se sljedeći stavci:
„5a. Kreditne institucije koje izračunavaju iznose izloženosti ponderirane rizikom, u skladu s člancima od 84. do 89. moraju osigurati vlastita sredstva do 31. prosinca 2011., koja su u svakom trenutku veća ili jednaka iznosu navedenom u stavku 5c ili stavku 5d, ako je to primjenjivo.
5b. Kreditne institucije koje koriste pristupe zasnovane na naprednom mjerenju, kao što je navedeno u članku 105., za izračun svojih kapitalnih zahtjeva za operativni rizik, do 31. prosinca 2011., moraju osigurati vlastita sredstva koja su u svakom trenutku veća ili jednaka iznosu navedenom u stavku 5.c ili 5.d, ako je to primjenjivo.
5c. Iznos iz stavaka 5a i 5b iznosi 80 % ukupnog minimalnog iznosa vlastitih sredstava, koji bi kreditne institucije morale imati na temelju članka 4. Direktive 93/6/EEZ i Direktive 2000/12/EZ, prema primjeni prije 1. siječnja 2007.
5d. Ovisno o odobrenju nadležnih organa, za kreditne institucije iz stavka 5e, iznos iz stavaka 5a i 5b može iznositi najviše 80 % ukupnog minimalnog iznosa vlastitih sredstava, koji bi te kreditne institucije morale imati na temelju bilo kojeg od članka od 78. do 83., 103. ili 104. i Direktive 2006/49/EZ, prema primjeni prije 1. siječnja 2011.
5e. Kreditna institucija može primijeniti stavak 5d samo ako je počela koristiti IRB pristup ili pristupe zasnovane na naprednom mjerenju za izračunavanje svojih kapitalnih zahtjeva od 1. siječnja 2010. ili nakon toga dana.”
17.
Članak 154. stavak 5. zamjenjuje se sljedećim:
„5. Do 31. prosinca 2012., prosječni LGD ponderiran izloženošću, za sve izloženosti prema segmentu maloprodaje osigurane stambenim nekretninama, te koje ne ostvaruju korist od garancija središnje države, ne smije biti niži od 10 %.”
18.
U članku 156. nakon trećeg stavka umeće se sljedeći stavak:
„Do 1. travnja 2013. Komisija mora preispitati odredbe o nagrađivanju, uključujući one navedene u prilozima V. i XII., te o njima podnijeti izvješće, s posebnom pozornošću na njihovu učinkovitost, primjenu i provedbu, vodeći računa o međunarodnim kretanjima. To bi preispitivanje trebalo utvrditi sve propuste koji proizlaze iz primjene načela razmjernosti tih odredbi. Komisija podnosi svoje izvješće Europskom parlamentu i Vijeću zajedno sa svim odgovarajućim prijedlozima.
S ciljem osiguranja dosljednosti i jednakih pravila igre za sve, Komisija treba preispitati provedbu članka 54. obzirom na dosljednosti sankcija i ostalih mjera koje su uvedene i primjenjuju se u cijeloj Uniji, te u slučaju potrebe daje prijedloge.
Periodički nadzor primjene ove direktive koje provodi Komisija moraju osigurati da način na koji se ona primjenjuje ne dovedi do očite diskriminacije između kreditnih institucija na temelju njihove pravne strukture ili modela vlasništva.
S ciljem osiguranja dosljednost prilikom bonitetnog pristupa kapitalu, Komisija mora preispitati važnost pozivanja na instrumente u okviru značenja članka 66. stavka 1a. točke (a) u točki 23. podtočki (o)ii. Priloga V. čim pokrene inicijativu za preispitivanjem definicije kapitalnih instrumenta kako je to predviđeno u člancima od 56. do 67.”
19.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 156a
Do 31. prosinca 2011. Komisija mora preispitati i izvijestiti o prikladnosti da se ažurira Prilog IX. ovoj Direktive, uvažavajući pri tome međunarodne sporazume koji se odnose na kapitalne zahtjeve kreditnih institucija za sekuritizacijske pozicije. Komisija mora dostaviti to izvješće Europskom parlamentu i Vijeću zajedno sa svim odgovarajućim zakonodavnim prijedlozima.”
20.
Prilozi se izmjenjuju kako je to navedeno u Prilogu I. ovoj Direktivi.
Članak 2.
Izmjena Direktive 2006/49/EZ
Direktiva 2006/49/EZ mijenja se kako slijedi:
1.
U članku 3. stavku 1. prvom podstavku dodaje se sljedeća točka:
„(t)
‚sekuritizacijska pozicija’ i ‚resekuritizacijska pozicija’ znači sekuritizacijska pozicija odnosno resekuritizacijska pozicija kako je to utvrđeno u Direktivi 2006/48/EZ.”
2.
U prvom podstavku članka 17. stavka 1. uvodni dio zamjenjuje se sljedećim:
„Kad institucija izračunava iznose izloženosti ponderirane rizikom za potrebe Priloga II. ovoj Direktivi u skladu s člancima od 84. do 89. Direktive 2006/48/EZ, primjenjuje se sljedeće u svrhu izračuna iz točke 36. dijela I. Priloga VII. Direktivi 2006/48/EZ:”.
3.
U članku 18. stavku 1. točka (a) zamjenjuje se sljedećom:
„(a)
kapitalni zahtjevi, obračunati u skladu s metodama i mogućnostima koje su propisane u člancima od 28. do 32. i prilozima I., II. i VI. i prema potrebi, Prilogom V., za svoje poslove iz knjige trgovanja, te točkama od 1. do 4. Priloga II. za poslove koji se odnose na knjigu instrumenata kojima se aktivno ne trguje;”.
4.
Naslov odjeljka 2. poglavlja VIII. zamjenjuje se sljedećim:
„Delegirani akti i izvršne ovlasti”.
5.
Članak 41. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Mjere iz stavka 1. donose se putem delegiranih akata u skladu s člankom 42a i ovisno o uvjetima iz članaka 42b i 42c.”
6.
U članku 42. briše se stavak 2.
7.
Umeću se sljedeći članci:
„Članak 42a
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 41. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od četiri godine od 15. prosinca 2010. Komisija izrađuje izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije šest mjeseci prije kraja četverogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti automatski se produljuje za razdoblja istog trajanja, osim ako Europski parlament ili Vijeće ne opozove ovlast u skladu s člankom 42b.
2. Čim Komisija donese delegirani akt, ona o tome istodobno obavješćuje Europski parlament i Vijeće.
3. Ovlast za donošenje delegiranih akata koja je dodijeljena Komisiji podliježe uvjetima propisanima u člancima 42b i 42c.
Članak 42b
Opoziv ovlasti
1. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 41.
2. Institucija koja je započela unutarnji postupak kako bi donijela odluku o eventualnom opozivu delegiranja ovlasti, nastoji obavijestiti o tome drugu instituciju i Komisiju u prihvatljivom roku prije donošenja konačne odluke, naznačivši pri tome prenesenu ovlast koja bi mogla biti opozvana.
3. Odlukom o opozivu okončava se delegiranje ovlasti naveden u istoj odluci. Opoziv proizvodi učinke odmah ili od nekog kasnijeg datuma navedenog u njemu. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi. Odluka se objavljuje u Službenom listu Europske unije.
Članak 42c
Prigovori u vezi delegiranih akata
1. Europski parlament ili Vijeće mogu uložiti prigovor na delegirani akt u roku od tri mjeseca od dana obavijesti. Na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća navedeni rok se produljuje za tri mjeseca.
2. Ako po isteku razdoblja iz stavka 1. ni Europski parlament ni Vijeće nisu uložili prigovor na delegirani akt, on se objavljuje u Službenom listu Europske unije, a stupa na snagu na dan naznačen u tom aktu. Delegirani akt se može objaviti u Službenom listu Europske unije, a stupa na snagu prije isteka navedenog razdoblja, ako su Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju o svojoj namjeri, da neće uložiti prigovor na delegirani akt.
3. Ako Europski parlament ili Vijeće stave prigovor na delegirani akt unutar razdoblja iz stavka 1., on ne smije stupiti na snagu. U skladu s člankom 296. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, institucija koja ulaže prigovor treba navesti razloge za stavljanje prigovora na delegirani akt.”
8.
Članak 47., zamjenjuje se sljedećim:
„Do 30. prosinca 2011. ili nekog drugog ranijeg datuma koji odrede nadležna tijela pojedinačno za svaki slučaj, institucije, koje su u skladu s točkom 1. Priloga V. dobile odobrenje za model specifičnog rizika prije 1. siječnja 2007., mogu za takvo postojeće odobrenje primijeniti točke 4. i 8. Priloga VIII. Direktivi 93/6/EEZ na način kako su te točke glasile prije 1. siječnja 2007.”
9.
Prilozi se izmjenjuju kako je to utvrđeno u Prilogu II. ovoj Direktivi.
Članak 3.
Prenošenje
1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s:
(a)
točkama 3., 4., 16. i 17. članka 1. i točkama 1., 2 podtočki (c), točkama 3. i 5 podtočki(b) iii. Priloga I. do 1. siječnja 2011.; te
(b)
odredbama ove Direktive koje ne uključuju one navedene u točki (a), do 31. prosinca 2011.
Kada države članice donose mjere navedene u ovom stavku, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
2. Zakoni i drugi propisi potrebni za usklađivanje s točkom 1. Priloga I., zahtijevaju da kreditne institucije primjenjuju u njoj utvrđena načela na:
i.
nagrađivanje na temelju ugovora zaključenih prije stvarnog dana provedbe u svakoj državi članici, a koje je odobreno ili plaćeno nakon toga dana; i
ii.
odobrene naknade za usluge pružene tijekom 2010. godine, koje još nisu plaćene, prije dana stvarne provedbe u svakoj državi članici.
3. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktivom.
Članak 4.
Izvješće
S obzirom na međunarodnu prirodu Baselskog okvira i rizike povezane s primjenom izmjena u tom okviru u najvažnijim jurisdikcijama koja se ne odvija istodobno, Komisija do 31. prosinca 2010. podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o ostvarenom napretku prema međunarodnoj primjeni promjena koje se odnose na okvir adekvatnosti kapitala, zajedno s odgovarajućim prijedlozima.
Članak 5.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 6.
Adresati
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 24. studenoga 2010.