RÅDETS AFGØRELSE
af 9. juni 2011
om godkendelse på Den Europæiske Unions vegne af Haagerkonventionen af 23. november 2007 om international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag
(2011/432/EU)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 81, stk. 3, første afsnit, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra b), og artikel 218, stk. 8, andet afsnit, første punktum,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionen ønsker at skabe et fælles retsområde baseret på princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser.
(2)
Haagerkonventionen af 23. november 2007 om international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag (»konventionen«) er et godt grundlag for et verdensomspændende administrativt samarbejde og for anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelser og aftaler om underholdspligt, idet den indfører gratis retshjælp i næsten alle sager om børnebidrag og en strømlinet procedure for anerkendelse og fuldbyrdelse.
(3)
Konventionens artikel 59 giver organisationer for regional økonomisk integration såsom Unionen mulighed for at undertegne, acceptere, godkende eller tiltræde konventionen.
(4)
De anliggender, der reguleres af konventionen, indgår også i Rådets forordning (EF) nr. 4/2009 af 18. december 2008 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser og samarbejde vedrørende underholdspligt (2). Som aftalt i forbindelse med vedtagelsen af Rådets afgørelse 2011/220/EU (3) om undertegnelse af konventionen bør Unionen indgå konventionen alene og udøve sin kompetence på alle de af konventionen regulerede områder. Medlemsstaterne bør derfor være bundet af konventionen i kraft af Unionens godkendelse heraf.
(5)
Når Unionen godkender konventionen, bør den derfor afgive den erklæring om kompetence, der er omhandlet i artikel 59, stk. 3, i konventionen.
(6)
Unionen bør desuden på tidspunktet for godkendelse af konventionen tage alle de forbehold og afgive alle de erklæringer, der er tilladt i henhold til henholdsvis artikel 62 og 63 i konventionen, som den finder nødvendige.
(7)
Unionen bør i den forbindelse erklære i henhold til konventionens artikel 2, stk. 3, at den vil udvide anvendelsesområdet for konventionens kapitel II og III til underholdspligt mellem ægtefæller og tidligere ægtefæller. Unionen bør samtidig afgive en ensidig erklæring, hvorved den forpligter sig til på et senere tidspunkt at undersøge muligheden for en mere vidtgående udvidelse af anvendelsesområdet.
(8)
Unionen bør tage de i konventionens artikel 44, stk. 3, nævnte forbehold vedrørende de sprog, der accepteres i forbindelse med meddelelser mellem de centrale myndigheder. De medlemsstater, der ønsker, at Unionen tager nævnte forbehold for deres vedkommende, bør meddele Kommissionen dette i forvejen samt angive indholdet af det forbehold, der skal tages.
(9)
Unionen bør afgive de erklæringer, der er nævnt i konventionens artikel 11, stk. 1, litra g), og artikel 44, stk. 1 og 2. De medlemsstater, der ønsker, at Unionen afgiver sådanne erklæringer for deres vedkommende, bør meddele Kommissionen dette i forvejen samt angive indholdet af de erklæringer, der skal afgives.
(10)
En medlemsstat, der har behov for på et senere tidspunkt at tilbagekalde det forbehold, der vedrører den, jf. bilag II, eller at ændre eller tilbagekalde de erklæringer, der vedrører den, jf. bilag III, eller at tilføje en erklæring, der vedrører den, jf. bilag III, bør underrette Rådet og Kommissionen herom. På dette grundlag bør Unionen behørigt underrette depositaren.
(11)
Medlemsstaterne bør underrette Kommissionen om udpegelsen af centrale myndigheder i overensstemmelse med konventionens artikel 4, stk. 3, og meddele den de oplysninger om love, procedurer og tjenester, der er nævnt i konventionens artikel 57. Kommissionen bør fremlægge nævnte oplysninger for Det Permanente Kontor for Haagerkonferencen om International Privatret (i det følgende benævnt »Det Permanente Kontor«), når Unionen deponerer sit instrument om godkendelse, jf. konventionen.
(12)
Når medlemsstaterne fremsender oplysninger om deres centrale myndigheder og deres love, procedurer og tjenester til Kommissionen, bør de anvende den landeprofilformular, som Haagerkonferencen om International Privatret har anbefalet og offentliggjort, om muligt i elektronisk form.
(13)
En medlemsstat, der har behov for på et senere tidspunkt at ændre oplysningerne om sin centrale myndighed eller sine love, procedurer og tjenester, bør underrette det permanente kontor direkte herom og samtidig underrette Kommissionen om ændringen.
(14)
I medfør af artikel 3 i protokol (nr. 21) om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Det Forenede Kongerige og Irland i vedtagelsen og anvendelsen af denne afgørelse.
(15)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Haagerkonventionen af 23. november 2007 om international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag (»konventionen«) godkendes herved på Den Europæiske Unions vegne.
Teksten til konventionen er knyttet til denne afgørelse.
Artikel 2
Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den eller de personer, der er beføjet til på Unionens vegne at deponere det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2.
Artikel 3
Ved deponering af det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2, afgiver Unionen en erklæring om kompetence i henhold artikel 59, stk. 3.
Teksten til denne erklæring findes i bilag I, afsnit A, til denne afgørelse.
Artikel 4
1. Ved deponering af det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2, erklærer Unionen i henhold til konventionens artikel 2, stk. 3, at den vil udvide anvendelsesområdet for konventionens kapitel II og III til underholdspligt mellem ægtefæller og tidligere ægtefæller.
Teksten til denne erklæring findes i bilag I, afsnit B, til denne afgørelse.
2. Ved deponering af det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2, afgiver Unionen en ensidig erklæring, hvortil teksten er knyttet som bilag IV til denne afgørelse.
Artikel 5
Ved deponering af det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2, tager Unionen det i konventionens artikel 44, stk. 3, nævnte forbehold vedrørende de medlemsstater, der modsætter sig brugen af enten fransk eller engelsk i meddelelser mellem de centrale myndigheder.
Teksten til dette forbehold findes i bilag II til denne afgørelse.
Artikel 6
Ved deponering af det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2, afgiver Unionen de erklæringer, der er nævnt i konventionens artikel 11, stk. 1, litra g), vedrørende de oplysninger eller dokumenter, som medlemsstaterne kræver fremlagt, og i konventionens artikel 44, stk. 1, vedrørende de sprog, der godkendes af medlemsstaterne ud over deres egne officielle sprog, samt den erklæring, der er nævnt i konventionens artikel 44, stk. 2.
Teksten til disse erklæringer findes i bilag III til denne afgørelse.
Artikel 7
1. Medlemsstaterne giver senest den 10. december 2012 Kommissionen meddelelse om:
a)
kontaktoplysninger for de udpegede centrale myndigheder i overensstemmelse med konventionens artikel 4, stk. 3, og
b)
oplysninger om love, procedurer og tjenester som omhandlet i konventionens artikel 57.
2. I forbindelse med fremsendelsen af de i stk. 1 nævnte oplysninger til Kommissionen anvender medlemsstaterne landeprofilformularen, som Haagerkonferencen om International Privatret har anbefalet og offentliggjort, om muligt i elektronisk form.
3. Kommissionen fremsender de enkelte landeprofilformularer, som medlemsstaterne har udfyldt, til Det Permanente Kontor for Haagerkonferencen om International Privatret (»Det Permanente Kontor«), når Unionen deponerer det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2.
Artikel 8
En medlemsstat, der ønsker at tilbagekalde et forbehold, der vedrører den, jf. bilag II, eller at ændre eller tilbagekalde en erklæring, der vedrører den, jf. bilag III, eller at tilføje en erklæring, der vedrører den, jf. bilag III, underretter Rådet og Kommissionen om den ønskede tilbagekaldelse eller tilføjelse.
Unionen underretter derefter depositaren herom i overensstemmelse med konventionens artikel 63, stk. 2.
Artikel 9
En medlemsstat, der efter Kommissionens første fremsendelse af landeprofilformularen for den pågældende medlemsstat ønsker at ændre oplysningerne i nævnte formular, underretter direkte Det Permanente Kontor eller foretager direkte den nødvendige ændring, hvis den anvender den elektroniske udgave af landeprofilformularen. Medlemsstaten underretter samtidig Kommissionen.
Artikel 10
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
Udfærdiget i Luxembourg, den 9. juni 2011.
32011D0432
L 192/39
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
ODLUKA VIJEĆA
od 9. lipnja 2011.
o odobrenju, u ime Europske unije, Haške konvencije od 23. studenoga 2007. o međunarodnoj naplati tražbina za uzdržavanje djece i drugim oblicima obiteljskog uzdržavanja
(2011/432/EU)
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 81. stavak 3. prvi podstavak, u vezi s člankom 218. stavkom 6. drugim podstavkom, točkom (b) i člankom 218. stavkom 8. drugim podstavkom, prvom rečenicom,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
budući da:
(1)
Unija stremi uspostavljanju zajedničkog pravosudnog prostora koji se temelji na načelu uzajamnog priznavanja odluka.
(2)
Haška konvencija od 23. studenoga 2007. o međunarodnoj naplati tražbina za uzdržavanje djece i drugim oblicima obiteljskog uzdržavanja („Konvencija”) predstavlja dobru osnovu za sustav administrativne suradnje na razini cijeloga svijeta i za priznavanje i izvršenje odluka o uzdržavanju i aranžmana o uzdržavanju, predviđajući besplatnu pravnu pomoć u gotovo svim slučajevima o uzdržavanju djece i pojednostavljeni postupak za priznavanje i izvršenje.
(3)
Članak 59. Konvencije dopušta regionalnim organizacijama za gospodarsko povezivanje poput Unije potpisivanje, prihvaćanje, odobrenje ili pristupanje Konvenciji.
(4)
Pitanja uređena Konvencijom također se obrađuju u Uredbi Vijeća (EZ) br. 4/2009 od 18. prosinca 2008. o nadležnosti, mjerodavnom pravu, priznavanju i izvršenju sudskih odluka te suradnji u stvarima koje se odnose na obvezu uzdržavanja (2). Kao što je dogovoreno kada je donesena Odluka Vijeća 2011/220/EU (3) o potpisivanju Konvencije, Unija bi sama trebala odobriti Konvenciju i vršiti svoju nadležnost nad svim pitanjima koja su njome uređena. Posljedično, Konvencija bi trebala biti obvezna za države članice zbog njezinog odobrenja od strane Unije.
(5)
Prilikom odobrenja Konvencije, Unija bi stoga trebala dati izjavu o nadležnosti u skladu s člankom 59. stavkom 3. Konvencije.
(6)
Nadalje, Unija bi prilikom odobrenja Konvencije trebala uložiti sve odgovarajuće rezerve i izjave dopuštene na temelju članaka 62. i 63. Konvencije koje smatra potrebnim.
(7)
U tom smislu, Unija bi trebala izjaviti, u skladu s člankom 2. stavkom 3. Konvencije, da će proširiti primjenu poglavlja II. i III. Konvencije na uzdržavanje bivših bračnih drugova. U isto vrijeme bi trebala dati jednostranu izjavu da se obvezuje kasnije razmotriti mogućnost daljnjeg proširenja područja primjene.
(8)
Unija bi trebala uložiti rezervu predviđenu u članku 44. stavku 3. Konvencije u pogledu jezika prihvaćenih u komunikaciji između središnjih tijela. Države članice koje žele da Unija uloži takvu rezervu u odnosu na njih trebale bi o tome unaprijed obavijestiti Komisiju, naznačujući sadržaj rezerve koja se treba uložiti.
(9)
Unija bi trebala dati izjave predviđene u članku 11. stavku 1. točki (g) i članku 44. stavcima 1. i 2. Konvencije. Države članice koje žele da Unija da takvu izjavu u odnosu na njih trebale bi o tome unaprijed obavijestiti Komisiju, naznačujući sadržaj izjava koje se trebaju dati.
(10)
Država članica koja naknadno treba povući rezervu koja se na nju odnosi određenu u Prilogu II. ili izmijeniti ili povući izjavu koja se na nju odnosi određenu u Prilogu III. ili dodati izjavu koja se na nju odnosi u Prilog III. trebala bi o tome obavijestiti Vijeće i Komisiju. Na temelju toga bi Unija trebala odgovarajuće obavijestiti depozitara.
(11)
Države članice bi trebale obavijestiti Komisiju o središnjim tijelima određenim u skladu s člankom 4. stavkom 4. Konvencije i obavijestiti Komisiju o podacima u pogledu zakona, postupaka i usluga iz članka 57. Konvencije. Komisija bi trebala proslijediti te podatke Stalnom uredu Haške konferencije o međunarodnom privatnom pravu („Stalni ured”) u trenutku kada Unija položi svoju ispravu odobrenja, kako traži Konvencija.
(12)
Prilikom obavješćivanja Komisije o odgovarajućim podacima o svojim središnjim tijelima i o svojim zakonima, postupcima i uslugama, države članice bi trebale koristiti obrazac profila zemlje koji preporučuje i objavljuje Haška konferencija o međunarodnom privatnom pravu, ako je moguće, u elektroničkom obliku.
(13)
Država članica koja naknadno treba promijeniti podatke o svojem središnjem tijelu ili o svojim zakonima, postupcima i uslugama treba o tome izravno obavijestiti Stalni ured i u isto vrijeme obavijestiti Komisiju o promjeni.
(14)
U skladu s člankom 3. Protokola (br. 21) o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske u pogledu područja slobode, sigurnosti i pravde, koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Ujedinjena Kraljevina i Irska sudjeluju u donošenju i primjeni ove Odluke.
(15)
U skladu s člancima 1. i 2. Protokola (br. 22) o stajalištu Danske, koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke, ona ju ne obvezuje niti se na nju primjenjuje,
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Haška konvencija od 23. studenoga 2007. o međunarodnoj naplati tražbina za uzdržavanje djece i drugim oblicima obiteljskog uzdržavanja („Konvencija”) odobrava se u ime Europske unije.
Tekst Konvencije priložen je ovoj Odluci.
Članak 2.
Predsjednik Vijeća ovlašten je odrediti osobu ili osobe ovlaštene položiti u ime Unije ispravu navedenu u članku 58. stavku 2. Konvencije.
Članak 3.
Prilikom polaganja isprave iz članka 58. stavka 2. Konvencije Unija daje izjavu o nadležnosti u skladu s člankom 59. stavkom 3. Konvencije.
Tekst te izjave priložen je ovoj Odluci kao dio A Priloga I.
Članak 4.
1. Prilikom polaganja isprave iz članka 58. stavka 2. Konvencije Unija u skladu s člankom 2. stavkom 3. Konvencije izjavljuje da će proširiti primjenu poglavlja II. i III. Konvencije na uzdržavanje bivših bračnih drugova.
Tekst te izjave priložen je ovoj Odluci kao dio B Priloga I.
2. Prilikom polaganja isprave iz članka 58. stavka 2. Konvencije Unija daje jednostranu izjavu čiji je tekst priložen ovoj Odluci kao Prilog IV.
Članak 5.
Prilikom polaganja isprave iz članka 58. stavka 2. Konvencije Unija ulaže rezervu predviđenu u članku 44. stavku 3. Konvencije u odnosu na države članice koje se protive korištenju ili engleskog ili francuskog jezika u komunikaciji između središnjih tijela.
Tekst te rezerve priložen je ovoj Odluci kao Prilog II.
Članak 6.
Prilikom polaganja isprave iz članka 58. stavka 2. Konvencije Unija daje izjave predviđene u članku 11. stavku 1. točki (g) Konvencije u pogledu podataka ili dokumenata koje traže države članice i u članku 44. stavku 1. Konvencije u pogledu jezika koje prihvaćaju države članice pored svojih službenih jezika te izjavu predviđenu u članku 44. stavku 2. Konvencije.
Tekst tih izjava priložen je ovoj Odluci kao Prilog III.
Članak 7.
1. Države članice najkasnije do 10. prosinca 2012. obavještavaju Komisiju o:
(a)
kontaktnim podacima središnjih tijela određenih u skladu s člankom 4. stavkom 3. Konvencije; i
(b)
podacima o zakonima, postupcima i uslugama iz članka 57. Konvencije.
2. Prilikom prosljeđivanja Komisiji podataka određenih u stavku 1. države članice koriste obrazac profila zemlje koji preporučuje i objavljuje Haška konferencija o međunarodnom privatnom pravu, ako je moguće, u elektroničkom obliku.
3. Komisija pojedinačne obrasce profila zemlje koje ispune države članice prosljeđuje Stalnom uredu Haške konferencije o međunarodnom privatnom pravu („Stalni ured”) u trenutku kada Unija položi ispravu iz članka 58. stavka 2. Konvencije.
Članak 8.
Država članica koja želi povući rezervu koja se na nju odnosi određenu u Prilogu II. ili izmijeniti ili povući izjavu koja se na nju odnosi određenu u Prilogu III. ili dodati izjavu koja se na nju odnosi u Prilog III. obavješćuje Vijeće i Komisiju o željenom povlačenju, izmjeni ili dodavanju.
Unija nakon toga odgovarajuće obavješćuje depozitara u skladu s člankom 63. stavkom 2. Konvencije.
Članak 9.
Država članica koja nakon prvotnog prosljeđivanja Komisije obrasca profila zemlje želi promijeniti podatke iz svojeg obrasca o tome obavješćuje izravno Stalni ured ili izravno vrši potrebnu promjenu, ako je korišten elektronički oblik obrasca profila zemlje. U isto vrijeme obavješćuje i Komisiju.
Članak 10.
Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
Sastavljeno u Luxembourgu 9. lipnja 2011.