RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 370/2011
af 11. april 2011
om ændring af forordning (EF) nr. 215/2008 om finansforordningen for den 10. Europæiske Udviklingsfond, hvad angår Tjenesten for EU's Optræden Udadtil
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 217,
under henvisning til partnerskabsaftalen mellem medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet på den ene side og Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den anden side, undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (1) som senest ændret i Ouagadougou, Burkina Faso, den 22. juni 2010 (2),
under henvisning til den interne aftale mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering af Fællesskabets bistand i henhold til den flerårige finansielle ramme for perioden 2008-2013 i overensstemmelse med AVS-EF-partnerskabsaftalen samt om finansiel bistand til de oversøiske lande og territorier, på hvilke EF-traktatens fjerde del finder anvendelse (3) (»den interne aftale«), særlig artikel 10, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Revisionsretten (4),
efter høring af Den Europæiske Investeringsbank, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets forordning (EF) nr. 215/2008 af 18. februar 2008 (5) fastlægger regler for fastsættelse og finansiel gennemførelse af midlerne under den 10. Europæiske Udviklingsfond (»EUF«).
(2)
Ved Lissabontraktaten oprettes Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«). For at tage hensyn til oprettelsen af EU-Udenrigstjenesten er Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (6) (»finansforordningen«) blevet ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1081/2010 (7). Det er nødvendigt at ændre forordning (EF) nr. 215/2008 med henblik på at fastsætte stabile lovgivningsrammer til forvaltning af EUF og tage hensyn til oprettelsen af EU-Udenrigstjenesten samt ændringer af finansforordningen.
(3)
I henhold til Rådets afgørelse 2010/427/EU af 26. juli 2010 om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere (8) er EU-Udenrigstjenesten en sui generis-tjeneste og bør behandles som en institution for så vidt angår finansforordningen.
(4)
Kommissionens delegationer bliver i henhold til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde en del af EU-Udenrigstjenesten som EU-delegationer. Det er nødvendigt at sikre den fortsatte drift af EU-delegationerne og navnlig kontinuiteten og effektiviteten i delegationernes forvaltning af EUF-midlerne. Kommissionen bør derfor bemyndiges til ved subdelegation at give chefer for EU-delegationer, der hører ind under EU-Udenrigstjenesten som en særskilt institution, beføjelse til at forvalte EUF-midler. De anvisningsberettigede, som er bemyndiget ved delegation, bør fortsat være ansvarlige for fastlæggelse af interne forvaltnings- og kontrolsystemer, mens EU-delegationscheferne bør have ansvaret for hensigtsmæssig etablering og anvendelse af interne forvaltnings- og kontrolsystemer samt for forvaltning af delegationernes midler og indsats. De bør aflægge rapport herom to gange om året. Der bør fastlægges bestemmelser om tilbagekaldelse af en sådan delegation i overensstemmelse med de regler, der er gældende for Kommissionen.
(5)
For at efterleve princippet om forsvarlig finansiel forvaltning bør EU-delegationscheferne, når de fungerer som Kommissionens anvisningsberettigede ved subdelegation, anvende Kommissionens regler og være underlagt de samme pligter og forpligtelser og den samme ansvarlighed som andre anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved subdelegation. Til det formål bør de også referere til Kommissionen som deres institution.
(6)
Som led i dechargeproceduren bør EU-Udenrigstjenesten, eftersom den i forbindelse med finansforordningen bør behandles som en institution, fuldt ud være underlagt de procedurer, der er fastsat i artikel 142, 143 og 144 i forordning (EF) nr. 215/2008. EU-Udenrigstjenesten bør samarbejde fuldt ud med institutioner, der er inddraget i dechargeproceduren, og i givet fald tilvejebringe de nødvendige supplerende oplysninger, herunder ved at deltage i møder med de relevante organer. Kommissionen bør i henhold til artikel 2 i forordning (EF) nr. 215/2008 være ansvarlig for forvaltning af EUF-midler, herunder EUF-midler, som forvaltes af EU-delegationschefer, der er anvisningsberettigede ved subdelegation. For at gøre det muligt for Kommissionen at varetage sit ansvar bør EU-delegationscheferne fremlægge de nødvendige oplysninger. Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (»den højtstående repræsentant«) bør samtidig underrettes og bør fremme samarbejdet mellem EU-delegationerne og Kommissionens tjenestegrene. Da denne struktur er ny, er det nødvendigt at anvende bestemmelser af høj standard om gennemsigtighed og finansiel ansvarlighed.
(7)
Kommissionens anvisningsberettigede bør være ansvarlig for hele forvaltningen af EUF-midlerne, herunder regnskabsforanstaltninger vedrørende EUF-midler, som ved subdelegation forvaltes af EU-delegationscheferne.
(8)
For at sikre kohærens og lige behandling af anvisningsberettigede ved subdelegation, som er medarbejdere i EU-Udenrigstjenesten, og Kommissionens anvisningsberettigede, samt for at sikre passende informering af Kommissionen, bør Kommissionens særlige instans vedrørende finansielle uregelmæssigheder også være ansvarlig for at behandle uregelmæssigheder inden for EU-Udenrigstjenesten, hvis Kommissionen har overdraget EU-delegationscheferne gennemførelsesbeføjelser ved subdelegation. For at opretholde forbindelsen mellem ansvar for finansiel forvaltning og disciplinære foranstaltninger bør Kommissionen imidlertid have mulighed for at anmode den højtstående repræsentant om at indlede procedurer, hvis instansen konstaterer uregelmæssigheder vedrørende nævnte beføjelser, som Kommissionen ved subdelegation har overdraget EU-delegationscheferne. I sådanne tilfælde bør den højtstående repræsentant træffe passende foranstaltninger i henhold til personalevedtægten.
(9)
For at sikre effektiv og produktiv intern kontrol bør EU-delegationscheferne være underlagt kontrolbeføjelserne for Kommissionens interne revisor med hensyn til den finansielle forvaltning, de varetager ved subdelegation.
(10)
For at sikre demokratisk kontrol med forvaltningen af EUF-midlerne bør EU-delegationscheferne afgive en erklæring sammen med en rapport, der indeholder oplysninger om dels effektiviteten og produktiviteten af de interne forvaltnings- og kontrolsystemer i deres delegation, dels forvaltningen af de opgaver, de varetager ved subdelegation. EU-delegationschefernes rapporter bør vedlægges som bilag til årsberetningen fra den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede og stilles til rådighed for Europa-Parlamentet og Rådet.
(11)
Forordning (EF) nr. 215/2008 bør ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 215/2008 foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 14, stk. 3, første afsnit, affattes således:
»3. Kommissionen stiller på en hensigtsmæssig måde de oplysninger om modtagerne af midler fra EUF til rådighed, som den ligger inde med, når EUF's midler forvaltes centralt og direkte af dens tjenestegrene eller af EU-delegationer i henhold til artikel 17, stk. 2, samt oplysningerne om modtagerne af midler fra de enheder, som opgaver i forbindelse med den finansielle forvaltning er uddelegeret til, når der er tale om andre forvaltningsmetoder.«
2)
I artikel 17 tilføjes følgende stykker:
»Kommissionen kan imidlertid uddelegere sine beføjelser til forvaltning af EUF-midler til EU-delegationscheferne. Den underretter samtidig Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (»den højtstående repræsentant«) herom. Når EU-delegationscheferne fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation, anvender de Kommissionens regler om forvaltning af EUF-midler og har samme pligter, forpligtelser og ansvar som alle andre, der ved subdelegation fungerer som anvisningsberettigede.
Kommissionen kan trække denne delegation tilbage i overensstemmelse med dens egne regler.
Hvad angår stk. 2, træffer den højtstående repræsentant de nødvendige foranstaltninger til at lette samarbejdet mellem EU-delegationerne og Kommissionens tjenestegrene.
Kommissionen og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«) kan aftale detaljerede ordninger for at lette EU-delegationernes forvaltning af midler til afholdelse af støtteudgifter i tilknytning til EUF efter artikel 6 i den interne aftale. Disse ordninger indeholder ikke nogen fravigelser fra bestemmelserne i denne forordning.«
3)
Artikel 25, stk. 1, første afsnit, affattes således:
»1. Når Kommissionen forvalter EUF-midler centralt, udføres gennemførelsesopgaverne enten direkte af dens tjenestegrene eller af EU-delegationerne efter artikel 17, stk. 2, eller indirekte efter stk. 2, 3 og 4 i denne artikel og efter artikel 26-29.«
4)
I artikel 32 tilføjes følgende stykke:
»5. Hvis EU-delegationschefer fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation efter artikel 17, stk. 2, er de underlagt Kommissionen som den institution, der er ansvarlig for at definere, udøve, kontrollere og vurdere deres forpligtelser og beføjelser som anvisningsberettigede ved subdelegation. Kommissionen underretter samtidig den højtstående repræsentant herom.«
5)
I artikel 38, stk. 2, tilføjes følgende punktum:
»Årsberetningerne fra de ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede stilles også til rådighed for Europa-Parlamentet og Rådet.«
6)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 38a
1. Hvor EU-delegationschefer fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation efter artikel 17, stk. 2, samarbejder de tæt med Kommissionen om korrekt forvaltning af midlerne, navnlig med henblik på at sikre de finansielle transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, respekt for princippet for forsvarlig økonomisk forvaltning ved forvaltning af midlerne og effektiv beskyttelse af Unionens finansielle interesser.
De træffer til det formål de nødvendige foranstaltninger for at forhindre dels enhver situation, som kan få konsekvenser for Kommissionens ansvar for forvaltning af de EUF-midler, de er pålagt ved subdelegation, dels enhver konflikt mellem prioriteter, der kan få indflydelse på de finansielle forvaltningsopgaver, de varetager ved subdelegation.
Opstår der en situation eller en konflikt af en art som omhandlet i andet afsnit, underretter EU-delegationscheferne straks Kommissionens og EU-Udenrigstjenestens ansvarlige generaldirektører herom. Disse generaldirektører træffer passende foranstaltninger til afhjælpning af situationen.
2. EU-delegationschefer, der befinder sig i en situation som den, der er beskrevet i artikel 37, stk. 4, henviser spørgsmålet til den særlige instans for økonomiske uregelmæssigheder, der er oprettet efter artikel 54, stk. 3. Er der tale om en ulovlig aktivitet, svig eller bestikkelse, der vil kunne skade Unionens interesser, underretter delegationscheferne de myndigheder og instanser, der er fastsat i den gældende lovgivning.
3. EU-delegationschefer, der fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation efter artikel 17, stk. 2, aflægger rapport til deres anvisningsberettigede, som er bemyndiget ved delegation, således at sidstnævnte kan indføje rapporterne i den årsberetning, der er omhandlet i artikel 38. EU-delegationschefernes rapporter skal indeholde oplysninger om dels effektiviteten og produktiviteten af interne forvaltnings- og kontrolsystemer, der er etableret i deres delegation, dels forvaltningen af opgaver, de varetager ved subdelegation, samt den i artikel 54, stk. 2a, nævnte erklæring. Disse rapporter vedføjes årsberetningen fra den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede som bilag og stilles til rådighed for Europa-Parlamentet og Rådet, i givet fald under hensyntagen til, at de kan have fortrolig karakter.
EU-delegationscheferne samarbejder fuldt ud med de institutioner, der er inddraget i dechargeproceduren, og tilvejebringer i givet fald nødvendige supplerende oplysninger. I den forbindelse kan de blive anmodet om at deltage i møder i de relevante organer og bistå den ansvarlige ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede.
4. EU-delegationschefer, der fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation i henhold til artikel 17, stk. 2, besvarer enhver anmodning fra den anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved delegation, på dennes egen foranledning eller, som led i dechargeproceduren, efter anmodning fra Europa-Parlamentet.
5. Kommissionen sikrer, at subdelegering af beføjelser ikke er til skade for dechargeproceduren i henhold til artikel 142, 143 og 144.«
7)
I artikel 39, stk. 1, tilføjes følgende afsnit:
»Kommissionens regnskabsfører bevarer ansvaret for hele forvaltningen af EUF-midlerne, herunder regnskabsforanstaltninger vedrørende EUF-midler, som ved subdelegation forvaltes af EU-delegationscheferne.«
8)
I artikel 54 foretages følgende ændringer:
a)
Følgende stykke indsættes:
»2a. I tilfælde af bemyndigelse af EU-delegationscheferne ved subdelegation har den anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved delegation, ansvaret for fastlæggelse af de interne forvaltnings- og kontrolsystemer, der anvendes, og for deres effektivitet og produktivitet. EU-delegationscheferne har ansvaret for hensigtsmæssig tilrettelæggelse og anvendelse af disse systemer i overensstemmelse med instrukserne fra den anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved delegation, og for forvaltning af de af EU-delegationens midler og opgaver, der henhører under deres ansvar. Før deres tiltrædelse gennemfører de specifikke uddannelseskurser vedrørende de opgaver og beføjelser, som påhviler anvisningsberettigede, og vedrørende forvaltningen af EUF-midler, jf. artikel 37, stk. 3.
EU-delegationscheferne aflægger rapport om varetagelsen af deres ansvar som omhandlet i dette stykkes første afsnit, jf. artikel 38a, stk. 3.
Hvert år fremlægger EU-delegationscheferne for den anvisningsberettigede, som er bemyndiget ved delegation, erklæringen om de interne forvaltnings- og kontrolsystemer, der er etableret i deres delegationer, og om forvaltningen af de opgaver, de varetager ved subdelegation, samt resultaterne heraf, således at den anvisningsberettigede kan udarbejde sin egen erklæring, jf. artikel 38.«
b)
Følgende stykke tilføjes:
»4. Hvis EU-delegationscheferne fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation i henhold til artikel 17, stk. 2, er den særlige instans til behandling af økonomiske uregelmæssigheder, der er oprettet af Kommissionen efter stk. 3 i nærværende artikel, kompetent i sager, der henvises til i stk. 3.
Hvis instansen konstaterer systemrelaterede problemer, sender den en rapport ledsaget af henstillinger til den anvisningsberettigede, den højtstående repræsentant og til den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede, hvis førstnævnte ikke er involveret, samt til den interne revisor.
Kommissionen kan på grundlag af instansens udtalelse anmode den højtstående repræsentant om i sin egenskab af ansættelsesmyndighed at træffe foranstaltninger med henblik på at fastslå, om disciplinært eller økonomisk ansvar kan gøres gældende over for anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved subdelegation, hvis uregelmæssighederne vedrører beføjelser, som Kommissionen har overdraget dem ved subdelegation. I så tilfælde træffer den højtstående repræsentant passende foranstaltninger i henhold til tjenestemandsvedtægten for at håndhæve afgørelser om disciplinære foranstaltninger og/eller kompensationsbetaling som anbefalet af Kommissionen.
Medlemsstaterne bistår i fuldt omfang Unionen ved håndhævelsen af ethvert ansvar, som måtte følge af artikel 22 i ansættelsesvilkårene for midlertidigt ansatte, for hvilke artikel 2, litra e), i ansættelsesvilkårene for øvrige ansatte i De Europæiske Fællesskaber finder anvendelse.«
9)
I artikel 89 tilføjes følgende stykke:
»Hvad angår intern revision af EU-Udenrigstjenesten, er EU-delegationschefer, der fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation i henhold til artikel 17, stk. 2, underlagt kontrolbeføjelserne for Kommissionens interne revisor med hensyn til den finansielle forvaltning, de varetager ved subdelegation.«
10)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 144a
EU-Udenrigstjenesten er fuldt ud underlagt de procedurer, der er fastsat i artikel 142, 143 og 144. EU-Udenrigstjenesten samarbejder fuldt ud med de institutioner, der er inddraget i dechargeproceduren, og tilvejebringer i givet fald de nødvendige supplerende oplysninger, herunder ved at deltage i møder med de relevante organer.«
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 11. april 2011.
32011R0370
L 102/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
UREDBA VIJEĆA (EU) br. 370/2011
od 11. travnja 2011.
o izmjeni Uredbe (EZ) br. 215/2008 o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na Deseti Europski razvojni fond vezano za Europsku službu za vanjsko djelovanje
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 217.,
uzimajući u obzir Sporazum o partnerstvu između članica Skupine afričkih, karipskih i pacifičkih država, s jedne strane, i Europske zajednice i njezinih država članica, s druge strane, potpisan u Cotonouu 23. lipnja 2000. (1), kako je zadnje izmijenjen u Ouagadougouu, Burkina Faso, 22. lipnja 2010. (2),
uzimajući u obzir Unutarnji sporazum predstavnika vlada država članica, koji su se sastali u okviru Vijeća, o financiranju pomoći Zajednice na temelju višegodišnjeg financijskog okvira za razdoblje od 2008. do 2013. u skladu sa Sporazumom o partnerstvu između AKP-a i EZ-a i o dodjeljivanju financijske pomoći za prekomorske države i teritorije na koje se primjenjuje četvrti dio Ugovora o EZ-u (3) (dalje u tekstu „Unutarnji sporazum”), a posebno njegov članak 10. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Revizorskog suda (4),
nakon savjetovanja s Europskom investicijskom bankom,
budući da:
(1)
Uredba Vijeća (EZ) br. 215/2008 (5) propisuje pravila o uspostavljanju i financijskom izvršenju sredstava Desetog Europskog fonda za razvoj (dalje u tekstu: „ERF”).
(2)
Ugovorom iz Lisabona uspostavljena je Europska služba za vanjsko djelovanje (dalje u tekstu: „ESVD”). S ciljem uzimanja u obzir uspostavljanja ESVD-a, Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 od 25. lipnja 2002. o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (6) (dalje u tekstu: „Financijska uredba”) izmijenjena je Uredbom (EZ, Euratom) br. 1081/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (7). Radi pružanja stabilnog pravnog okvira za izvršavanje ERF-a i uzimanja u obzir uspostavljanja ESVD-a te izmjena Financijske uredbe, potrebno je izmijeniti Uredbu (EZ) br. 215/2008.
(3)
Sukladno Odluci Vijeća 2010/427/EU od 26. srpnja 2010. o uspostavljanju organizacije i funkcioniranju Europske službe za vanjsko djelovanje (8), ESVD je služba a sui generis naravi i trebalo bi je smatrati institucijom za potrebe Financijske uredbe.
(4)
Ugovor o funkcioniranju Europske unije propisuje da će delegacije Komisije postati dio ESVD-a kao delegacije Unije. Potrebno je osigurati kontinuitet funkcioniranja delegacija Unije, a posebno kontinuitet i učinkovitost upravljanja sredstvima ERF-a od strane delegacija. Komisiju bi stoga trebalo ovlastiti za daljnje delegiranje svojih ovlasti za izvršavanje sredstava ERF-a šefovima delegacija Unije koje pripadaju ESVD-u kao odvojene institucije. Dužnosnici za ovjeravanje na osnovi delegiranja ovlasti i dalje bi trebali biti odgovorni za utvrđivanje sustava unutarnjeg upravljanja i kontrole, dok šefovi delegacija Unije trebali bi biti odgovorni za odgovarajuću uspostavu i funkcioniranje tih sustava i za upravljanje sredstvima i poslovima koje u okviru svoje odgovornosti obavljaju unutar svojih delegacija. U tu svrhu trebali bi dostavljati izvještaje dva puta godišnje. Primjereno je propisati povlačenje navedenog delegiranja u skladu s pravilima koja se primjenjuju na Komisiju.
(5)
S ciljem poštovanja načela zdravog financijskog upravljanja, šefovi delegacija Unije, kada djeluju kao dužnosnici za ovjeravanje na osnovi daljnjeg delegiranja ovlasti, trebali bi primjenjivati pravila Komisije i imati iste dužnosti, obveze i odgovornost kao svi ostali dužnosnici za ovjeravanje na osnovi daljnjeg delegiranja ovlasti. U te svrhe, trebali bi se pozivati na Komisiju kao na svoju instituciju.
(6)
U kontekstu razrješnice, a budući da bi ESVD trebalo smatrati institucijom za potrebe Financijske uredbe, ESVD bi trebao u potpunosti podlijegati postupcima propisanima člancima 142., 143. i 144. Uredbe (EZ) br. 215/2008. ESVD bi trebao u potpunosti surađivati s institucijama koje sudjeluju u postupku davanja razrješnice te pružati, prema potrebi, dodatne potrebne informacije, uključujući prisustvovanjem sastancima odgovarajućih tijela. U skladu s člankom 2. Uredbe (EZ) br. 215/2008, Komisija bi trebala biti i dalje odgovorna za izvršavanje sredstava ERF-a, uključujući sredstva ERF-a koja su izvršili šefovi delegacija Unije koji su dužnosnici za ovjeravanje na osnovi daljnjeg delegiranja ovlasti. S ciljem omogućavanja Komisiji da ispuni svoje dužnosti, šefovi delegacija Unije trebali bi pružiti potrebne informacije. Visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku (dalje u tekstu: „visoki predstavnik”) trebalo bi istodobno obavijestiti i on bi trebao olakšati suradnju između delegacija Unije i uprava Komisije. S obzirom na ovu novu strukturu, trebalo bi primijeniti visokostandardne odredbe o transparentnosti i financijskoj odgovornosti.
(7)
Računovodstveni službenik Komisije trebao bi i dalje biti odgovoran za cijelo izvršavanje sredstava ERF-a, uključujući računovodstvene poslove koji se odnose na sredstva ERF-a koji su dalje delegirana šefovima delegacija Unije.
(8)
S ciljem osiguravanja dosljednog i jednakog postupanja prema dužnosnicima za ovjeravanje na osnovi daljnjeg delegiranja koji su osoblje ESVD-a i prema onima koji su osoblje Komisije te kako bi se osiguralo da je Komisija obaviještena na odgovarajući način, posebno povjerenstvo Komisije za financijske nepravilnosti trebalo bi također biti odgovorno za rješavanje nepravilnosti u ESVD-u kada Komisija dalje delegira ovlasti za izvršavanje šefovima delegacija Unije. Unatoč tome, s ciljem održavanja veze između odgovornosti za financijsko upravljanje i disciplinske mjere, Komisija bi trebala imati pravo zatražiti od visokog predstavnika da pokrene postupak ako povjerenstvo utvrdi postojanje nepravilnosti vezanih za nadležnosti Komisije koje su dalje delegirane šefovima delegacija Unije. U tom slučaju visoki dužnosnik trebao bi poduzeti odgovarajuće mjere u skladu s Pravilnikom o osoblju.
(9)
S ciljem osiguravanja djelotvorne i učinkovite unutarnje kontrole, šefovi delegacija Unije trebali bi podlijegati ovlastima provjere unutarnjeg revizora Komisije u vezi s financijskim upravljanjem koje im je dalje delegirano.
(10)
S ciljem osiguravanja demokratske kontrole izvršavanja sredstava ERF-a, šefovi delegacije Unije trebali bi pružiti jamstvo zajedno s izvještajem koje uključuje informacije o djelotvornosti i učinkovitosti sustava unutarnjeg upravljanja i kontrole koji im je delegiran, kao i o upravljanju poslovima koji su im dalje delegirani. Izvještaji šefova delegacija Unije trebali bi se priložiti godišnjem izvješću o radu odgovornih dužnosnika za ovjeravanje na osnovi delegiranja ovlasti i staviti na raspolaganje Europskom parlamentu i Vijeću.
(11)
Uredbu (EZ) br. 215/2008 stoga bi trebalo izmijeniti na odgovarajući način,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Uredba (EZ) br. 215/2008 mijenja se kako slijedi:
1.
Prvi podstavak stavka 3. članka 14. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Komisija daje na raspolaganje, na odgovarajući način, informacije o korisnicima sredstava koja proizlaze iz ERF-a, koje Komisija ima kada se sredstava ERF-a izvršavaju centralizirano te izravno od strane njezinih uprava ili delegacija Unije u skladu s drugim stavkom članka 17., te informacije o korisnicima sredstava koje pruže subjekti kojima su delegirani zadaci financijskog izvršavanja na temelju drugih načina upravljanja.”
2.
Članku 17. dodaju se sljedeći stavci:
„Međutim, Komisija može delegirati svoje ovlasti za izvršavanje sredstava ERF-a šefovima delegacija Unije. Istodobno o tome izvještava visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku (visoki predstavnik). Ako šefovi delegacija Unije djeluju kao dužnosnici za ovjeravanje na osnovi daljnjeg delegiranja ovlasti, oni primjenjuju pravila Komisije o izvršavanju sredstava ERF-a te podliježu istim dužnostima, obvezama i odgovornostima kao svi ostali dužnosnici za ovjeravanje na osnovi daljnjeg delegiranja ovlasti.
Komisija može povući to delegiranje ovlasti u skladu s vlastitim pravilima.
Za potrebe drugog podstavka, visoki predstavnik poduzima potrebne mjere kako bi omogućio suradnju delegacija Unije i uprava Komisije.
Komisija i Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) mogu dogovoriti pojedinosti kako bi delegacijama Unije olakšale izvršavanje sredstava za potporu izdataka povezanih s ERF-om na temelju članka 6. Unutarnjeg sporazuma. Te pojedinosti ne odstupaju od odredbi ove Uredbe.”
3.
Prvi podstavak stavka 1. članka 25. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Ako Komisija izvršava sredstva ERF-a centralizirano, zadaće izvršavanja obavljaju ili izravno njezine uprave ili delegacije Unije u skladu s drugim stavkom članka 17., ili neizravno, u skladu sa stavcima 2., 3. i 4. ovog članka te s člancima 26. do 29.”
4.
Članku 32. dodaje se sljedeći stavak:
„5. Ako šefovi delegacija Unije djeluju kao dužnosnici za ovjeravanje na osnovi daljnjeg delegiranja ovlasti u skladu s drugim stavkom članka 17., oni odgovaraju Komisiji kao instituciji odgovornoj za definiranje, izvršavanje, kontrolu i procjenu njihovih dužnosti i odgovornosti kao dužnosnika za ovjeravanje na osnovi daljnjeg delegiranja ovlasti. Komisija o tome istodobno obavješćuje visokog predstavnika.”
5.
Članku 38. stavku drugom dodaje se sljedeća rečenica:
„Godišnja izvješća o radu dužnosnika za ovjeravanje na osnovi delegiranja ovlasti također se stavljaju na raspolaganje Europskom parlamentu i Vijeću.”
6.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 38.a
1. Ako šefovi delegacija Unije djeluju kao dužnosnici za ovjeravanje na osnovi daljnjeg delegiranja ovlasti u skladu s drugim stavkom članka 17., oni blisko surađuju s Komisijom u svrhu pravilnog izvršavanja sredstava kako bi posebno osigurali zakonitost i pravilnost financijskih transakcija, poštovanje načela dobrog financijskog upravljanja prilikom upravljanja sredstvima i djelotvornu zaštitu financijskih interesa Unije.
U tu svrhu oni poduzimaju potrebne mjere za sprečavanje situacija koje bi mogle dovesti u pitanje odgovornost Komisije za izvršavanje sredstava ERF-a koja su im dalje delegirana, kao i sukoba prioriteta koji bi mogao imati učinak na izvršavanje zadaća financijskog upravljanja koje su im dalje delegirane.
Ako nastupi situacija ili sukob iz drugog podstavka, šefovi delegacija Unije bez odgađanja o tome obavješćuju odgovorne ravnatelje Općih uprava Komisije i ESVD-a. Ravnatelji Općih uprava poduzimaju odgovarajuće korake za popravljanje stanja.
2. Ako se sami šefovi delegacija Unije nađu u situaciji iz članka 37. stavka 4., oni upućuju predmet posebnom povjerenstvu za financijske nepravilnosti uspostavljenom u skladu s člankom 54. stavkom 3. U slučaju nezakonitog djelovanja, prevare ili korupcije koji mogu nanijeti štetu interesima Unije, oni obavješćuju tijela određena na temelju primjenjivog zakonodavstva.
3. Šefovi delegacija Unije koji djeluju kao dužnosnici za ovjeravanje na osnovi daljnjeg delegiranja ovlasti u skladu s drugim stavkom članka 17., izvješćuju svojeg dužnosnika za ovjeravanje na osnovi delegiranja ovlasti kako bi potonji mogao uključiti njihova izvješća u svoje godišnje izvješće o radu iz članka 38. Izvješća šefova delegacija Unije uključuju informacije o učinkovitosti i djelotvornosti postojećih sustava unutarnje kontrole u njihovim delegacijama, kao i o upravljanju poslovima koji su im dodijeljeni na temelju daljnjeg delegiranja ovlasti te pružaju jamstvo iz članka 54. stavka 2.a. Ta se izvješća prilažu godišnjem izvješću o radu dužnosnika za ovjeravanje na osnovi delegiranja ovlasti i stavljaju na raspolaganje Europskom parlamentu i Vijeću, uzimajući u obzir, prema potrebi, njihovu povjerljivost.
Šefovi delegacija Unije u potpunosti surađuju s institucijama koje su uključene u postupak davanja razrješnice, te dostavljaju, prema potrebi, sve potrebne dodatne informacije. U tom se smislu od njih može zatražiti prisustvovanje sastancima odgovarajućih tijela i pomaganje odgovornom dužnosniku za ovjeravanje na osnovi delegiranja ovlasti.
4. Šefovi delegacija Unije koji djeluju kao dužnosnici za ovjeravanje na osnovi daljnjeg delegiranja ovlasti u skladu s drugim stavkom članka 17., odgovaraju na zahtjeve dužnosnika Komisije za ovjeravanje na osnovi delegiranja ovlasti na njegov zahtjev ili, u kontekstu razrješnice, na zahtjev Europskog parlamenta.
5. Komisija osigurava da daljnje delegiranje ovlasti nije štetno po postupak davanja razrješnice u skladu s člancima 142., 143. i 144.”
7.
Članku 39. stavku 1. dodaje se sljedeći podstavak:
„Računovodstveni službenik Komisije i dalje je odgovoran za cijelo izvršavanje sredstava ERF-a, uključujući računovodstvene poslove koji se odnose na sredstva ERF-a koji su dalje delegirani šefovima delegacija Unije.”
8.
Članak 54. mijenja se kako slijedi:
(a)
dodaje se sljedeći stavak:
„2.a U slučaju daljnjeg delegiranja ovlasti šefovima delegacija Unije, dužnosnik za ovjeravanje na osnovi delegiranja ovlasti odgovoran je za definiranje postojećih sustava unutarnjeg upravljanja i kontrole, kao i njihovu učinkovitost i djelotvornost. Šefovi delegacija Unije odgovorni su za odgovarajuću uspostavu i funkcioniranje tih sustava, u skladu s uputama dužnosnika za ovjeravanje na osnovi delegiranja ovlasti, i za upravljanje sredstvima i poslovima koje u okviru svoje odgovornosti obavljaju u delegaciji Unije. Prije nego što preuzmu svoje dužnosti, dužni su proći posebne obuke o zadaćama i odgovornostima dužnosnika za ovjeravanje i izvršavanju sredstava ERF-a u skladu s člankom 37. stavkom 3.
Šefovi delegacija Unije izvješćuju o svojim odgovornostima prema prvom podstavku ovog stavka, u skladu s člankom 38.a stavkom 3.
Svake godine šefovi delegacija Unije pružaju dužnosniku za ovjeravanje na osnovi delegiranja ovlasti jamstvo o sustavima unutarnjeg upravljanja i kontrole uspostavljenima u njihovoj delegaciji, kao i o upravljanju poslovima koji su im dalje delegirani te o njihovim rezultatima, kako bi se dužnosniku za ovjeravanje omogućilo utvrđivanje njegove izjave o jamstvu predviđene člankom 38.”;
(b)
dodaje se sljedeći stavak:
„4. Ako šefovi delegacija Unije djeluju kao dužnosnici za ovjeravanje na osnovi daljnjeg delegiranja ovlasti u skladu s drugim stavkom članka 17., posebno povjerenstvo za financijske nepravilnosti koje je uspostavila Komisija prema stavku 3. ovog članka, nadležno je za predmete iz tog stavka 3.
Ako utvrdi sustavne probleme, povjerenstvo dostavlja izvješće s preporukama dužnosniku za ovjeravanje, visokom predstavniku i dužnosniku za ovjeravanje na osnovi delegiranja ovlasti, pod uvjetom da potonji nije osobno uključen, kao i unutarnjem revizoru.
Na temelju mišljenja povjerenstva Komisija može zatražiti od visokog predstavnika da u svojstvu tijela za imenovanje pokrene postupak utvrđivanja odgovornosti protiv dužnosnika za ovjeravanje na osnovi daljnjeg delegiranja ovlasti radi određivanja disciplinske mjere ili plaćanja odštete ako se nepravilnosti odnose na nadležnosti Komisije koje su im dalje delegirane. U tom slučaju visoki predstavnik poduzet će odgovarajuće mjere u skladu s Pravilnikom o osoblju kako bi se provele odluke o disciplinskoj mjeri i/ili plaćanju odštete, prema preporuci Komisije.
Države članice u potpunosti podržavaju Uniju u provođenju, na temelju članka 22. Pravilnika o osoblju, odgovornosti privremenog osoblja na koje se primjenjuje članak 2. točka (e) Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europskih zajednica.”
9.
Članku 89. dodaje se sljedeći stavak:
„Za potrebe unutarnje revizije ESVD-a, šefovi delegacija Unije koji djeluju kao dužnosnici za ovjeravanje na osnovi daljnjeg delegiranja ovlasti u skladu s drugim stavkom članka 17. podliježu ovlastima provjere unutarnjeg revizora Komisije u vezi s financijskim upravljanjem koje im je dalje delegirano.”
10.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 144.a
Na ESVD se u potpunosti primjenjuju postupci iz članaka 142., 143. i 144. ESVD u potpunosti surađuje s institucijama uključenima u postupak davanja razrješnice i osigurava, prema potrebi, sve potrebne dodatne informacije, uključujući sudjelovanjem na sastancima odgovarajućih tijela.”
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu trećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Luxembourgu 11. travnja 2011.