EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1227/2011
af 25. oktober 2011
om integritet og gennemsigtighed på engrosenergimarkederne
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 194, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Det er vigtigt at sikre, at forbrugerne og andre markedsdeltagere har tillid til elektricitets- og gasmarkedernes integritet, at de priser, der fastsættes på engrosenergimarkederne, afspejler et rimeligt og konkurrencepræget samspil mellem udbud og efterspørgsel, og at der ikke kan opnås fortjenester på grundlag af markedsmisbrug.
(2)
Formålet med øget integritet og gennemsigtighed på engrosenergimarkederne bør være at fremme en åben og fair konkurrence på engrosenergimarkederne til fordel for de endelige forbrugere af energi.
(3)
Rådgivning fra Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg og Gruppen af Europæiske Tilsynsmyndigheder for Elektricitet og Gas har bekræftet, at den gældende lovgivnings anvendelsesområde ikke med sikkerhed løser problemerne med markedsintegritet på elektricitets- og gasmarkederne, og har anbefalet, at der overvejes en passende lovgivningsmæssig ramme, der er skræddersyet til energisektoren, som forebygger markedsmisbrug og tager højde for sektorspecifikke forhold, der ikke er omfattet af andre direktiver og forordninger.
(4)
Engrosenergimarkederne er i stigende grad indbyrdes forbundet i Unionen. Markedsmisbrug i én medlemsstat påvirker ofte ikke blot engrospriserne for elektricitet og naturgas på tværs af de nationale grænser, men ligeledes detailpriserne for forbrugere og mikrovirksomheder. Derfor kan spørgsmålet om at sikre markedernes integritet ikke kun være op til de enkelte medlemsstater. Streng overvågning af det grænseoverskridende marked er væsentlig for gennemførelsen af et velfungerende, sammenhængende og integreret indre energimarked.
(5)
Engrosenergimarkeder omfatter både råvaremarkeder og derivatmarkeder, som er af afgørende betydning for energimarkederne og de finansielle markeder, og prisdannelsen i de to sektorer er indbyrdes forbundet. De omfatter bl.a. regulerede markeder, multilaterale handelsfaciliteter og over the counter-transaktioner (OTC-transaktioner) og bilaterale kontrakter, direkte eller gennem mæglere.
(6)
Overvågningen af energimarkedet har hidtil været medlemsstats- og sektorspecifik. Dette kan afhængigt af den overordnede markedsramme og lovgivningen på området medføre, at handelsaktiviteter er underlagt flere jurisdiktioner, således at overvågningen udføres af flere forskellige myndigheder, som kan befinde sig i forskellige medlemsstater. Det kan medføre uklarhed om, hvem der har ansvaret, og det kan endog føre til en situation, hvor en sådan overvågning ikke finder sted.
(7)
På en række af de vigtigste energimarkeder er adfærd, som undergraver energimarkedets integritet, på nuværende tidspunkt ikke klart forbudt. For at beskytte de endelige forbrugere og garantere overkommelige energipriser for europæiske borgere er det væsentligt at forbyde sådan adfærd.
(8)
Både handel med derivater, som enten kan afvikles fysisk eller finansielt, og råvarer finder sted på engrosenergimarkederne. Det er derfor vigtigt, at derivat- og råvaremarkedernes definitioner af insiderhandel og markedsmanipulation, hvilke udgør markedsmisbrug, er indbyrdes forenelige. Denne forordning bør i princippet finde anvendelse på alle indgåede transaktioner, men bør samtidig tage hensyn til engrosenergimarkedernes særlige karakteristika.
(9)
Detailhandelskontrakter, som omhandler levering af elektricitet og naturgas til de endelige kunder, kan ikke påvirkes af markedsmanipulation på samme måde som engroskontrakter, der let kan købes og sælges. Ikke desto mindre kan de største energibrugeres forbrugsbeslutninger også påvirke priserne på engrosenergimarkederne med virkninger på tværs af nationale grænser. Derfor er det hensigtsmæssigt at tage sådanne store brugeres leveringskontrakter i betragtning, når engrosenergimarkedernes integritet skal sikres.
(10)
I betragtning af resultatet af den undersøgelse, der fremgår af Kommissionens meddelelse af 21. december 2010 med titlen »Forbedrede rammer for markedstilsynet i forbindelse med EU's emissionskvotehandelsordning«, bør Kommissionen overveje at fremlægge et forslag til lovgivningsmæssig retsakt med henblik på at håndtere de identificerede mangler i gennemsigtigheden, integriteten og tilsynet med det europæiske kulmarked inden for en rimelig tidsramme.
(11)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 714/2009 af 13. juli 2009 om betingelserne for netadgang i forbindelse med grænseoverskridende elektricitetsudveksling (3) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 715/2009 af 13. juli 2009 om betingelserne for adgang til naturgastransmissionsnet (4) anerkender, at lige adgang til oplysninger om systemets aktuelle fysiske status og effektivitet er nødvendigt for, at alle markedsdeltagerne kan vurdere den generelle efterspørgsels- og udbudssituation og afdække årsagerne til udsving i engrosprisen.
(12)
Det bør klart forbydes at benytte eller forsøge at benytte intern viden til at handle enten for egen eller for tredjemands regning. Benyttelse af intern viden kan også bestå i at handle med engrosenergiprodukter, hvis de pågældende personer ved eller burde vide, at de er i besiddelse af intern viden. Oplysninger om markedsdeltagerens egne planer og strategier for handel bør ikke betragtes som intern viden. Oplysninger, der skal offentliggøres i henhold til forordning (EF) nr. 714/2009 eller forordning (EF) nr. 715/2009, herunder retningslinjer og netregler, som er vedtaget i henhold til disse forordninger, kan, hvor der er tale om prisfølsomme oplysninger, udgøre grundlaget for markedsdeltagernes beslutninger om at indgå transaktioner med engrosenergiprodukter og kan derfor være intern viden, indtil de er offentliggjort.
(13)
Manipulation på engrosenergimarkeder består i handlinger foretaget af personer, der kunstigt får priserne til at ligge på et niveau, som ikke er berettiget af markedskræfterne udbud og efterspørgsel, herunder den faktiske rådighed over produktions-, oplagrings- eller transportkapacitet samt efterspørgslen. Former for markedsmanipulation omfatter bl.a. afgivelse og tilbagetrækning af falske ordrer, udbredelse af urigtige eller vildledende oplysninger eller rygter gennem medierne, herunder internettet, eller ved andre metoder, bevidst afgivelse af urigtige oplysninger til virksomheder, der vurderer priser eller udgiver markedsrapporter, således at markedsdeltagere, der handler på grundlag heraf, vildledes, og bevidst at give det indtryk, at den elektricitetsproduktionskapacitet eller den naturgasmængde eller den transmissionskapacitet, der er til rådighed, er en anden end den, som reelt er teknisk til rådighed, når sådanne oplysninger påvirker eller sandsynligvis vil påvirke prisen på engrosenergiprodukter. Manipulation og virkningerne heraf kan forekomme på tværs af grænserne, mellem elektricitets- og gasmarkederne og på tværs af de finansielle markeder og råvaremarkederne, herunder markedet for emissionskvoter.
(14)
Eksempler på markedsmanipulation og forsøg på markedsmanipulation omfatter bl.a. adfærd fra én person, eller fra flere personer der optræder i fællesskab, for at sikre sig en afgørende handelsposition over udbuddet af eller efterspørgslen efter et engrosenergiprodukt, hvilket har eller kan få den virkning, at det direkte eller indirekte fastsætter priserne eller skaber andre urimelige forretningsbetingelser; og tilbud om eller køb eller salg af engrosenergiprodukter med det formål, den hensigt eller den virkning, at markedsdeltagere, der handler på grundlag af referencepriserne, vildledes. Imidlertid kan accepterede markedspraksisser, som dem der finder anvendelse på området for finansielle tjenesteydelser, der i øjeblikket er defineret i artikel 1, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF af 28. januar 2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug) (5), og som kan blive justeret, hvis nævnte direktiv ændres, være en legitim måde for markedsdeltagerne at sikre sig en gunstig pris på et engrosenergiprodukt.
(15)
Offentliggørelse af intern viden om et engrosenergiprodukt af journalister som led i deres erhvervsmæssige aktivitet bør vurderes under hensyntagen til de regler, der gælder for deres erhverv og for pressefriheden, medmindre disse personer direkte eller indirekte drager fordel eller får udbytte af udbredelsen af de pågældende oplysninger, eller offentliggørelsen sker for at vildlede markedet om udbuddet af, efterspørgslen efter eller prisen på engrosenergiprodukter.
(16)
Efterhånden som de finansielle markeder udvikler sig, tilpasses begrebet markedsmisbrug i forbindelse med disse markeder. For at sikre den nødvendige fleksibilitet til hurtigt at kunne reagere på disse udviklinger bør beføjelsen til at vedtage retsakter derfor delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår teknisk opdatering af definitionerne på intern viden og markedsmanipulation med henblik på at sikre sammenhæng med anden relevant EU-lovgivning inden for områderne finansielle tjenesteydelser og energi. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(17)
En effektiv markedsovervågning på EU-plan er af afgørende betydning for at afsløre og forebygge markedsmisbrug på engrosenergimarkeder. Agenturet for Samarbejde mellem Energimyndigheder, oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 713/2009 (6) (»agenturet«), er bedst i stand til at udføre en sådan overvågning, da det har både overblikket over Unionens elektricitets- og gasmarkeder og den nødvendige ekspertise i driften af elektricitets- og gasmarkederne og -systemerne i Unionen. Da de nationale regulerende myndigheder har et omfattende kendskab til udviklingen på energimarkederne i deres medlemsstat, bør de spille en vigtig rolle i sikringen af en effektiv markedsovervågning på nationalt plan. Et tæt samarbejde og koordination mellem agenturet og de nationale myndigheder er derfor nødvendigt for at sikre behørig overvågning og gennemsigtighed på energimarkederne. Agenturets indsamling af data berører ikke nationale myndigheders ret til at indsamle yderligere data til nationale formål.
(18)
En effektiv markedsovervågning kræver regelmæssig og rettidig adgang til registre over transaktioner samt adgang til strukturelle data om kapacitet og anvendelse af faciliteter til produktion, oplagring, forbrug eller transmission af elektricitet eller naturgas. Derfor bør markedsdeltagere, herunder transmissionssystemoperatører, leverandører, handlende, producenter, mæglere og store brugere, som handler med engrosenergiprodukter, have pligt til at indsende sådanne oplysninger til agenturet. Agenturet kan for sin del etablere tætte forbindelser med store organiserede markedspladser.
(19)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af bestemmelserne om dataindsamling bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (7). Indberetningskrav bør holdes på et minimum og bør ikke skabe unødvendige omkostninger eller administrative byrder for markedsdeltagerne. De ensartede bestemmelser om indberetning af oplysninger bør derfor underkastes en forudgående cost-benefit-analyse, bør forhindre dobbeltrapportering og bør tage højde for de rammer for indberetning, der er udviklet i henhold til anden relevant lovgivning. Desuden bør de krævede oplysninger eller dele heraf indsamles fra andre personer og eksisterende kilder, hvor det er muligt. Når en markedsdeltager eller en tredjepart, som handler på dennes vegne, et handelsindberetningssystem, et organiseret marked, et handelssystem (»trade matching«-system) eller en anden person, der som led i sit erhverv gennemfører transaktioner, har opfyldt indberetningspligten over for en kompetent myndighed i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter (8) eller gældende EU-lovgivning om derivattransaktioner, centrale modparter og transaktionsregistre, bør vedkommendes indberetningspligt anses for opfyldt, også i henhold til nærværende forordning, dog kun i det omfang alle de oplysninger, der kræves i henhold til nærværende forordning, er blevet indberettet.
(20)
Det er vigtigt, at Kommissionen og agenturet arbejder tæt sammen i forbindelse med gennemførelsen af denne forordning og i passende omfang hører det europæiske net af transmissionssystemoperatører for elektricitet og for gas og Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed, oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (9) (ESMA), nationale regulerende myndigheder, kompetente finansmyndigheder og andre myndigheder i medlemsstaterne, såsom nationale konkurrencemyndigheder, og interessenter, såsom organiserede markedspladser (f.eks. energibørser) og markedsdeltagere.
(21)
Der bør på grundlag af de nationale registre etableres et europæisk register over markedsdeltagere for at forbedre den generelle gennemsigtighed og integritet på engrosenergimarkederne. Et år efter etableringen af dette register bør Kommissionen sammen med agenturet med udgangspunkt i de rapporter, som agenturet forelægger Kommissionen, og med de nationale tilsynsmyndigheder vurdere, hvordan det europæiske register over markedsdeltagere fungerer og dets nytteværdi. Hvis det på baggrund af denne vurdering anses for hensigtsmæssigt, bør Kommissionen overveje at forelægge yderligere instrumenter med henblik på at øge engrosenergimarkedernes generelle gennemsigtighed og integritet og sikre lige konkurrencevilkår for markedsdeltagere i hele Unionen.
(22)
For at lette en effektiv overvågning af alle aspekter af handel med engrosenergiprodukter bør agenturet oprette mekanismer, der giver andre relevante myndigheder, især ESMA, nationale regulerende myndigheder, medlemsstaternes kompetente finansmyndigheder og nationale konkurrencemyndigheder samt andre relevante myndigheder, adgang til oplysninger, som agenturet modtager om transaktioner på engrosenergimarkederne.
(23)
Agenturet bør sikre den operationelle sikkerhed og beskyttelse for de data, som det modtager, forhindre uautoriseret adgang til de oplysninger, som agenturet opbevarer, og etablere procedurer, som sikrer, at de data, det indsamler, ikke misbruges af personer med autoriseret adgang til dem. Agenturet bør også forvisse sig om, hvorvidt de myndigheder, som har adgang til de data, agenturet opbevarer, er i stand til at opretholde et lige så højt sikkerhedsniveau og er bundet af passende fortrolighedsordninger. Det er derfor også nødvendigt at sikre den operationelle sikkerhed ved de IT-systemer, der anvendes til behandling og videregivelse af dataene. Til oprettelse af et IT-system, der sikrer det højest mulige niveau af datafortrolighed, bør agenturet tilskyndes til at arbejde tæt sammen med Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed (ENISA). Disse regler bør også gælde for andre myndigheder, der har ret til adgang til dataene med henblik på denne forordning.
(24)
Denne forordning respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som navnlig er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder som omhandlet i artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union, samt de forfatningsmæssige traditioner i medlemsstaterne og bør anvendes i overensstemmelse med ytrings- og informationsfriheden, der anerkendes i charterets artikel 11.
(25)
Hvis oplysningerne ikke eller ikke længere er følsomme ud fra en forretningsmæssig eller sikkerhedsmæssig betragtning, bør agenturet kunne stille dem til rådighed for markedsdeltagerne og den brede offentlighed med henblik på at bidrage til at forbedre kendskabet til markedet. En sådan gennemsigtighed vil bidrage til at skabe tillid til markedet og fremme tilvejebringelsen af viden om, hvordan engrosenergimarkeder fungerer. Agenturet bør udarbejde og offentliggøre regler for, hvordan det agter at gøre disse oplysninger tilgængelige på en fair og gennemsigtig måde.
(26)
De nationale regulerende myndigheder bør have ansvaret for, at denne forordning håndhæves i medlemsstaterne. Med henblik herpå bør de have de nødvendige undersøgelsesbeføjelser, således at de kan udføre denne opgave på en effektiv måde. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med national lovgivning og kan gøres til genstand for passende tilsyn.
(27)
Agenturet bør sikre, at denne forordning anvendes på koordineret måde i hele Unionen og i overensstemmelse med direktiv 2003/6/EF. Med dette for øje bør agenturet offentliggøre ikke-bindende vejledning om anvendelsen af definitionerne i denne forordning, når det anses for nødvendigt. Denne vejledning bør bl.a. omhandle spørgsmålet om accepteret markedspraksis. Da markedsmisbrug på engrosenergimarkeder ofte berører flere medlemsstater, bør agenturet endvidere spille en vigtig rolle i sikringen af, at undersøgelser gennemføres på en effektiv og sammenhængende måde. Derfor bør agenturet være i stand til at anmode om samarbejde og koordinere arbejdet i undersøgelsesgrupper, som består af repræsentanter for de berørte nationale regulerende myndigheder og, hvor det er relevant, andre myndigheder, herunder nationale konkurrencemyndigheder.
(28)
Agenturet bør have tilstrækkelige økonomiske og personalemæssige ressourcer til, at det på fyldestgørende måde kan udføre de yderligere opgaver, det er tildelt i henhold til denne forordning. Proceduren vedrørende udarbejdelse, gennemførelse og kontrol af dets budget, som fastsat i artikel 23 og 24 i forordning (EF) nr. 713/2009, bør med henblik herpå tage behørigt højde for disse opgaver. Budgetmyndigheden bør sikre, at de bedste standarder for effektivitet er opfyldt.
(29)
De nationale regulerende myndigheder, medlemsstaternes kompetente finansmyndigheder og, hvor det er relevant, de nationale konkurrencemyndigheder bør samarbejde for at sikre en koordineret tilgang vedrørende markedsmisbrug på engrosenergimarkeder, som omfatter både råvare- og derivatmarkeder. Dette samarbejde bør omfatte gensidig udveksling af oplysninger angående mistanker om, at der på engrosenergimarkederne begås eller er blevet begået handlinger, som sandsynligvis udgør en overtrædelse af denne forordning, direktiv 2003/6/EF eller konkurrencelovgivningen. Dette samarbejde bør endvidere bidrage til en sammenhængende og konsekvent tilgang i forbindelse med efterforskninger og retssager.
(30)
Det er vigtigt, at de, der modtager fortrolige oplysninger i overensstemmelse med denne forordning, pålægges tavshedspligt. Agenturet, de nationale regulerende myndigheder, medlemsstaternes kompetente finansmyndigheder og de nationale konkurrencemyndigheder bør sikre fortroligheden, integriteten og beskyttelsen af de oplysninger, de modtager.
(31)
Det er vigtigt, at sanktionerne for overtrædelse af denne forordning står i et rimeligt forhold til overtrædelsen, er effektive og har afskrækkende virkning samt afspejler overtrædelsernes grovhed, skadevirkningerne for forbrugerne og den potentielle fortjeneste ved at handle på grundlag af intern viden og markedsmanipulation. Anvendelsen af disse sanktioner bør ske i overensstemmelse med national lovgivning. I erkendelse af det samspil, der er mellem handel med afledte elektricitets- og naturgasprodukter og handel med elektricitet og naturgas som sådan, bør sanktionerne for overtrædelse af denne forordning svare til de sanktioner, medlemsstaterne vedtager til gennemførelse af direktiv 2003/6/EF. Kommissionen bør, idet der tages hensyn til høringen om Kommissionens meddelelse af 12. december 2010 med titlen »Udvidelse af sanktionsordningerne i sektoren for finansielle tjenesteydelser«, overveje at forelægge forslag om at harmonisere minimumsstandarderne for medlemsstaternes sanktionsordninger inden for en rimelig tidsfrist. Denne forordning berører hverken de nationale regler om krav til bevisstyrken eller de forpligtelser, der måtte påhvile medlemsstaternes nationale regulerende myndigheder og domstole til at klarlægge de relevante faktiske omstændigheder i en sag, forudsat at de pågældende regler og forpligtelser er forenelige med EU-rettens almindelige principper.
(32)
Målet for denne forordning, nemlig at indføre en harmoniseret ramme, som sikrer gennemsigtighed og integritet på engrosenergimarkederne, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand, anvendelsesområde og sammenhæng med anden EU-lovgivning
1. Denne forordning fastsætter regler, der forbyder markedsmisbrug, som påvirker engrosenergimarkeder, og som er i overensstemmelse med de regler, der gælder for finansmarkeder, og med den korrekte funktion af disse engrosenergimarkeder, samtidig med at der tages højde for deres særlige karakteristika. Den pålægger Agenturet for Samarbejde mellem Energimyndigheder (»agenturet«) at overvåge engrosenergimarkederne i tæt samarbejde med nationale regulerende myndigheder og under hensyntagen til samspillet mellem emissionshandelsordningen og engrosenergimarkederne.
2. Denne forordning finder anvendelse på handel med engrosenergiprodukter. Artikel 3 og 5 i denne forordning finder ikke anvendelse på engrosenergiprodukter, som er finansielle instrumenter, og som er omfattet af artikel 9 i direktiv 2003/6/EF. Denne forordning berører ikke direktiv 2003/6/EF og 2004/39/EF eller anvendelsen af europæisk konkurrencelovgivning på de forhold, som er omfattet af denne forordning.
3. Agenturet, de nationale regulerende myndigheder, ESMA, medlemsstaternes kompetente finansmyndigheder og, hvor det er relevant, de nationale konkurrencemyndigheder samarbejder om at sikre, at der følges en koordineret fremgangsmåde for håndhævelse af de relevante bestemmelser, hvor foranstaltningerne vedrører såvel et eller flere finansielle instrumenter, der er omfattet af artikel 9 i direktiv 2003/6/EF, som et eller flere engrosenergiprodukter, der er omfattet af artikel 3, 4 og 5 i denne forordning.
4. Agenturets bestyrelse sikrer, at agenturet udfører de opgaver, det er blevet tildelt i henhold til denne forordning, i overensstemmelse med denne forordning og forordning (EF) nr. 713/2009.
5. Agenturets direktør hører agenturets repræsentantskab om alle aspekter af gennemførelsen af denne forordning og tager dets råd og udtalelser under behørig overvejelse.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »intern viden«: specifik viden, som ikke er blevet offentliggjort, som direkte eller indirekte vedrører et eller flere engrosenergiprodukter, og som, hvis den blev offentliggjort, sandsynligvis mærkbart ville påvirke prisen på disse engrosenergiprodukter.
Med henblik på denne definition forstås ved:
»viden«:
Viden anses for at være specifik, hvis den angiver en række forhold, der foreligger eller med rimelighed kan forventes at komme til at foreligge, eller en begivenhed, der er indtrådt eller med rimelighed kan forventes at indtræde, og hvis den er tilstrækkeligt præcis til, at der kan drages en konklusion med hensyn til de pågældende forhold eller den pågældende begivenheds indvirkning på priserne på engrosenergiprodukter
2) »markedsmanipulation«:
a)
indgåelse i enhver transaktion eller afgivelse af enhver handelsordre for engrosenergiprodukter:
i)
som giver eller kan give urigtige eller vildledende signaler om udbuddet af, efterspørgslen efter eller prisen på engrosenergiprodukter
ii)
hvorved en person eller flere personer i fællesskab sikrer eller forsøger at sikre, at prisen på et eller flere engrosenergiprodukter ligger på et kunstigt niveau, medmindre den, der har indgået i transaktionen eller har afgivet handelsordren, godtgør, at begrundelsen for at indgå i en sådan transaktion eller at afgive en sådan handelsordre er legitim, og at denne transaktion eller handelsordre er i overensstemmelse med accepteret markedspraksis på det pågældende engrosenergimarked, eller
iii)
hvorved der benyttes eller forsøges benyttet en fingereret plan eller alle andre former for bedrag eller påfund, der sender eller sandsynligvis vil sende urigtige eller vildledende signaler vedrørende udbuddet af, efterspørgslen efter eller prisen på engrosenergiprodukter,
eller
b)
udbredelse af oplysninger gennem medierne, herunder internettet, eller på enhver anden måde, der giver eller kan give urigtige eller vildledende signaler om udbuddet af, efterspørgslen efter eller prisen på engrosenergiprodukter, herunder spredning af rygter og urigtige eller vildledende nyheder, når den person, der har spredt dem, vidste eller burde have vidst, at oplysningerne var urigtige eller vildledende.
Når sådanne oplysninger udbredes i journalistisk øjemed eller med henblik på kunstnerisk virksomhed, skal forholdet vurderes under hensyn til de regler, der gælder for pressefrihed og ytringsfrihed i andre medier, medmindre
i)
disse personer direkte eller indirekte drager fordel eller får udbytte af udbredelsen af de pågældende oplysninger, eller
ii)
offentliggørelsen eller udbredelsen sker i den hensigt at vildlede markedet om udbuddet af, efterspørgslen efter eller prisen på engrosenergiprodukter
3) »forsøg på markedsmanipulation«:
a)
indgåelse i enhver transaktion, afgivelse af enhver handelsordre eller udførelse af enhver anden handling vedrørende et engrosenergiprodukt i den hensigt:
i)
at give urigtige eller vildledende signaler om udbuddet af, efterspørgslen efter eller prisen på engrosenergiprodukter
ii)
at sikre, at prisen på et eller flere engrosenergiprodukter ligger på et kunstigt niveau, medmindre den person, der har indgået i transaktionen eller har afgivet handelsordren, godtgør, at begrundelsen for at indgå i en sådan transaktion eller at afgive en sådan handelsordre er legitim, og at denne transaktion eller handelsordre er i overensstemmelse med accepteret markedspraksis på det pågældende engrosenergimarked, eller
iii)
at benytte en fingereret plan eller alle andre former for bedrag eller påfund, der sender eller sandsynligvis vil sende urigtige eller vildledende signaler vedrørende udbuddet af, efterspørgslen efter eller prisen på engrosenergiprodukter,
eller
b)
udbredelse af oplysninger gennem medierne, herunder internettet, eller ved andre metoder i den hensigt at give urigtige eller vildledende signaler om udbuddet af, efterspørgslen efter eller prisen på engrosenergiprodukter
4) »engrosenergiprodukter«: følgende kontrakter og derivater, uanset hvor og hvordan de handles:
Kontrakter om levering og distribution af elektricitet eller naturgas til endelige kunder er ikke engrosenergiprodukter. Kontrakter om levering og distribution af elektricitet eller naturgas til endelige kunder med en forbrugskapacitet, som er højere end den i nr. 5), andet afsnit, fastsatte tærskel, behandles dog som engrosenergiprodukter
5) »forbrugskapacitet«: den endelige kundes forbrug af elektricitet eller naturgas ved fuld udnyttelse af den pågældende kundes produktionskapacitet. Dette omfatter hele den pågældende kundes forbrug som en samlet økonomisk enhed, forudsat at forbruget sker på markeder med indbyrdes forbundne engrospriser.
Med henblik på denne definition skal forbruget på adskilte anlæg, der er under en samlet økonomisk enheds kontrol, med en forbrugskapacitet på mindre end 600 GWh om året ikke tages i betragtning, forudsat at disse anlæg på grund af deres placering på forskellige relevante geografiske markeder ikke udøver fælles indflydelse på priserne på engrosenergimarkederne
6) »engrosenergimarked«: ethvert marked inden for Unionen, hvor der handles med engrosenergiprodukter
7) »markedsdeltager«: enhver person, herunder transmissionssystemoperatører, som indgår i transaktioner, herunder afgivelse af handelsordrer, på et eller flere engrosenergimarkeder
8) »person«: enhver fysisk eller juridisk person
9) »kompetent finansmyndighed«: en kompetent myndighed, der er udpeget i henhold til proceduren i artikel 11 i direktiv 2003/6/EF
10) »national regulerende myndighed«: en national regulerende myndighed, der er udpeget i henhold til artikel 35, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet (10) eller artikel 39, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for naturgas (11)
11) »transmissionsystemoperatør«: har samme betydning som fastsat i artikel 2, nr. 4), i direktiv 2009/72/EF og artikel 2, nr. 4), i direktiv 2009/73/EF
12) »moderselskab«: en modervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2 i Rådets syvende direktiv 83/349/EØF af 13. juni 1983 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om konsoliderede regnskaber (12)
13) »tilknyttet selskab«: en virksomhed, som enten er et datterselskab eller en anden virksomhed, hvori der besiddes en kapitalinteresse, eller en virksomhed, der er knyttet til en anden virksomhed som omhandlet i artikel 12, stk. 1, i direktiv 83/349/EØF
14) »distribution af naturgas«: har samme betydning som fastsat i artikel 2, nr. 5), i direktiv 2009/73/EF
15) »distribution af elektricitet«: har samme betydning som fastsat i artikel 2, nr. 5), i direktiv 2009/72/EF.
Artikel 3
Forbud mod insiderhandel
1. Det er forbudt personer, som er i besiddelse af intern viden vedrørende et engrosenergiprodukt:
a)
at benytte denne viden ved direkte eller indirekte, for egen eller tredjemands regning at erhverve eller afhænde eller forsøge at erhverve eller afhænde engrosenergiprodukter, som denne viden vedrører
b)
at meddele denne viden til andre, medmindre det sker som et normalt led i udøvelsen af deres beskæftigelse, erhverv eller funktioner
c)
på grundlag af intern viden at opfordre eller overtale andre til at erhverve eller afhænde engrosenergiprodukter, som denne viden vedrører.
2. Forbuddet i stk. 1 finder anvendelse på følgende personer, som er i besiddelse af intern viden vedrørende et engrosenergiprodukt:
a)
medlemmer af en virksomheds administrations-, ledelses- eller tilsynsorganer
b)
personer, som har kapitalinteresser i en virksomhed
c)
personer med adgang til denne viden i kraft af deres beskæftigelse, erhverv eller funktioner
d)
personer, som er kommet i besiddelse af den pågældende viden ved strafbare handlinger
e)
personer, som ved eller burde vide, at det drejer sig om intern viden.
3. Stk. 1, litra a) og c), i denne artikel finder ikke anvendelse på transmissionsystemoperatører, når de køber elektricitet eller naturgas for at sikre, at systemet fungerer sikkert, i overensstemmelse med deres forpligtelser i henhold til artikel 12, litra d) og e), i direktiv 2009/72/EF eller artikel 13, stk. 1, litra a) og c), i direktiv 2009/73/EF.
4. Denne artikel finder ikke anvendelse på:
a)
transaktioner, der gennemføres for at opfylde en forpligtelse til at erhverve eller afhænde engrosenergiprodukter, når denne forpligtelse er blevet bindende og er baseret på en aftale, som er indgået, eller en handelsordre, som er afgivet, før den pågældende person er kommet i besiddelse af intern viden
b)
transaktioner indgået af el- eller naturgasproducenter, operatører af naturgaslagerfaciliteter eller operatører af LNG-importfaciliteter, som udelukkende har til formål at dække det umiddelbare fysiske tab som følge af uforudsete afbrydelser, når undladelse heraf ville medføre, at markedsdeltageren ikke ville kunne overholde sine eksisterende kontraktlige forpligtelser, eller når sådanne transaktioner foretages efter aftale med den eller de pågældende transmissionssystemoperatører for at sikre sikker drift af systemet. I en sådan situation skal de relevante oplysninger om transaktionerne indberettes til agenturet og den nationale regulerende myndighed. Denne indberetningspligt berører ikke forpligtelsen i artikel 4, stk. 1
c)
markedsdeltagere, der handler i overensstemmelse med nationale bestemmelser, der gælder for nødsituationer, såfremt nationale myndigheder har grebet ind for at sikre forsyningen af elektricitet eller naturgas, og markedsmekanismerne er blevet sat ud af spil i en medlemsstat eller dele deraf. I dette tilfælde sikrer den myndighed, der er ansvarlig for beredskabsplaner, offentliggørelse i overensstemmelse med artikel 4.
5. Når en person, som er i besiddelse af intern viden vedrørende et engrosenergiprodukt, er en juridisk person, gælder forbuddet i stk. 1 også de fysiske personer, der medvirker ved afgørelsen om at gennemføre transaktionen på den pågældende juridiske persons regning.
6. Når oplysninger udbredes i journalistisk øjemed eller med henblik på kunstnerisk virksomhed, skal udbredelsen vurderes under hensyn til de regler, der gælder for pressefrihed og ytringsfrihed i andre medier, medmindre:
a)
disse personer direkte eller indirekte drager fordel eller får udbytte af udbredelsen af de pågældende oplysninger, eller
b)
offentliggørelsen eller udbredelsen sker i den hensigt at vildlede markedet om udbuddet af, efterspørgslen efter eller prisen på engrosenergiprodukter.
Artikel 4
Forpligtelse til at offentliggøre intern viden
1. Markedsdeltagerne skal på effektiv og rettidig vis offentliggøre intern viden, som de besidder, om virksomheder eller faciliteter, som den pågældende markedsdeltager, eller dennes moderselskab eller tilknyttede selskab, enten helt eller delvist ejer eller kontrollerer, eller hvis driftsforhold den pågældende markedsdeltager eller det pågældende selskab enten helt eller delvist er ansvarlig for. Sådan offentliggørelse omfatter oplysninger om kapaciteten og anvendelsen af faciliteter til produktion, oplagring, forbrug eller transmission af elektricitet eller naturgas eller vedrørende kapaciteten og anvendelsen af LNG-faciliteter, herunder planlagte eller uforudsete driftsstop for disse faciliteter.
2. En markedsdeltager kan på eget ansvar undtagelsesvis udsætte offentliggørelsen af intern viden for ikke at skade sine berettigede interesser, forudsat at dette ikke vil kunne vildlede offentligheden, og at markedsdeltageren kan sikre, at denne viden behandles fortroligt, samt at vedkommende ikke træffer beslutninger vedrørende handel med engrosenergiprodukter på grundlag af denne viden. Markedsdeltageren skal i en sådan situation straks stille denne viden og en begrundelse for udsættelsen af offentliggørelsen til rådighed for agenturet og den relevante nationale regulerende myndighed under hensyntagen til artikel 8, stk. 5.
3. Når en markedsdeltager eller en person, der er ansat af eller handler på vegne af en markedsdeltager, meddeler intern viden til andre vedrørende et engrosenergiprodukt som et normalt led i udøvelsen af sin beskæftigelse, sit erhverv eller sine funktioner som omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra b), skal den pågældende sikre samtidig, fuldstændig og effektiv offentliggørelse af denne viden. Når meddelelsen sker utilsigtet, skal markedsdeltageren sikre fuldstændig og effektiv offentliggørelse af denne viden hurtigst muligt efter den utilsigtede meddelelse. Dette stykke finder ikke anvendelse, hvis den person, der modtager den interne viden, er pålagt tavshedspligt, uanset om denne pligt er fastsat ved lov, administrative bestemmelser, vedtægter eller en kontrakt.
4. Offentliggørelsen af intern viden, herunder i sammenfattet form, i henhold til bestemmelserne i forordning (EF) nr. 714/2009 eller forordning (EF) nr. 715/2009 eller retningslinjer og netregler vedtaget i henhold til disse forordninger, udgør samtidig, fuldstændig og effektiv offentliggørelse.
5. Når en transmissionssystemoperatør er blevet indrømmet en undtagelse i henhold til forordning (EF) nr. 714/2009 eller forordning (EF) nr. 715/2009 med hensyn til offentliggørelsen af visse data, er den pågældende operatør dermed også fritaget for forpligtelsen omhandlet i denne artikels stk. 1, for så vidt angår de pågældende data.
6. Stk. 1 og 2 berører ikke en markedsdeltagers forpligtelser i henhold til direktiv 2009/72/EF og 2009/73/EF, forordning (EF) nr. 714/2009 og (EF) nr. 715/2009, herunder retningslinjer og netregler vedtaget i henhold til disse direktiver og forordninger, særlig vedrørende fristen og metoden for offentliggørelse af oplysningerne.
7. Stk. 1 og 2 berører ikke en markedsdeltagers ret til at udsætte offentliggørelsen af følsomme oplysninger af betydning for beskyttelse af kritisk infrastruktur, som fastsat i artikel 2, litra d), i Rådets direktiv 2008/114/EF af 8. december 2008 om indkredsning og udpegning af europæisk kritisk infrastruktur og vurdering af behovet for at beskytte den bedre (13), hvis de er klassificeret som fortrolige i deres land.
Artikel 5
Forbud mod markedsmanipulation
Enhver deltagelse i eller forsøg på deltagelse i markedsmanipulation på engrosenergimarkeder er forbudt.
Artikel 6
Teknisk opdatering af definitionerne af intern viden og markedsmanipulation
1. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 20 for at:
a)
justere definitionerne i artikel 2, nr. 1), 2), 3) og 5), med henblik på at sikre overensstemmelse med anden relevant EU-lovgivning på områderne finansielle tjenesteydelser og energi, og
b)
opdatere disse definitioner udelukkende for at tage højde for den fremtidige udvikling på engrosenergimarkederne.
2. De delegerede retsakter, der er nævnt i stk. 1, tager mindst højde for:
a)
engrosenergimarkeders specifikke funktionsmåde, herunder de særlige omstændigheder der gælder for elektricitets- og gasmarkeder, og samspillet mellem råvaremarkeder og derivatmarkeder
b)
muligheden for manipulation på tværs af grænserne, mellem elektricitets- og gasmarkederne og på tværs af råvaremarkederne og derivatmarkederne
c)
den potentielle virkning af en aktuel eller planlagt produktion, forbrug, anvendelse af transmissions- eller af oplagringskapacitet på priserne på engrosenergimarkeder og
d)
netregler og overordnede retningslinjer vedtaget i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 714/2009 og (EF) nr. 715/2009.
Artikel 7
Markedsovervågning
1. Agenturet overvåger handelsaktiviteten inden for engrosenergiprodukter for at afsløre og forhindre handel på grundlag af intern viden og markedsmanipulation. Det indsamler data til vurdering og overvågning af engrosenergimarkeder, jf. artikel 8.
2. De nationale regulerende myndigheder samarbejder på regionalt plan og med agenturet om gennemførelsen af den i stk. 1 omhandlede overvågning af engrosenergimarkederne. I denne forbindelse skal de nationale regulerende myndigheder have adgang til relevante oplysninger, som agenturet har indsamlet i overensstemmelse med stk. 1 i denne artikel, jf. dog artikel 10, stk. 2. Nationale regulerende myndigheder kan også overvåge handelsaktiviteterne for engrosenergiprodukter på nationalt plan.
Medlemsstater kan bestemme, at deres nationale konkurrencemyndighed eller et markedsovervågningsorgan oprettet under denne myndighed kan udføre markedsovervågning sammen med den nationale regulerende myndighed. I forbindelse med udførelsen af denne markedsovervågning har den nationale konkurrencemyndighed eller markedsovervågningsorganet de samme rettigheder og forpligtelser, som den nationale regulerende myndighed har i henhold til første afsnit i dette stykke, andet afsnit, andet punktum, i denne artikels stk. 3, artikel 4, stk. 2, andet punktum, artikel 8, stk. 5, første punktum, og artikel 16.
3. Agenturet forelægger mindst hvert år Kommissionen en rapport om dets aktiviteter i henhold til denne forordning og gør denne rapport offentlig tilgængelig. I sådanne rapporter vurderer agenturet forskellige typer markedspladsers drift og gennemsigtighed samt de måder, hvorpå der handles, og kan komme med henstillinger til Kommissionen vedrørende markedsregler, standarder, og procedurer, som kunne forbedre markedsintegriteten og det indre markeds funktion. Det kan endvidere evaluere, om eventuelle minimumskrav til organiserede markeder ville kunne bidrage til at forbedre markedsgennemsigtigheden. Rapporterne kan kombineres med den rapport, der er nævnt i artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 713/2009.
Agenturet kan udarbejde henstillinger til Kommissionen vedrørende registreringerne af transaktioner, herunder handelsordrer, som efter agenturets mening er nødvendige for at gennemføre en effektiv overvågning af engrosenergimarkederne. Før det fremsætter henstillingerne, hører agenturet interesserede parter, navnlig de nationale regulerende myndigheder, medlemsstaternes kompetente finansmyndigheder, nationale konkurrencemyndigheder og ESMA.
Alle henstillinger bør gøres tilgængelige for Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen og for offentligheden.
Artikel 8
Dataindsamling
1. Markedsdeltagerne, eller en af de i stk. 4, litra b)-f), omhandlede personer eller myndigheder på deres vegne, forsyner agenturet med en oversigt over transaktioner på engrosenergimarkederne, herunder handelsordrer. De indberettede oplysninger skal omfatte en præcis angivelse af de købte og solgte engrosenergiprodukter, den aftalte pris og mængde, datoerne og tidspunkterne for gennemførelsen, transaktionsparterne og de begunstigede i følge transaktionen samt enhver anden relevant oplysning. Mens det overordnede ansvar ligger hos markedsdeltagerne, anses den pågældende markedsdeltagers indberetningspligt for at være opfyldt, når de nødvendige oplysninger er modtaget fra en af de i stk. 4, litra b)-f), omhandlede personer eller myndigheder.
2. Kommissionen skal ved gennemførelsesretsakter:
a)
udarbejde en liste over de kontrakter og derivater, herunder handelsordrer, der skal indberettes i henhold til stk. 1, og, hvor det er relevant, passende minimumstærskler for indberetningen af transaktioner
b)
vedtage ensartede regler om de oplysninger, der skal indberettes i henhold til stk. 1
c)
fastsætte fristen for indberetning og i hvilken form disse oplysninger skal indberettes.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 21, stk. 2. De tager hensyn til eksisterende indberetningssystemer.
3. Personer, der er nævnt i stk. 4, litra a)-d), og som har indberettet transaktioner i henhold til direktiv 2004/39/EF eller gældende EU-lovgivning om derivattransaktioner, centrale modparter og transaktionsregistre er ikke underlagt en dobbelt indberetningspligt i forbindelse med disse transaktioner.
Med forbehold af første afsnit i nærværende stykke kan de i stk. 2 nævnte gennemførelsesretsakter tillade organiserede markeder, handelssystemer (»trade matching«-systemer) eller handelsindberetningssystemer at give agenturet registrerede oplysninger om engrosenergitransaktioner.
4. Med henblik på stk. 1 skal følgende fremsende oplysninger:
a)
markedsdeltageren
b)
en tredjepart, som handler på vegne af markedsdeltageren
c)
et handelsindberetningssystem
d)
et organiseret marked, et handelssystem (»trade matching«-system) eller anden person, der som led i sit erhverv gennemfører transaktioner
e)
et transaktionsregister, der er registreret eller anerkendt i henhold til den gældende EU-lovgivning om derivattransaktioner, centrale modparter og transaktionsregistre, eller
f)
en kompetent myndighed, som har modtaget disse oplysninger i henhold til artikel 25, stk. 3, i direktiv 2004/39/EF, eller ESMA, når ESMA har modtaget disse oplysninger i henhold til gældende EU-lovgivning om derivattransaktioner, centrale modparter og transaktionsregistre.
5. Markedsdeltagerne giver agenturet og de nationale regulerende myndigheder oplysninger om kapaciteten og anvendelsen af faciliteter til produktion, oplagring, forbrug eller transmission af elektricitet eller naturgas eller om kapaciteten og anvendelsen af LNG-faciliteter, herunder planlagte eller utilsigtede driftsstop for disse faciliteter, med henblik på at overvåge handelen på engrosenergimarkederne. De indberetningspligter, der er pålagt markedsdeltagere, begrænses ved at indsamle de krævede oplysninger eller dele heraf fra eksisterende kilder, hvor det er muligt.
6. Kommissionen skal ved gennemførelsesretsakter:
a)
vedtage ensartede regler om de oplysninger, som skal indberettes i henhold til stk. 5, og, hvor det er relevant, om passende tærskler for indberetningen
b)
fastsætte fristen for indberetning og i hvilken form disse oplysninger skal indberettes.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 21, stk. 2. De tager hensyn til eksisterende indberetningspligter i henhold til forordning (EF) nr. 714/2009 og (EF) nr. 715/2009.
Artikel 9
Registrering af markedsdeltagere
1. Markedsdeltagere, der indgår transaktioner, som skal indberettes til agenturet i overensstemmelse med artikel 8, stk. 1, skal lade sig registrere hos den nationale regulerende myndighed i den medlemsstat, hvor de er etableret eller bosiddende, eller, hvis de ikke er etableret eller bosiddende i Unionen, i en medlemsstat, hvor de har aktiviteter.
En markedsdeltager skal kun lade sig registrere hos én national regulerende myndighed. Medlemsstaterne må ikke kræve, at en markedsdeltager, som allerede er registreret i en anden medlemsstat, skal lade sig registrere igen.
Registreringen af markedsdeltagere berører ikke forpligtelserne til at overholde gældende regler for handel og balancering.
2. Senest tre måneder efter datoen for Kommissionens vedtagelse af gennemførelsesretsakterne i artikel 8, stk. 2, opretter de nationale regulerende myndigheder nationale registre over markedsdeltagere og opdaterer dem løbende. Registret giver hver markedsdeltager en entydig identifikator og indeholder tilstrækkelige oplysninger til at identificere markedsdeltageren, herunder relevante detaljer vedrørende markedsdeltagerens momsnummer og etableringssted, de personer der er ansvarlige for markedsdeltagerens operationelle og handelsmæssige beslutninger, og den endelige controller eller den, der begunstiges af markedsdeltagerens handelsaktiviteter.
3. De nationale regulerende myndigheder videresender oplysningerne i deres nationale registre til agenturet i et format, der fastsættes af agenturet. Agenturet fastsætter dette format i samarbejde med de nationale regulerende myndigheder og offentliggør det senest den 29. juni 2012. På grundlag af oplysningerne fra de nationale regulerende myndigheder etablerer agenturet et europæisk register over markedsdeltagere. De nationale regulerende myndigheder og andre relevante myndigheder har adgang til det europæiske register. Med forbehold af artikel 17 kan agenturet beslutte at gøre det europæiske register eller dele deraf offentligt tilgængeligt, forudsat at forretningsmæssigt følsomme oplysninger om individuelle markedsdeltagere ikke offentliggøres.
4. Markedsdeltagere omhandlet i denne artikels stk. 1 indgiver registreringsformularen til den nationale regulerende myndighed, før der indgås en transaktion, der skal indberettes til agenturet i henhold til artikel 8, stk. 1.
5. Markedsdeltagere omhandlet i stk. 1 underretter straks den nationale regulerende myndighed om enhver ændring, der har fundet sted, for så vidt angår oplysningerne i registreringsformularen.
Artikel 10
Udveksling af oplysninger mellem agenturet og andre myndigheder
1. Agenturet etablerer mekanismer til udveksling af oplysninger, det modtager i henhold til artikel 7, stk. 1, og artikel 8, med de nationale regulerende myndigheder, medlemsstaternes kompetente finansmyndigheder, nationale konkurrencemyndigheder, ESMA og andre relevante myndigheder. Inden etableringen af sådanne mekanismer skal agenturet høre disse myndigheder.
2. Agenturet giver kun myndigheder, som har oprettet systemer, der sætter agenturet i stand til at opfylde kravene i artikel 12, stk. 1, adgang til mekanismerne i stk. 1 i nærværende artikel.
3. Transaktionsregistre, som er registreret eller anerkendt i henhold til gældende EU-lovgivning om derivattransaktioner, centrale modparter og transaktionsregistre, stiller relevante oplysninger om engrosenergiprodukter og derivater af emissionskvoter, de har indsamlet, til rådighed for agenturet.
ESMA fremsender indberetninger af transaktioner med engrosenergiprodukter, som er modtaget i henhold til artikel 25, stk. 3, i direktiv 2004/39/EF, og gældende EU-lovgivning om derivattransaktioner, centrale modparter og transaktionsregistre, til agenturet. Kompetente myndigheder, der modtager indberetninger af transaktioner med engrosenergiprodukter modtaget i henhold til artikel 25, stk. 3, i direktiv 2004/39/EF, fremsender disse indberetninger til agenturet.
Agenturet og de myndigheder, der er ansvarlige for at føre tilsyn med handel med emissionskvoter eller derivater baseret på emissionskvoter, samarbejder og etablerer passende mekanismer, som giver agenturet adgang til oversigter over transaktioner med sådanne kvoter og derivater, når disse myndigheder indsamler oplysninger om sådanne transaktioner.
Artikel 11
Databeskyttelse
Denne forordning berører ikke medlemsstaternes forpligtelser i forbindelse med deres behandling af personoplysninger i henhold til Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (14) eller agenturets forpligtelser, når det udfører sine funktioner, i forbindelse med dets behandling af personoplysninger i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (15).
Artikel 12
Driftssikkerhed
1. Agenturet sikrer fortrolig behandling, integritet og beskyttelse af de oplysninger, det modtager i henhold til artikel 4, stk. 2, og artikel 8 og 10. Agenturet træffer alle nødvendige foranstaltninger med henblik på at forhindre misbrug af og uautoriseret adgang til oplysningerne i dets systemer.
Nationale regulerende myndigheder, medlemsstaternes kompetente finansmyndigheder, nationale konkurrencemyndigheder, ESMA og andre relevante myndigheder sikrer fortrolig behandling, integritet og beskyttelse af de oplysninger, som de modtager i henhold til artikel 4, stk. 2, artikel 7, stk. 2, artikel 8, stk. 5, eller artikel 10, og træffer foranstaltninger med henblik på at forhindre misbrug af sådanne oplysninger.
Agenturet identificerer kilderne til driftsrisici og reducerer dem ved at udvikle passende systemer, kontroller og procedurer.
2. Med forbehold af artikel 17 kan agenturet beslutte at offentliggøre dele af de oplysninger, det er i besiddelse af, forudsat at forretningsmæssigt følsomme oplysninger om individuelle markedsdeltagere eller individuelle transaktioner eller individuelle markedspladser ikke offentliggøres eller kan udledes deraf.
Agenturet stiller sin ikke-forretningsmæssigt følsomme handelsdatabase til rådighed for videnskabelige formål med forbehold af eksisterende fortrolighedskrav.
Oplysningerne offentliggøres eller stilles til rådighed for at forbedre gennemsigtigheden på engrosenergimarkederne og forudsat, at det sandsynligvis ikke vil skabe konkurrenceforvridning på disse energimarkeder.
Agenturet formidler oplysninger på en fair måde i henhold til gennemsigtige regler, der udarbejdes og gøres offentligt tilgængelige af agenturet.
Artikel 13
Gennemførelse af forbuddene mod markedsmisbrug
1. De nationale regulerende myndigheder sørger for, at de forbud, der er fastsat i artikel 3 og 5, og den forpligtelse, der er fastsat i artikel 4, anvendes.
Hver medlemsstat sikrer, at dens nationale regulerende myndigheder tillægges alle de nødvendige undersøgelses- og håndhævelsesbeføjelser for, at de kan udføre denne opgave senest den 29. juni 2013. Disse beføjelser udøves på en forholdsmæssig måde.
Disse beføjelser kan udøves:
a)
direkte
b)
i samarbejde med andre myndigheder, eller
c)
ved begæring til de kompetente retslige myndigheder.
Hvor det er relevant, kan de nationale regulerende myndigheder udøve deres undersøgelsesbeføjelser i samarbejde med organiserede markeder, handelssystemer (»trade matching«-systemer) eller andre personer, jf. artikel 8, stk. 4, litra d), der som led i deres erhverv gennemfører transaktioner.
2. De i stk. 1 omhandlede undersøgelses- og håndhævelsesbeføjelser skal begrænses til undersøgelsens formål. De udføres i henhold til national ret og omfatter retten til at:
a)
få adgang til ethvert relevant dokument i enhver form og at modtage en kopi deraf
b)
indhente oplysninger hos en hvilken som helst relevant person, herunder dem, der senere er involveret i afgivelsen af ordrer eller udførelse af de pågældende operationer, og deres principaler, og eventuelt indkalde en sådan person eller principal til høring
c)
gennemføre kontrolundersøgelser på stedet
d)
kræve oplysninger om foreliggende telefonsamtaler og foreliggende datatrafik
e)
kræve ophør med en praksis, der strider mod bestemmelserne i denne forordning eller de delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter, der er vedtaget på grundlag heraf
f)
anmode en domstol om fastfrysning og/eller beslaglæggelse af aktiver
g)
anmode en domstol eller enhver kompetent myndighed om at nedlægge midlertidigt forbud mod erhvervsvirksomhed.
Artikel 14
Klageret
Medlemsstaterne sikrer, at der på nationalt plan findes passende mekanismer, i henhold til hvilke en part, der er berørt af en afgørelse truffet af den regulerende myndighed, har ret til at klage til et organ, der er uafhængigt af de berørte parter og af enhver regering.
Artikel 15
Forpligtelser for personer, der som led i deres erhverv gennemfører transaktioner
Enhver person, der som led i sit erhverv gennemfører transaktioner med engrosenergiprodukter, underretter straks den nationale regulerende myndighed, hvis vedkommende har en begrundet mistanke om, at en transaktion er i strid med artikel 3 eller 5.
Personer, der som led i deres erhverv gennemfører transaktioner med engrosenergiprodukter, etablerer og opretholder effektive ordninger og procedurer til at identificere overtrædelser af artikel 3 eller 5.
Artikel 16
Samarbejde på EU-plan og nationalt plan
1. Agenturet bestræber sig på at sikre, at de nationale regulerende myndigheder udfører deres opgaver i henhold til denne forordning på en koordineret og sammenhængende måde.
Agenturet offentliggør ikke-bindende vejledning om anvendelsen af definitionerne i artikel 2, hvor dette anses for nødvendigt.
De nationale regulerende myndigheder samarbejder med agenturet og hinanden, herunder på regionalt plan, med henblik på at udføre deres opgaver i henhold til denne forordning.
De nationale regulerende myndigheder, de kompetente finansielle myndigheder og de nationale konkurrencemyndigheder i en medlemsstat kan oprette passende former for samarbejde med henblik på at sikre en effektiv efterforskning og håndhævelse og på at bidrage til en sammenhængende og konsekvent tilgang til efterforskning, retsforfølgning og håndhævelse af denne forordning og den relevante finansielle lovgivning og konkurrencelovgivning.
2. Har en national regulerende myndighed begrundet mistanke om, at der gennemføres eller er blevet gennemført handlinger i strid med denne forordning enten i den pågældende medlemsstat eller i en anden medlemsstat, underretter den straks og så nøjagtigt som muligt agenturet derom.
Har en national regulerende myndighed mistanke om, at der gennemføres handlinger, som påvirker engrosenergimarkeder eller prisen på engrosenergiprodukter i den pågældende medlemsstat, i en anden medlemsstat, kan den anmode agenturet om at gribe ind i henhold til denne artikels stk. 4 og, såfremt handlingerne påvirker finansielle instrumenter, der er omfattet af artikel 9 i direktiv 2003/6/EF, i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 3.
3. For at sikre en koordineret og sammenhængende tilgang vedrørende markedsmisbrug på engrosenergimarkeder skal:
a)
de nationale regulerende myndigheder, som har begrundet mistanke om, at der på engrosenergimarkeder er ved at blive eller er blevet gennemført handlinger, der udgør markedsmisbrug i henhold til direktiv 2003/6/EF, og som påvirker finansielle instrumenter, der er omfattet af artikel 9 i nævnte direktiv, underrette den kompetente finansmyndighed i den pågældende medlemsstat og agenturet; med henblik herpå kan de nationale regulerende myndigheder etablere passende former for samarbejde med den kompetente finansmyndighed i deres medlemsstat
b)
agenturet, hvis det har begrundet mistanke om, at der på engrosenergimarkeder er ved at blive eller er blevet gennemført handlinger, der udgør markedsmisbrug i henhold til direktiv 2003/6/EF, og som påvirker finansielle instrumenter, der er omfattet af artikel 9 i nævnte direktiv, underrette ESMA og den kompetente finansmyndighed
c)
den kompetente finansmyndighed i en medlemsstat, hvis den har begrundet mistanke om, at der på engrosenergimarkeder i en anden medlemsstat er ved at blive eller er blevet gennemført handlinger, som er i strid med artikel 3 og 5, underrette ESMA og agenturet
d)
de nationale regulerende myndigheder underrette den nationale konkurrencemyndighed i deres medlemsstat, Kommissionen og agenturet, hvis de har begrundet mistanke om, at der på engrosenergimarkedet er ved at blive eller er blevet gennemført handlinger, som må formodes at udgøre en overtrædelse af konkurrencelovgivningen.
4. Har agenturet bl.a. på baggrund af indledende vurderinger eller analyser mistanke om, at denne forordning er blevet overtrådt, har det med henblik på at kunne gennemføre sine opgaver i henhold til stk. 1 beføjelse til at:
a)
anmode en eller flere nationale regulerende myndigheder om at meddele alle oplysninger om den formodede overtrædelse
b)
anmode en eller flere nationale regulerende myndigheder om at iværksætte en undersøgelse af den formodede overtrædelse og træffe passende foranstaltninger til at afhjælpe en konstateret overtrædelse. Enhver beslutning om passende foranstaltninger, der skal træffes for at afhjælpe eventuelle konstaterede overtrædelser, er den pågældende nationale regulerende myndigheds ansvar
c)
oprette og koordinere en undersøgelsesgruppe bestående af repræsentanter for de berørte nationale regulerende myndigheder, hvis det mener, at den formodede overtrædelse har eller har haft grænseoverskridende virkning, med henblik på at undersøge, om denne forordning er blevet overtrådt, og i hvilken medlemsstat overtrædelsen er sket. Hvis det er relevant, kan agenturet også anmode om, at repræsentanter for den kompetente finansmyndighed eller en anden relevant myndighed fra en eller flere medlemsstater deltager i undersøgelsesgruppen.
5. En national regulerende myndighed, som modtager en anmodning om oplysninger i henhold til stk. 4, litra a), eller som modtager en anmodning om at iværksætte en undersøgelse af en formodet overtrædelse i henhold til stk. 4, litra b), træffer straks de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme anmodningen. Hvis den pågældende nationale regulerende myndighed ikke er i stand til at give oplysningerne straks, begrunder den det ufortøvet over for agenturet.
Uanset første afsnit kan en national regulerende myndighed nægte at efterkomme en anmodning, hvis:
a)
dette kan bringe den pågældende medlemsstats suverænitet eller sikkerhed i fare
b)
der allerede er indledt retsforfølgning med hensyn til de samme forhold og mod de samme personer ved den pågældende medlemsstats myndigheder, eller
c)
når disse personer allerede har fået endelig dom for de samme forhold i den pågældende medlemsstat.
I sådanne tilfælde giver den nationale regulerende myndighed agenturet meddelelse herom og giver så detaljerede oplysninger som muligt om denne retsforfølgning eller dommen.
De nationale regulerende myndigheder skal deltage i en undersøgelsesgruppe, der indkaldes i henhold til stk. 4, litra c), og yde den fornødne bistand. Undersøgelsesgruppen koordineres af agenturet.
6. Artikel 15, stk. 1, sidste punktum, i forordning (EF) nr. 713/2009 finder ikke anvendelse på agenturet, når det udfører sine opgaver i henhold til nærværende forordning.
Artikel 17
Tavshedspligt
1. Enhver fortrolig oplysning, der modtages, udveksles eller videregives i overensstemmelse med denne forordning, er underlagt de vilkår om tavshedspligt, som er fastsat i stk. 2, 3 og 4.
2. Tavshedspligten gælder for:
a)
personer, der arbejder eller har arbejdet for agenturet
b)
revisorer og eksperter, der har modtaget instrukser fra agenturet
c)
personer, der arbejder eller har arbejdet for nationale regulerende myndigheder eller for andre relevante myndigheder
d)
revisorer og eksperter, der har modtaget instrukser fra nationale regulerende myndigheder eller fra andre relevante myndigheder, som modtager fortrolige oplysninger i henhold til denne forordning.
3. Fortrolige oplysninger, som de i stk. 2 omhandlede personer modtager i forbindelse med deres hverv, må ikke videregives til andre personer eller myndigheder, undtagen i summarisk eller sammenfattet form, således at individuelle markedsdeltagere eller markedspladser ikke kan identificeres, med forbehold af tilfælde, som er omfattet af straffelovgivningen, andre bestemmelser i denne forordning eller anden relevant EU-lovgivning.
4. Med forbehold af tilfælde, som er omfattet af straffelovgivningen, kan agenturet, de nationale regulerende myndigheder, medlemsstaternes kompetente finansmyndigheder, ESMA, organer eller personer, som modtager fortrolige oplysninger i henhold til denne forordning, kun anvende de pågældende oplysninger i forbindelse med udøvelsen af deres hverv og deres funktioner. Andre myndigheder, organer eller personer kan anvende oplysningerne til det formål, til hvilket de blev givet til dem, eller i forbindelse med administrative eller retslige procedurer, der specielt er knyttet til udøvelsen af disse funktioner. Den myndighed, der modtager oplysningerne, kan dog anvende dem til andre formål, hvis agenturet, de nationale regulerende myndigheder, medlemsstaternes kompetente finansmyndigheder, ESMA, de organer eller personer, der har meddelt oplysningerne, giver deres samtykke.
5. Denne artikel er ikke til hinder for, at en myndighed i en medlemsstat i overensstemmelse med national lovgivning udveksler eller videregiver fortrolige oplysninger, forudsat at disse ikke er modtaget fra en myndighed i en anden medlemsstat eller fra agenturet i henhold til denne forordning.
Artikel 18
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af denne forordning og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre gennemførelsen heraf. Sanktionerne skal være effektive, afskrækkende og stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen, og skal afspejle art, varighed og grovhed af overtrædelsen, skadevirkningerne for forbrugerne og den potentielle fortjeneste ved at handle på grundlag af intern viden og markedsmanipulation.
Medlemsstaterne giver senest den 29. juni 2013 Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser og meddeler straks alle efterfølgende ændringer, der vedrører dem.
Medlemsstaterne sørger for, at den nationale regulerende myndighed kan meddele offentligheden foranstaltninger eller sanktioner, der er blevet pålagt for overtrædelse af denne forordning, medmindre en sådan offentliggørelse vil medføre uforholdsmæssigt stor skade for de involverede parter.
Artikel 19
Internationale forbindelser
Agenturet kan, i det omfang, det er nødvendigt for at nå de i denne forordning fastsatte mål, og uden at det berører medlemsstaternes og EU-institutionernes respektive kompetencer, herunder Tjenesten for EU's Optræden Udadtils kompetencer, opbygge kontakter og indgå administrative ordninger med tilsynsmyndigheder, internationale organisationer og forvaltninger i tredjelande, navnlig dem med indvirkning på Unionens engrosenergimarked med henblik på at fremme harmoniseringen af den reguleringsmæssige ramme. Disse ordninger må ikke skabe retlige forpligtelser for Unionen og dens medlemsstater eller forhindre medlemsstaterne og deres kompetente myndigheder i at indgå bilaterale eller multilaterale ordninger med disse tilsynsmyndigheder, internationale organisationer og forvaltninger i tredjelande.
Artikel 20
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 6, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 28. december 2011. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.
3. Den i artikel 6 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 6 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 21
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 22
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 8, stk. 1, stk. 3, første afsnit, samt stk. 4 og 5 finder anvendelse med virkning fra seks måneder efter datoen for Kommissionens vedtagelse af de i artikel 8, stk. 2 og 6, nævnte relevante gennemførelsesretsakter.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 25. oktober 2011.
32011R1227
L 326/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
25.10.2011.
UREDBA (EU) br. 1227/2011 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 25. listopada 2011.
o cjelovitosti i transparentnosti veleprodajnog tržišta energije
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 194. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
nakon savjetovanja s Odborom regija Europske unije,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Važno je osigurati da se potrošači i drugi sudionici na tržištu mogu pouzdati u cjelovitost tržišta električne energije i plina, da cijene koje su utvrđene na veleprodajnim tržištima energije odražavaju pošteno i konkurentsko međudjelovanje ponude i potražnje te da se iz zloupotrebe tržišta ne može izvući zarada.
(2)
Veća cjelovitost i transparentnost veleprodajnih tržišta energije trebala bi imati za cilj jačanje otvorenog i poštenog tržišnog natjecanja na veleprodajnim tržištima energije u korist krajnjih potrošača energije.
(3)
U mišljenju Odbora europskih regulatora tržišta vrijednosnih papira i Europske skupine regulatora za električnu energiju i plin potvrđena je mogućnost da pitanja cjelovitosti na tržištima električne energije i plina nisu primjereno riješena u području primjene postojećeg zakonodavstva te je preporučeno razmatranje primjerenog zakonodavnog okvira po mjeri energetskog sektora, koji sprečava zloupotrebu tržišta i vodi računa o uvjetima koji su svojstveni sektoru, a nisu obuhvaćeni drugim direktivama i uredbama.
(4)
Veleprodajna tržišta energije sve su više međusobno povezana diljem Unije. Zloupotreba tržišta u jednoj državi članici često utječe ne samo na veleprodajne cijene električne energije i prirodnog plina preko nacionalnih granica, već i na maloprodajne cijene za potrošače i mikropoduzeća. Zbog toga interes da se osigura cjelovitost tržišta ne može samo biti pitanje pojedinačnih država članica. Strog prekogranični nadzor tržišta nužan je za dovršenje međusobno povezanog i cjelovitog unutarnjeg tržišta energije, koje u cijelosti funkcionira.
(5)
Veleprodajna tržišta energije obuhvaćaju tržišta robe i tržišta izvedenih financijskih instrumenata, koja su od životne važnosti za tržišta energije i financijska tržišta, te je formiranje cijena u oba sektora međusobno povezano. Ona između ostalog uključuju regulirana tržišta, multilateralne tržišne platforme te izvanburzovne (OTC) transakcije i bilateralne ugovore, sklopljene izravno ili preko brokera.
(6)
Do danas su prakse nadziranja tržišta energije bile svojstvene pojedinoj državi članici i sektoru. Ovisno o cjelokupnom tržišnom okviru i regulatornoj situaciji, to može imati za posljedicu da aktivnosti trgovanja podliježu višestrukim područjima nadležnosti, a da nadzor provodi nekoliko različitih tijela, koja se mogu nalaziti u različitim državama članicama. To može dovesti do nejasnoća u pogledu pronalaženja odgovornosti pa čak i do situacije da takav nadzor ne postoji.
(7)
Ponašanje koje ugrožava cjelovitost tržišta energije trenutačno nije jasno zabranjeno na nekim od najvažnijih tržišta energije. Kako bi se zaštitili krajnji potrošači i zajamčile pristupačne cijene energije za europske građane, nužno je zabraniti takvo ponašanje.
(8)
Trgovanje izvedenim financijskim instrumentima, koje se može odvijati fizički ili financijski, i trgovanje robom zajedno se koriste na veleprodajnim tržištima energije. Zbog toga je važno da su definicije trgovanja povlaštenim informacijama i manipulacije tržištem, koje predstavljaju zloupotrebu tržišta, usklađene i na tržištu izvedenih financijskih instrumenata i tržištu robe. Ova bi se Uredba u načelu trebala odnositi na sve sklopljene transakcije, ali bi se njome istodobno trebalo voditi računa o posebnim značajkama veleprodajnih tržišta energije.
(9)
Maloprodajni ugovori, kojima se uređuje opskrba električnom energijom ili prirodnim plinom krajnjih kupaca, nisu izloženi manipulaciji tržištem na isti način kao i veleprodajni ugovori, koje je jednostavno kupiti i prodati. Međutim, potrošačke odluke najvećih korisnika energije također mogu utjecati na cijene na veleprodajnim tržištima energije, s učincima koji prelaze nacionalne granice. Stoga je prikladno razmotriti ugovore o opskrbi tih velikih korisnika u kontekstu osiguravanja cjelovitosti veleprodajnih tržišta energije.
(10)
Uzimajući u obzir rezultate istraživanja koje je izloženo u Komunikaciji Komisije od 21. prosinca 2010., pod naslovom „Prema poboljšanom okviru tržišnog nadzora za sustav EU-a za trgovanje emisijama”, Komisija bi trebala razmotriti iznošenje zakonodavnog prijedloga za uklanjanje prepoznatih nedostataka u pogledu transparentnosti, cjelovitosti i nadzora europskog tržišta ugljika u primjerenom vremenskom okviru.
(11)
Uredbom (EZ) br. 714/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uvjetima za pristup mreži za prekograničnu razmjenu električne energije (3) i Uredbom (EZ) br. 715/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uvjetima za pristup mrežama za transport prirodnog plina (4) potvrđeno je da je potreban jednak pristup informacijama o fizičkom stanju i učinkovitosti sustava, kako bi svi sudionici na tržištu mogli procijeniti cjelokupnu situaciju ponude i potražnje te prepoznati razloge kolebanja veleprodajnih cijena.
(12)
Upotreba ili pokušaj upotrebe povlaštenih informacija radi trgovanja za svoj račun ili za račun treće strane trebala bi biti jasno zabranjena. Upotreba povlaštenih informacija također se može sastojati od trgovanja veleprodajnim energetskim proizvodima, kojim se bave osobe koje znaju ili bi trebale znati da su informacije koje posjeduju povlaštene informacije. Informacije koje se tiču vlastitih trgovinskih planova i strategija sudionika na tržištu ne bi trebalo smatrati povlaštenim informacijama. Informacije koje treba objaviti u skladu s Uredbom (EZ) br. 714/2009 ili Uredbom (EZ) br. 715/2009, uključujući smjernice i mrežne kodekse koji su usvojeni u skladu s tim uredbama, mogu poslužiti, ako se radi o cjenovno osjetljivim informacijama, kao osnova za odluke sudionika na tržištu da provedu transakcije veleprodajnim energetskim proizvodima te bi stoga mogle predstavljati povlaštene informacije, sve dok se ne objave.
(13)
Manipulacija na veleprodajnim tržištima energije uključuje radnje koje su poduzele osobe koje umjetno dovode cijene na razinu koja nije opravdana tržišnim silama ponude i potražnje, uključujući stvarnu raspoloživost proizvodnog, skladišnog ili prijenosnog odnosno transportnog kapaciteta i potražnju. Oblici manipulacije tržištem uključuju plasman i povlačenje lažnih naloga; širenje lažnih ili obmanjujućih informacija ili glasina putem medija, uključujući internet, ili bilo kojim drugim putem; namjerno pružanje lažnih informacija poduzećima koja izdaju procjene cijena ili tržišna izvješća, što za učinak ima obmanu sudionika na tržištu, koji postupaju na temelju tih procjena cijena ili tržišnih izvješća; i namjerno prikazivanje da je raspoloživost proizvodnog kapaciteta električne energije ili prirodnog plina, ili raspoloživost prijenosnog odnosno transportnog kapaciteta drukčija od kapaciteta koji je stvarno tehnički raspoloživ, ako takve informacije utječu ili vjerojatno utječu na cijenu veleprodajnih energetskih proizvoda. Manipulacija i njezini učinci mogu nastupiti preko granica, između tržišta električne energije i plina te na financijskim tržištima i tržištima robe, uključujući tržišta emisijskih jedinica.
(14)
Primjeri manipulacije tržištem i pokušaji manipuliranja tržištem uključuju postupanje osobe ili osoba koje surađuju radi osiguravanja odlučujućeg položaja nad potražnjom ili ponudom određenog veleprodajnog energetskog proizvoda, koji ima ili bi mogao imati, izravno ili neizravno, učinak utvrđivanja cijena ili stvaranja drugih nepoštenih uvjeta trgovanja; i ponudu, kupnju ili prodaju veleprodajnih energetskih proizvoda s ciljem, namjerom ili učinkom obmanjivanja sudionika na tržištu koji postupaju na temelju referentnih cijena. Međutim, prihvaćene tržišne prakse, poput onih koje se primjenjuju u području financijskih usluga i koje su trenutačno definirane člankom 1. stavkom 5. Direktive 2003/6/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o trgovanju na temelju povlaštenih informacija i manipuliranju tržištem (zloupotreba tržišta) (5), a koje se mogu prilagoditi u slučaju izmjene te direktive, mogle bi predstavljati legitiman način da sudionici na tržištu osiguraju povoljnu cijenu za određeni veleprodajni energetski proizvod.
(15)
Ako novinari koji djeluju u svojem stručnom svojstvu razotkriju povlaštene informacije u vezi s određenim veleprodajnim energetskim proizvodom, to bi razotkrivanje trebalo procijeniti vodeći računa o pravilima koja se odnose na njihovu struku i pravilima koja se odnose na slobodu tiska, osim ako te osobe izravno ili neizravno steknu korist ili zaradu iz pružanja dotičnih informacija ili ako je razotkrivanje izvršeno s namjerom zloupotrebe tržišta u pogledu ponude, potražnje ili cijene veleprodajnih energetskih proizvoda.
(16)
Kako se financijska tržišta budu razvijala, tako će se prilagođavati koncepti zloupotrebe tržišta koji se odnose na njih. Stoga, kako bi se osigurala potrebna fleksibilnost radi brzog reagiranja na taj razvoj događaja, ovlasti donošenja akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije trebalo bi delegirati Komisiji u pogledu tehničkog ažuriranja definicija povlaštenih informacija i manipulacije tržištem, kako bi se osigurala usklađenost s drugim odgovarajućim zakonodavstvom Unije u područjima financijskih usluga i energetike. Osobito je važno da Komisija provede odgovarajuća savjetovanja tijekom svojih pripremnih radova, uključujući stručnu razinu. Komisija bi kod pripreme i izrade delegiranih akata trebala osigurati istodobno, pravodobno i prikladno dostavljanje odgovarajućih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću.
(17)
Učinkovit je nadzor tržišta na razini Unije presudan za prepoznavanje i onemogućavanje zloupotrebe tržišta na veleprodajnim tržištima energije. Agencija za suradnju energetskih regulatora, koja je uspostavljena Uredbom (EZ) br. 713/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (6) („Agencija”), u najboljem je položaju za provođenje takvog nadzora jer ima pregled tržišta električne energije i plina na razini Unije te potrebne stručne spoznaje iz funkcioniranja tržišta i sustava električne energije i plina u Uniji. Nacionalna regulatorna tijela, koja imaju sveobuhvatno razumijevanje kretanja na tržištima energije u svojim državama članicama, trebala bi imati važnu ulogu pri osiguravanju učinkovitog nadzora tržišta na nacionalnoj razini. Bliska suradnja i usklađen rad Agencije i nacionalnih tijela stoga su potrebni radi osiguravanja primjerenog nadzora i transparentnosti tržišta energije. Prikupljanje podataka putem Agencije ne dovodi u pitanje pravo nacionalnih tijela da prikupljaju dodatne podatke za nacionalne potrebe.
(18)
Za učinkovit je nadzor tržišta potreban redovit i pravodoban pristup evidenciji o transakcijama, kao i pristup strukturnim podacima o kapacitetu i korištenju sustava za proizvodnju, skladištenje, potrošnju ili prijenos električne energije ili transport prirodnog plina. Zbog toga bi sudionici na tržištu, uključujući operatore prijenosnih i transportnih sustava, dobavljače, trgovce, proizvođače, brokere i velike korisnike, koji trguju veleprodajnim energetskim proizvodima, trebali biti obvezni dostaviti te informacije Agenciji. Agencija sa svoje strane može uspostaviti čvrste veze s većim organiziranim tržištima.
(19)
Kako bi se osigurali jednaki uvjeti za provedbu odredaba o prikupljanju podataka, Komisiji bi se trebale prenijeti provedbene ovlasti. Te bi ovlasti trebalo koristiti u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (7). Obveze izvješćivanja trebalo bi svesti na najmanju razinu i one ne bi smjele stvarati nepotrebne troškove ili administrativne terete za sudionike na tržištu. Jedinstvena pravila izvješćivanja o informacijama stoga bi se trebala podvrći ex-ante analizi dobiti i gubitka, trebalo bi izbjegavati dvostruko izvješćivanje i voditi računa o izvještajnim okvirima koji su razvijeni na temelju drugog odgovarajućeg zakonodavstva. Nadalje, tražene informacije ili njihove dijelove po mogućnosti bi trebalo prikupljati od drugih osoba i postojećih izvora. Ako su sudionik na tržištu ili treća strana koja djeluje u njegovo ime, sustav izvješćivanja o trgovanju, organizirano tržište, sustav za uparivanje ili druga osoba koja u okviru svoje struke dogovara transakcije ispunili svoje obveze izvješćivanja u odnosu na nadležno tijelo u skladu s Direktivom 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o tržištima financijskih instrumenata (8) ili u skladu s odgovarajućim zakonodavstvom Unije o transakcijama s izvedenim financijskim instrumentima, središnjim drugim ugovornim stranama i repozitorijima podataka o trgovanju, njihova bi se obveza izvješćivanja trebala smatrati ispunjenom i prema ovoj Uredbi, ali samo u mjeri u kojoj su prijavljene sve informacije koje su tražene na temelju ove Uredbe.
(20)
Važno je da Komisija i Agencija tijesno surađuju pri provedbi ove Uredbe i da se prikladno savjetuju s Europskom mrežom operatora prijenosnih sustava za električnu energiju i Europskom mrežom operatora transportnih sustava za plin te Europskim tijelom za nadzor vrijednosnih papira i tržišta, koja je osnovana Uredbom (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (9) (ESMA), s nacionalnim regulatornim tijelima, nadležnim financijskim tijelima i drugim tijelima država članica, kao što su nacionalna tijela za tržišno natjecanje, te sa zainteresiranim stranama, kao što su organizirana tržišta (npr. energetske burze) i sudionici na tržištu.
(21)
Trebalo bi uspostaviti europski registar sudionika na tržištu, koji se temelji na nacionalnim registrima, kako bi se unaprijedila cjelokupna transparentnost i cjelovitost veleprodajnih tržišta energije. Godinu dana nakon uspostavljanja tog registra Komisija bi, u suradnji s Agencijom i u skladu s izvješćima koje je Agencija podnijela Komisiji te s nacionalnim regulatornim tijelima, trebala procijeniti funkcioniranje i korisnost europskog registra sudionika na tržištu. Ako se na temelju te procjene to smatra primjerenim, Komisija bi trebala razmotriti predstavljanje dodatnih instrumenata za unapređenje cjelokupne transparentnosti i cjelovitosti veleprodajnih tržišta energije i osiguranje istih uvjeta na razini Unije za sudionike na tržištu.
(22)
Kako bi olakšala učinkovit nadzor svih aspekata trgovanja veleprodajnim energetskim proizvodima, Agencija bi trebala uspostaviti mehanizme koji drugim odgovarajućim tijelima omogućuju pristup informacijama koje ona prima o transakcijama na veleprodajnim tržištima energije, posebno ESMA-i, nacionalnim regulatornim tijelima, nadležnim financijskim tijelima država članica, nacionalnim tijelima za tržišno natjecanje i drugim odgovarajućim tijelima.
(23)
Agencija bi trebala osigurati sigurnost korištenja i zaštitu podataka koje prima, spriječiti neovlašteni pristup informacijama koje čuva i uspostaviti postupke koji osiguravaju da podatke koje prikuplja ne zloupotrebljavaju osobe koje su im ovlaštene pristupiti. Agencija bi također trebala utvrditi jesu li tijela koja imaju pristup podacima koje ona čuva sposobna održati jednako visoku razinu sigurnosti i jesu li vezana prikladnim mehanizmima čuvanja povjerljivosti. Zbog toga bi također trebalo osigurati sigurnost korištenja informacijskih sustava koji se koriste za obradu i prijenos podataka. Kako bi uspostavila informacijski sustav koji osigurava najvišu moguću razinu povjerljivosti podataka, Agenciju bi trebalo potaknuti na blisku suradnju s Europskom agencijom za sigurnost mreža i podataka (ENISA). Ta bi se pravila trebala primjenjivati i na druga tijela koja su ovlaštena pristupati podacima za potrebe ove Uredbe.
(24)
U ovoj se Uredbi poštuju temeljna prava i slijede načela koja su priznata posebno u Povelji Europske unije o temeljnim pravima, kako je navedeno u članku 6. Ugovora o Europskoj uniji, i ustavnim tradicijama država članica te bi se ona trebala primjenjivati u skladu s pravom na slobodu izražavanja i informiranja, koje je priznato u članku 11. Povelje.
(25)
Ako informacije nisu, ili više nisu, osjetljive iz poslovnog ili sigurnosnoga gledišta, Agencija bi trebala imati mogućnost da te informacije stavi na raspolaganje sudionicima na tržištu i široj javnosti, kako bi pridonijela unapređenju saznanja o tržištu. Takva će transparentnost pomoći izgraditi povjerenje u tržište i potaknuti podizanje svijesti o funkcioniranju veleprodajnih tržišta energije. Agencija bi trebala uspostaviti i staviti na raspolaganje javnosti pravila o tome kako će te informacije staviti na raspolaganje na pošten i transparentan način.
(26)
Nacionalna regulatorna tijela trebala bi biti odgovorna za osiguranje provedbe ove Uredbe u državama članicama. U tu svrhu ona bi trebala imati potrebne istražne ovlasti, kako bi im se omogućilo da učinkovito obave tu zadaću. Takve bi ovlasti trebalo koristiti u skladu s nacionalnim pravom i mogu biti podvrgnute primjerenom nadzoru.
(27)
Agencija bi trebala osigurati da se ova Uredba primjenjuje na usklađen način diljem Unije, u skladu s primjenom Direktive 2003/6/EZ. U tu bi svrhu Agencija trebala objavljivati neobvezujuće smjernice o primjeni definicija koje su utvrđene u ovoj Uredbi, prema potrebi. Te bi se smjernice između ostalog trebale baviti pitanjem prihvaćenih tržišnih praksi. Nadalje, budući da zloupotreba tržišta na veleprodajnim tržištima energije često utječe na više od jedne države članice, Agencija bi trebala imati važnu ulogu pri osiguravanju učinkovitog i dosljednog provođenja istraga. Kako bi to ostvarila, Agencija bi trebala imati mogućnost zatražiti suradnju i uskladiti rad istražnih skupina koje čine predstavnici dotičnih nacionalnih regulatornih tijela i, ako je potrebno, drugih tijela, uključujući nacionalna tijela za tržišno natjecanje.
(28)
Agenciji bi trebalo pružiti primjerene financijske i ljudske resurse, kako bi ona na odgovarajući način izvršila dodatne zadaće koje su joj dodijeljene na temelju ove Uredbe. U tu svrhu u postupku za uspostavljanje, provedbu i kontrolu njezinog proračuna iz članaka 23. i 24. Uredbe (EZ) br. 713/2009 trebalo bi obratiti dužnu pozornost na te zadaće. Proračunsko tijelo trebalo bi osigurati da su zadovoljeni najviši standardi učinkovitosti.
(29)
Nacionalna regulatorna tijela, nadležna financijska tijela država članica i, ako je potrebno, nacionalna tijela za tržišno natjecanje trebala bi surađivati kako bi se osigurao usklađen pristup sprečavanju zloupotrebe tržišta na veleprodajnim tržištima energije, koja obuhvaćaju i tržišta robe i tržišta izvedenih financijskih instrumenata. Ta bi suradnja trebala uključivati međusobnu razmjenu informacija u pogledu sumnji da se na veleprodajnim tržištima energije izvršavaju ili su izvršena djela koja vjerojatno predstavljaju kršenje ove Uredbe, Direktive 2003/6/EZ ili prava u području tržišnog natjecanja. Nadalje, ta bi suradnja trebala doprinijeti dosljednom i sustavnom pristupu istragama i pravosudnim postupcima.
(30)
Važno je da se obveza čuvanja profesionalne tajne odnosi na one koji primaju povjerljive informacije u skladu s ovom Uredbom. Agencija, nacionalna regulatorna tijela, nadležna financijska tijela država članica i nacionalna tijela za tržišno natjecanje trebala bi osigurati povjerljivost, cjelovitost i zaštitu informacija koje primaju.
(31)
Važno je da su sankcije za kršenje ove Uredbe proporcionalne, učinkovite i odvraćajuće te da odražavaju ozbiljnost povreda, štetu koja je prouzročena potrošačima i potencijalnu zaradu koja je proizašla iz trgovanja na temelju povlaštenih informacija i manipulacije tržištem. Te bi se sankcije trebale primijeniti u skladu s nacionalnim zakonodavstvom. Priznajući međudjelovanje između trgovanja izvedenim financijskim instrumentima za električnu energiju i prirodni plin te trgovanja stvarnom električnom energijom i prirodnim plinom, sankcije za kršenje ove Uredbe trebale bi biti u skladu sa sankcijama koje su države članice usvojile kod provedbe Direktive 2003/6/EZ. Uzimajući u obzir savjetovanje o Komunikaciji Komisije od 12. prosinca 2010., pod naslovom „Jačanje režima sankcija u sektoru financijskih usluga”, Komisija bi trebala razmotriti iznošenje prijedloga za usklađivanje minimalnih standarda za sustave sankcija država članica u primjerenom vremenskom okviru. Ova Uredba ne utječe ni na nacionalna pravila o standardu dokazivanja ni na obveze nacionalnih regulatornih tijela i sudova država članica da utvrde činjenično stanje određenog predmeta, pod uvjetom da su ta pravila i obveze u skladu općim načelima prava Unije.
(32)
Budući da države članice ne mogu dostatno ostvariti cilj ove Uredbe, to jest pružanje usklađenog okvira radi osiguravanja transparentnosti i cjelovitosti veleprodajnog tržišta energije, nego se taj cilj može na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može usvojiti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti navedenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti navedenim u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet, područje primjene i odnos s drugim zakonodavstvom Unije
1. Ovom se Uredbom uspostavljaju pravila za zabranu malverzacija koje utječu na veleprodajna tržišta energije koja su sukladna s pravilima koja se primjenjuju na financijskim tržištima i s pravilnim funkcioniranjem tih veleprodajnih tržišta energije, vodeći pritom računa o njihovim posebnim značajkama. Njome se omogućuje nadzor veleprodajnih tržišta energije, koji provodi Agencija za suradnju energetskih regulatora („Agencija”) u bliskoj suradnji s nacionalnim regulatornim tijelima te vodeći računa o međudjelovanju između sustava trgovanja emisijama i veleprodajnih tržišta energije.
2. Ova se Uredba primjenjuje na trgovanje veleprodajnim energetskim proizvodima. Članci 3. i 5. ove Uredbe ne odnose se na veleprodajne energetske proizvode koji su financijski instrumenti i na koje se primjenjuje članak 9. Direktive 2003/6/EZ. Ovom se Uredbom ne dovode u pitanje direktive 2003/6/EZ i 2004/39/EZ, kao ni primjena europskog prava u području tržišnog natjecanja na prakse koje su obuhvaćene ovom Uredbom.
3. Agencija, nacionalna regulatorna tijela, ESMA, nadležna financijska tijela država članica i, ako je potrebno, nacionalna tijela za tržišno natjecanje surađuju kako bi se osigurao usklađen pristup provedbi odgovarajućih pravila, ako se mjere odnose na jedan ili više financijskih instrumenata na koje se primjenjuje članak 9. Direktive 2003/6/EZ te na jedan ili više veleprodajnih energetskih proizvoda na koje se primjenjuju članci 3., 4. i 5. ove Uredbe.
4. Administrativni odbor Agencije osigurava da Agencija obavlja zadaće koje su joj dodijeljene na temelju ove Uredbe u skladu s ovom Uredbom i Uredbom (EZ) br. 713/2009.
5. Direktor Agencije savjetuje se s Odborom regulatora Agencije o svim vidovima provedbe ove Uredbe i temeljito razmatra njegove savjete i mišljenja.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„povlaštene informacije” znači informacije precizne naravi koje nisu objavljene, a odnose se, izravno ili neizravno, na jedan ili više veleprodajnih energetskih proizvoda i koje bi vjerojatno, da se objave, značajno utjecale na cijene tih veleprodajnih energetskih proizvoda.
Za potrebe ove definicije „informacije” znači:
(a)
informacije koje treba objaviti u skladu s uredbama (EZ) br. 714/2009 i (EZ) br. 715/2009, uključujući smjernice i mrežne kodekse koji su usvojeni u skladu s tim uredbama;
(b)
informacije koje se odnose na kapacitet i korištenje postrojenja za proizvodnju, skladištenje, potrošnju ili prijenos odnosno transport električne energije ili prirodnog plina ili se odnose na kapacitet i korištenje terminala za UPP, uključujući planiranu ili neplaniranu neraspoloživost tih postrojenja;
(c)
informacije koje treba razotkriti u skladu sa zakonskim ili regulatornim odredbama na razini Unije ili nacionalnoj razini, tržišnim pravilima i ugovorima ili običajima na dotičnom veleprodajnom tržištu energije, u mjeri u kojoj te informacije mogu imati značajan učinak na cijene veleprodajnih energetskih proizvoda; i
(d)
druge informacije koje bi razuman sudionik na tržištu vjerojatno koristio kao dio osnove za svoju odluku da provede transakciju koja se odnosi na određeni veleprodajni energetski proizvod ili da izda nalog za njegovo trgovanje.
Informacije se smatraju preciznima ako ukazuju na niz okolnosti koje postoje ili je razumno očekivati da će nastati, ili na događaj koji se zbio ili je razumno očekivati da će se zbiti, te su dovoljno precizne da omoguće donošenje zaključaka o mogućem učinku tog niza okolnosti ili događaja na cijene veleprodajnih energetskih proizvoda;
2.
„manipulacija tržištem” znači:
(a)
provođenje bilo kakve transakcije ili izdavanje bilo kakvog naloga za trgovanje veleprodajnim energetskim proizvodima, kojima se:
i.
daju ili vjerojatno daju lažni ili obmanjujući signali u pogledu ponude, potražnje ili cijene veleprodajnih energetskih proizvoda;
ii.
uz pomoć jedne osobe ili suradnjom više osoba osigurava ili pokušava osigurati umjetna razina cijene jednog ili više veleprodajnih energetskih proizvoda, osim ako osoba koja je provela transakciju ili je izdala nalog za trgovanje dokaže da ima legitimne razloge za to i da je ta transakcija ili nalog za trgovanje u skladu s prihvaćenim tržišnim praksama na dotičnom veleprodajnom tržištu energije; ili
iii.
koristi ili pokušava koristiti fiktivno sredstvo ili bilo koji drugi oblik prijevare ili izmišljanja koje daje ili vjerojatno daje lažne ili obmanjujuće signale u pogledu ponude, potražnje ili cijene veleprodajnih energetskih proizvoda;
ili
(b)
širenje informacija putem medija, uključujući internet, ili bilo kojim drugim putem, koje daju ili vjerojatno daju lažne ili obmanjujuće signale u pogledu ponude, potražnje ili cijene veleprodajnih energetskih proizvoda, uključujući širenje glasina i lažnih ili obmanjujućih vijesti, ako je osoba koja ih širi znala ili je trebala znati da su informacije bile lažne ili obmanjujuće.
Ako se informacije šire za potrebe novinarstva ili umjetničkog izražavanja, takvo se širenje informacija procjenjuje vodeći računa o pravilima koja se odnose na slobodu tiska i slobodu izražavanja u drugim medijima, osim ako:
i.
te osobe izravno ili neizravno steknu korist ili zaradu iz širenja dotičnih informacija; ili
ii.
je razotkrivanje ili širenje izvršeno s namjerom obmanjivanja tržišta u pogledu ponude, potražnje ili cijene veleprodajnih energetskih proizvoda;
3.
„pokušaj manipuliranja tržištem” znači:
(a)
provođenje bilo kakve transakcije, izdavanje bilo kakvog naloga za trgovanje ili poduzimanje bilo kakvih drugih mjera koje se odnose na određeni veleprodajni energetski proizvod, s namjerom:
i.
davanja lažnih ili obmanjujućih signala u pogledu ponude, potražnje ili cijene veleprodajnih energetskih proizvoda;
ii.
da se osigura umjetna razina cijene jednog ili više veleprodajnih energetskih proizvoda, osim ako osoba koja je provela transakciju ili je izdala nalog za trgovanje dokaže da ima legitimne razloge za to i da je ta transakcija ili nalog za trgovanje u skladu s prihvaćenim tržišnim praksama na dotičnom veleprodajnom tržištu energije; ili
iii.
korištenja fiktivnog sredstva ili bilo kojeg drugog oblika prijevare ili izmišljanja koje daje ili vjerojatno daje lažne ili obmanjujuće signale u pogledu ponude, potražnje ili cijene veleprodajnih energetskih proizvoda;
ili
(b)
širenje informacija putem medija, uključujući internet, ili bilo kojim drugim putem s namjerom davanja lažnih ili obmanjujućih signala u pogledu ponude, potražnje ili cijene veleprodajnih energetskih proizvoda;
4.
„veleprodajni energetski proizvodi” znači sljedeći ugovori i izvedeni financijski instrumenti, neovisno o tome gdje se i kako njima trguje:
(a)
ugovori o opskrbi električnom energijom ili prirodnim plinom, ako je isporuka u Uniji;
(b)
izvedeni financijski instrumenti koji se odnose na električnu energiju ili prirodni plin, koji su proizvedeni, njima se trgovalo ili su isporučeni u Uniji;
(c)
ugovori koji se odnose na prijenos električne energije ili transport prirodnog plina u Uniji;
(d)
izvedeni financijski instrumenti koji se odnose na prijenos električne energije ili transport prirodnog plina u Uniji.
Ugovori o opskrbi i distribuciji električne energije ili prirodnog plina za potrebe krajnjih kupaca nisu veleprodajni energetski proizvodi. Međutim, ugovori o opskrbi i distribuciji električne energije ili prirodnog plina krajnjim kupcima s kapacitetom potrošnje iznad praga koji je naveden u točki 5. drugom odlomku smatraju se veleprodajnim energetskim proizvodima;
5.
„kapacitet potrošnje” znači potrošnja krajnjeg kupca električne energije ili prirodnog plina pri punoj iskorištenosti proizvodnog kapaciteta tog kupca. Obuhvaća sveukupnu potrošnju tog kupca kao zasebnoga gospodarskog subjekta, u mjeri u kojoj se potrošnja odvija na tržištima s međusobno povezanim veleprodajnim cijenama.
Za potrebe ove definicije ne uzima se u obzir potrošnja u pojedinačnim postrojenjima s kapacitetom potrošnje manjim od 600 GWh godišnje, koja se nalaze pod kontrolom jednoga gospodarskoga subjekta, u mjeri u kojoj ta postrojenja ne utječu zajedno na cijene na veleprodajnim tržištima energije zbog toga što se nalaze na različitim odgovarajućim geografskim tržištima;
6.
„veleprodajno tržište energije” znači bilo koje tržište unutar Unije na kojem se trguje veleprodajnim energetskim proizvodima;
7.
„sudionik na tržištu” znači bilo koja osoba, uključujući operatore prijenosnih odnosno transportnih sustava, koja provodi transakcije, uključujući plasman naloga za trgovanje, na jednom ili više veleprodajnih tržišta energije;
8.
„osoba” znači bilo koja fizička ili pravna osobu;
9.
„nadležno financijsko tijelo” znači nadležno tijelo koje je imenovano u skladu s postupkom utvrđenim u članku 11. Direktive 2003/6/EZ;
10.
„nacionalno regulatorno tijelo” znači nacionalno regulatorno tijelo koje je imenovano u skladu s člankom 35. stavkom 1. Direktive 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije (10) ili člankom 39. stavkom 1. Direktive 2009/73/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište prirodnog plina (11);
11.
„operator prijenosnog odnosno transportnog sustava” ima značenje iz članka 2. točke 4. Direktive 2009/72/EZ, odnosno iz članka 2. točke 4. Direktive 2009/73/EZ;
12.
„matično poduzeće” znači matično poduzeće u smislu članaka 1. i 2. Sedme direktive Vijeća 83/349/EEZ od 13. lipnja 1983. koja se temelji na članku 54. stavku 3. točki (g) Ugovora o konsolidiranim financijskim izvještajima (12);
13.
„povezano poduzeće” znači poduzeće kćer ili drugo poduzeće u kojem se posjeduju udjeli ili poduzeće koje s drugim poduzećem veže odnos u smislu članka 12. stavka 1. Direktive 83/349/EEZ;
14.
„distribucija prirodnog plina” ima značenje iz članka 2. točke 5. Direktive 2009/73/EZ;
15.
„distribucija električne energije” ima značenje iz članka 2. točke 5. Direktive 2009/72/EZ.
Članak 3.
Zabrana trgovanja povlaštenim informacijama
1. Osobama koje posjeduju povlaštene informacije u vezi s određenim veleprodajnim energetskim proizvodom zabranjuje se:
(a)
korištenje tih informacija u kupnji ili prodaji ili pokušaju kupnje ili prodaje, za svoj račun ili za račun treće strane, izravno ili neizravno, veleprodajnih energetskih proizvoda na koje se te informacije odnose;
(b)
razotkrivanje tih informacija bilo kojoj drugoj osobi, osim ako se takvo razotkrivanje izvršava tijekom uobičajenog bavljenja njihovim poslom, profesijom ili dužnostima;
(c)
preporučanje ili navođenje druge osobe, na temelju povlaštenih informacija, da kupi ili proda veleprodajne energetske proizvode na koje se te informacije odnose.
2. Zabrana iz stavka 1. odnosi se na sljedeće osobe koje posjeduju povlaštene informacije u vezi s određenim veleprodajnim energetskim proizvodom:
(a)
članovi administrativnih, upravljačkih ili nadzornih tijela određenog poduzeća;
(b)
osobe s udjelima u kapitalu određenog poduzeća;
(c)
osobe koje imaju pristup informacijama u okviru svojeg posla, profesije ili dužnosti;
(d)
osobe koje su te informacije stekle kaznenim djelom;
(e)
osobe koje znaju ili bi trebale znati da su to povlaštene informacije.
3. Stavak 1. točke (a) i (c) ovog članka ne primjenjuju se na operatore prijenosnih odnosno transportnih sustava pri kupnji električne energije ili prirodnog plina radi osiguravanja sigurnog i pouzdanog rada sustava u skladu s njihovim obvezama na temelju članka 12. točaka (d) i (e) Direktive 2009/72/EZ ili članka 13. stavka 1. točaka (a) i (c) Direktive 2009/73/EZ.
4. Ovaj se članak ne primjenjuje na:
(a)
transakcije provedene pri ispunjavanju dospjele obveze kupovanja ili prodavanja veleprodajnih energetskih proizvoda, ako ta obveza proizlazi iz sporazuma koji je sklopljen ili naloga za trgovanje koji je plasiran prije no što je dotična osoba došla u posjed povlaštenih informacija;
(b)
transakcije koje su proveli proizvođači električne energije i prirodnog plina, operatori sustava skladišta prirodnog plina ili operatori terminala za uvoz UPP-a, čija je jedina svrha pokriti trenutačni fizički gubitak koji je posljedica neplaniranih prestanaka rada, kada bez toga sudionik na tržištu ne bi bio u stanju ispuniti postojeće ugovorne obveze ili ako se te mjere poduzimaju u dogovoru s dotičnim operatorom ili operatorima prijenosnog odnosno transportnog sustava radi osiguravanja sigurnog i pouzdanog rada sustava. U takvoj se situaciji dotične informacije u vezi s transakcijama prijavljuju Agenciji i nacionalnom regulatornom tijelu. Ova obveza izvješćivanja ne dovodi u pitanje obvezu koja je navedena u članku 4. stavku 1.;
(c)
sudionike na tržištu koji djeluju na temelju nacionalnih propisa za izvanredno stanje, ako su nacionalna tijela intervenirala radi osiguravanja opskrbe električnom energijom ili prirodnim plinom te su tržišni mehanizmi suspendirani u određenoj državi članici ili njezinim dijelovima. U tom slučaju tijelo koje je nadležno za planiranje za izvanredne situacije osigurava objavu u skladu s člankom 4.
5. Ako je osoba koja posjeduje povlaštene informacije u vezi s određenim veleprodajnim energetskim proizvodom pravna osoba, zabrane iz stavka 1. primjenjuju se i na fizičke osobe koje sudjeluju u donošenju odluke da se transakcija izvrši za račun dotične pravne osobe.
6. Ako se informacije šire za potrebe novinarstva ili umjetničkog izražavanja, takvo se širenje informacija procjenjuje vodeći računa o pravilima koja se odnose na slobodu tiska i slobodu izražavanja u drugim medijima, osim ako:
(a)
te osobe izravno ili neizravno steknu korist ili zaradu iz širenja dotičnih informacija; ili
(b)
je razotkrivanje ili širenje izvršeno s namjerom obmanjivanja tržišta u pogledu ponude, potražnje ili cijene veleprodajnih energetskih proizvoda.
Članak 4.
Obveza objavljivanja povlaštenih informacija
1. Sudionici na tržištu djelotvorno i pravodobno objavljuju povlaštene informacije koje posjeduju u odnosu na poduzeće ili postrojenja u vlasništvu ili pod kontrolom dotičnog sudionika na tržištu, njegovog matičnog poduzeća ili povezanog poduzeća ili za čija su operativna pitanja taj sudionik na tržištu ili to poduzeće odgovorni, bilo u cijelosti ili djelomično. Takvo razotkrivanje uključuje informacije koje se odnose na kapacitet i korištenje postrojenja za proizvodnju, skladištenje, potrošnju ili prijenos električne energije ili transport prirodnog plina ili se odnose na kapacitet i korištenje terminala za UPP, uključujući planiranu ili neplaniranu neraspoloživost tih postrojenja.
2. Sudionik na tržištu može iznimno i pod vlastitom odgovornošću odgoditi objavljivanje povlaštenih informacija kako ne bi ugrozio svoje legitimne interese, pod uvjetom da nije vjerojatno da takvo nečinjenje dovodi javnost u zabludu i da je sudionik na tržištu u stanju osigurati povjerljivost tih informacija te ne donosi odluke u vezi s trgovanjem veleprodajnim energetskim proizvodima na temelju tih informacija. U takvoj situaciji sudionik na tržištu bez odgađanja dostavlja te informacije, zajedno s razlozima kašnjenja objavljivanja, Agenciji i dotičnom nacionalnom regulatornom tijelu, uzimajući u obzir članak 8. stavak 5.
3. Ako sudionik na tržištu ili njegov zaposlenik ili zastupnik razotkrije povlaštene informacije u vezi s određenim veleprodajnim energetskim proizvodom tijekom uobičajenog bavljenja svojim poslom, profesijom ili dužnostima, kako je navedeno u članku 3. stavku 1. točki (b), taj sudionik na tržištu ili osoba osigurava istodobno, potpuno i djelotvorno objavljivanje tih informacija. U slučaju nenamjernog razotkrivanja sudionik na tržištu osigurava potpuno i djelotvorno objavljivanje informacija čim prije nakon nenamjernog objavljivanja. Ovaj se stavak ne primjenjuje ako osoba koja prima informacije ima obvezu čuvanja povjerljivosti, bez obzira na to proizlazi li ta obveza iz zakona, drugog propisa, statuta ili ugovora.
4. Objava povlaštenih informacija, uključujući u zbirnom obliku, u skladu s Uredbom (EZ) br. 714/2009 ili (EZ) br. 715/2009, ili smjernica i mrežnih kodeksa koji su usvojeni prema tim uredbama, predstavlja istodobno, potpuno i djelotvorno objavljivanje.
5. Ako je određeni operator prijenosnog odnosno transportnog sustava oslobođen od obveze objavljivanja određenih podataka, u skladu s Uredbom (EZ) br. 714/2009 ili Uredbom (EZ) br. 715/2009, taj je operator time oslobođen i od obveze iz stavka 1. ovog članka u odnosu na te podatke.
6. Stavci 1. i 2. ne dovode u pitanje obveze sudionika na tržištu na temelju direktiva 2009/72/EZ i 2009/73/EZ te uredaba (EZ) br. 714/2009 i (EZ) br. 715/2009, uključujući smjernice i mrežne kodekse koji su usvojeni u skladu tim direktivama i uredbama, posebno u pogledu određivanja vremena i načina objave informacija.
7. Stavci 1. i 2. ne dovode u pitanje pravo sudionika na tržištu da odgode razotkrivanje osjetljivih informacija u vezi sa zaštitom kritične infrastrukture, kako je predviđeno u članku 2. točki (d) Direktive Vijeća 2008/114/EZ od 8. prosinca 2008. o utvrđivanju i označivanju europske kritične infrastrukture i procjeni potrebe poboljšanja njezine zaštite (13), ako su u njihovoj zemlji one klasificirane.
Članak 5.
Zabrana manipulacije tržištem
Zabranjeno je poduzeti ili pokušati poduzeti manipulaciju tržištem na veleprodajnim tržištima energije.
Članak 6.
Tehničko ažuriranje definicija povlaštenih informacija i manipulacija tržištem
1. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 20. radi:
(a)
usklađivanja definicija iz članka 2. točaka 1., 2., 3. i 5., kako bi osigurala dosljednost s drugim odgovarajućim zakonodavstvom Unije u područjima financijskih usluga i energetike; te
(b)
ažuriranja tih definicija isključivo radi razmatranja budućih kretanja na veleprodajnim tržištima energije.
2. U delegiranim se aktima iz stavka 1. vodi računa barem o:
(a)
posebnom funkcioniranju veleprodajnih tržišta energije, uključujući posebnosti tržišta električne energije i plina, te međudjelovanju između tržišta robe i tržišta izvedenih financijskih instrumenata;
(b)
mogućnosti manipulacije preko granica, između tržišta električne energije i plina te na tržištima robe i tržištima izvedenih financijskih instrumenata;
(c)
mogućem učinku stvarne ili planirane proizvodnje, potrošnje, korištenja prijenosnog odnosno transportnog ili skladišnog kapaciteta na cijene na veleprodajnim tržištima energije; i
(d)
mrežnim kodeksima te okvirnim smjernicama koje su usvojene u skladu s uredbama (EZ) br. 714/2009 i (EZ) br. 715/2009.
Članak 7.
Nadzor tržišta
1. Agencija nadzire aktivnosti trgovanja veleprodajnim energetskim proizvodima kako bi prepoznala i spriječila trgovanje koje se temelji na povlaštenim informacijama i manipulaciji tržištem. Ona prikuplja podatke za procjenu i nadzor veleprodajnih tržišta energije, kako je predviđeno u članku 8.
2. Nacionalna regulatorna tijela surađuju na regionalnoj razini i s Agencijom pri izvršavanju nadzora veleprodajnih tržišta energije iz stavka 1. U tu svrhu nacionalna regulatorna tijela imaju pristup odgovarajućim informacijama koje Agencija čuva i koje je prikupila u skladu sa stavkom 1. ovog članka, podložno članku 10. stavku 2. Nacionalna regulatorna tijela također mogu nadzirati aktivnosti trgovanja veleprodajnim energetskim proizvodima na nacionalnoj razini.
Države članice mogu predvidjeti da njihovo nacionalno tijelo za tržišno natjecanje ili tijelo za nadzor tržišta, koje je uspostavljeno u okviru tog tijela, provodi nadzor tržišta s nacionalnim regulatornim tijelom. Pri provođenju takvog nadzora tržišta nacionalno tijelo za tržišno natjecanje ili tijelo za nadzor tržišta imaju ista prava i obveze kao i nacionalno regulatorno tijelo u skladu s ovim stavkom prvim podstavkom, stavkom 3. drugim podstavkom drugom rečenicom ovog članka, člankom 4. stavkom 2. drugom rečenicom, člankom 8. stavkom 5. prvom rečenicom i člankom 16.
3. Agencija barem jednom godišnje dostavlja izvješće Komisiji o svojim aktivnostima na temelju ove Uredbe te ga stavlja na raspolaganje javnosti. U takvim izvješćima Agencija procjenjuje funkcioniranje i transparentnost različitih kategorija tržišta i načina trgovanja te može izdati preporuke Komisiji u pogledu tržišnih pravila, normi i postupaka koji bi mogli unaprijediti cjelovitost i funkcioniranje unutarnjeg tržišta. Ona također može procijeniti mogu li minimalni uvjeti za organizirana tržišta doprinijeti većoj transparentnosti tržišta. Izvješća se mogu sjediniti s izvješćem iz članka 11. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 713/2009.
Agencija može izdati preporuke Komisiji u pogledu evidencije o transakcijama, uključujući naloge za trgovanje, koju smatra potrebnom za djelotvoran i učinkovit nadzor veleprodajnih tržišta energije. Prije izdavanja takvih preporuka Agencija se savjetuje sa zainteresiranim stranama, posebno s nacionalnim regulatornim tijelima, nadležnim financijskim tijelima u državama članicama, nacionalnim tijelima za tržišno natjecanje i ESMA-om.
Sve bi se preporuke trebale staviti na raspolaganje Europskom parlamentu, Vijeću i Komisiji te javnosti.
Članak 8.
Prikupljanje podataka
1. Sudionici na tržištu, ili osoba ili tijelo iz stavka 4. točaka (b) do (f) koji djeluju u njihovo ime, dostavljaju Agenciji evidenciju transakcija na veleprodajnom tržištu energije, uključujući naloge za trgovanje. Prijavljene informacije uključuju precizan opis kupljenih i prodanih veleprodajnih energetskih proizvoda, dogovorenu cijenu i količinu, datume i vrijeme izvršenja, stranke u transakciji i korisnike transakcije te sve druge odgovarajuće informacije. Iako je cjelokupna odgovornost na sudionicima na tržištu, nakon što jedna od osoba ili tijela iz stavka 4. točaka (b) do (f) dostavi tražene informacije, obveza izvješćivanja dotičnog sudionika na tržištu smatra se ispunjenom.
2. Komisija putem provedbenih akata:
(a)
izrađuje popis ugovora i izvedenih financijskih instrumenata, uključujući naloge za trgovanje, koje treba prijaviti u skladu sa stavkom 1. i utvrđuje, ako je potrebno, primjerene minimalne pragove za prijavljivanje transakcija;
(b)
donosi jedinstvena pravila o prijavljivanju informacija koje treba dostaviti u skladu sa stavkom 1.;
(c)
određuje vrijeme i oblik u kojem te informacije treba prijaviti.
Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 21. stavka 2. U njima se vodi računa o postojećim sustavima izvješćivanja.
3. Osobe iz stavka 4. točaka (a) do (d) koje su prijavile transakcije u skladu s Direktivom 2004/39/EZ ili primjenljivim zakonodavstvom Unije o transakcijama s izvedenim financijskim instrumentima, središnjim drugim ugovornim stranama i repozitorijima podataka o trgovanju ne podliježu obvezama dvostrukog izvješćivanja u vezi s tim transakcijama.
Ne dovodeći u pitanje prvi podstavak ovog stavka, provedbenim se aktima iz stavka 2. mogu stvoriti uvjeti da organizirana tržišta i sustavi za uparivanje ili sustavi za izvješćivanje o trgovanju dostave Agenciji evidenciju veleprodajnih energetskih transakcija.
4. Za potrebe stavka 1. informacije dostavlja:
(a)
sudionik na tržištu;
(b)
treća strana koja djeluje u ime sudionika na tržištu;
(c)
sustav za izvješćivanje o trgovanju;
(d)
organizirano tržište, sustav za uparivanje ili druga osoba koja dogovara transakcije u okviru svoje struke;
(e)
repozitorij podataka o trgovanju koji je prijavljen ili priznat na temelju primjenljivog zakonodavstva Unije o transakcijama s izvedenim financijskim instrumentima, središnjim drugim ugovornim stranama i repozitorijima podataka o trgovanju; ili
(f)
nadležno tijelo koje je primilo te informacije u skladu s člankom 25. stavkom 3. Direktive 2004/39/EZ ili ESMA ako je primila te informacije u skladu s primjenljivim zakonodavstvom Unije o transakcijama s izvedenim financijskim instrumentima, središnjim drugim ugovornim stranama i repozitorijima podataka o trgovanju.
5. Sudionici na tržištu dostavljaju Agenciji i nacionalnim regulatornim tijelima informacije u vezi s kapacitetom i korištenjem postrojenja za proizvodnju, skladištenje, potrošnju ili prijenos odnosno transport električne energije ili prirodnog plina ili povezane s kapacitetom i korištenjem terminala za UPP, uključujući planiranu ili neplaniranu neraspoloživost tih postrojenja, za potrebe nadzora trgovanja na veleprodajnim tržištima energije. Obveze izvješćivanja koje imaju sudionici na tržištu svode se na najmanju razinu, tako da se tražene informacije ili njihovi dijelovi po mogućnosti prikupljaju iz postojećih izvora.
6. Komisija putem provedbenih akata:
(a)
donosi jedinstvena pravila o prijavljivanju informacija koje treba dostaviti u skladu sa stavkom 5. i o primjerenim pragovima za takvo prijavljivanje, ako je potrebno;
(b)
određuje vrijeme i oblik u kojem te informacije treba prijaviti.
Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 21. stavka 2. U njima se vodi računa o postojećim obvezama izvješćivanja na temelju uredaba (EZ) br. 714/2009 i (EZ) br. 715/2009.
Članak 9.
Prijavljivanje sudionika na tržištu
1. Sudionici na tržištu, koji provode transakcije o kojima treba izvijestiti Agenciju u skladu s člankom 8. stavkom 1., prijavljuju se nacionalnom regulatornom tijelu u državi članici u kojoj imaju poslovni nastan ili boravište ili, ako nemaju poslovni nastan ni boravište u Uniji, u državi članici u kojoj djeluju.
Sudionik na tržištu prijavljuje se samo jednom nacionalnom regulatornom tijelu. Države članice ne traže da se sudionik na tržištu koji je već prijavljen u drugoj državi članici opet prijavi.
Prijavljivanje sudionika na tržištu ne dovodi u pitanje obveze poštovanja važećih pravila trgovanja i uravnoteživanja.
2. Najkasnije 3 mjeseca od dana kada Komisija donese provedbene akte koji su navedeni u članku 8. stavku 2. nacionalna regulatorna tijela uspostavljaju nacionalne registre sudionika na tržištu, koje održavaju ažurnima. U registru se svakom sudioniku na tržištu dodjeljuje jedinstveni identifikator te on sadrži dovoljno informacija za prepoznavanje sudionika na tržištu, uključujući odgovarajuće podatke u vezi s njegovim brojem obveznika poreza na dodanu vrijednost, mjesto poslovnog nastana, osobe odgovorne za njegove odluke o poslovanju i trgovanju te krajnjeg upravljača ili korisnika aktivnosti trgovanja sudionika na tržištu.
3. Nacionalna regulatorna tijela prosljeđuju Agenciji informacije iz svojih nacionalnih registara u obliku koji ona utvrdi. Agencija utvrđuje taj oblik u suradnji s navedenim tijelima i objavljuje ga do 29. lipnja 2012. Na temelju informacija koje dostave nacionalna regulatorna tijela Agencija uspostavlja europski registar sudionika na tržištu. Nacionalna regulatorna tijela i druga odgovarajuća tijela imaju pristup europskom registru. Podložno članku 17. Agencija može odlučiti staviti europski registar ili njegove izvatke na raspolaganje javnosti, pod uvjetom da se ne razotkrivaju poslovno osjetljive informacije o pojedinačnim sudionicima na tržištu.
4. Sudionici na tržištu iz stavka 1. ovog članka dostavljaju obrazac za prijavu nacionalnom regulatornom tijelu prije provođenja transakcije o kojoj treba izvijestiti Agenciju u skladu s člankom 8. stavkom 1.
5. Sudionici na tržištu iz stavka 1. bez odgađanja priopćuju nacionalnom regulatornom tijelu eventualne izmjene do kojih je došlo u pogledu informacija dostavljenih u obrascu za prijavu.
Članak 10.
Dijeljenje informacija između Agencije i drugih tijela
1. Agencija uspostavlja mehanizme za dijeljenje informacija koje prima u skladu s člankom 7. stavkom 1. i člankom 8. s nacionalnim regulatornim tijelima, nadležnim financijskim tijelima država članica, nacionalnim tijelima za tržišno natjecanje, ESMA-om i drugim odgovarajućim tijelima. Prije uspostavljanja takvih mehanizama Agencija se savjetuje s navedenim tijelima.
2. Agencija daje pristup mehanizmima iz stavka 1. samo tijelima koja su uspostavila sustave koji Agenciji omogućavaju ispunjavanje uvjeta članka 12. stavka 1.
3. Repozitoriji podataka o trgovanju, koji su prijavljeni ili priznati na temelju primjenljivog zakonodavstva Unije o transakcijama s izvedenim financijskim instrumentima, središnjim drugim ugovornim stranama i repozitorijima podataka o trgovanju, stavljaju na raspolaganje Agenciji odgovarajuće informacije koje su u njima prikupljene o veleprodajnim energetskim proizvodima i izvedenim financijskim instrumentima emisijskih jedinica.
ESMA Agenciji prosljeđuje izvješća o transakcijama veleprodajnim energetskim proizvodima, koja su primljena u skladu s člankom 25. stavkom 3. Direktive 2004/39/EZ i na temelju primjenljivog zakonodavstva Unije o transakcijama s izvedenim financijskim instrumentima, središnjim drugim ugovornim stranama i repozitorijima podataka o trgovanju. Nadležna tijela, koja primaju izvješća o transakcijama veleprodajnim energetskim proizvodima primljena u skladu s člankom 25. stavkom 3. Direktive 2004/39/EZ, prosljeđuju ta izvješća Agenciji.
Agencija i tijela koja su odgovorna za nadzor trgovanja emisijskim jedinicama ili izvedenim financijskim instrumentima povezanima s emisijskim jedinicama međusobno surađuju i uspostavljaju odgovarajuće mehanizme, kako bi Agenciji omogućili pristup evidenciji o transakcijama takvim jedinicama i izvedenim financijskim instrumentima, ako ta tijela prikupljaju informacije o takvim transakcijama.
Članak 11.
Zaštita podataka
Ovom se Uredbom ne dovode u pitanje obveze država članica u vezi s njihovom obradom osobnih podataka na temelju Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i slobodnom prijenosu takvih podataka (14) ili obveze Agencije, pri obavljanju njezinih dužnosti, u vezi s obradom osobnih podataka na temelju Uredbe (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i slobodnom prijenosu takvih podataka (15).
Članak 12.
Pouzdanost djelovanja
1. Agencija osigurava povjerljivost, cjelovitost i zaštitu informacija koje prima u skladu s člankom 4. stavkom 2. te člancima 8. i 10. Agencija poduzima sve potrebne mjere kako bi spriječila svaku zloupotrebu i neovlašten pristup informacijama koje su pohranjene u njezinim sustavima.
Nacionalna regulatorna tijela, nadležna financijska tijela država članica, nacionalna tijela za tržišno natjecanje, ESMA i druga odgovarajuća tijela osiguravaju povjerljivost, cjelovitost i zaštitu informacija koje primaju u skladu s člankom 4. stavkom 2., člankom 7. stavkom 2. ili člankom 8. stavkom 5. ili člankom 10. i poduzimaju mjere kako bi spriječili svaku zloupotrebu takvih informacija.
Agencija utvrđuje izvore operativnog rizika i svodi ih na najmanju razinu uspostavljajući odgovarajuće sustave, kontrole i postupke.
2. Podložno članku 17., Agencija može odlučiti staviti na raspolaganje javnosti dijelove informacija koje posjeduje, pod uvjetom da se ne razotkriju poslovno osjetljive informacije o pojedinačnim sudionicima na tržištu ili pojedinačnim transakcijama ili pojedinačnim tržištima te da se ne može izvesti zaključak o njima.
Agencija stavlja na raspolaganje svoju bazu poslovno neosjetljivih podataka o trgovanju u znanstvene svrhe, u skladu sa zahtjevima o povjerljivosti.
Informacije se objavljuju ili stavljaju na raspolaganje u interesu unapređenja transparentnosti veleprodajnih tržišta energije, pod uvjetom da ne postoji vjerojatnost narušavanja tržišnog natjecanja na tim tržištima energije.
Agencija iznosi informacije na pošten način, u skladu s transparentnim pravilima koja sastavlja i stavlja na raspolaganje javnosti.
Članak 13.
Provedba zabrana zloupotrebe tržišta
1. Nacionalna regulatorna tijela osiguravaju primjenu zabrana koje su navedene u člancima 3. i 5. te obveze koja je navedena u članku 4.
Svaka država članica osigurava da njezina nacionalna regulatorna tijela imaju istražne i izvršne ovlasti koje su potrebne za izvršavanje tog zadatka do 29. lipnja 2013. Te se ovlasti izvršavaju na razmjeran način.
Te se ovlasti mogu izvršavati:
(a)
izravno;
(b)
u suradnji s drugim tijelima; ili
(c)
na temelju zahtjeva nadležnim pravosudnim tijelima.
Ako je potrebno, nacionalna regulatorna tijela mogu izvršavati svoje istražne ovlasti u suradnji s organiziranim tržištima, sustavima za uparivanje ili drugim osobama koje dogovaraju transakcije u okviru svoje struke, kako je navedeno u članku 8. stavku 4. točki (d).
2. Istražne i izvršne ovlasti iz stavka 1. ograničene su na svrhu istrage. Izvršavaju se u skladu s nacionalnim pravom i uključuju pravo da se:
(a)
pristupi svim odgovarajućim ispravama u bilo kojem obliku i dobije njihova preslika;
(b)
zatraže informacije od svih odgovarajućih osoba, uključujući one koje su naknadno uključene u prijenos naloga ili provođenje dotičnih transakcija, kao i njihove naručitelje te, ako je potrebno, pravo da se svaka takva osoba ili naručitelj pozove i sasluša;
(c)
izvrši nadzor na terenu;
(d)
zatraže postojeći telefonski zapisi i postojeći zapisi prometa podataka;
(e)
zatraži prestanak svake prakse koja se protivi ovoj Uredbi ili delegiranim aktima ili provedbenim aktima koji su doneseni na temelju nje;
(f)
zatraži od suda da blokira ili privremeno zaplijeni imovinu;
(g)
zatraži od suda ili bilo kojeg nadležnog tijela da naloži privremenu zabranu bavljenja zvanjem.
Članak 14.
Pravo žalbe
Države članice osiguravaju da na nacionalnoj razini postoje odgovarajući mehanizmi na temelju kojih se stranka pogođena odlukom regulatornog tijela ima pravo žaliti tijelu koje je nezavisno od uključenih stranaka i bilo koje vlade.
Članak 15.
Obveze osoba koje dogovaraju transakcije u okviru svoje struke
Svaka osoba koja u okviru svoje struke dogovara transakcije veleprodajnim energetskim proizvodima i koja osnovano sumnja da bi određena transakcija mogla prekršiti članke 3. ili 5. bez odgađanja obavješćuje nacionalno regulatorno tijelo.
Osobe koje u okviru svoje struke dogovaraju transakcije veleprodajnim energetskim proizvodima uspostavljaju i održavaju djelotvorne mehanizme i postupke kako bi prepoznale kršenja članaka 3. ili 5.
Članak 16.
Suradnja na razini Unije i nacionalnoj razini
1. Agencija ima za cilj osigurati da nacionalna regulatorna tijela obavljaju svoje zadaće na temelju ove Uredbe na usklađen i dosljedan način.
Agencija prema potrebi objavljuje neobvezujuće smjernice o primjeni definicija utvrđenih u članku 2.
Nacionalna regulatorna tijela surađuju s Agencijom i međusobno, uključujući na regionalnoj razini, u svrhu obavljanja svojih zadaća u skladu s ovom Uredbom.
Nacionalna regulatorna tijela, nadležna financijska tijela i nacionalno tijelo za tržišno natjecanje u određenoj državi članici mogu uspostaviti odgovarajuće oblike suradnje, kako bi osigurala djelotvornu i učinkovitu istragu i provedbu te kako bi doprinijela dosljednom i jedinstvenom pristupu istrazi, sudskom postupku te provedbi ove Uredbe i odgovarajućeg financijskog prava te prava u području tržišnog natjecanja.
2. Nacionalna regulatorna tijela bez odgađanja obavješćuju Agenciju na što precizniji način ako imaju utemeljene razloge za sumnju da se u toj državi članici ili u drugoj državi članici izvršavaju ili su izvršena djela kojima se krši ova Uredba.
Ako nacionalno regulatorno tijelo sumnja da se djela koja utječu na veleprodajna tržišta energije ili cijenu veleprodajnih energetskih proizvoda u toj državi članici izvršavaju u drugoj državi članici, ono može zatražiti da Agencija poduzme mjere u skladu sa stavkom 4. ovog članka i, ako djela utječu na financijske instrumente koji podliježu članku 9. Direktive 2003/6/EZ, u skladu sa stavkom 3. ovog članka.
3. Kako bi osigurala usklađen i dosljedan pristup zloupotrebi tržišta na veleprodajnim tržištima energije:
(a)
nacionalna regulatorna tijela obavješćuju nadležno financijsko tijelo svoje države članice i Agenciju ako imaju utemeljene razloge za sumnju da se na veleprodajnim tržištima energije izvršavaju ili su izvršena djela koja predstavljaju zloupotrebu tržišta u smislu Direktive 2003/6/EZ i koja utječu na financijske instrumente koji podliježu članku 9. te Direktive; u tu svrhu nacionalna regulatorna tijela mogu uspostaviti odgovarajuće oblike suradnje s nadležnim financijskim tijelom u svojoj državi članici;
(b)
Agencija obavješćuje ESMA-u i nadležno financijsko tijelo ako ima utemeljene razloge za sumnju da se na veleprodajnim tržištima energije izvršavaju ili su izvršena djela koja predstavljaju zloupotrebu tržišta u smislu Direktive 2003/6/EZ i koja utječu na financijske instrumente koji podliježu članku 9. te Direktive;
(c)
nadležno financijsko tijelo države članice obavješćuje ESMA-u i Agenciju ako ima utemeljene razloge za sumnju da se na veleprodajnim tržištima energije u drugoj državi članici izvršavaju ili su izvršena djela kojima se krše članci 3. i 5.;
(d)
nacionalna regulatorna tijela obavješćuju nacionalno tijelo za tržišno natjecanje svoje države članice, Komisiju i Agenciju ako imaju utemeljene razloge za sumnju da se na veleprodajnom tržištu energije izvršavaju ili su izvršena djela koja vjerojatno predstavljaju kršenje prava u području tržišnog natjecanja.
4. Kako bi izvršila svoje zadatke na temelju stavka 1., ako između ostalog na temelju početnih procjena ili analize Agencija sumnja da je došlo do kršenja ove Uredbe, ona je ovlaštena:
(a)
zatražiti od jednog ili više nacionalnih regulatornih tijela da dostave sve informacije koje se odnose na sumnju o kršenju;
(b)
zatražiti od jednog ili više nacionalnih regulatornih tijela da pokrenu istragu radi sumnje o kršenju i poduzmu odgovarajuće mjere radi ispravljanja utvrđenog kršenja. Dotično nacionalno regulatorno tijelo odgovorno je za sve odluke u pogledu odgovarajućih mjera koje treba poduzeti radi ispravljanja utvrđenog kršenja;
(c)
ako smatra da moguće kršenje ima ili je imalo prekogranični učinak, uspostaviti i uskladiti istražnu skupinu koja se sastoji od predstavnika dotičnih nacionalnih regulatornih tijela, kako bi istražila je li došlo do kršenja ove Uredbe i u kojoj je državi članici došlo do kršenja. Ako je potrebno, Agencija može zatražiti i sudjelovanje predstavnika nadležnog financijskog tijela ili drugog odgovarajućeg tijela jedne ili više država članica u istražnoj skupini.
5. Nacionalno regulatorno tijelo koje primi zahtjev za informacije na temelju stavka 4. točke (a) ili zahtjev da pokrene istragu radi sumnje o kršenju na temelju stavka 4. točke (b) odmah poduzima potrebne mjere kako bi ispunilo taj zahtjev. Ako to nacionalno regulatorno tijelo nije u stanju odmah dostaviti tražene informacije, ono bez odgađanja obavješćuje Agenciju o razlozima.
Odstupajući od prvog podstavka nacionalno regulatorno tijelo može odbiti postupiti u odgovoru na zahtjev, ako:
(a)
ispunjenje zahtjeva može nepovoljno utjecati na suverenost ili sigurnost države članice kojoj je zahtjev upućen;
(b)
je već pokrenut sudski postupak u vezi s istim djelima i protiv istih osoba pred tijelima države članice kojoj je zahtjev upućen; ili
(c)
je tim osobama već izrečena pravomoćna presuda za ista djela u državi članici kojoj je zahtjev upućen.
U bilo kojem od tih slučajeva nacionalno regulatorno tijelo na odgovarajući način obavješćuje Agenciju i pruža što detaljnije informacije o tom postupku ili presudi.
Nacionalna regulatorna tijela sudjeluju u istražnoj skupini okupljenoj u skladu sa stavkom 4. točkom (c) pružajući svu potrebnu pomoć. Istražnu skupinu usklađuje Agencija.
6. Članak 15. stavak 1. zadnja rečenica Uredbe (EZ) br. 713/2009 ne primjenjuje se na Agenciju kada obavlja svoje zadaće na temelju ove Uredbe.
Članak 17.
Čuvanje profesionalne tajne
1. Sve povjerljive informacije koje su primljene, razmijenjene ili proslijeđene u skladu s ovom Uredbom podliježu uvjetima čuvanja profesionalne tajne koji su navedeni u stavcima 2., 3. i 4.
2. Obveza čuvanja profesionalne tajne odnosi se na:
(a)
osobe koje rade ili su radile za Agenciju;
(b)
revizore i stručnjake kojima je Agencija davala upute;
(c)
osobe koje rade ili su radile za nacionalna regulatorna tijela ili druga odgovarajuća tijela;
(d)
revizore i stručnjake kojima su nacionalna regulatorna tijela ili druga odgovarajuća tijela davala upute i koji primaju povjerljive informacije u skladu s ovom Uredbom.
3. Povjerljive informacije, koje su pri obavljanju svojih zadaća primile osobe iz stavka 2., ne smiju se otkriti niti jednoj drugoj osobi ni tijelu, osim u sažetom ili zbirnom obliku, tako da nije moguće prepoznati pojedinačnog sudionika na tržištu ili tržište, ne dovodeći u pitanje slučajeve obuhvaćene kaznenim pravom, drugim odredbama ove Uredbe ili drugim odgovarajućim zakonodavstvom Unije.
4. Ne dovodeći u pitanje slučajeve obuhvaćene kaznenim pravom, Agencija, nacionalna regulatorna tijela, nadležna financijska tijela država članica, ESMA, tijela ili osobe koje primaju povjerljive informacije u skladu s ovom Uredbom mogu ih koristiti isključivo pri obavljanju svojih zadaća i radi izvršavanja svojih zadaća. Drugi subjekti, tijela ili osobe mogu koristiti te informacije u svrhu za koju su im one dostavljene ili u kontekstu administrativnih ili sudskih postupaka koji se izričito odnose na izvršavanje tih zadaća. Tijelo koje prima informacije može ih koristiti u drugu svrhu pod uvjetom da na to pristanu Agencija, nacionalna regulatorna tijela, nadležna financijska tijela država članica, ESMA, tijela ili osobe koje priopćuju informacije.
5. Ovim se člankom ne priječi tijelima u državama članicama da razmjenjuju ili prosljeđuju povjerljive informacije u skladu s nacionalnim pravom, pod uvjetom da one nisu primljene od tijela druge države članice ili od Agencije na temelju ove Uredbe.
Članak 18.
Sankcije
Države članice utvrđuju pravila o sankcijama primjenljivima na povrede ove Uredbe i poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale njihovu provedbu. Predviđene sankcije moraju biti učinkovite, odvraćajuće i proporcionalne te odražavati narav, trajanje i ozbiljnost povrede, štetu koja je prouzročena potrošačima i potencijalnu zaradu koja je proizašla iz trgovanja na temelju povlaštenih informacija i manipulacije tržištem.
Države članice priopćuju te odredbe Komisiji najkasnije 29. lipnja 2013. te je bez odgađanja obavješćuju o svakoj naknadnoj izmjeni koja utječe na njih.
Države članice propisuju da nacionalna regulatorna tijela mogu otkriti javnosti mjere ili sankcije koje se izriču za povredu ove Uredbe, osim ako bi se takvim otkrivanjem prouzročila nerazmjerna šteta uključenim stranama.
Članak 19.
Međunarodni odnosi
U mjeri u kojoj je to potrebno za ostvarivanje ciljeva koji su navedeni u ovoj Uredbi i ne dovodeći u pitanje odgovarajuće nadležnosti država članica i institucija Unije, uključujući Europsku službu za vanjsko djelovanje, Agencija može stupiti u kontakt i sklopiti administrativne sporazume s nadzornim tijelima, međunarodnim organizacijama i administracijama trećih zemalja, posebno s onima koje utječu na veleprodajno tržište energije Unije, kako bi promicala usklađivanje regulatornog okvira. Tim se sporazumima ne stvaraju pravne obveze u odnosu na Uniju i njezine države članice, niti priječi državama članicama i njihovim nadležnim tijelima da sklapaju bilateralne ili multilateralne sporazume s tim nadzornim tijelima, međunarodnim organizacijama i administracijama trećih zemalja.
Članak 20.
Postupak delegiranja ovlasti
1. Ovlast donošenja delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji u skladu s uvjetima koji su navedeni u ovom članku.
2. Ovlast donošenja delegiranih akata iz članka 6. dodjeljuje se Komisiji za razdoblje od 5 godina od 28. prosinca 2011. Komisija izrađuje izvješće o delegaciji ovlasti najkasnije 9 mjeseci prije kraja petogodišnjeg razdoblja. Delegacija ovlasti prešutno se produljuje za razdoblja jednakog trajanja, osim ako se Europski parlament ili Vijeće usprotivi takvom produljenju najkasnije 3 mjeseca prije kraja svakog razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće može u bilo kojem trenutku opozvati delegaciju ovlasti iz članka 6. Odluka o opozivu okončava delegaciju ovlasti koja je navedena u toj odluci. Ona stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave odluke u Službenom listu Europske unije ili na neki kasniji dan koji je u njoj naveden. Ona ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga priopćuje istodobno Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt koji je donesen u skladu s člankom 6. stupa na snagu samo ako se ni Europski parlament ni Vijeće ne suprotstave u razdoblju od 2 mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću ili ako su prije isteka tog razdoblja i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da se neće suprotstaviti. To se razdoblje produljuje za 2 mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 21.
Odborski postupak
1. Komisiji pomaže odbor. Taj odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 22.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 8. stavak 1., stavak 3. prvi podstavak te stavci 4. i 5. počinju se primjenjivati 6 mjeseci od dana kada Komisija donese odgovarajuće provedbene akte koji su navedeni u stavcima 2. i 6. tog članka.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 25. listopada 2011.