KOMMISSIONENS DIREKTIV 2010/43/EU
af 1. juli 2010
om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF for så vidt angår organisatoriske krav, interessekonflikter, god forretningsskik, risikostyring og indholdet af aftalen mellem en depositar og et administrationsselskab
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF af 13. juli 2009 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) (1), særlig artikel 12, stk. 3, artikel 14, stk. 2, artikel 23, stk. 6, artikel 33, stk. 6, og artikel 51, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Reglerne og den terminologi, der anvendes om organisatoriske krav, interessekonflikter og god forretningsskik, bør i videst muligt omfang afstemmes efter de standarder for finansielle tjenesteydelser, der blev indført ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter, om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF og 93/6/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 93/22/EØF (2) og Kommissionens direktiv 2006/73/EF af 10. august 2006 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF for så vidt angår de organisatoriske krav til og betingelserne for drift af investeringsselskaber samt definitioner af begreber med henblik på nævnte direktiv (3). En sådan afstemning vil, samtidig med at der i behørigt omfang tages højde for de særlige karakteristika ved kollektiv porteføljeforvaltning, gøre det muligt at opnå ens standarder ikke blot inden for de forskellige sektorer for finansielle tjenesteydelser, men også mere bredt inden for formueforvaltning, hvor flere medlemsstater allerede har udvidet visse krav i direktiv 2006/73/EF til at omfatte investeringsinstitutters administrationsselskaber.
(2)
Det er hensigtsmæssigt at vedtage disse regler i form af et direktiv, således at gennemførelsesbestemmelserne kan tilpasses de specielle karakteristika ved hver medlemsstats særlige marked og retssystem. Endvidere giver et direktiv størst mulighed for at skabe overensstemmelse med den ordning, der blev indført ved direktiv 2006/73/EF.
(3)
Selv om principperne i nærværende direktiv er relevante for alle administrationsselskaber, er de tilstrækkeligt fleksible til at sikre, at deres anvendelse og de kompetente myndigheders tilsyn med deres anvendelse står i et rimeligt forhold til og tager hensyn til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af et administrationsselskabs virksomhed og mangfoldigheden af de selskaber, som er omfattet af direktiv 2009/65/EF, samt de forskelligartede investeringsinstitutter, som kan administreres af et administrationsselskab.
(4)
Medmindre andet følger af national lovgivning, bør administrationsselskaber kunne træffe foranstaltninger til at overlade tredjemand nogle af deres aktiviteter. Gennemførelsesbestemmelserne bør læses i overensstemmelse hermed. Administrationsselskabet bør navnlig udvise fornøden omhu, når det under hensyn til karakteren af de opgaver, som varetages af tredjemand, afgør, om det foretagende, som udfører disse aktiviteter, kan anses for at være kvalificeret og i stand til at varetage de pågældende opgaver. Tredjemand bør derfor opfylde de krav, der stilles med hensyn til organisation og interessekonflikter i forhold til den aktivitet, som skal udføres. Det indebærer også, at administrationsselskabet bør efterprøve, om tredjemand har truffet passende foranstaltninger med henblik på at opfylde nævnte krav, og at det fører effektivt tilsyn med, om der er overensstemmelse mellem tredjemands adfærd og disse krav. Hvis den befuldmægtigede er ansvarlig for at anvende reglerne om uddelegerede aktiviteter, bør tilsvarende krav med hensyn til organisation og interessekonflikter finde anvendelse på tilsynet med de uddelegerede aktiviteter. Administrationsselskabet bør ved udvisning af fornøden omhu kunne tage hensyn til, at tredjemand, som har fået uddelegeret aktiviteter, ofte er omfattet af direktiv 2004/39/EF.
(5)
For at undgå, at der anvendes forskellige standarder i forbindelse med administrationsselskaber og investeringsselskaber, som ikke har udpeget et administrationsselskab, bør sidstnævnte være omfattet de samme regler om god forretningsskik og bestemmelser vedrørende interessekonflikter og risikostyring som administrationsselskaber. Derfor bør dette direktivs regler om administrative procedurer og interne kontrolordninger i overensstemmelse med god praksis og under hensyn til proportionalitetsprincippet både finde anvendelse på administrationsselskaber og på investeringsselskaber, som ikke har udpeget et administrationsselskab.
(6)
I henhold til direktiv 2009/65/EF skal administrationsselskaber have en sund administrativ praksis. For at opfylde dette krav bør administrationsselskaber indføre en organisatorisk struktur, der på en veldokumenteret måde klart fordeler ansvarsområder og sikrer god informationsudveksling mellem alle involverede parter. Administrationsselskaber bør også indføre systemer, som kan garantere oplysningernes sikkerhed og sikre driftsstabilitet, og som er tilstrækkelige til, at selskaberne kan opfylde deres forpligtelser, når deres aktiviteter udføres af tredjemand.
(7)
Administrationsselskaber bør også til enhver tid have tilstrækkelige ressourcer navnlig til at ansætte medarbejdere med de korrekte færdigheder, den korrekte viden og den korrekte erfaring, således at de kan varetage deres opgaver.
(8)
For så vidt angår sikre databehandlingsprocedurer og forpligtelsen til at rekonstruere alle transaktioner, som implicerer investeringsinstituttet, bør administrationsselskabet træffe foranstaltninger, således at alle transaktioner på investeringsinstituttets vegne kan registreres rettidigt og korrekt.
(9)
Regnskabsføring er af de centrale områder inden for administration af investeringsinstitutter. Det er derfor af afgørende betydning med en nærmere beskrivelse af regnskabsprocedurerne i gennemførelseslovgivningen. Dette direktiv bør derfor opretholde princippet om, at alle aktiver og passiver i et investeringsinstitut eller i dets investeringsafdelinger kan identificeres direkte, og at regnskaber bør føres særskilt. Endvidere bør det i tilfælde af forskellige aktieklasser, f.eks. afhængigt af administrationsgebyrernes niveau, være muligt at udlede nettoværdien af aktiverne i de forskellige klasser direkte af regnskabet.
(10)
En klar fordeling af de ansvarsområder, som henhører under den øverste ledelse og tilsynsfunktionen, er en forudsætning for at kunne opfylde kravet i direktiv 2009/65/EF om at gennemføre passende interne kontrolprocedurer. Det indebærer, at den øverste ledelse bør være ansvarlig for at gennemføre den generelle investeringsstrategi, jf. Kommissionens forordning (EU) nr. 583/2010 af 1. juli 2010 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF for så vidt angår central investorinformation og de betingelser, der skal opfyldes, når central investorinformation eller prospektet udleveres på et andeet varigt medium end papir eller via et websted (4). Den øverste ledelse bør også fortsat være ansvarlig for investeringsstrategierne, som er de overordnede retningslinjer for investeringsinstitutternes strategiske aktivfordeling, og investeringsteknikkerne, som skal bruges til at gennemføre investeringsstrategien på en passende og effektiv måde. En klar ansvarsfordeling bør også sikre, at der findes passende kontrolforanstaltninger, således at investeringsinstitutternes aktiver investeres i overensstemmelse med fondsbestemmelserne eller vedtægterne og de gældende retsforskrifter, og at risikogrænserne for de enkelte investeringsinstitutter overholdes. Ansvarsfordelingen bør være i overensstemmelse med den rolle og det ansvar, som tilfalder den øverste ledelse og tilsynsfunktionen i henhold til gældende national lovgivning og kodekser for god selskabsledelse. Den øverste ledelse kan omfatte flere af eller alle bestyrelsesmedlemmerne.
(11)
For at sikre, at et administrationsselskab har en passende kontrolfunktion, er det nødvendigt med en permanent compliancefunktion og en intern revisionsfunktion. Compliancefunktionen bør være udformet således, at den kan forhindre enhver risiko for, at administrationsselskabet ikke opfylder sine forpligtelser i henhold til direktiv 2009/65/EF. Revisionsfunktionen bør tilstræbe at efterprøve og vurdere de forskellige kontrolprocedurer og administrative ordninger, som administrationsselskabet har indført.
(12)
Det er nødvendigt at give administrationsselskaber et vist spillerum med hensyn til opbygningen af deres risikostyring. Selv i de tilfælde, hvor det ikke er passende eller rimeligt at have en separat risikostyringsfunktion, bør administrationsselskabet alligevel kunne godtgøre, at der er truffet særlige foranstaltninger til at forebygge interessekonflikter med henblik på at sikre uafhængig risikostyring.
(13)
I henhold til direktiv 2009/65/EF skal administrationsselskaber indføre regler om personlige transaktioner. I henhold til direktiv 2006/73/EF bør administrationsselskaber forhindre, at medarbejdere, der er involveret i aktiviteter, der kan skabe en interessekonflikt, eller som har adgang til oplysninger i betydningen i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF af 28. januar 2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug) (5), indgår i personale transaktioner, som indebærer misbrug af oplysninger erhvervet som led i deres erhvervsvirksomhed.
(14)
I henhold til direktiv 2009/65/EF skal administrationsselskaber sikre, at enhver porteføljetransaktion, der implicerer investeringsinstituttet, kan rekonstrueres med hensyn til oprindelse, implicerede parter, art samt tid og sted for gennemførelsen. Derfor er det nødvendigt at indføre krav om registrering af porteføljetransaktioner og af tegnings- og indløsningsordrer.
(15)
I henhold til direktiv 2009/65/EF skal administrationsselskaber for investeringsinstitutter indføre passende ordninger med henblik på at sikre rimelig behandling af investeringsinstitutter i tilfælde af uundgåelige interessekonflikter. Derfor bør administrationsselskaber sikre, at den øverste ledelse eller et andet kompetent internt organ i administrationsselskabet underrettes omgående, således at de kan træffe de beslutninger, der er nødvendige for at sikre rimelig behandling af investeringsinstituttet og af dets deltagere.
(16)
Administrationsselskaber bør anmodes om at vedtage, anvende og til enhver tid have en passende og effektiv strategi for udøvelse af stemmerettigheder knyttet til de finansielle instrumenter, som de administrerede investeringsinstitutter ligger inde med, for at sikre, at disse rettigheder udelukkende udøves til investeringsinstitutternes fordel. Oplysninger om strategien og dens anvendelse bør være frit tilgængelige for investorer, også på et websted. En eventuel beslutning om ikke at udøve stemmerettigheder kan under visse omstændigheder anses for udelukkende at være til fordel for investeringsinstituttet, alt afhængigt af dets investeringsstrategi. Et investeringsselskab bør dog ikke udelukkes fra selv at stemme eller give administrationsselskabet specifikke stemmeinstrukser.
(17)
Forpligtelsen til at underrette den øverste ledelse eller et andet kompetent internt organ i administrationsselskabet, således at de kan træffe de nødvendige beslutninger, bør ikke begrænse administrationsselskabernes og investeringsinstitutternes pligt til at indberette tilfælde, når de organisatoriske eller administrative ordninger, der er indført for at styre interessekonflikter, ikke er tilstrækkelige til med rimelig garanti at forebygge risikoen for skade, f.eks. i de periodiske beretninger. Sådanne indberetninger bør forklare og begrunde administrationsselskabets beslutning, også når det besluttes ikke at træffe foranstaltninger, under hensyntagen til de interne strategier og procedurer, der er vedtaget med henblik på at identificere, forebygge og styre interessekonflikter.
(18)
I henhold til direktiv 2009/65/EF skal administrationsselskaber udelukkende handle med de administrerede investeringsinstitutters interesser og markedets integritet for øje. Visse former for adfærd, f.eks. markedstiming og sen handel, kan skade deltagerne og underminere den måde, markedet fungerer på. Derfor bør administrationsselskaber indføre passende procedurer med henblik på at forebygge uregelmæssigheder. Endvidere bør administrationsselskaber under hensyn til investeringsinstitutternes investeringsmål og -politik indføre passende procedurer med henblik på at beskytte mod urimelige gebyrer og aktiviteter, f.eks. overdreven handel.
(19)
Administrationsselskaber bør også udelukkende handle i investeringsinstitutternes interesse, når de udfører ordrer til at handle på de administrerede investeringsinstitutters vegne direkte eller ved at sende ordrerne til tredjemand. Når administrationsselskaber udfører ordrer på investeringsinstitutters vegne, bør de træffe alle rimelige foranstaltninger for konsekvent at opnå det bedst mulige resultat for investeringsinstitutterne under hensyntagen til pris, omkostninger, hurtighed, gennemførelses- og afregningssandsynlighed, omfang, art og andre eventuelle overvejelser af relevans for ordrens udførelse.
(20)
For at sikre, at administrationsselskaber som krævet i direktiv 2009/65/EF handler med fornøden dygtighed, omhu og hurtighed, således at de administrerede investeringsinstitutters interesser varetages bedst muligt, er det nødvendigt at indføre regler om behandling af ordrer.
(21)
Visse gebyrer, provisioner eller naturalieydelser, som administrationsselskabet kan modtage eller betale, bør ikke være tilladt, da de kan få betydning for, om administrationsselskabet opfylder kravet i direktiv 2009/65/EF om, at administrationsselskabet bør handle ærligt, redeligt og professionelt i investeringsinstitutternes interesse. Derfor er det nødvendigt at indføre klare regler om, hvornår gebyrer, provisioner eller naturalieydelser ikke anses for at krænke disse principper.
(22)
Administrationsselskabers aktiviteter på tværs af grænser skaber nye udfordringer for forholdet mellem administrationsselskabet og investeringsinstituttets depositar. Med henblik på den nødvendige retssikkerhed bør hovedelementerne i aftalen mellem investeringsinstituttets depositar og administrationsselskabet, når administrationsselskabet er etableret i en anden medlemsstat end investeringsinstituttets hjemland, fastlægges nærmere i dette direktiv. Da det er nødvendigt at sikre, at denne aftale tjener sit egentlige formål, skal der indføres lovvalgsregler, som fraviger artikel 3 og 4 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 593/2008 af 17. juni 2008 om lovvalgsregler for kontraktlige forpligtelser (Rom I) (6), således at den lov, som finder anvendelse på aftalen, er loven i investeringsinstituttets hjemland.
(23)
I henhold til direktiv 2009/65/EF skal der gives oplysning om kriterierne til vurdering af, om den risikostyringsproces, administrationsselskabet anvender, er passende. Sådanne kriterier fokuserer på indførelse af en passende og veldokumenteret risikostyringsstrategi for administrationsselskaber. Strategien bør sætte administrationsselskaberne i stand til at vurdere risikoen ved de positioner, der erhverves i de forvaltede porteføljer, og de enkelte risicis bidrag til porteføljens samlede risikoprofil. Strategien for risikostyring bør udarbejdes således, at den er passende og står i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af administrationsselskabets aktiviteter og de administrerede investeringsinstitutter.
(24)
Administrationsselskabers periodiske vurdering af samt tilsyn med og kontrol af risikostyringsstrategien er også et af de kriterier, der anvendes til at vurdere, om risikostyringsprocessen er passende. Kriteriet indebærer også kontrol med, om foranstaltningerne til afhjælpning af eventuelle mangler ved risikostyringsprocessens gennemførelse er effektive.
(25)
Administrationsselskaber bør som noget centralt i forbindelse med i de kriterier, der anvendes til at vurdere, om risikostyringsprocesserne er passende, indføre rimelige og effektive teknikker til risikomåling, således at de til enhver tid kan måle de risici, som de administrerede investeringsinstitutter er eller kan blive udsat for. Disse krav er baseret på fælles praksis, som de kompetente myndigheder i medlemsstaterne har aftalt. Det drejer sig både om kvantitative foranstaltninger, med henblik på kvantificerbare risici, og kvalitative metoder. Elektroniske databehandlingssystemer og redskaber til beregning af kvantitative foranstaltninger bør integreres med hinanden og med front office- og regnskabsapplikationer. Teknikker til risikomåling bør give mulighed for passende måling af risici i perioder med øget uro på markederne og, når det er nødvendigt, kontrolleres i deltagernes interesse. De bør også give mulighed for passende vurdering af koncentration af og interaktion mellem relevante risici på porteføljeniveau.
(26)
Risikostyringssystemer har til formål at sikre, at administrationsselskaber overholder de investeringsgrænser, der fastsat ved direktiv 2009/65/EF, f.eks. grænserne for samlet eksponering og eksponering for modpartsrisiko. Derfor bør der fastsættes kriterier for, hvordan samlet eksponering og modpartsrisiko beregnes.
(27)
Sådanne kriterier indebærer, at direktivet også skal indeholde en nærmere beskrivelse af, hvordan den samlede eksponering kan beregnes, herunder ved brug af forpligtelsesmetoden, »value at risk«-metoden eller avancerede risikomålingsmetodologier. Endvidere bør direktivet fastlægge de vigtigste aspekter ved administrationsselskabets metodologi til beregning af modpartsrisikoen. Når sådanne regler finder anvendelse, bør der tages hensyn de forhold, hvorunder metodologierne bruges, herunder til principperne for sådan sikkerhedsstillelse med henblik på at begrænse investeringsinstitutternes eksponering i forhold til modpartsrisiko, samt brug af hedging- og nettingordninger, som kompetente myndigheder har udarbejdet inden for rammerne af Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg.
(28)
I henhold til direktiv 2009/65/EF er administrationsselskaber forpligtet til at anvende en proces, som sikrer en nøjagtig og uafhængig ansættelse af OTC-derivaters værdi. Ved dette direktiv indføres der derfor nærmere bestemmelser om den pågældende proces, jf. Kommissionens direktiv 2007/16/EF af 19. marts 2007 om gennemførelse af Rådets direktiv 85/611/EØF om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) med hensyn til afklaring af bestemte definitioner (7). I overensstemmelse med god praksis bør administrationsselskaber derfor stille sådanne krav i forbindelse med instrumenter, som udsætter investeringsinstitutter for værdiansættelsesrisici svarende til dem, der gør sig gældende i forbindelse med OTC-derivater, f.eks. risici i forbindelse med illikvide produkter og/eller komplicerede afviklingsstrukturer. Derfor bør administrationsselskaber indføre ordninger og procedurer, som opfylder kravene i artikel 44, med henblik på værdiansættelse af mindre likvide eller komplicerede værdipapirer og pengemarkedsinstrumenter, som kræver brug af modelbaserede værdiansættelsesmetoder.
(29)
I henhold til direktiv 2009/65/EF skal administrationsselskaber give de relevante kompetente myndigheder oplysning om de typer afledte instrumenter, som investeringsinstituttet har investeret i, de underliggende risici, de gældende kvantitative grænser og de metoder, som er valgt til at vurdere de risici, der er forbundet med sådanne transaktioner. Indholdet og den procedure, som administrationsselskabet skal anvende, når det opfylder denne forpligtelse, angives nærmere.
(30)
Det Europæiske Værdipapirudvalg, der blev oprettet ved Kommissionens afgørelse 2009/77/EF (8), er hørt om tekniske spørgsmål.
(31)
Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Europæiske Værdipapirudvalg -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
KAPITEL I
GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER
Artikel 1
Genstand
I dette direktiv fastsættes gennemførelsesbestemmelser til direktiv 2009/65/EF, der:
1)
beskriver de procedurer og ordninger, der er nævnt i artikel 12, stk. 1, andet afsnit, litra a), og de strukturer og organisatoriske krav, som skal minimere interessekonflikter, jf. artikel 12, stk. 1, andet afsnit, litra b)
2)
opstiller kriterier for at handle ærligt og rimeligt og med fornøden dygtighed, omhu og hurtighed, således at investeringsinstitutternes interesser varetages bedst muligt, og kriterier for at bestemme typer af interessekonflikter; beskriver de principper, der er nødvendige for at sikre, at ressourcerne anvendes effektivt; definerer de skridt, som bør tages for at identificere, forebygge, håndtere og afsløre interessekonflikter, jf. artikel 14, stk. 1 og 2
3)
vedrører de oplysninger, der skal indgå i aftalen mellem depositaren og administrationsselskabet, jf. artikel 23, stk. 5, og artikel 33, stk. 5
4)
vedrører den risikostyringsproces, der er nævnt i artikel 51, stk. 1, navnlig kriterierne for vurdering af tilstrækkeligheden af administrationsselskabets risikostyringsproces og risikostyringsstrategien og -processerne og de ordninger, processer og teknikker, der anvendes til risikomåling og -styring i forbindelse med sådanne kriterier.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Dette direktiv finder anvendelse på administrationsselskaber, som administrerer institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter), jf. artikel 6, stk. 2, i direktiv 2009/65/EF.
Dette direktivs kapitel V finder også anvendelse på depositarer, som varetager deres opgaver i overensstemmelse med bestemmelserne i kapitel IV og kapitel V, afdeling 3, i direktiv 2009/65/EF.
2. Bestemmelserne i dette kapitel, i kapitel II, artikel 12, og i kapitel III, IV og VI finder med tilsvarende virkning anvendelse på investeringsselskaber, der ikke har udpeget et administrationsselskab godkendt i henhold til direktiv 2009/65/EF.
Ved »administrationsselskab« forstås i sådanne tilfælde »investeringsselskab«.
Artikel 3
Definitioner
I dette direktiv gælder definitionerne i direktiv 2009/65/EF, og derudover forstås ved:
1)
»kunde«: enhver fysisk eller juridisk person, eller ethvert andet institut, herunder investeringsinstitutter, til hvem et administrationsselskab yder en kollektiv porteføljeforvaltningsservice eller tjenester i henhold til artikel 6, stk. 3, i direktiv 2009/65/EF
2)
»deltager«: enhver fysisk eller juridisk person, som har en eller flere andele i et investeringsinstitut
3)
»relevant person«: for så vidt angår et administrationsselskab:
a)
et bestyrelsesmedlem, en partner eller en tilsvarende person eller en leder af administrationsselskabet
b)
en ansat hos administrationsselskabet og enhver anden fysisk person, hvis tjenesteydelser stilles til rådighed for administrationsselskabet og er underkastet administrationsselskabets kontrol, og som er involveret i administrationsselskabets ydelse af kollektiv porteføljeforvaltning
c)
en fysisk person, der inden for rammerne af en outsourcingaftale er direkte involveret i levering af tjenesteydelser til administrationsselskabet med henblik på administrationsselskabets ydelse af kollektiv porteføljeforvaltning
4)
»den øverste ledelse«: den eller de personer, der faktisk leder administrationsselskabets forretninger, jf. artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 2009/65/EF
5)
»bestyrelse«: administrationsselskabets bestyrelse
6)
»tilsynsfunktion«: de relevante personer eller det eller de relevante organer, som er ansvarlige for at føre tilsyn med selskabets øverste ledelse og for at vurdere og med jævne mellemrum kontrollere, om den risikostyringsproces og de metoder, ordninger og procedurer, der er indført for at opfylde forpligtelserne i henhold til direktiv 2009/65/EF, er passende og effektive
7)
»modpartsrisiko«: investeringsinstituttets risiko for tab som følge af en modpart, der ikke opfylder sine forpligtelser i forbindelse med en transaktion forud for den endelige afvikling af transaktionens cash flow
8)
»likviditetsrisiko«: den risiko, at en position i investeringsinstituttets portefølje ikke kan sælges, realiseres eller afvikles med begrænsede omkostninger inden for et rimelig kort tidsrum, og at investeringsinstituttet derfor ikke til enhver tid er i stand til at overholde artikel 84, stk. 1, i direktiv 2009/65/EF
9)
»markedsrisiko«: investeringsinstitutters risiko for tab som følge af udsving i markedsværdien af positioner i investeringsinstitutternes portefølje, som skyldes ændringer i markedsvariabler, f.eks. rentesatser, valutakurser, aktie- og råvarepriser eller en udsteders kreditværdighed
10)
»operationel risiko«: investeringsinstitutters risiko for tab som følge af utilstrækkelige interne processer og mangler i forhold til administrationsselskabets menneskelige ressourcer og systemer eller som følge af eksterne hændelser, herunder også retlige og dokumentationsrelaterede risici og risici som følge af handels-, afviklings- og vurderingsprocedurer, som anvendes på investeringsinstituttets vegne.
Udtrykket »bestyrelse« i stk. 1, nr. 5), omfatter ikke tilsynsrådet, hvis administrationsselskaberne har en dobbeltstruktur, som består af en bestyrelse og et tilsynsråd.
KAPITEL II
ADMINISTRATIVE PROCEDURER OG KONTROLMEKANISME
(Artikel 12, stk. 1, litra a), og artikel 14, stk. 1, litra c), i direktiv 2009/65/EF)
AFDELING 1
Generelle principper
Artikel 4
Generelle krav til procedurer og organisation
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne opfylder følgende krav:
a)
De skal indføre, gennemføre og til enhver tid have beslutningsprocedurer og en organisatorisk struktur, der klart og på en veldokumenteret måde angiver rapporteringsvejene og fordeler funktioner og ansvarsområder.
b)
De skal sørge for, at de relevante personer er bekendt med, hvilke procedurer der skal følges for at sikre en korrekt varetagelse af deres ansvarsområder.
c)
De skal indføre, gennemføre og til enhver tid have passende interne kontrolprocedurer, der sikrer, at beslutninger og procedurer overholdes på alle niveauer i administrationsselskabet.
d)
De skal indføre, gennemføre og til enhver tid have en effektiv intern rapportering og formidling af information på alle relevante niveauer i administrationsselskabet samt effektiv informationsudveksling med eventuelle tredjemænd.
e)
De skal til enhver tid føre passende og korrekte fortegnelser over deres forretninger og deres interne organisation.
Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne tager hensyn til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af deres forretninger og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne i forbindelse med deres forretninger.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører, gennemfører og til enhver tid har passende systemer og procedurer til at garantere oplysningers sikkerhed, integritet og fortrolighed under hensyn til de pågældende oplysningers art.
3. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører, gennemfører og til enhver tid har en passende metode til sikring af driftsstabilitet, som skal sørge for, at deres vigtigste data og funktioner og deres service og aktiviteter bevares ved en eventuel system- eller procedurefejl, eller som, hvis det ikke er muligt, skal give mulighed for rettidigt at gendanne sådanne data og genetablere sådanne funktioner og rettidigt at genoptage deres service og aktiviteter.
4. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører, gennemfører og til enhver tid anvender regnskabsmetoder og -procedurer, som gør dem i stand til på anmodning af den kompetente myndighed rettidigt at forelægge den kompetente myndighed regnskaber, som giver et retvisende billede af deres finansielle stilling, og som er i overensstemmelse med alle gældende regnskabsstandarder og -regler.
5. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne kontrollerer og med jævne mellemrum evaluerer, om deres systemer, interne kontrolprocedurer og -ordninger, som er indført i overensstemmelse med stk. 1-4, er passende og effektive, og træffer passende foranstaltninger for at afhjælpe eventuelle mangler.
Artikel 5
Ressourcer
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne ansætter medarbejdere med de nødvendige færdigheder, den nødvendige viden og den nødvendige sagkundskab for at kunne varetage de ansvarsområder, de tildeles.
2. Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne bevarer de nødvendige ressourcer og den nødvendige sagkundskab, således at der kan føres effektivt tilsyn med de aktiviteter, tredjemand udfører inden for rammerne af en aftale med administrationsselskabet, navnlig med hensyn til forvaltningen af den risiko, der er forbundet med de pågældende aftaler.
3. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne skal sikre, at relevante personers varetagelse af flere funktioner hverken hindrer eller kan hindre disse relevante personer i at varetage enhver særskilt funktion på en korrekt, ærlig og professionel måde.
4. Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne med henblik på stk. 1, 2 og 3, tager hensyn til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af deres forretninger, og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne i forbindelse med deres forretninger.
AFDELING 2
Administrative og regnskabsmæssige procedurer
Artikel 6
Klagebehandling
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører, gennemfører og til enhver tid har effektive og gennemsigtige procedurer for en rimelig og omgående behandling af klager fra investorer.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at der føres fortegnelser over alle klager og de foranstaltninger, der er truffet for at imødekomme dem.
3. Investorer skal kunne indgive klager gebyrfrit. Oplysninger om procedurerne i stk. 1 gøres tilgængelige for investorer gebyrfrit.
Artikel 7
Elektronisk databehandling
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne træffer passende foranstaltninger med hensyn til egnede elektroniske systemer, således at alle ordrer vedrørende porteføljetransaktioner eller -tegninger eller -indløsninger kan registreres rettidigt og korrekt med henblik på at opfylde kravene i artikel 14 og 15.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne garanterer en høj grad af sikkerhed i forbindelse med elektronisk databehandling samt de registrerede oplysningers integritet og fortrolighed, hvis det er relevant.
Artikel 8
Regnskabsprocedurer
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne skal sikre, at der anvendes regnskabsmetoder og -procedurer som omhandlet i artikel 4, stk. 4, med henblik på at beskytte deltagerne.
Investeringsinstitutters regnskaber skal føres på en sådan måde, at alle investeringsinstituttets aktiver og passiver til enhver tid kan identificeres direkte.
Såfremt investeringsinstitutter har forskellige investeringsafdelinger, føres der særskilte regnskaber for de pågældende investeringsafdelinger.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører, gennemfører og til enhver tid anvender regnskabsmetoder og -procedurer, som er i overensstemmelse med regnskabsbestemmelserne i investeringsinstitutternes hjemlande, for at sikre, at nettoværdien af de enkelte investeringsinstitutters aktiver beregnes korrekt på grundlag af regnskabsføringen, og at tegnings- og indløsningsordrer kan udføres korrekt til den pågældende nettoværdi.
3. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører passende procedurer med henblik på at sikre korrekt og nøjagtig værdiansættelse af investeringsinstitutternes aktiver og passiver i overensstemmelse med de gældende regler, jf. artikel 85 i direktiv 2009/65/EF.
AFDELING 3
Interne kontrolordninger
Artikel 9
Kontrol foretaget af den øverste ledelse og tilsynsfunktionen
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sørger for, at den øverste ledelse og, hvis det er relevant, tilsynsfunktionen ved fordelingen af funktionerne internt har ansvaret for at sikre, at selskabet opfylder sine forpligtelser i henhold til direktiv 2009/65/EF.
2. Administrationsselskabet sikrer, at den øverste ledelse:
a)
er ansvarlig for at gennemføre den generelle investeringsstrategi for hvert af de administrerede investeringsinstitutter, som defineret, hvis det er relevant, i prospektet, fondsbestemmelserne eller investeringsselskabets vedtægter
b)
overvåger godkendelsen af investeringsstrategier for hvert af de administrerede investeringsinstitutter
c)
er ansvarlig for at sikre, at administrationsselskabet har en permanent og effektiv compliancefunktion, jf. artikel 10, også selv om denne funktion varetages af tredjemand
d)
sikrer og kontrollerer med jævne mellemrum, at den generelle investeringsstrategi, investeringsstrategierne og risikogrænserne for hvert af de administrerede investeringsinstitutter gennemføres korrekt og effektivt og overholdes, også selv om risikostyringsfunktionen varetages af tredjemand
e)
godkender og kontrollerer med jævne mellemrum, at de interne procedurer for investeringsbeslutninger for hvert af de administrerede investeringsinstitutter er passende, med henblik på at sikre, at sådanne beslutninger er i overensstemmelse med de godkendte investeringsstrategier
f)
godkender og kontrollerer med jævne mellemrum risikostyringsstrategien og ordninger, processer og teknikker til gennemførelse af den pågældende metode, jf. artikel 38, herunder risikogrænseordningen for hvert af de administrerede investeringsinstitutter.
3. Administrationsselskabet sikrer også, at den øverste ledelse og, hvis det er relevant, tilsynsfunktionen:
a)
vurderer og med jævne mellemrum undersøger, om de metoder, ordninger og procedurer, der er indført for at opfylde forpligtelserne i direktiv 2009/65/EF, er effektive
b)
træffer passende foranstaltninger til at afhjælpe eventuelle mangler.
4. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at den øverste ledelse med jævne mellemrum og mindst én gang årligt modtager skriftlige beretninger om compliance, intern revision og risikostyring, navnlig med angivelse af, om der er truffet passende foranstaltninger i tilfælde af eventuelle mangler.
5. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at den øverste ledelse med jævne mellemrum modtager beretninger om gennemførelsen af de investeringsstrategier og de interne procedurer for investeringsbeslutninger, der er omhandlet stk. 2, i litra b)-e).
6. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at tilsynsfunktionen, hvis en sådan findes, med jævne mellemrum modtager skriftlige beretninger om de sagsområder, der er omhandlet i stk. 4.
Artikel 10
Permanent compliancefunktion
1. Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne indfører, opretholder og til enhver tid har passende metoder og procedurer, der er egnet til at forhindre enhver risiko for, at administrationsselskaberne ikke opfylder deres forpligtelser i henhold til direktiv 2009/65/EF, samt tilknyttede risici, og at de etablerer passende foranstaltninger og procedurer til at reducere sådanne risici mest muligt og sætte de kompetente myndigheder i stand til effektivt at udøve deres beføjelser i medfør af nævnte direktiv.
Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne tager hensyn til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af deres forretninger, og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne i forbindelse med deres forretninger.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne opretter og til enhver tid har en permanent og effektiv compliancefunktion, som er uafhængig, og som har følgende ansvarsområder:
a)
at kontrollere og med jævne mellemrum vurdere, om de ordninger, metoder og procedurer, der etableres i overensstemmelse med stk. 1, og foranstaltninger, der er truffet for at afhjælpe eventuelle mangler for så vidt angår administrationsselskabets overholdelse af sine forpligtelser, er passende og effektive
b)
at rådgive og bistå de personer, der har ansvaret for at yde service og udføre aktiviteter, for at sikre, at administrationsselskabet overholder sine forpligtelser i henhold til direktiv 2009/65/EF.
3. For at sætte compliancefunktionen, jf. stk. 2, i stand til at varetage sine ansvarsområder korrekt og uafhængigt, sikrer administrationsselskaberne, at følgende betingelser opfyldes:
a)
Compliancefunktionen skal have den nødvendige kompetence, de nødvendige ressourcer, den nødvendige sagkundskab og den nødvendige adgang til alle relevante oplysninger.
b)
Der skal udnævnes en medarbejder, som er ansvarlig for compliancefunktionen og al rapportering til den øverste ledelse med jævne mellemrum og mindst én gang årligt om complianceforhold, navnlig med angivelse af, om der er truffet passende foranstaltninger i tilfælde af eventuelle mangler.
c)
De relevante personer, der er involveret i compliancefunktionen, må ikke involveres i leveringen af de tjenesteydelser eller udførelsen af de aktiviteter, de kontrollerer.
d)
Metoden til at fastsætte vederlaget til de relevante personer med ansvar for overholdelse af selskabets forpligtelser må ikke bringe deres objektivitet i fare.
Et administrationsselskab er imidlertid ikke forpligtet til at overholde første afsnit, litra c) og d), hvis det kan godtgøre, at kravet ikke står i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af dets forretninger og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne, og at dets compliancefunktion vedbliver med at være effektiv.
Artikel 11
Permanent intern revisionsfunktion
1. Medlemsstaterne kræver af administrationsselskaberne, hvis det er hensigtsmæssigt og står i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af deres forretninger og arten og omfanget af deres kollektive porteføljeforvaltning i forbindelse med disse forretninger, at de indfører og til enhver tid har en intern revisionsfunktion, som er adskilt fra og uafhængig af administrationsselskabets øvrige funktioner og aktiviteter.
2. Den interne revisionsfunktion, jf. stk. 1, har følgende ansvarsområder:
a)
at udarbejde, gennemføre og til enhver tid have en revisionsplan til at undersøge og evaluere, om administrationsselskabets systemer, interne kontrolprocedurer og ordninger er passende og effektive
b)
at afgive henstillinger på grundlag af resultatet af det arbejde, der udføres i overensstemmelse med litra a)
c)
at kontrollere, om henstillingerne i litra b) overholdes
d)
at rapportere i forbindelse med interne revisionsforhold i overensstemmelse med artikel 9, stk. 4.
Artikel 12
Permanent risikostyringsfunktion
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører og til enhver tid har en permanent risikostyringsfunktion.
2. Den permanente risikostyringsfunktion, jf. stk. 1, skal være hierarkisk og funktionelt uafhængig af operative enheder.
Medlemsstaterne kan dog fritage administrationsselskaberne for den forpligtelse, hvis det er hensigtsmæssigt og rimeligt i forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af administrationsselskabets forretninger og af de investeringsinstitutter, det administrerer.
Administrationsselskaberne skal kunne godtgøre, at der er truffet passende foranstaltninger til at forebygge interessekonflikter med henblik på at sikre uafhængig risikostyring, og at selskabets risikostyringsproces opfylder kravene i artikel 51 i direktiv 2009/65/EF.
3. Den permanente risikostyringsfunktion skal:
a)
gennemføre risikostyringsstrategien og -procedurerne
b)
sikre overensstemmelse med risikogrænseordningen for investeringsinstitutter, herunder lovpligtige grænser for samlet eksponering og modpartsrisiko, jf. artikel 41, 42 og 43
c)
rådgive bestyrelsen om identifikation af hvert af de administrerede investeringsinstitutters risikoprofil
d)
aflægge beretning med jævne mellemrum til bestyrelsen og tilsynsfunktionen, hvis en sådan forefindes, om:
i)
overensstemmelsen mellem nuværende risikoniveauer for hvert af de administrerede investeringsinstitutter og den aftalte risikoprofil for det pågældende investeringsinstitut
ii)
overensstemmelsen mellem hvert af de administrerede investeringsinstitutter og de relevante risikogrænseordninger
iii)
risikostyringsprocessen, hvorvidt den er passende og effektiv, herunder navnlig om der er truffet passende foranstaltninger i tilfælde af eventuelle mangler
e)
aflægge beretning med jævne mellemrum til den øverste ledelse om det nuværende risikoniveau for hvert af de administrerede investeringsinstitutter og eventuelle faktiske eller forventede overskridelser af grænserne med henblik på at sikre, at der omgående kan træffes passende foranstaltninger
f)
kontrollere og fremme, hvis det er hensigtsmæssigt, ordninger og procedurer til ansættelse af OTC-derivaters værdi, jf. artikel 44.
4. Den permanente risikostyringsfunktion skal have de nødvendige beføjelser og adgang til alle relevante oplysninger, som er nødvendige for at varetage de opgaver, der er omhandlet i stk. 3.
Artikel 13
Personlige transaktioner
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører, gennemfører og til enhver tid har passende ordninger for at forhindre følgende aktiviteter, hvis en relevant person er involveret i aktiviteter, der kan skabe en interessekonflikt, eller har adgang til oplysninger i betydningen i artikel 1, stk. 1, i direktiv 2003/6/EF eller til andre fortrolige oplysninger vedrørende investeringsinstitutter eller transaktioner med eller for investeringsinstitutter som følge af en aktivitet, den pågældende udfører på administrationsselskabets vegne:
a)
at indgå i en personlig transaktion, der opfylder mindst et af nedenstående kriterier:
i)
Den pågældende person har forbud mod at indgå i den pågældende personlige transaktion i henhold til direktiv 2003/6/EF.
ii)
Transaktionen indebærer misbrug eller uretmæssig meddelelse af fortrolige oplysninger.
iii)
Den er eller kan være i strid med en forpligtelse, som administrationsselskabet har i henhold til direktiv 2009/65/EF eller direktiv 2004/39/EF
b)
at tilskynde en anden person til, medmindre det sker som led i den korrekte udførelse af den pågældendes erhverv eller tjenesteydelseskontrakt, at indgå i en transaktion med finansielle instrumenter, som, hvis der var tale om en personlig transaktion fra den relevante persons side, ville være omfattet af dette stykkes litra a), eller artikel 25, stk. 2, litra a) eller b), i direktiv 2006/73/EF eller på anden måde svare til misbrug af oplysninger vedrørende ikke-udførte ordrer
c)
at meddele oplysninger eller synspunkter til en anden person, medmindre det sker som led i den korrekte udførelse af den pågældendes erhverv eller tjenesteydelseskontrakt, jf. dog artikel 3, litra a), i direktiv 2003/6/EF, hvis den relevante person ved eller med rimelighed burde vide, at den anden person som følge af denne meddelelse vil eller kan antages at ville:
i)
indgå i en transaktion med finansielle instrumenter, som, hvis der var tale om en personlig transaktion fra den relevante persons side, ville være omfattet af dette stykkes litra a), eller artikel 25, stk. 2, litra a) eller b), i direktiv 2006/73/EF eller på anden måde svare til misbrug af oplysninger vedrørende ikke-udførte ordrer
ii)
tilskynde en anden person til at indgå i en sådan transaktion.
2. De ordninger, der kræves i medfør af stk. 1, skal navnlig udformes på en sådan måde, at det sikres, at:
a)
enhver relevant person, som er omfattet af stk. 1, er bekendt med begrænsningerne i forbindelse med personlige transaktioner, og de foranstaltninger, som administrationsselskabet har indført angående personlige transaktioner og meddelelse af oplysninger, i overensstemmelse med stk. 1
b)
administrationsselskabet omgående underrettes om enhver personlig transaktion, som en relevant person indgår i, enten ved underretning om en sådan transaktion eller ved andre procedurer, som gør administrationsselskabet i stand til at identificere sådanne transaktioner
c)
der føres en journal over den personlige transaktion, som administrationsselskabet har modtaget underretning om, eller som det har identificeret, herunder enhver tilladelse eller ethvert forbud angående en sådan transaktion.
Med henblik på første afsnit, litra b), skal administrationsselskabet ved visse aktiviteter, som varetages af tredjemand, sikre, at den enhed, som varetager aktiviteten, fører en journal over de personlige transaktioner, enhver relevant person indgår i, og på anmodning omgående videregiver disse oplysninger til administrationsselskabet.
3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse på følgende typer personlige transaktioner:
a)
personlige transaktioner, der gennemføres som led i en skønsmæssig porteføljeforvaltningsservice, såfremt der ikke er givet forudgående underretning om transaktionen mellem porteføljeforvalteren og den relevante person eller den anden person, for hvis regning transaktionen gennemføres
b)
personlige transaktioner i investeringsinstitutter eller med andele i institutter for kollektiv investering, som er underlagt tilsyn i medfør af en medlemsstats lovgivning, i henhold til hvilken der kræves en tilsvarende risikospredning for så vidt angår deres aktiver, såfremt den relevante person og enhver anden person, for hvis regning transaktionerne gennemføres, ikke er involveret i det pågældende instituts ledelse.
4. I denne artikels stk. 1, 2 og 3, forstås ved »personlig transaktion« det samme som i artikel 11 i direktiv 2006/73/EF.
Artikel 14
Registrering af porteføljetransaktioner
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at der for hver porteføljetransaktion i forbindelse med investeringsinstitutter omgående føres en journal med oplysninger, som er tilstrækkelige til at rekonstruere ordren i detaljer og den gennemførte transaktion.
2. Den i stk. 1 omhandlede registrering omfatter:
a)
navn eller anden betegnelse for investeringsinstituttet og den person, der handler på investeringsinstituttets vegne
b)
detaljerede oplysninger, som er nødvendige for at identificere det pågældende instrument
c)
mængden
d)
ordrens eller transaktionens type
e)
prisen
f)
for ordrer, datoen og det nøjagtige tidspunkt for ordrens fremsendelse og navn eller anden betegnelse for den person, som ordren blev fremsendt til, eller for transaktioner, datoen og det nøjagtige tidspunkt for beslutningen om at handle og transaktionens gennemførelse
g)
navnet på den person, som har fremsendt ordren eller gennemført transaktionen
h)
årsagerne til tilbagekaldelse af ordren, hvis det er relevant
i)
for gennemførte transaktioner, modparten og handelssystem.
I første afsnit, litra i), forstås ved »handelssystem« et reguleret marked, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 14), i direktiv 2004/39/EF, en multilateral handelsfacilitet, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 15), i nævnte direktiv, et selskab, som systematisk internaliserer, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 7), i nævnte direktiv, eller en prisstiller eller en anden likviditetsstiller eller et selskab, der udfører en funktion i et tredjeland, der ligner de funktioner, som en af de foregående udfører.
Artikel 15
Registrering af tegnings- og indløsningsordrer
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne tager alle rimelige skridt til at sikre, at modtagne tegnings- og indløsningsordrer i forbindelse med investeringsinstitutter samles og registreres omgående efter modtagelse.
2. Den pågældende registrering omfatter følgende oplysninger:
a)
det relevante investeringsinstitut
b)
den person, som giver eller fremsender ordren
c)
den person, som modtager ordren
d)
datoen og tidspunktet for ordren
e)
betalingsvilkårene og -midlerne
f)
ordretypen
g)
datoen for ordrens udførelse
h)
antallet af tegnede eller indløste andele
i)
tegnings- eller indløsningsprisen for hver andel
j)
andelenes samlede tegnings- eller indløsningsværdi
k)
ordrens bruttoværdi, inklusive tegningsgebyrer, eller nettobeløbet efter fradrag af indløsningsgebyrer.
Artikel 16
Krav til opbevaring af fortegnelser
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer opbevarelse af de fortegnelser, der er omhandlet i artikel 14 og 15, i mindst frem år.
De kompetente myndigheder kan dog i undtagelsestilfælde kræve, at administrationsselskaberne opbevarer en eller alle disse fortegnelser i et længere tidsrum, afhængigt af instrumentets eller porteføljetransaktionens art, hvis det er nødvendigt, for at myndigheden kan udøve sine tilsynsfunktioner i medfør af direktiv 2009/65/EF.
2. Når et administrationsselskabs tilladelse ophører, kan medlemsstaterne eller de kompetente myndigheder kræve, at administrationsselskabet opbevarer fortegnelserne i stk. 1 i den resterende del af det femårige tidsrum.
Hvis administrationsselskabet overdrager sit ansvar i forbindelse med investeringsinstituttet til et andet administrationsselskab, kan medlemsstaterne eller de kompetente myndigheder kræve, at der træffes foranstaltninger for at sikre, at det pågældende selskab har adgang til sådanne fortegnelser for de sidste fem år.
3. Fortegnelserne skal opbevares på et medium, der tillader lagring af oplysningerne, således at den kompetente myndighed fremover kan henvise til dem, og i en sådan form og på en sådan måde, at følgende betingelser er opfyldt:
a)
Den kompetente myndighed skal let kunne få adgang til dem og kunne rekonstruere enhver vigtig fase af behandlingen af hver porteføljetransaktion.
b)
Det skal være muligt let at fastslå eventuelle rettelser eller andre ændringer og fortegnelsernes indhold forud for sådanne eventuelle rettelser eller ændringer.
c)
Det skal ikke være muligt på anden vis at manipulere eller ændre fortegnelserne.
KAPITEL III
INTERESSEKONFLIKT
(Artikel 12, stk. 1, litra b), og artikel 14, stk. 1, litra d), og stk. 2, litra c), i direktiv 2009/65/EF)
Artikel 17
Kriterier for identifikation af interessekonflikter
1. Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne med henblik på at identificere de typer interessekonflikter, der opstår ved ydelse af service og udførelse af aktiviteter, og som kan skade et investeringsinstituts interesser, ved hjælp af en række minimumskriterier tager hensyn til, om administrationsselskabet eller en relevant person eller en person, der direkte eller indirekte er forbundet med administrationsselskabet ved et kontrolforhold, er i en af følgende situationer, uanset om det er en følge af udførelse af kollektiv porteføljeforvaltning eller andet:
a)
Administrationsselskabet eller den pågældende person vil kunne opnå en finansiel gevinst eller undgå et finansielt tab på bekostning af investeringsinstituttet.
b)
Administrationsselskabet eller den pågældende person har en anden interesse end investeringsinstituttet i resultatet af en tjenesteydelse, der leveres til, eller en aktivitet, der udføres for investeringsinstituttet eller en anden kunde, eller af en transaktion, der gennemføres på investeringsinstituttets eller en anden kundes vegne.
c)
Administrationsselskabet eller den pågældende person har et finansielt eller andet incitament til at sætte en anden kundes eller kundegruppes interesser over investeringsinstituttets interesser.
d)
Administrationsselskabet eller den pågældende person udfører samme type aktiviteter for investeringsinstituttet og for en anden kunde eller kunder, som ikke er investeringsinstitutter.
e)
Administrationsselskabet eller den pågældende person modtager eller vil af en anden person end investeringsinstituttet modtage et incitament i forbindelse med kollektiv porteføljeforvaltning for investeringsinstituttet i form af et pengebeløb, varer eller tjenesteydelser ud over standardprovisionen eller -vederlaget for den pågældende tjenesteydelse.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne, når de identificerer de forskellige typer interessekonflikter, tager hensyn til:
a)
administrationsselskabets interesser, herunder interesser som følge af, at selskabet tilhører en koncern, eller som følge af udførte tjenesteydelser eller aktiviteter, kundernes interesser og administrationsselskabets pligt over for investeringsinstituttet
b)
to eller flere administrerede investeringsinstitutters interesser.
Artikel 18
Politik vedrørende interessekonflikter
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører, gennemfører og til enhver tid har en effektiv politik vedrørende interessekonflikter. Denne politik skal være skrevet ned og svare til administrationsselskabets størrelse og organisation og arten, omfanget og kompleksitetsgraden af dets forretninger.
Hvis administrationsselskabet er medlem af en koncern, tages der i forbindelse med denne politik også hensyn til de omstændigheder, som selskabet er eller bør være bekendt med, og som kan føre til en interessekonflikt som følge af andre koncernmedlemmers struktur og forretningsaktiviteter.
2. Den politik vedrørende interessekonflikter, der indføres i henhold til stk. 1, skal:
a)
for så vidt angår den kollektive porteføljeforvaltning, som udføres af eller på vegne af administrationsselskabet, identificere, hvilke forhold der udgør eller kan føre til en interessekonflikt, som medfører en væsentlig risiko for, at investeringsinstituttets eller en eller flere andre kunders interesser skades
b)
angive, hvilke procedurer der skal følges og hvilke foranstaltninger der skal træffes for at håndtere sådanne konflikter.
Artikel 19
Uafhængig interessekonfliktstyring
1. Medlemsstaterne sikrer, at de procedurer og foranstaltninger, der er fastsat i stk. 18, stk. 2, litra b), er udformet således, at det sikres, at relevante personer, der udfører forskellige forretningsaktiviteter, som indebærer en interessekonflikt, udfører disse aktiviteter med den grad af uafhængighed, der er passende for størrelsen af og aktiviteterne i administrationsselskabet eller den koncern, det tilhører, og størrelsen af risikoen for at skade kundernes interesser.
2. De procedurer, der skal følges, og de foranstaltninger, der skal træffes, jf. artikel 18, stk. 2, litra b), omfatter følgende, hvis det er nødvendigt og passende for administrationsselskabet for at sikre den krævede grad af uafhængighed:
a)
effektive procedurer til at forhindre eller kontrollere udveksling af oplysninger mellem relevante personer, som indgår i kollektiv porteføljeforvaltning, der indebærer en risiko for en interessekonflikt, hvis udvekslingen af de pågældende oplysninger kan skade en eller flere kunders interesser
b)
særskilt tilsyn med relevante personer, hvis hovedfunktioner omfatter udførelse af kollektiv porteføljeforvaltning på vegne af eller levering af tjenesteydelser til kunder eller til investorer, hvis interesser kan være i strid med hinanden, eller som på anden vis repræsenterer forskellige interesser, herunder administrationsselskabets interesser, som kan være i strid med hinanden
c)
fjernelse af enhver direkte forbindelse mellem vederlaget til relevante personer, som hovedsageligt udfører én enkelt aktivitet, og vederlaget til eller de indtægter, der genereres af forskellige relevante personer, som hovedsageligt udfører en anden aktivitet, hvis der kan opstå en interessekonflikt i forbindelse med de pågældende aktiviteter
d)
foranstaltninger, der skal forhindre enhver person i at udøve eller begrænse enhver persons udøvelse af utilbørlig indflydelse på den måde, hvorpå en relevant person yder kollektiv porteføljeforvaltning
e)
foranstaltninger, der skal forhindre og kontrollere en relevant persons samtidige eller senere involvering i særskilt kollektiv porteføljeforvaltning, hvis en sådan involvering kan hæmme en passende håndtering af interessekonflikten.
Hvis vedtagelsen eller anvendelsen af en eller flere af disse foranstaltninger og procedurer ikke sikrer den krævede grad af uafhængighed, kræver medlemsstaterne, at administrationsselskaberne vedtager de alternative eller supplerende foranstaltninger og procedurer, der er nødvendige og hensigtsmæssige for at opfylde dette krav.
Artikel 20
Styring af aktiviteter, der fører til en skadelig interessekonflikt
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne fører og med jævne mellemrum ajourfører fortegnelser over de typer kollektiv porteføljeforvaltning, der udføres af eller på vegne af det administrationsselskab, hvor der er opstået en interessekonflikt, der medfører en væsentlig risiko for at skade et eller flere investeringsinstitutters eller andre kunders interesser eller, hvis der er tale om løbende kollektiv porteføljeforvaltning, hvor der kan opstå en interessekonflikt.
2. Medlemsstaterne kræver, at hvis de organisatoriske eller administrative ordninger, der er indført af administrationsselskabet for at styre interessekonflikter, ikke er tilstrækkelige til med rimelig sikkerhed at garantere, at risikoen for at skade investeringsinstitutters eller deres deltagernes interesser vil blive undgået, underrettes den øverste ledelse eller et andet kompetent internt organ i administrationsselskabet omgående herom, således at der kan træffes eventuelle fornødne beslutninger for at sikre, at administrationsselskabet under alle omstændigheder handler i investeringsinstitutternes og deres deltageres interesse.
3. Administrationsselskabet aflægger beretning til investorer om situationer som dem, der er omhandlet i stk. 2, ved hjælp af et passende varigt medium og begrunder sin beslutning.
Artikel 21
Strategier for udøvelse af stemmerettigheder
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne udarbejder passende og effektive strategier til at fastlægge, hvornår og hvordan stemmerettigheder knyttet til instrumenter i de forvaltede porteføljer skal udøves, udelukkende til fordel for det pågældende investeringsinstitut.
2. Strategien i stk. 1 skal fastlægge foranstaltninger og procedurer for:
a)
tilsyn med relevante virksomhedsbegivenheder
b)
sikring af, at stemmerettigheder udøves i overensstemmelse med det pågældende investeringsinstituts investeringsmål og -strategi
c)
forebyggelse eller styring af eventuelle interessekonflikter, som skyldes udøvelse af stemmerettigheder.
3. En kort beskrivelse af strategierne i stk. 1 gøres tilgængelig for investorer.
4. Nærmere oplysninger om de foranstaltninger, der træffes på grundlag af strategierne, gøres efter anmodning tilgængelige for deltagerne gebyrfrit.
KAPITEL IV
REGLER FOR GOD FORRETNINGSSKIK
(Artikel 14, stk. 1, litra a) og b), og stk. 2, litra a) og b), i direktiv 2009/65/EF)
AFDELING 1
Generelle principper
Artikel 22
Pligt til at handle i investeringsinstitutters og deres deltageres interesse
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at deltagerne i administrerede investeringsinstitutter behandles redeligt.
Administrationsselskaberne skal afholde sig fra at prioritere nogle deltagergruppers interesser højere end andres.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne anvender passende strategier og procedurer til at forebygge forsømmelse, som med rimelighed kan forventes at påvirke markedets stabilitet og integritet.
3. Medmindre andet er fastsat i national lovgivning, kræver medlemsstaterne, at administrationsselskaberne sikrer, at der anvendes redelige, korrekte og gennemsigtige prisfastsættelsesmodeller og værdiansættelsessystemer i forbindelse med de investeringsinstitutter, de forvalter, således at de opfylder deres pligt til at handle i deltagernes interesse. Administrationsselskaberne skal kunne fremlægge dokumentation for præcis ansættelse af investeringsinstitutporteføljernes værdi.
4. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne handler på en sådan måde, at investeringsinstitutterne og deres deltagere ikke pålægges unødige omkostninger.
Artikel 23
Krav om fornøden omhu
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at der udvises stor omhu i forbindelse med udvælgelse og løbende tilsyn med investeringer i investeringsinstitutternes og markedsintegritetens interesse.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at de har passende kendskab til og forståelse af de aktiver, som investeringsinstitutterne har investeret i.
3. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører skriftlige metoder og procedurer for fornøden omhu og anvender effektive ordninger til at sikre, at beslutninger om investering på investeringsinstitutters vegne gennemføres i overensstemmelse med investeringsinstitutternes mål, investeringsstrategi og risikogrænser.
4. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne, når de gennemfører deres risikostyringsstrategi, og efter at de, hvis det er relevant, har taget hensyn til en planlagt investerings art, udarbejder prognoser og foretager analyser vedrørende investeringens bidrag til investeringsinstitutporteføljens sammensætning, likviditet og risk/reward-profil, inden de foretager investeringen. Analyserne skal foretages på grundlag af pålidelige og opdaterede oplysninger både om kvantitet og kvalitet.
Administrationsselskaberne udviser fornøden dygtighed, omhu og hurtighed, når de indgår, administrerer og ophæver aftaler med tredjemand om varetagelse af risikostyringsaktiviteter. Administrationsselskaberne tager, inden de indgår sådanne aftaler, de nødvendige skridt til at efterprøve, om tredjemand har den fornødne evne og kapacitet til at varetage risikostyringsaktiviteterne på en pålidelig, professionel og effektiv måde. Administrationsselskabet indfører metoder til løbende vurdering af standarden af tredjemands præstationer.
AFDELING 2
Behandling af tegnings- og indløsningsordrer
Artikel 24
Krav om underretning i forbindelse med udførelse af tegnings- og indløsningsordrer
1. Medlemsstaterne sikrer, at når administrationsselskaberne har udført en tegnings- eller indløsningsordre for en deltager, underretter de hurtigst muligt og senest den første hverdag efter udførelsen deltageren herom på et varigt medium, der bekræfter, at ordren er udført, eller, hvis administrationsselskabet modtager bekræftelsen fra tredjemand, senest den første hverdag efter modtagelsen af bekræftelsen fra tredjemand.
Første afsnit finder dog ikke anvendelse, hvis underretningen indeholder de samme oplysninger som en bekræftelse, der straks sendes til deltageren af en anden person.
2. Den i stk. 1 nævnte underretning skal, hvor det er muligt, indeholde følgende oplysninger:
a)
identificering af administrationsselskabet
b)
navnet på eller anden betegnelse for deltageren
c)
datoen og tidspunktet for modtagelse af ordren og betalingsmetoden
d)
datoen for udførelse
e)
identificering af investeringsinstituttet
f)
ordrens art (tegning eller indløsning)
g)
antal berørte andele
h)
andelens enhedsværdi ved tegning eller indløsning
i)
datoen for referenceværdien
j)
ordrens bruttoværdi, inklusive tegningsgebyrer, eller nettobeløbet efter fradrag af indløsningsgebyrer
k)
den samlede størrelse af provisioner og gebyrer og, hvis investor anmoder herom, fordelingen af de enkelte elementer.
3. I tilfælde af ordrer for en deltager, der udføres periodisk, træffer administrationsselskaberne enten de i stk. 1 bestemte foranstaltninger eller giver deltageren de i stk. 2 anførte oplysninger om disse transaktioner mindst hver sjette måned.
4. Administrationsselskaberne giver efter anmodning herom deltageren oplysninger om ordrens status.
AFDELING 3
Bedste udførelse
Artikel 25
Efterkommelse af beslutninger om at handle på de administrerede investeringsinstitutters vegne
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne handler i de administrerede investeringsinstitutters interesse, når de ved forvaltning af deres porteføljer efterkommer beslutninger om at handle på de administrerede investeringsinstitutters vegne.
2. Med henblik på stk. 1 stiller medlemsstaterne krav om, at administrationsselskaberne træffer alle rimelige foranstaltninger for at opnå det bedst mulige resultat for investeringsinstitutterne under hensyntagen til pris, omkostninger, hurtighed, gennemførelses- og afregningssandsynlighed, omfang, art og andre eventuelle overvejelser med relevans for udførelsen af ordren. Sådanne faktorers relative betydning afgøres under henvisning til følgende kriterier:
a)
investeringsinstituttets mål, investeringsstrategi og risikoprofil, som anført i prospektet eller eventuelt i investeringsinstituttets fondsbestemmelser eller vedtægter
b)
ordrens karakteristika
c)
karakteristika ved de finansielle instrumenter, der indgår i ordren
d)
karakteristika ved de handelssystemer, som ordren kan rettes til.
3. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne etablerer og anvender effektive ordninger til opfyldelse af kravet i stk. 2. Administrationsselskaberne udformer og gennemfører navnlig en politik, der sætter dem i stand til at opnå det bedst mulige resultat for deres investeringsinstitutters ordrer, jf. stk. 2.
Administrationsselskaberne indhenter investeringsselskabets forudgående samtykke til udførelsespolitikken. Administrationsselskabet stiller passende oplysninger til rådighed for deltagerne om den politik, der er udformet i overensstemmelse med denne artikel, og om eventuelle væsentlige ændringer af denne politik.
4. Administrationsselskaberne kontrollerer med jævne mellemrum, om deres ordreudførelsesordninger og -politik fungerer efter hensigten, således at eventuelle mangler kan findes og i givet fald afhjælpes.
Administrationsselskaberne tager ligeledes udførelsespolitikken op til vurdering én gang om året. Der foretages også en vurdering, når der er indtruffet en væsentlig ændring, som påvirker administrationsselskabets evne til fortsat at opnå det bedst mulige resultat for det administrerede investeringsinstitut.
5. Administrationsselskaberne skal kunne dokumentere, at de har udført ordrer på investeringsinstitutternes vegne i overensstemmelse med administrationsselskabets udførelsespolitik.
Artikel 26
Formidling af ordrer til andre enheder om at handle på investeringsinstitutters vegne
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne handler i de administrerede investeringsinstitutters interesse, når de ved forvaltning af deres porteføljer formidler ordrer til andre enheder om at handle på de administrerede investeringsinstitutters vegne.
2. Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne træffer alle rimelige foranstaltninger for at opnå det bedst mulige resultat for investeringsinstitutterne under hensyntagen til pris, omkostninger, hurtighed, gennemførelses- og afregningssandsynlighed, omfang, art og andre eventuelle overvejelser med relevans for udførelsen af ordren. Sådanne faktorers relative betydning afgøres under henvisning til artikel 25, stk. 2.
Derfor udformer og gennemfører administrationsselskaberne en politik, der sætter dem i stand til at opfylde kravet i første afsnit. I denne politik defineres for så vidt angår hver type instrument de enheder, hos hvem ordren kan placeres. Administrationsselskabet indgår kun i udførelsesordninger, hvis ordningerne opfylder kravene i denne artikel. Administrationsselskaberne stiller passende oplysninger til rådighed for deltagerne om den politik, der er udformet i overensstemmelse med dette stykke, og om eventuelle væsentlige ændringer af denne politik.
3. Administrationsselskaberne kontrollerer med jævne mellemrum, hvor effektiv den politik, der er udformet i overensstemmelse med stk. 2, er, navnlig for så vidt angår kvaliteten af ordreudførelsen hos de enheder, der er identificeret i denne politik, og korrigerer i fornødent omfang mangler.
Administrationsselskaberne tager ligeledes politikken op til vurdering én gang om året. Der foretages også en vurdering, når der er indtruffet en væsentlig ændring, som påvirker administrationsselskabets evne til fortsat at opnå det bedst mulige resultat for det administrerede investeringsinstitut.
4. Administrationsselskaberne skal kunne dokumentere, at de har formidlet ordrer på investeringsinstitutternes vegne i overensstemmelse med den politik, der er udformet i overensstemmelse med stk. 2.
AFDELING 4
Behandling af ordrer
Artikel 27
Generelle principper
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører og anvender procedurer og ordninger, som sikrer en øjeblikkelig, redelig og hurtig udførelse af porteføljetransaktioner på investeringsinstitutternes vegne.
De procedurer og ordninger, som administrationsselskaberne anvender, skal opfylde følgende betingelser:
a)
sikre, at ordrer, der udføres på investeringsinstitutternes vegne, registreres og allokeres omgående og nøjagtigt
b)
sikre udførelse af ellers sammenlignelige ordrer fra investeringsinstitutter fortløbende og omgående, medmindre ordrens art eller de gældende markedsbetingelser umuliggør dette, eller det strider mod investeringsinstituttets interesser.
Finansielle instrumenter eller pengebeløb tilhørende kunder, der er modtaget ved afregningen af den udførte ordre, skal omgående og korrekt indsættes på det pågældende investeringsinstituts konto.
2. Et administrationsselskab må ikke misbruge oplysninger vedrørende ikke-udførte ordrer fra investeringsinstitutter og skal træffe alle rimelige foranstaltninger for at forhindre misbrug af disse oplysninger af nogen af dets relevante personer.
Artikel 28
Aggregering og allokering af handelsordrer
1. Medlemsstaterne tillader ikke, at administrationsselskaberne udfører en ordre fra et investeringsinstitut, der aggregeres med en ordre fra et andet investeringsinstitut eller en anden kunde eller med en transaktion for egen regning, medmindre følgende betingelser er opfyldt:
a)
Det skal være usandsynligt, at en aggregering af ordrerne overordnet vil være til ulempe for noget investeringsinstitut eller nogen kunde, hvis ordre indgår heri.
b)
Selskabet skal fastlægge og følge en ordreallokeringspolitik, der giver mulighed for en tilstrækkelig rimelig allokering af aggregerede ordrer, herunder hvordan ordrernes omfang og pris har betydning for allokeringer og behandlingen af delvis udførte ordrer.
2. Medlemsstaterne sikrer, at når et administrationsselskab aggregerer en ordre fra et investeringsinstitut med en eller flere ordrer fra andre investeringsinstitutter eller kunder, og den aggregerede ordre kun delvis udføres, allokerer selskabet de dermed forbundne handler i overensstemmelse med sin ordreallokeringspolitik.
3. Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne, der har aggregeret transaktioner for egen regning med en eller flere ordrer fra investeringsinstitutter eller andre kunder, ikke allokerer de dermed forbundne handler, således at det er til ugunst for investeringsinstituttet eller en anden kunde.
4. Medlemsstaterne kræver, at når et administrationsselskab aggregerer en ordre fra et investeringsinstitut eller en anden kunde med en transaktion for egen regning, og den aggregerede ordre kun delvis udføres, allokerer selskabet de dermed forbundne handler til investeringsinstituttet eller den anden kunde frem for selskabet.
Hvis et administrationsselskab imidlertid er i stand til at fremlægge tilstrækkelige beviser over for investeringsselskabet eller den anden kunde for, at det uden denne aggregering ikke ville have kunnet udføre ordren på lige så fordelagtige vilkår, om overhovedet, kan det allokere transaktionen for egen regning forholdsmæssigt i overensstemmelse med den politik, der er omhandlet i stk. 1, litra b).
AFDELING 5
Tilskyndelser
Artikel 29
Sikring af investeringsinstitutters interesser
1. Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne ikke anses for at handle ærligt, redeligt og professionelt i investeringsinstitutternes interesse, hvis de ved investeringsforvaltning og administration for et investeringsinstitut betaler eller modtager gebyr, provision eller naturalieydelser, bortset fra:
a)
gebyrer, provisioner eller naturalieydelser, der betales eller gives til eller af investeringsinstituttet eller en person på investeringsinstituttets vegne
b)
gebyrer, provisioner eller naturalieydelser, der betales eller gives til eller af tredjemand eller en person, der handler på tredjemands vegne, hvis følgende betingelser er opfyldt:
i)
Investeringsinstituttet er klart blevet oplyst om, at der foreligger et gebyr, en provision eller en naturalieydelse, eller hvis det ikke er muligt at konstatere beløbets størrelse, hvilken metode der er anvendt til beregning heraf, på en omfattende, nøjagtig og forståelig måde, før den pågældende service er ydet.
ii)
Betalingen af gebyr eller provision eller leveringen af naturalieydelser skal øge kvaliteten af den tjeneste, der ydes til investeringsinstituttet, og må ikke forhindre administrationsselskabet i at overholde sin pligt til at handle i investeringsinstituttets interesse
c)
egentlige gebyrer, som gør det muligt eller er nødvendige for at få ydet den relevante service, herunder opbevaringsgebyrer, afviklings- og vekslingsgebyrer, lovbestemte afgifter og salærer, og som på grund af deres art ikke kan give anledning til interessekonflikter med administrationsselskabets pligt til at handle ærligt, redeligt og professionelt i investeringsinstitutternes interesse.
2. Medlemsstaterne tillader i medfør af stk. 1, litra b), nr. i), at et administrationsselskab i resuméform oplyser om væsentlige vilkår i sine ordninger vedrørende gebyrer, provisioner og naturalieydelser, såfremt administrationsselskabet forpligter sig til at give yderligere detaljer på forespørgsel fra deltageren, og det overholder denne forpligtelse.
KAPITEL V
SÆRLIGE ASPEKTER VED STANDARDAFTALEN MELLEM EN DEPOSITAR OG ET ADMINISTRATIONSSELSKAB
(Artikel 23, stk. 5, og artikel 33, stk. 5, i direktiv 2009/65/EF)
Artikel 30
Aspekter ved de procedurer, som aftaleparterne skal følge
Medlemsstaterne kræver, at depositaren og administrationsselskabet, i dette kapitel benævnt »aftaleparterne«, sikrer, at den skriftlige aftale, jf. enten artikel 23, stk. 5, eller artikel 33, stk. 5, i direktiv 2009/65/EF, mindst omfatter følgende særlige aspekter ved de ydelser, som aftaleparterne leverer, og de procedurer, som aftaleparterne skal følge:
a)
en beskrivelse af de procedurer, herunder procedurerne for opbevaring, der skal indføres for de af investeringsinstituttets forskellige typer aktiver, som overdrages til depositaren
b)
en beskrivelse af de procedurer, der skal følges, hvis administrationsselskabet har til hensigt at ændre investeringsinstituttets fondsbestemmelser eller prospekt, med en præcisering af, hvornår depositaren bør informeres, og i hvilke tilfælde der kræves forudgående godkendelse fra depositaren, inden ændringen kan foretages
c)
en beskrivelse af de midler og procedurer, som depositaren skal anvende til at overdrage administrationsselskabet alle de oplysninger, som administrationsselskabet har behov for til at varetage sine opgaver, bl.a. en beskrivelse af de midler og procedurer, som er knyttet til udøvelse af eventuelle rettigheder i forbindelse med finansielle instrumenter, og de midler og procedurer, der anvendes for at sikre, at administrationsselskabet og investeringsinstituttet har rettidig adgang til præcise oplysninger om investeringsinstituttets regnskaber
d)
en beskrivelse af de midler og procedurer, som giver depositaren adgang til alle de oplysninger, som depositaren har behov for til at varetage sine opgaver
e)
en beskrivelse af de procedurer, som sætter depositaren i stand til at undersøge administrationsselskabets adfærd og vurdere de overdragede oplysningers kvalitet, bl.a. ved hjælp af besøg på stedet
f)
en beskrivelse af de procedurer, som sætter administrationsselskabet i stand til at vurdere depositarens resultater i forhold til depositarens kontraktmæssige forpligtelser.
Artikel 31
Aspekter ved udveksling af oplysninger og krav om fortrolighed og forebyggelse af hvidvaskning af penge
1. Medlemsstaterne kræver, at aftaleparterne sikrer, at aftalen, jf. enten artikel 23, stk. 5, eller artikel 33, stk. 5, i direktiv 2009/65/EF, mindst omfatter følgende aspekter ved udveksling af oplysninger og krav om fortrolighed og forebyggelse af hvidvaskning af penge:
a)
en fortegnelse over alle de oplysninger, som investeringsinstituttet, dets administrationsselskab og depositaren skal udveksle om tegning, indløsning, udstedelse, mortifikation og tilbagekøb af investeringsinstituttets andele
b)
de krav, der stilles til aftalepartnerne, om fortrolighed
c)
oplysninger om aftaleparternes opgaver og ansvarsområder i forhold til kravet om at forebygge hvidvaskning af penge og bekæmpe finansiering af terrorisme, hvis det er relevant.
2. Kravene i stk. 1, litra b), udformes således, at de hverken hindrer de kompetente myndigheder i administrationsselskabets hjemland eller de kompetente myndigheder i investeringsinstituttets hjemland i at få adgang til relevante dokumenter og oplysninger.
Artikel 32
Aspekter ved udpegning af tredjemænd
Medlemsstaterne kræver, at hvis depositaren eller administrationsselskabet har til hensigt at udpege tredjemænd til at varetage deres respektive opgaver, sikrer begge aftaleparter, jf. enten artikel 23, stk. 5, eller artikel 33, stk. 5, i direktiv 2009/65/EF, at den pågældende aftale mindst omfatter følgende særlige aspekter:
a)
et tilsagn fra begge aftaleparter om med jævne mellemrum at give nærmere oplysninger om eventuelle tredjemænd udpeget af depositaren eller administrationsselskabet til at varetage deres respektive opgaver
b)
et tilsagn om, at den ene part efter anmodning fra den anden giver oplysninger om de kriterier, der er lagt til grund for udvælgelse af tredjemand, og om de skridt, der er taget til at føre tilsyn med de aktiviteter, som den udvalgte tredjemand udfører
c)
en erklæring om, at depositarens ansvar, jf. artikel 24 eller 34 i direktiv 2009/65/EF, ikke berøres af, at depositaren overdrager opbevaringen af aktiverne eller en del heraf til tredjemand.
Artikel 33
Aspekter ved eventuelle ændringer og opsigelse af aftalen
Medlemsstaterne kræver, at aftaleparterne, jf. enten artikel 23, stk. 5, eller artikel 33, stk. 5, i direktiv 2009/65/EF, sikrer, at den pågældende aftale mindst omfatter følgende særlige aspekter ved eventuelle ændringer og opsigelse af aftalen:
a)
aftalens gyldighedsperiode
b)
betingelserne for, at aftalen kan ændres eller opsiges
c)
betingelserne for at muliggøre overdragelse til en anden depositar, og i tilfælde af sådan overdragelse den procedure, depositaren anvender til at fremsende alle relevante oplysninger til den anden depositar.
Artikel 34
Lovvalg
Medlemsstaterne kræver, at aftaleparterne, jf. enten artikel 23, stk. 5, eller artikel 33, stk. 5, i direktiv 2009/65/EF, angiver, at lovgivningen i investeringsinstituttets hjemland finder anvendelse på den pågældende aftale.
Artikel 35
Elektronisk dataoverførsel
Hvis aftaleparterne, jf. enten artikel 23, stk. 5, eller artikel 33, stk. 5, i direktiv 2009/65/EF, accepterer, at der gøres brug af elektronisk dataoverførsel i forbindelse med en del af eller alle oplysningerne, kræver medlemsstaterne, at en sådan aftale indeholder bestemmelser om registrering af sådanne oplysninger.
Artikel 36
Aftalens rækkevidde
Medlemsstaterne kan tillade, at aftalen, jf. enten artikel 23, stk. 5, eller artikel 33, stk. 5, i direktiv 2009/65/EF, omfatter mere end et investeringsinstitut, som administreres af administrationsselskabet. I så fald indeholder aftalen en fortegnelse over de investeringsinstitutter, den omfatter.
Artikel 37
Serviceniveauaftale
Medlemsstaterne tillader aftaleparterne at give nærmere oplysninger om de midler og procedurer, der er omhandlet i artikel 30, litra c) og d), enten i aftalen, jf. enten artikel 23, stk. 5, eller artikel 33, stk. 5, i direktiv 2009/65/EF, eller i en særskilt skriftlig aftale.
KAPITEL VI
RISIKOSTYRING
(Artikel 51, stk. 1, i direktiv 2009/65/EF)
AFDELING 1
Risikostyringsstrategi og risikomåling
Artikel 38
Risikostyringsstrategi
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører, gennemfører og til enhver tid har en passende og veldokumenteret risikostyringsstrategi, som identificerer de risici, de administrerede investeringsinstitutter udsættes eller kan udsættes for.
Risikostyringsstrategien skal omfatte de procedurer, som er nødvendige for at sætte administrationsselskabet i stand til for hvert af de administrerede investeringsinstitutter at vurdere det pågældende investeringsinstituts eksponering i forhold til markeds-, likviditets- og modpartsrisici samt investeringsinstituttets eksponering i forhold til alle andre risici, herunder operationelle risici, som kan være af afgørende betydning for de enkelte administrerede investeringsinstitutter.
Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne mindst beskriver følgende aspekter ved risikostyringsstrategien:
a)
de teknikker, redskaber og ordninger, der gør det muligt for dem at opfylde kravene i artikel 40 og 41
b)
ansvarsfordelingen i administrationsselskabet med hensyn til risikostyring.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at risikostyringsstrategien, jf. stk. 1, omhandler betingelserne, indholdet og hyppigheden for de beretninger, som risikostyringsfunktionen, jf. artikel 12, aflægger til bestyrelsen og til den øverste ledelse samt, hvis det er hensigtsmæssigt, til tilsynsfunktionen.
3. Med henblik på stk. 1 og 2 sikrer medlemsstaterne, at administrationsselskaberne tager hensyn til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af deres forretninger og af de investeringsinstitutter, de administrerer.
Artikel 39
Vurdering af samt tilsyn med og kontrol af risikostyringsstrategien
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne skal vurdere, føre tilsyn med og med jævne mellemrum kontrollere:
a)
om risikostyringsstrategien og de ordninger, processer og teknikker, der er omhandlet i artikel 40 og 41, er passende og effektive
b)
i hvilket omfang administrationsselskabet overholder risikostyringsstrategien og de ordninger, processer og teknikker, der er omhandlet i artikel 40 og 41
c)
om de foranstaltninger, der træffes for at afhjælpe eventuelle mangler ved gennemførelsen af risikostyringsprocessen, er passende og effektive.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne underretter de kompetente myndigheder i deres hjemland om eventuelle væsentlige ændringer ved risikostyringsprocessen.
3. Medlemsstaterne sikrer, at kravene i stk. 1 kontrolleres af de kompetente myndigheder i administrationsselskabets hjemland løbende, og når der gives tilladelse.
AFDELING 2
Risikostyringsprocesser, modpartsrisikoeksponering og udstederkoncentration
Artikel 40
Risikomåling og -styring
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne vedtager passende og effektive ordninger, processer og teknikker med henblik på:
a)
til enhver tid at måle og styre de risici, som de administrerede investeringsinstitutter er eller kan blive udsat for
b)
at sikre overensstemmelse med grænserne for samlet eksponering og modpartsrisiko, jf. artikel 41 og 43.
Ordningerne, processerne og teknikkerne skal stå i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af administrationsselskabernes forretninger og de investeringsinstitutter, som de administrerer, og være i overensstemmelse med investeringsinstitutternes risikoprofil.
2. Med henblik på stk. 1 kræver medlemsstaterne, at administrationsselskaberne træffer følgende foranstaltninger for hvert af de investeringsinstitutter, som de administrerer:
a)
indfører de ordninger, processer og teknikker vedrørende risikomåling, som er nødvendige for at sikre, at de risici, der er forbundet med indtagne positioner, og deres bidrag til den samlede risikoprofil, måles præcist på grundlag af forsvarlige og pålidelige data, og at ordningerne, processerne og teknikkerne vedrørende risikomåling er dokumenteret i passende omfang
b)
når det er relevant, med jævne mellemrum foretager »back tests« med henblik på at efterprøve gyldigheden af risikomålingsordningerne, som omfatter modelbaserede prognoser og skøn
c)
når det er relevant, med jævne mellemrum foretager »stress tests« og scenarieanalyser for at tage højde for risici som følge af eventuelt ændrede markedsbetingelser, som kan få negative følger for investeringsinstitutterne
d)
indfører, gennemfører og til enhver tid har et veldokumenteret system med interne grænser i forbindelse med de foranstaltninger, som anvendes til at styre og kontrollere de relevante risici for hvert enkelt investeringsinstitut, under hensyntagen til alle de risici, som kan være af væsentlig betydning for investeringsinstitutter, jf. artikel 38, og idet de sikrer overensstemmelse med investeringsinstituttets risikoprofil
e)
sikrer, at det nuværende risikoniveau er i overensstemmelse med risikogrænsesystemet, jf. litra d), for hvert enkelt investeringsinstitut
f)
indfører, gennemfører og til enhver tid har passende procedurer, som i tilfælde af faktiske eller forventede overskridelser af investeringsinstitutternes risikogrænser, medfører rettidige afhjælpende foranstaltninger i deltagernes interesse.
3. Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne anvender en passende proces til likviditetsrisikostyring med henblik på at sikre, at hvert af de administrerede investeringsinstitutter til enhver tid er i overensstemmelse med artikel 84, stk. 1, i direktiv 2009/65/EF.
Administrationsselskaberne foretager, hvis det er hensigtsmæssigt, »stress tests«, som gør det muligt at vurdere investeringsinstitutternes likviditetsrisici under ekstraordinære omstændigheder.
4. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at for hvert administreret investeringsinstitut er likviditetsprofilen for investeringsinstituttets investeringer forenelig med den indløsningspolitik, som er fastlagt i fondsbestemmelserne, i vedtægterne eller i prospektet.
Artikel 41
Beregning af samlet eksponering
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne beregner et administreret investeringsinstituts samlede eksponering, jf. artikel 51, stk. 3, i direktiv 2009/65/EF, som en af følgende størrelser:
a)
den øgede eksponering og gearing tilvejebragt af det administrerede investeringsinstituttet ved brug af afledte finansielle instrumenter, herunder indbyggede derivater, jf. artikel 51, stk. 3, fjerde afsnit, i direktiv 2009/65/EF, som ikke må overstige den samlede nettoværdi af investeringsinstituttets aktiver
b)
markedsrisikoen for investeringsinstituttets portefølje.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne beregner investeringsinstitutters samlede eksponering mindst én gang om dagen.
3. Medlemsstaterne kan tillade administrationsselskaberne at beregne den samlede eksponering ved brug af forpligtelsesmetoden, »value at risk-metoden« eller andre avancerede risikomålingsmetodologier, hvis det er hensigtsmæssigt. Med henblik på denne bestemmelse forstås ved »value at risk« et mål for det maksimale forventede tab ved et givet konfidensniveau i en bestemt tidsperiode.
Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at den metode, der vælges til at måle den samlede eksponering, er passende under hensyn til investeringsinstituttets investeringsstrategi og den type afledte finansielle instrumenter, der anvendes, og deres kompleksitet, samt hvor stor en del af investeringsinstituttets portefølje, der omfatter afledte finansielle instrumenter.
4. Hvis investeringsinstitutter, jf. artikel 51, stk. 2, i direktiv 2009/65/EF, anvender teknikker og instrumenter, herunder genkøbsaftaler eller udlånstransaktioner i værdipapirer, med henblik på at tilvejebringe yderligere gearing eller eksponering i forhold til markedsrisici, kræver medlemsstaterne, at administrationsselskaberne tager hensyn til disse transaktioner ved beregning af den samlede eksponering.
Artikel 42
Forpligtelsesmetoden
1. Hvis forpligtelsesmetoden anvendes til at beregne den samlede eksponering, kræver medlemsstaterne, at administrationsselskaberne gør brug af metoden i forbindelse med positionerne i alle de afledte finansielle instrumenter, herunder indbyggede derivater, jf. artikel 51, stk. 3, fjerde afsnit, i direktiv 2009/65/EF, uanset om metoden anvendes som led i investeringsinstituttets generelle investeringspolitik, med henblik på risikobegrænsning eller med henblik på effektiv porteføljeforvaltning, jf. artikel 51, stk. 2, i nævnte direktiv.
2. Hvis forpligtelsesmetoden anvendes til at beregne den samlede eksponering, kræver medlemsstaterne, at administrationsselskaberne omregner positionerne i de enkelte afledte finansielle instrumenter til markedsværdien for en tilsvarende position i det pågældende derivats underliggende aktiv (standardforpligtelsesmetoden).
Medlemsstaterne kan give administrationsselskaberne tilladelse til at anvende andre beregningsmetoder, som svarer til standardforpligtelsesmetoden.
3. Medlemsstaterne kan give administrationsselskaberne tilladelse til at tage hensyn til netting- og hedgingordninger, når de beregner den samlede eksponering, forudsat at disse ordninger ikke tilsidesætter umiddelbare og væsentlige risici og medfører en tydelig begrænsning af risikoeksponeringen.
4. Hvis brug af afledte finansielle instrumenter ikke øger investeringsinstituttets eksponering, er det ikke nødvendigt at medtage den underliggende eksponering i forpligtelsesberegningen.
5. Når forpligtelsesmetoden anvendes, er det ikke nødvendigt at medtage midlertidige låneaftaler indgået på investeringsinstitutters vegne, jf. artikel 83 i direktiv 2009/65/EF, i beregningen af den samlede eksponering.
Artikel 43
Modpartsrisiko og udstederkoncentration
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at modpartsrisici som følge af OTC-derivater er omfattet af grænserne i artikel 52 i direktiv 2009/65/EF.
2. Når investeringsinstitutters eksponering i forhold til modparter beregnes i overensstemmelse med grænserne i artikel 52, stk. 1, i direktiv 2009/65/EF, anvender administrationsselskaberne den positive løbende afregningsværdi i kontrakten om OTC-derivater med den pågældende modpart.
Administrationsselskaberne kan modregne investeringsinstitutters derivatpositioner med den samme modpart, forudsat at de ad rettens vej kan håndhæve nettingaftaler med modparten på investeringsinstituttets vegne. Netting er kun tilladt i forbindelse med OTC-derivater med den samme modpart og ikke i forhold til anden eksponering, som investeringsinstituttet eventuelt har i forhold til den samme modpart.
3. Medlemsstater kan give administrationsselskaberne tilladelse til mod sikkerhedsstillelse at begrænse investeringsinstitutters eksponering i forhold til en modpart i forbindelse med OTC-derivattransaktioner. Den sikkerhedsstillelse, der modtages, skal være tilstrækkelig likvid, således at den kan sælges omgående til en pris, som ligger tæt på værdiansættelsen før salg.
4. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne tager hensyn til sikkerhedsstillelse ved beregning af eksponering i forhold til modpartsrisici, jf. artikel 52, stk. 1, i direktiv 2009/65/EF, når administrationsselskabet overdrager OTC-modparten sikkerhedsstillelse på investeringsinstituttets vegne. Det er ved netting kun muligt at tage hensyn til sikkerhedsstillelse, som overdrages, hvis administrationsselskabet ad rettens vej kan håndhæve nettingaftalerne med den pågældende modpart på investeringsinstituttets vegne.
5. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne beregner grænser for udstederkoncentration, jf. artikel 52 i direktiv 2009/65/EF, på grundlag af den underliggende eksponering, som er tilvejebragt ved brug af afledte finansielle instrumenter, i henhold til forpligtelsesmetoden.
6. For så vidt angår eksponering som følge af OTC-derivattransaktioner, jf. artikel 52, stk. 2, i direktiv 2009/65/EF, kræver medlemsstaterne, at administrationsselskaberne i beregningen medtager enhver eksponering i forhold til modpartsrisici i forbindelse med OTC-derivater.
AFDELING 3
Procedurer til ansættelse af OTC-derivaters værdi
Artikel 44
Procedurer til ansættelse af OTC-derivaters værdi
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne verificerer, om investeringsinstitutters eksponeringer i forhold til OTC-derivater er tillagt rimelige værdier, som ikke kun bygger på modparternes markedsnoteringer i forbindelse med OTC-transaktioner, og som opfylder kriterierne i artikel 8, stk. 4, i direktiv 2007/16/EF.
2. Med henblik på stk. 1 indfører, gennemfører og har administrationsselskaberne til enhver tid ordninger og procedurer, som sikrer en passende, gennemsigtig og rimelig værdiansættelse af investeringsinstitutters eksponeringer i forhold til OTC-derivater.
Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at OTC-derivaters rimelige værdi underkastes en passende, nøjagtig og uafhængig vurdering.
Ordningerne og procedurerne til værdiansættelse skal være passende og stå i et rimeligt forhold til de berørte OTC-derivaters art og kompleksitet.
Administrationsselskaberne skal opfylde kravene i artikel 5, stk. 2, og i artikel 23, stk. 4, andet afsnit, når ordninger og procedurer til værdiansættelse af OTC-derivater indebærer, at tredjemand udfører visse aktiviteter.
3. Med henblik på stk. 1 og 2 tillægges risikostyringsfunktionen særlige opgaver og ansvarsområder.
4. Ordningerne og procedurerne til værdiansættelse i stk. 2 skal være dokumenteret i tilstrækkeligt omfang.
AFDELING 4
Fremsendelse af oplysninger om afledte instrumenter
Artikel 45
Rapporter om afledte instrumenter
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne mindst én gang om året forelægger de kompetente myndigheder i hjemlandet rapporter med oplysninger, som giver et retvisende billede af de typer afledte instrumenter, som anvendes til de enkelte administrerede investeringsinstitutter, de underliggende risici, de kvantitative grænser og de metoder, som er valgt til at vurdere de risici, der er forbundet med derivattransaktioner.
2. Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder i administrationsselskabets hjemland kontrollerer, om oplysningerne i stk. 1 foreligger regelmæssigt og er fuldstændige, og at de har mulighed for at intervenere, hvis det er passende.
KAPITEL VII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 46
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30. juni 2011. De tilsender straks Kommissionen disse bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv.
Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 47
Ikrafttrædelse
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 48
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 1. juli 2010.
32010L0043
L 176/42
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
01.07.2010.
DIREKTIVA KOMISIJE 2010/43/EU
od 1. srpnja 2010.
o provedbi Direktive 2009/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu organizacijskih zahtjeva, sukoba interesa, poslovanja, upravljanja rizicima i sadržaja sporazuma između depozitara i društva za upravljanje
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2009/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na subjekte za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS) (1), a posebno njezin članak 12. stavak 3., članak 14. stavak 2., članak 23. stavak 6., članak 33. stavak 6. i članak 51. stavak 4.
budući da:
(1)
Potrebno je u najvećoj mjeri uskladiti pravila i terminologiju vezanu uz organizacijske zahtjeve, sukobe interesa i poslovanje sa standardima koji su u području financijskih usluga uvedeni Direktivom 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o tržištima financijskih instrumenata kojom se izmjenjuju Direktiva Vijeća 85/611/EEZ i 93/6/EEZ i Direktiva 2000/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te stavlja izvan snage Direktiva Vijeća 93/22/EEZ (2) te Direktiva Komisije 2006/73/EZ od 10. kolovoza 2006. o provedbi Direktive 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s organizacijskim zahtjevima i uvjetima poslovanja investicijskih društava i izraza definiranih za potrebe te Direktive (3). Takvo usklađivanje, uzimajući u obzir posebnosti poslovanja koje se odnosi na upravljanje zajedničkim portfeljem, omogućilo bi postizanje jednakih standarda ne samo između različitih sektora financijskih usluga, već i šire, u okviru poslova upravljanja imovinom, s obzirom da su neke države članice već prenijele određene zahtjeve Direktive 2006/73/EZ na društva za upravljanje UCITS-ima.
(2)
Primjereno je donijeti ta pravila u obliku direktive kako bi se omogućilo usklađivanje provedbenih odredbi s posebnostima određenog tržišta i pravnog sustava pojedine države članice. Direktiva će također omogućiti najvišu razinu usklađenosti sa sustavom koji je nastao Direktivom 2006/73/EZ.
(3)
Iako su načela propisana ovom Direktivom općenito značajna za sva društva za upravljanje, ona su dovoljno fleksibilna kako bi osigurala da su njihova primjena i nadzor takve primjene koji provode nadležna tijela razmjerni i da vode računa o vrsti, opsegu, i složenosti poslovanja društva za upravljanje i raznolikost društava koje spadaju u područje primjene Direktive 2009/65/EZ, kao i o raznolikosti različitih UCITS-a kojima može upravljati neko društvo za upravljanje.
(4)
U mjeri u kojoj to dozvoljava nacionalno pravo, društva za upravljanje trebala bi imati mogućnost povjeriti trećim osobama neke od svojih aktivnosti. Provedbena pravila trebala bi glasiti u skladu s tim. Društvo za upravljanje trebalo bi postupati s dužnom pažnjom pri određivanju da li se, s obzirom na prirodu poslova koji bi se povjerili trećim osobama, društvo koje obavlja navedene aktivnosti može smatrati kvalificiranim i sposobnim za preuzimanje poslova o kojima je riječ. Stoga bi treća osoba morala ispunjavati sve organizacijske zahtjeve i zahtjeve u vezi sukoba interesa u pogledu aktivnosti koju će obavljati. Slijedom toga, društvo za upravljanje bi također trebalo provjeriti da je treća osoba poduzela primjerene mjere radi usklađenosti s navedenim zahtjevima, te bi trebalo učinkovito pratiti usklađenost trećih osoba s navedenim zahtjevima. Kad je osoba kojoj su delegirani poslovi odgovorna za primjenu pravila kojima se uređuju delegirani poslovi, istovjetni organizacijski zahtjevi i zahtjevi u vezi sukoba interesa primjenjuju se na praćenje delegiranih poslova. Društvo za upravljanje bi trebalo pri određivanju kvalificiranosti i sposobnosti trećih osoba, uz dužnu pažnju, uzeti u obzir činjenicu da se na treće osobe kojima su poslovi delegirani često primjenjuje Direktiva 2004/39/EZ.
(5)
Kako bi se izbjegla primjena različitih standarda na društva za upravljanje i društva za investicije koja nisu odabrala društvo za upravljanje, ova posljednja trebaju podlijegati istim pravilima poslovanja i odredbama u vezi sukoba interesa i upravljanja rizicima kao i društva za upravljanje. Stoga se pravila ove Direktive o administrativnim postupcima i mehanizmima unutarnje kontrole primjenjuju, kao pitanje dobre prakse, kako na društva za upravljanje tako i na društva za investicije koja nisu odabrala društvo za upravljanje, vodeći računa o načelu proporcionalnosti.
(6)
Direktiva 2009/65/EZ zahtijeva od društava za upravljanje da raspolažu odgovarajućim administrativnim postupcima. U cilju ispunjavanja ovog zahtjeva, društva za upravljanje trebala bi uspostaviti dobro dokumentiranu organizacijsku strukturu u kojoj su jasno dodijeljene odgovornosti i u kojoj je osiguran dobar protok informacija između svih uključenih strana. Društva za upravljanje moraju također uspostaviti sustave zaštite informacija i osiguranja kontinuiteta poslovanja koji im omogućuju izvršavanje obveza u slučajevima kad njihove aktivnosti obavljaju treće osobe.
(7)
Društva za upravljanje također trebaju održavati potrebne resurse, posebno zaposliti osoblje s odgovarajućim kvalifikacijama, znanjem i iskustvom, kako bi mogla ispunjavati svoje dužnosti.
(8)
Što se tiče sigurnosti postupaka obrade podataka i obveze da se rekonstruiraju sve transakcije koje uključuju UCITS, društvo za upravljanje trebalo bi imati uspostavljene mjere koje omogućuju pravodobno i pravilno evidentiranje svake transakcije izvršene u ime UCITS-a.
(9)
Računovodstvo je jedno od ključnih područja u upravljanju UCITS-ima. Stoga je od najveće važnosti da računovodstveni postupci budu detaljnije utvrđeni u provedbenom zakonodavstvu. Ova Direktiva stoga treba podupirati načela koja omogućuju izravno utvrđivanje sve imovine i obveza UCITS-a ili njegovih investicijskih dijelova i vođenje odvojenih računa. Osim toga, kad postoje različite klase dionica koje, na primjer, ovise o visini naknade za upravljanje, trebalo bi biti moguće izravno izvući neto vrijednost imovine tih različitih klasa iz računovodstvene evidencije.
(10)
Jasna podjela odgovornosti između višeg rukovodstva i nadzorne funkcije važna je za provođenje odgovarajućih mehanizama unutarnje kontrole, što se zahtijeva Direktivom 2009/65/EZ. To podrazumijeva da više rukovodstvo treba biti odgovorno za provođenje opće investicijske politike, kako je to navedeno u Uredbi Komisije (EU) br. 583/2010 od 1. srpnja 2010. o provedbi Direktive 2009/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ključnim informacijama za ulagatelje i uvjetima koje je potrebno ispuniti prilikom dostavljanja ključnih informacija ulagateljima ili prospekta na trajnom mediju koji nije papir ili putem internetske stranice (4). Više rukovodstvo treba također zadržati odgovornost za investicijske strategije koje su opći pokazatelji strateške raspodjele imovine UCITS-a, kao i za investicijske tehnike koje su potrebne za primjereno i učinkovito provođenje investicijske politike. Jasna podjela odgovornosti također treba osigurati postojanje primjerene kontrole koja osigurava da je imovina UCITS-a uložena u skladu s pravilima fonda ili dokumentima o osnivanju s ciljem poštovanja važećih pravnih odredbi i ograničenja u vezi s rizikom svakog UCITS-a. Podjela odgovornosti treba biti u skladu s ulogom i odgovornostima višega rukovodstva i nadzorne funkcije na temelju važećeg nacionalnog zakonodavstva i kodeksa korporativnog upravljanja. Moguće je da više rukovodstvo uključuje neke ili sve članove uprave.
(11)
Kako bi se osiguralo da društvo za upravljanje raspolaže primjerenim kontrolnim mehanizmima, nužna je trajna funkcija praćenja usklađenosti i funkcija unutarnje revizije. Funkcija praćenja usklađenosti treba biti određena na takav način da osigurava da se može otkriti svaki rizik neispunjavanja obveza društva za upravljanje na temelju Direktive 2009/65/EZ. Funkcija unutarnje revizije treba biti usmjerena na potvrđivanje i procjenu različitih kontrolnih postupaka i administrativnih mjera koje je uspostavilo društvo za upravljanje.
(12)
Nužno je omogućiti društvima za upravljanje određenu fleksibilnost prilikom strukturiranja organizacije vlastitog upravljanja rizicima. Kad nije primjereno niti razmjerno raspolagati odvojenom funkcijom upravljanja rizicima, društvo za upravljanje bi ipak trebalo biti u mogućnosti dokazati da posebne mjere zaštite protiv sukoba interesa omogućuju neovisno provođenje aktivnosti upravljanja rizicima.
(13)
Direktiva 2009/65/EZ obvezuje društva za upravljanje da donesu pravila o osobnim transakcijama. U skladu s Direktivom 2006/73/EZ, društva za upravljanje trebaju spriječiti svoje zaposlenike kod kojih postoji sukob interesa ili koji posjeduju povlaštenu informaciju u smislu Direktive 2003/6/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o trgovanju na temelju povlaštenih informacija i manipuliranju tržištem (zlouporaba tržišta) (5), da zaključuju osobne transakcije koje su posljedica zlouporabe informacija koje su pribavili izvršavajući svoju profesionalnu djelatnost.
(14)
Direktiva 2009/65/EZ zahtijeva od društava za upravljanje da osiguraju da se svaka transakcija u portfelju UCITS-a može rekonstruirati prema svome porijeklu, uključenim stranama, vrsti te vremenu i mjestu izvršenja. Stoga je potrebno odrediti zahtjeve za evidentiranje transakcija u portfelju te zahtjeva za upis i isplatu.
(15)
Direktiva 2009/65/EZ zahtijeva od društava za upravljanje UCITS-ima da imaju uspostavljenje prikladne mehanizme kako bi se osiguralo pravedno postupanje UCITS-ima u slučaju neizbježnih sukoba interesa. Stoga društva za upravljanje trebaju u takvim slučajevima osigurati da više rukovodstvo ili drugo nadležno unutarnje tijelo društva za upravljanje budu odmah obaviješteni kako bi mogli donijeti odluke nužne za osiguranje pravednog postupanja za UCITS-e i njihove imatelje udjela.
(16)
Od društava za upravljanje bi trebalo zahtijevati da donesu, primjenjuju i održavaju učinkovitu i primjerenu strategiju za ostvarivanje prava glasa koja su povezana s financijskim instrumentima koje drže UCITS-i kojima ona upravljaju, s ciljem osiguranja da se ta prava ostvaruju isključivo u korist UCITS-a. Informacije koje se odnose na strategiju i njenu primjenu trebaju biti dostupne ulagateljima, uključujući i putem internetskih stranica. Ovisno o slučaju, odluka da se ne koriste prava glasa može se u određenim okolnostima smatrati odlukom u isključivu korist UCITS-a, ovisno o investicijskoj strategiji. Međutim, ne smije biti isključena mogućnost da društvo za investicije samo glasa ili da dā svom društvu za upravljanje posebne upute za glasanje.
(17)
Obveza obavješćivanja višeg rukovodstva ili drugog nadležnog unutarnjeg tijela društva za upravljanje kako bi donijeli potrebne odluke, ne smije ograničiti obveze društava za upravljanje i UCITS-a da prijave, na primjer u svojim periodičkim izvješćima, situacije u kojima organizacijske i administrativne mjere u vezi sukoba interesa nisu bile dovoljne da u razumnoj mjeri osiguraju da se spriječi rizik od nastanka štete. U takvim bi izvješćima trebalo objasniti i obrazložiti odluke koje je donijelo društvo za upravljanje, čak i u slučaju kad je donesena odluka da se ne postupa, vodeći računa o unutarnjim politikama i postupcima donesenim s ciljem utvrđivanja, sprečavanja i upravljanja sukobima interesa.
(18)
Direktiva 2009/65/EZ obvezuje društva za upravljanje da postupaju u najboljem interesu UCITS-a kojim upravljaju i integriteta tržišta. Neka ponašanja, poput tržišne preprodaje kojom bi se zlouporabila razlika u cijeni i trgovanja na burzi u vrijeme oko zatvaranja burze, mogu naštetiti imateljima udjela i oslabiti funkcioniranje tržišta. Stoga društva za upravljanje trebaju imati uspostavljene primjerene postupke za sprečavanje zlouporaba. Osim toga, društva za upravljanje trebala bi imati uspostavljene primjerene postupke kako bi se zaštitila od nerazumnih troškova i prekomjernog trgovanja, vodeći računa o investicijskim ciljevima i politici UCITS-a.
(19)
Društva za upravljanje također trebaju djelovati u najboljem interesu UCITS-a, kad izravno izvršavaju naloge za trgovanje u ime UCITS-a kojim upravljaju ili kad ih prosljeđuju trećim osobama. Kad društva za upravljanje izvršavaju naloge u ime UCITS-a, trebaju poduzeti sve odgovarajuće korake za dosljedno ostvarivanje najpovoljnijeg ishoda za UCITS, vodeći računa o cijeni, troškovima, brzini, vjerojatnosti izvršenja i namire, veličini i vrsti naloga, te svim drugim okolnostima koje su značajne za izvršenje naloga.
(20)
Kako bi se osiguralo da društva za upravljanje postupaju s pažnjom dobrog stručnjaka u najboljem interesu UCITS-a kojim upravljaju, kako to zahtijeva Direktiva 2009/65/EZ, potrebno je propisati pravila za postupanje s nalozima.
(21)
Određene naknade, provizije ili nenovčane koristi koje se mogu platiti društvu za upravljanje ili ih može platiti društvo za upravljanje, ne smiju se dozvoliti, jer bi mogle imati utjecaj na poštovanje zahtjeva iz Direktive 2009/65/EZ da društvo za upravljanje treba postupati pošteno, pravedno i profesionalno u skladu s najboljim interesima UCITS-a. Stoga je nužno odrediti jasna pravila koja će precizirati kada se plaćanje naknada, provizija ili nenovčane koristi ne smatra kršenjem tih načela.
(22)
Prekogranične aktivnosti društva za upravljanje stvaraju nove izazove za odnos između društva za upravljanje i depozitara UCITS-a. Kako bi se osigurala potrebna pravna sigurnost, potrebno je u ovoj Direktivi odrediti glavne elemente sporazuma između depozitara UCITS-a i društva za upravljanje, kad je društvo za upravljanje osnovano u državi članici koja nije matična država članica UCITS-a. S obzirom na potrebu da se osigura da ovaj ugovor na primjeren način služi svojoj svrsi, potrebno je predvidjeti kolizijska pravila, koja odstupaju od članaka 3. i 4. Uredbe (EZ) br. 593/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008. o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze (Rim I) (6), na takav način da pravo mjerodavno za ovaj sporazum treba biti pravo matične države članice UCITS-a.
(23)
Direktiva 2009/65/EZ sadrži obvezu da se navedu kriteriji za procjenu primjerenosti postupka za upravljanje rizicima društva za upravljanje. Takvi kriteriji usredotočuju se na uspostavu primjerene i dokumentirane politike upravljanja rizicima koju trebaju koristiti društva za upravljanje. Ova bi politika trebala omogućiti društvima za upravljanje da procijene rizike preuzetih pozicija unutar portfelja kojima upravljaju, kao i doprinose tih pojedinih rizika ukupnom profilu rizičnosti portfelja. Organizacija politike upravljanja rizicima trebala bi biti primjerena i razmjerna vrsti, opsegu i složenosti aktivnosti društva za upravljanje i UCITS-a kojim upravlja.
(24)
Redovita procjena, praćenje i preispitivanje politike upravljanja rizicima od strane društava za upravljanje također su kriteriji za procjenu primjerenosti postupka upravljanja rizicima. Ovaj kriterij također uključuje preispitivanje učinkovitosti mjera poduzetih s ciljem uklanjanja eventualnih nedostataka u provođenju postupka upravljanja rizicima.
(25)
Kao bitan element kriterija za procjenu primjerenosti postupka upravljanja rizicima, društva za upravljanje trebaju donijeti razmjerne i učinkovite tehnike mjerenja rizika kako bi u svakom trenutku mogli izmjeriti rizike kojima su UCITS-i kojima upravljaju izloženi ili bi mogli biti izloženi. Ovi se zahtjevi temelje na zajedničkim praksama o kojima su se dogovorila nadležna tijela država članica. One uključuju i kvantitativne mjere koje se odnose na kvantitativno mjerljive rizike i kvalitativne metode. Sustavi i alati za elektroničku obradu podataka koji se koriste za izračun kvantitativnih mjera, trebali bi biti međusobno povezani ili povezani s aplikacijama front-officea i računovodstva. Tehnike mjerenja rizika trebaju omogućiti primjereno mjerenje rizika u razdobljima povećanih nestabilnosti tržišta i njihovo preispitivanje, kad god je potrebno u interesu imatelja udjela. One bi također trebale omogućiti primjerenu procjenu koncentracije i interakcije relevantnih rizika na razini portfelja.
(26)
Cilj je funkcionirajućeg sustava za upravljanje rizicima da društva za upravljanje poštuju investicijska ograničenja iz Direktive 2009/65/EZ, poput ograničenja ukupne izloženosti i izloženosti riziku druge ugovorne strane. Stoga je potrebno propisati kriterije o načinu izračuna ukupne izloženosti i izloženosti riziku druge ugovorne strane.
(27)
Prilikom određivanja navedenih kriterija, ova Direktiva treba pojasniti kako se ukupna izloženost može izračunati uz pomoć pristupa zasnovanog na obvezama, pristupa zasnovanog na rizičnosti vrijednosti ili metodologija zasnovanih na naprednom mjerenju rizika. Ona bi također trebala propisati glavne elemente metodologije u skladu s kojima društvo za upravljanje treba izračunati rizik druge ugovorne strane. Prilikom primjene tih pravila, potrebno je poštovati uvjete po kojima se ove metodologije koriste, uključujući načela koja je potrebno primijeniti na takve sporazume o kolateralu koji bi smanjili izloženost UCITS-a riziku druge ugovorne strane, kao i korištenje mehanizama zaštite od rizika i netiranja koji su razrađeni od strane nadležnih tijela koja djeluju u Odboru europskih regulatora tržišta vrijednosnih papira.
(28)
U skladu s Direktivom 2009/65/EZ društva za upravljanje trebaju primijeniti postupak koji omogućuje točnu i neovisnu procjenu vrijednosti neuvrštenih (OTC) izvedenica. Stoga ova Direktiva propisuje detaljna pravila u skladu s Direktivom Komisije 2007/16/EZ od 19. ožujka 2007. o provedbi Direktive Vijeća 85/611/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na subjekte za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS) s obzirom na razjašnjenje nekih definicija (7). Kao pitanje dobre prakse, društva za upravljanje trebaju primijeniti te zahtjeve na instrumente koji izlažu UCITS rizicima vrednovanja jednakim onima koji proizlaze iz neuvrštenih (OTC) izvedenica, kao što su rizici povezani s nelikvidnošću proizvoda i/ili složenošću strukture isplate. Shodno tome, društva za upravljanje trebaju donijeti mjere i postupke koji su u skladu sa zahtjevima utvrđenima u članku 44. za vrednovanje manje likvidnih ili složenih prenosivih vrijednosnih papira i instrumenata tržišta novca koji zahtijevaju korištenje metoda vrednovanja na temelju modela.
(29)
Direktiva 2009/65/EZ obvezuje društvo za upravljanje da dostavi relevantnim nadležnim tijelima informacije o vrstama izvedenica u koje je UCITS uložio, rizicima temeljne imovine, važećim kvantitativnim ograničenjima ulaganja i metodama odabranima za procjenu rizika povezanih s takvim transakcijama. Potrebno je specificirati sadržaj i postupak koji treba poštovati društvo za upravljanje prilikom ispunjavanja ove obveze.
(30)
Radi tehničkog mišljenja, konzultiran je Odbor europskih regulatora tržišta vrijednosnih papira koji je osnovan Odlukom Komisije 2009/77/EZ (8).
(31)
Mjere predviđene ovom Direktivom u skladu su s mišljenjem Europskog odbora za vrijednosne papire,
DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
POGLAVLJE I.
PREDMET, PODRUČJE PRIMJENE I DEFINICIJE
Članak 1.
Predmet
Ovom se Direktivom propisuju pravila za provedbu Direktive 2009/65/EZ:
1.
koja navode postupke i mjere iz točke (a) drugog podstavka članka 12. stavka 1. i strukture i organizacijske zahtjeve za smanjivanje sukoba interesa na najmanju moguću mjeru iz točke (b) drugog podstavka članka 12. stavka 1.;
2.
kojima se uspostavljaju kriteriji za pošteno i pravedno postupanje te djelovanje pažnjom dobrog stručnjaka u najboljem interesu UCITS-a, te kriteriji za određivanje vrsta sukoba interesa, navodeći načela potrebna da se osigura učinkovito korištenje resursa, odrede mjere koje je potrebno poduzeti za utvrđivanje, sprečavanje, upravljanje ili otkrivanje sukoba interesa iz članka 14. stavaka 1. i 2.;
3.
vezana za pojedinosti koje je potrebno uključiti u sporazume između depozitara i društva za upravljanje u skladu s člankom 23. stavkom 5. i člankom 33. stavkom 5.; i
4.
vezana za postupak upravljanja rizicima iz članka 51. stavka 1., posebno kriterije za procjenu primjerenosti postupka upravljanja rizicima koji koristi društvo za upravljanje, politike i postupke upravljanja rizicima te mjere, postupke i tehnike mjerenja i upravljanja rizicima koji se odnose na takve kriterije.
Članak 2.
Područje primjene
1. Ova se Direktiva primjenjuje na društva za upravljanje koja obavljaju djelatnost upravljanja subjektom za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS), kako se to navodi u članku 6. stavku 2. Direktive 2009/65/EZ.
Poglavlje V. ove Direktive također se odnosi na depozitare koji obavljaju svoje poslove u skladu s odredbama poglavlja IV. i odjeljka 3. poglavlja V. Direktive 2009/65/EZ.
2. Odredbe ovog poglavlja, članka 12. poglavlja II. te poglavlja III., IV. i VI. primjenjuju se, mutatis mutandis, na društva za investicije koja nisu odabrala društvo za upravljanje koje ima odobrenje za rad u skladu s Direktivom 2009/65/EZ.
U tim slučajevima pod pojmom „društvo za upravljanje” podrazumijeva se „društvo za investicije”.
Članak 3.
Definicije
U smislu ove Direktive, pored definicija utvrđenih u Direktivi 2009/65/EZ, primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„klijent” znači svaka fizička ili pravna osoba ili bilo koji drugi subjekt, uključujući UCITS, kojemu društvo za upravljanje pruža usluge upravljanja zajedničkim portfeljem ili usluge u skladu s člankom 6. stavkom 3. Direktive 2009/65/EZ;
2.
„imatelj udjela” znači svaka fizička ili pravna osoba koja posjeduje jedan ili više udjela u UCITS-u;
3.
„relevantna osoba” u odnosu na društvo za upravljanje znači bilo koja od sljedećih osoba:
(a)
rukovoditelj, partner ili istovjetna osoba, ili upravitelj društva za upravljanje;
(b)
zaposlenik u društvu za upravljanje kao i bilo koja druga fizička osoba čije su usluge stavljene na raspolaganje društvu za upravljanje ili pod kontrolom društva za upravljanje, a koja je uključena u pružanje usluge upravljanja zajedničkim portfeljem od strane društva za upravljanje;
(c)
fizička osoba koja je izravno uključena u pružanje usluga društvu za upravljanje na temelju postupaka delegiranja poslova na treće osobe, sa svrhom pružanja usluge upravljanja zajedničkim portfeljem od strane društva za upravljanje;
4.
„više rukovodstvo” znači osoba ili osobe koje stvarno upravljaju poslovanjem društva za upravljanje u skladu s člankom 7. stavkom 1. točkom (b) Direktive 2009/65/EZ;
5.
„uprava” znači uprava društva za upravljanje;
6.
„nadzorna funkcija” znači relevantne osobe ili tijelo ili tijela koja su odgovorna za nadzor višega rukovodstva te za procjenu i redovno preispitivanje primjerenosti i učinkovitosti postupka upravljanja rizicima te politika, postupaka i mjera uspostavljenih radi usklađenosti s obvezama iz Direktive 2009/65/EZ;
7.
„rizik druge ugovorne strane” znači rizik gubitka za UCITS koji proizlazi iz činjenice da druga ugovorna strana u transakciji možda neće ispuniti svoje obveze prije konačne namire novčanog toka transakcije;
8.
„rizik likvidnosti” znači rizik da poziciju u portfelju UCITS-a nije moguće prodati, namiriti ili zaključiti po ograničenom trošku u dovoljno kratkom vremenskom roku i da je ugrožena sposobnost UCITS-a da u svakom trenutku ispunjava zahtjeve iz članka 84. stavka 1. Direktive 2009/65/EZ;
9.
„tržišni rizik” znači rizik gubitka za UCITS koji proizlazi iz oscilacija tržišne vrijednosti pozicija u portfelju UCITS-a, koji se može pripisati promjenama tržišnih varijabli, poput kamatnih stopa, tečajeva valuta, cijena vlasničkih instrumenata i robe ili kreditne sposobnosti izdavatelja;
10.
„operativni rizik” znači rizik gubitka za UCITS koji proizlazi iz neprimjerenih unutarnjih postupaka i propusta koji se odnose na ljude i sustave u društvu za upravljanje ili iz vanjskih događaja, uključujući pravni i dokumentacijski rizik te rizik koji proizlazi iz postupaka trgovanja, namire i vrednovanja koji se provode u ime UCITS-a.
Pojam „uprava”, definiran u točki 5. prvog stavka, ne obuhvaća nadzorni odbor kad društvo za upravljanje ima dvojnu strukturu, sastavljenu od uprave i nadzornog odbora.
POGLAVLJE II.
ADMINISTRATIVNI POSTUPCI I MEHANIZMI KONTROLE
(Članak 12. stavak 1. točka (a) i članak 14. stavak 1. točka (c) Direktive 2009/65/EZ)
ODJELJAK 1.
Opća načela
Članak 4.
Opći zahtjevi u pogledu postupaka i organizacije
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da ispunjavaju sljedeće zahtjeve:
(a)
uspostave, provode i održavaju postupke odlučivanja i organizacijsku strukturu koja jasno i na dokumentiran način utvrđuje linije odgovornosti, te dodjeljuje funkcije i odgovornosti;
(b)
osiguravaju da su njihove relevantne osobe upoznate s postupcima koje moraju poštovati za pravilno izvršavanje svojih odgovornosti;
(c)
uspostave, provode i održavaju primjerene mehanizme unutarnje kontrole, namijenjene da osiguraju usklađenost s odlukama i postupcima na svim razinama društva za upravljanje;
(d)
uspostave, provode i održavaju učinkovito interno izvješćivanje i dostavu informacija na svim relevantnim razinama društva za upravljanje kao i učinkovite protoke informacija sa svim uključenim trećim osobama;
(e)
održavaju primjerenu i urednu evidenciju svog poslovanja i unutarnje organizacije.
Države članice osiguravaju da društva za upravljanje vode računa o vrsti, opsegu i složenosti poslovanja društva za upravljanje te vrsti i rasponu usluga i aktivnosti poduzetih tijekom toga poslovanja.
2. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da uspostave, provode i održavaju sustave i postupke koji su primjereni za očuvanje sigurnosti, integriteta i povjerljivosti informacija, vodeći računa o vrsti informacija o kojima je riječ.
3. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da uspostave, provode i održavaju primjerenu politiku kontinuiteta poslovanja, čiji je cilj osigurati, u slučaju prekida rada sustava i postupaka, zaštitu bitnih podataka i funkcija te održavanje usluga i aktivnosti ili, kad to nije moguće, pravodobnu obnovu takvih podataka i funkcija i pravodoban nastavak njegovih usluga i aktivnosti.
4. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da uspostave, provode i održavaju računovodstvene politike i postupke koji im omogućuju da na zahtjev nadležnog tijela pravodobno dostave nadležnom tijelu financijska izvješća koja daju istinit i vjeran prikaz njihovog financijskog položaja i koja su u skladu sa svim važećim računovodstvenim standardima i pravilima.
5. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da nadziru i redovito procjenjuju primjerenost i učinkovitost svojih sustava, mehanizama unutarnje kontrole i postupaka uspostavljenih u skladu sa stavcima od 1. do 4. i da poduzimaju odgovarajuće mjere kako bi uklonili eventualne nedostatke.
Članak 5.
Resursi
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da zapošljavaju osoblje koje ima kvalifikacije, znanje i stručnost potrebne za izvršavanje odgovornosti koje su im dodijeljene.
2. Države članice osiguravaju da društva za upravljanje održavaju resurse i stručnost koji su potrebni za učinkovit nadzor aktivnosti koje obavlja treća osoba na temelju dogovorenih uvjeta s društvom za upravljanje, posebno u pogledu upravljanja rizikom povezanim s tim postupcima delegiranja.
3. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da osiguraju da obnašanje višestrukih funkcija od strane relevantnih osoba nije takvo da sprečava ili da bi moglo spriječiti te relevantne osobe da izvršavaju svaku od tih posebnih funkcija savjesno, pošteno i profesionalno.
4. Države članice osiguravaju da društva za upravljanje, u skladu sa stavcima 1., 2. i 3., vode računa o vrsti, opsegu i složenosti poslovanja društva za upravljanje te o vrsti i rasponu usluga i aktivnosti poduzetih tijekom tog poslovanja.
ODJELJAK 2.
Administrativni i računovodstveni postupci
Članak 6.
Rješavanje pritužbi
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da uspostave, provode i održavaju učinkovite i transparentne postupke za prikladno i brzo rješavanje pritužbi koje prime od ulagatelja.
2. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da osiguraju evidentiranje svih pritužbi i mjera koje su poduzete za njihovo rješavanje.
3. Ulagatelji moraju imati mogućnost besplatnog ulaganja pritužbi. Informacije o postupcima iz stavka 1. moraju biti besplatno dostupne ulagateljima.
Članak 7.
Elektronička obrada podataka
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da donesu odgovarajuće odredbe za primjerene elektroničke sustave koji će omogućiti pravodobno i pravilno evidentiranje svake transakcije u portfelju ili zahtjeva za upis ili isplatu, kako bi moglo postupati u skladu s člancima 14 i 15.
2. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da osiguraju visoku razinu sigurnosti tijekom elektroničke obrade podataka, kao i integritet i pouzdanost evidentiranih informacija.
Članak 8.
Računovodstveni postupci
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da osiguraju korištenje računovodstvenih politika i postupaka iz članka 4. stavka 4. s ciljem zaštite imatelja udjela.
Računovodstvo UCITS-a mora se voditi na takav način da je u svakom trenutku moguće izravno utvrditi svu imovinu i obveze UCITS-a.
Ako UCITS ima različite investicijske dijelove, za svaki od tih investicijskih dijelova potrebno je voditi odvojene račune.
2. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da imaju uspostavljene računovodstvene politike i postupke, koji se provode i održavaju u skladu s računovodstvenim pravilima matične države članice UCITS-a, kako bi osigurali točan izračun neto vrijednosti imovine svakog UCITS-a na temelju računovodstva te da se zahtjevi za upis i isplatu mogu pravilno obaviti po toj neto vrijednosti imovine.
3. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da uspostave primjerene postupke s ciljem osiguranja pravilnog i točnog vrednovanja imovine i obveza UCITS-a u skladu s važećim pravilima, navedenima u članku 85. Direktive 2009/65/EZ.
ODJELJAK 3.
Mehanizmi unutarnje kontrole
Članak 9.
Kontrola od strane višeg rukovodstva i nadzorne funkcije
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da prilikom unutarnjeg dodjeljivanja funkcija osiguraju da više rukovodstvo, i ovisno o slučaju, nadzorna funkcija, budu odgovorni za usklađenost društva za upravljanje sa svojim obvezama iz Direktive 2009/65/EZ.
2. Društvo za upravljanje osigurava da njegovo više rukovodstvo:
(a)
odgovara za provođenje opće investicijske politike za svaki UCITS kojim upravlja, koja je navedena u prospektu, pravilima fonda ili dokumentima o osnivanju društva za investicije;
(b)
nadzire odobravanje investicijskih strategija za svaki UCITS kojim upravlja;
(c)
odgovara za osiguravanje da društvo za upravljanje raspolaže trajnom i učinkovitom funkcijom praćenja usklađenosti navedenom u članku 10., čak i kad tu funkciju izvršava treća osoba;
(d)
osigurava i redovito potvrđuje da se opća investicijska politika, investicijske strategije i ograničenja rizika za svaki UCITS kojim upravlja, pravilno i učinkovito primjenjuju i poštuju, čak i kad funkciju upravljanja rizicima izvršavaju treće osobe;
(e)
osigurava i redovito preispituje primjerenost unutarnjih postupaka za donošenje investicijskih odluka za svaki UCITS kojim upravlja, s ciljem osiguranja da su takve odluke u skladu s odobrenim investicijskim strategijama;
(f)
odobrava i redovito preispituje politiku i mjere upravljanja rizicima, postupke i tehnike za primjenu te politike iz članka 38., uključujući sustav za ograničavanje rizika za svaki UCITS kojim upravlja.
3. Društvo za upravljanje također osigurava da njegovo više rukovodstvo i, ovisno o slučaju, njegova nadzorna funkcija:
(a)
procjenjuju i redovito preispituju učinkovitost politika, mjera i postupaka, uspostavljenih radi usklađenosti s obvezama iz Direktive 2009/65/EZ;
(b)
poduzimaju primjerene mjere kako bi se uklonili eventualni nedostaci.
4. Države članice zahtijevaju od društva za upravljanje da osigura da njihovo više rukovodstvo učestalo prima, najmanje jednom godišnje, pisana izvješća o pitanjima koja se odnose na usklađenost, unutarnju reviziju i upravljanje rizicima, u kojima je posebno navedeno da li su u slučaju eventualnih nedostataka poduzete odgovarajuće mjere za njihovo uklanjanje.
5. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da osiguraju da njihovo više rukovodstvo redovito prima izvješća o provođenju investicijskih strategija i internih postupaka za donošenje investicijskih odluka iz točaka od (b) do (e) stavka 2.
6. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da osiguraju da nadzorna funkcija, u slučaju kad postoji, redovito prima pisana izvješća o pitanjima iz stavka 4.
Članak 10.
Trajna funkcija praćenja usklađenosti
1. Države članice osiguravaju da društva za upravljanje uspostave, provode i održavaju primjerene politike i postupke čiji je cilj otkrivanje svakog rizika neispunjavanja obveza društva za upravljanje na temelju Direktive 2009/65/EZ, kao i povezanih rizika te da uspostave primjerene mjere i postupke s ciljem smanjivanja takvih rizika i da se nadležnim tijelima omogući da učinkovito koriste svoje ovlasti na temelju navedene direktive.
Države članice osiguravaju da društva za upravljanje vode računa o vrsti, opsegu i složenosti poslovanja društva te o vrsti i rasponu usluga i aktivnosti poduzetih tijekom tog poslovanja.
2. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da uspostave i održavaju trajnu i učinkovitu funkciju praćenja usklađenosti, koja neovisno djeluje i ima sljedeće odgovornosti:
(a)
praćenja i redovite procjene primjerenosti i učinkovitosti mjera, politika i postupaka uspostavljenih u skladu sa stavkom 1. te poduzetih radnji kako bi se uklonili eventualni nedostaci kod društva za upravljanje radi usklađenosti sa svojim obvezama;
(b)
savjetovanja i pomoći relevantnim osobama odgovornima za izvršavanje usluga i aktivnosti, radi usklađenosti s obvezama društva za upravljanje na temelju Direktive 2009/65/EZ.
3. Kako bi se omogućilo da funkcija praćenja usklađenosti iz stavka 2. pravilno i neovisno izvršava svoje obveze, društva za upravljanje osiguravaju ispunjenje sljedećih uvjeta:
(a)
funkcija praćenja usklađenosti mora imati potrebne ovlasti, resurse, stručnost i pristup svim relevantnim informacijama;
(b)
mora biti imenovana osoba za praćenje usklađenosti koja mora biti odgovorna za funkciju praćenja usklađenosti i učestalo podnošenje izvješća, a najmanje jednom godišnje, višem rukovodstvu o pitanjima koja se odnose na usklađenost, u kojima je posebno navedeno da li su u slučaju eventualnih nedostataka poduzete odgovarajuće mjere za njihovo uklanjanje;
(c)
relevantne osobe uključene u funkciju praćenja usklađenosti ne smiju biti uključene u obavljanje usluga ili aktivnosti koje nadziru;
(d)
metoda određivanja plaćanja relevantnih osoba uključenih u funkciju praćenja usklađenosti, ne smije ugroziti njihovu objektivnost i ne smije biti takva da bi ju vjerojatno mogla ugroziti.
Međutim, od društva za upravljanje se ne zahtijeva usklađenost s točkom (c) ili točkom (d) prvog stavka, kada može dokazati da s obzirom na vrstu, opseg i složenost svog poslovanja te vrstu i raspon svojih usluga i aktivnosti, taj zahtjev nije razmjeran i da je njegova funkcija praćenja usklađenosti i dalje učinkovita.
Članak 11.
Trajna funkcija unutarnje revizije
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje, kad je to primjereno i razmjerno vrsti, opsegu i složenosti njihovog poslovanja te vrsti i rasponu aktivnosti upravljanja zajedničkim portfeljem poduzetih tijekom tog poslovanja, da uspostave i održavaju funkciju unutarnje revizije koja je zasebna i neovisna od drugih funkcija i aktivnosti društva za upravljanje.
2. Odgovornosti funkcije unutarnje revizije iz stavka 1. su sljedeće:
(a)
uspostava, primjena i održavanje revizijskog plana kako bi se ispitala i procijenila primjerenost i učinkovitost sustava, mehanizama i mjera unutarnje kontrole društva za upravljanje;
(b)
davanje preporuka na temelju rezultata rada izvršenog u skladu s točkom (a);
(c)
potvrđivanje usklađenosti s preporukama navedenima u točki (b);
(d)
izvješćivanje o pitanjima koja se odnose na unutarnju reviziju u skladu s člankom 9. stavkom 4.
Članak 12.
Trajna funkcija upravljanja rizicima
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da uspostave i održavaju trajnu funkciju upravljanja rizicima.
2. Trajna funkcija upravljanja rizicima iz stavka 1. mora biti hijerarhijski i funkcionalno neovisna od operativnih jedinica.
Države članice mogu dopustiti društvima za upravljanje da odstupe od te obveze u slučaju kad je odstupanje primjereno i razmjerno vrsti, opsegu i složenosti poslovanja društva za upravljanje i UCITS-a kojim upravlja.
Društvo za upravljanje mora moći dokazati da su donesene primjerene mjere za zaštitu od sukoba interesa, kako bi se omogućilo neovisno provođenje aktivnosti upravljanja rizicima i da njegov postupak za upravljanje rizicima ispunjava zahtjeve iz članka 51. Direktive 2009/65/EZ.
3. Trajna funkcija upravljanja rizicima:
(a)
provodi politiku i postupke upravljanja rizicima;
(b)
osigurava usklađenost sa sustavom za ograničavanje rizika UCITS-a, što uključuje zakonska ograničenja koja se odnose na ukupnu izloženost i rizik druge ugovorne strane u skladu s člancima 41., 42. i 43.;
(c)
savjetuje upravu vezano uz utvrđivanje profila rizičnosti svakog UCITS-a pod upravljanjem;
(d)
dostavlja redovita izvješća upravi i nadzornoj funkciji, u slučaju kad postoji, o:
i.
usklađenosti između trenutačnih razina rizika svakog UCITS-a pod upravljanjem i profila rizičnosti koji je dogovoren za taj UCITS;
ii.
usklađenosti svakog UCITS-a pod upravljanjem s relevantnim sustavima za ograničavanje rizika;
iii.
primjerenosti i učinkovitosti postupka upravljanja rizicima, pri čemu se posebno navodi jesu li u slučaju eventualnih nedostataka poduzete odgovarajuće mjere za njihovo uklanjanje;
(e)
dostavlja redovita izvješća višem rukovodstvu o trenutnim razinama rizika svakog UCITS-a pod upravljanjem i svim stvarnim ili predvidljivim kršenjima ograničenja, kako bi se osiguralo poduzimanje brzih i primjerenih radnji;
(f)
preispituje i, ovisno o slučaju, podupire mjere i postupke za vrednovanje neuvrštenih (OTC) izvedenica iz članka 44.
4. Trajna funkcija upravljanja rizicima mora imati potrebne ovlasti i pristup svim relevantnim informacijama koje su potrebne za ispunjavanje zadataka iz stavka 3.
Članak 13.
Osobne transakcije
1. Kad bilo koja relevantna osoba koja je uključena u aktivnosti koje bi mogle dovesti do sukoba interesa ili koja, na temelju aktivnosti koju ona obavlja u ime društva za upravljanje, ima pristup povlaštenim informacijama u smislu članka 1. stavka 1. Direktive 2003/6/EZ ili drugim povjerljivim informacijama koje se odnose na UCITS ili transakcije s UCITS-om ili za UCITS, države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da uspostave, provode i održavaju primjerene mjere s ciljem sprečavanja sljedećih aktivnosti:
(a)
zaključivanja osobne transakcije koja ispunjava najmanje jedan od sljedećih kriterija:
i.
toj je osobi zabranjeno zaključivanje osobne transakcije u smislu Direktive 2003/6/EZ;
ii.
transakcija uključuje zlouporabu ili nepropisno otkrivanje povjerljivih informacija;
iii.
transakcija je u sukobu ili postoji vjerojatnost da dođe u sukob s obvezama društva za upravljanje na temelju Direktive 2009/65/EZ ili Direktive 2004/39/EZ;
(b)
savjetovanja ili nagovaranja, izvan okvira njezinog zaposlenja ili ugovora o pružanju usluga, bilo koje druge osobe da zaključi transakciju s financijskim instrumentima koja bi, kod osobne transakcije relevantne osobe, bila obuhvaćena točkom (a) ovog stavka ili točkama (a) i (b) članka 25. stavka 2. Direktive 2006/73/EZ ili koja bi na drugi način predstavljala zlouporabu informacija u vezi s neizvršenim nalozima;
(c)
otkrivanje, izvan okvira njezinog zaposlenja ili ugovora o pružanju usluga, ne dovodeći u pitanje članak 3. stavak (a) Direktive 2003/6/EZ, bilo kojih informacija ili mišljenja bilo kojoj drugoj osobi, ako relevantna osoba zna ili je trebala znati da će kao posljedicu tog otkrivanja druga osoba poduzeti ili je izgledno da će poduzeti neki od sljedećih koraka:
i.
zaključiti transakciju s financijskim instrumentima koja bi, kod osobne transakcije relevantne osobe, bila obuhvaćena točkom (a) ovog stavka ili točkama (a) ili (b) članka 25. stavka 2. Direktive 2006/73/EZ ili koja bi na drugi način predstavljala zlouporabu informacija u vezi s neizvršenim nalozima;
ii.
savjetovati ili nagovarati neku drugu osobu da zaključi takvu transakciju.
2. Mjere koje se zahtijevaju na temelju stavka 1. osiguravaju posebno:
(a)
da je svaka relevantna osoba iz stavka 1. upoznata s ograničenjima vezanim za osobne transakcije i mjerama koje je uspostavilo društvo za upravljanje vezano za osobne transakcije i otkrivanje u skladu sa stavkom 1.;
(b)
da je društvo za upravljanje bez odgode obaviješteno o svakoj osobnoj transakciji koju zaključi relevantna osoba, putem obavijesti o takvoj transakciji ili drugim postupcima koji društvu za upravljanje omogućuju da utvrde takve transakcije;
(c)
da se vodi evidencija o osobnim transakcijama o kojima je društvo za upravljanje obaviješteno ili koje je društvo za upravljanje utvrdilo, uključujući sva ovlaštenja ili zabrane vezane uz takve transakcije.
Kad određene aktivnosti obavljaju treće osobe, društvo za upravljanje u smislu točke (b) prvog podstavka, osigurava da subjekt koji obavlja aktivnost vodi evidenciju osobnih transakcija koje je zaključila bilo koja relevantna osoba i na zahtjev bez odgode te informacije dostavlja društvu za upravljanje.
3. Stavci 1. i 2. se ne primjenjuju na sljedeće vrste osobnih transakcija:
(a)
osobne transakcije izvršene na temelju usluga upravljanja portfeljem na diskrecijskoj osnovi, gdje ne postoji prethodna komunikacija u vezi s transakcijom između osobe ovlaštene za upravljanje portfeljem i relevantne osobe ili druge osobe za čiji račun je izvršena transakcija;
(b)
osobne transakcije s UCITS-om ili udjelima u subjektima za zajednička ulaganja, koji podliježu nadzoru u skladu sa zakonodavstvom države članice koje za njihovu imovinu zahtijeva istovjetnu razinu razdiobe rizika, kad relevantna osoba i bilo koja druga osoba za čiji račun se transakcija izvršava nije uključena u upravljanje tim subjektom.
4. U smislu stavaka 1., 2. i 3. ovog članka, pojam „osobna transakcija” ima isto značenje kao i u članku 11. Direktive 2006/73/EZ.
Članak 14.
Evidentiranje transakcija u portfelju
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da osiguraju za svaku transakciju u portfelju UCITS-a bez odgode izradu evidencije, koja sadrži dovoljno informacija da se rekonstruiraju pojedinosti naloga i izvršena transakcija.
2. Evidencija iz stavka 1. uključuje:
(a)
ime ili drugi naziv UCITS-a i osobe koja djeluje za račun UCITS-a;
(b)
pojedinosti potrebne za identifikaciju dotičnog instrumenta;
(c)
količinu;
(d)
vrstu naloga ili transakcije;
(e)
cijenu;
(f)
za naloge, datum i točno vrijeme prijenosa naloga i ime ili drugi naziv osobe kojoj je nalog prenesen, ili za transakcije, datum i točno vrijeme odluke o trgovanju i izvršenju transakcije;
(g)
ime osobe koja prenosi nalog ili izvršava transakciju;
(h)
ovisno o slučaju, razloge za opoziv naloga;
(i)
za izvršene transakcije, identifikacija druge ugovorne strane i mjesta izvršenja.
U smislu točke i. prvog podstavka „mjesto izvršenja” znači uređeno tržište u smislu članka 4. stavka 1. točke 14. Direktive 2004/39/EZ, multilateralnu trgovinsku platformu u smislu članka 4. stavka 1. točke 15. navedene direktive, sistematskog internalizatora u smislu članka 4. stavka 1. točke 7. navedene direktive, održavatelja tržišta ili nekog drugog osiguravatelja likvidnosti ili subjekta koji u trećoj zemlji izvršava funkciju sličnu funkcijama koje izvršavaju bilo koji od prethodno navedenih subjekata.
Članak 15.
Evidentiranje zahtjeva za upis i isplatu
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje poduzimanje svih prikladnih koraka kako bi osigurale da zaprimljeni zahtjevi UCITS-a za upis i isplatu nakon zaprimanja svakog takvog zahtjeva budu centralizirani i odmah evidentirani.
2. Evidencija uključuje sljedeće informacije:
(a)
UCITS o kome je riječ;
(b)
osoba koja daje ili prenosi zahtjev;
(c)
osoba koja zaprima zahtjev;
(d)
datum i vrijeme zahtjeva;
(e)
uvjeti i način plaćanja;
(f)
vrsta zahtjeva;
(g)
datum izvršenja zahtjeva;
(h)
broj upisanih ili isplaćenih udjela;
(i)
cijena pri upisu ili isplati svakog udjela;
(j)
ukupna vrijednost pri upisu ili isplati udjela;
(k)
bruto vrijednost zahtjeva, uključujući naknadu za upis ili neto iznos bez naknade za isplatu.
Članak 16.
Zahtjevi u vezi vođenja evidencije
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da osiguraju da se evidencije iz članka 14. i 15. čuvaju najmanje pet godina.
Međutim, nadležna tijela mogu u iznimnim okolnostima zahtijevati od društava za upravljanje da čuvaju svu ili neku evidenciju tijekom duljeg razdoblja, što je određeno vrstom instrumenta ili transakcijom u portfelju, gdje je to potrebno, kako bi se nadležnom tijelu omogućilo da izvrši svoje nadzorne funkcije na temelju Direktive 2009/65/EZ.
2. Kod isteka odobrenja za rad društva za upravljanje, države članice ili nadležna tijela mogu zahtijevati da društvo za upravljanje čuva evidenciju iz stavka 1. do isteka razdoblja od pet godina.
Kad društvo za upravljanje prenese svoje odgovornosti u vezi s UCITS-om na drugo društvo za upravljanje, države članice ili nadležna tijela mogu zahtijevati da se donesu mjere da takve evidencije za posljednjih pet godina budu dostupne tom društvu za upravljanje.
3. Evidencije se moraju čuvati na mediju koji omogućuje čuvanje informacija tako da su dostupne nadležnom tijelu u takvom obliku i na takav način da su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
nadležno tijelo mora moći brzo pristupiti informacijama i rekonstruirati svaku ključnu fazu obrade svake transakcije u portfelju;
(b)
mora biti omogućeno brzo utvrđivanje svih ispravaka ili ostalih izmjena i sadržaja evidencija prije takvih ispravaka ili izmjena;
(c)
ne smije postojati mogućnost manipuliranja ili modificiranja evidencije na bilo koji drugi način.
POGLAVLJE III.
SUKOB INTERESA
(Članak 12. stavak 1. točka (b) i članak 14. stavak 1. točka (d) i stavak 2. točka (c) Direktive 2009/65/EZ)
Članak 17.
Kriteriji za utvrđivanje sukoba interesa
1. Države članice osiguravaju da društva za upravljanje, radi utvrđivanja vrsta sukoba interesa do kojeg može doći tijekom obavljanja usluga i aktivnosti i čije postojanje može naštetiti interesima UCITS-a, kao minimalni kriterij, uzmu u obzir okolnost je li društvo za upravljanje ili relevantna osoba ili osoba izravno ili neizravno povezana s društvom za upravljanje putem kontrole, zbog obavljanja aktivnosti upravljanja zajedničkim portfeljem ili iz bilo kojeg drugog razloga, u bilo kojoj od sljedećih situacija:
(a)
društvo za upravljanje ili navedena osoba mogli bi ostvariti financijsku dobit ili izbjeći financijski gubitak, na štetu UCITS-a;
(b)
društvo za upravljanje ili navedena osoba imaju interes od ishoda usluge ili aktivnosti pružene UCITS-u ili nekom drugom klijentu ili transakcije izvršene u ime UCITS-a ili nekog drugog klijenta, koji se razlikuje od interesa UCITS-a;
(c)
društvo za upravljanje ili navedena osoba imaju financijski ili neki drugi motiv za pogodovanje interesima nekog drugog klijenta ili grupe klijenata u odnosu na interese UCITS-a;
(d)
društvo za upravljanje ili navedena osoba obavljaju iste aktivnosti za UCITS i za nekog drugog klijenta ili klijente koji nisu UCITS;
(e)
društvo za upravljanje ili navedena osoba prima ili će primiti od osobe koja nije UCITS, poticaj u vezi s aktivnostima upravljanja zajedničkim portfeljem koje obavlja za UCITS u obliku novčanih sredstava, dobara ili usluga, koji nije uobičajena provizija ili naknada za tu uslugu.
2. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da prilikom utvrđivanja vrsta sukoba interesa uzmu u obzir:
(a)
interese društva za upravljanje, uključujući one koji proizlaze iz njegovog pripadanja grupi ili iz obavljanja usluga i aktivnosti, interese klijenata i obveze društva za upravljanje prema UCITS-u;
(b)
interese dvaju ili više UCITS-a kojima upravlja.
Članak 18.
Politika upravljanja sukobom interesa
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da uspostave, provode i održavaju učinkovitu politiku upravljanja sukobom interesa. Ta politika mora biti formulirana u pisanom obliku te mora biti primjerena veličini i organizacijskom ustroju društva za upravljanje, kao i vrsti, opsegu i složenosti njegovog poslovanja.
Kad je društvo za upravljanje član grupe, politika također mora uzeti u obzir sve okolnosti s kojima je društvo upoznato ili bi trebalo biti upoznato, a koje bi mogle dovesti do sukoba interesa zbog njene strukture i poslovnih aktivnosti drugih članova grupe.
2. Politika upravljanja sukobima interesa, utvrđena u skladu sa stavkom 1., obuhvaća sljedeće:
(a)
utvrđivanje okolnosti koje predstavljaju ili koje mogu dovesti do sukoba interesa koji može imati za posljedicu znatan rizik od nastanka štete za interese UCITS-a ili jednog ili više klijenata, a vezano za aktivnosti upravljanja zajedničkim portfeljem koje obavlja društvo za upravljanje ili koje se obavljaju u njegovo ime;
(b)
postupke koje treba poštovati i mjere koje je potrebno donijeti za upravljanje takvim sukobima.
Članak 19.
Neovisnost u upravljanju sukobima
1. Države članice osiguravaju da su postupci i mjere iz članka 18. stavka 2. točke (b) oblikovani tako da osiguravaju da relevantne osobe uključene u različite poslovne aktivnosti koje uključuju sukob interesa, obavljaju te aktivnosti sa stupnjem neovisnosti koji je primjeren veličini i aktivnostima društva za upravljanje i grupe kojoj pripada te značajnosti rizika od nastanka štete za interese klijenata.
2. Postupci koje treba poštovati i mjere koje je potrebno donijeti u skladu s člankom 18. stavkom 2. točkom (b), kad je to nužno i primjereno kako bi se za društvo za upravljanje osigurao potreban stupanj neovisnosti, uključuju:
(a)
učinkovite postupke za sprečavanje ili kontrolu razmjene informacija između relevantnih osoba uključenih u aktivnosti upravljanja zajedničkim portfeljem kod kojih postoji rizik od nastanka sukoba interesa, kad razmjena takvih informacija može naštetiti interesima jednog ili više klijenata;
(b)
odvojeni nadzor relevantnih osoba čije glavne funkcije obuhvaćaju obavljanje aktivnosti upravljanja zajedničkim portfeljem u ime klijenata ili ulagatelja ili pružanje usluga klijentima ili ulagateljima, čiji interesi mogu biti u sukobu ili koji na drugi način predstavljaju različite interese koji mogu biti u sukobu, uključujući interese društva za upravljanje;
(c)
uklanjanje svake izravne povezanosti između nagrađivanja relevantnih osoba koje su uglavnom uključene u jednu aktivnost i nagrađivanja ili prihoda koje su ostvarile druge relevantne osobe koje su uglavnom uključene u neku drugu aktivnost, kad do sukoba interesa može doći u vezi s navedenim aktivnostima;
(d)
mjere za sprečavanje ili ograničavanje bilo koje osobe da vrši neprimjeren utjecaj na način na koji relevantne osobe obavljaju aktivnost upravljanja zajedničkim portfeljem;
(e)
mjere za sprečavanje ili kontrolu istovremenog ili uzastopnog sudjelovanja relevantne osobe u različitim aktivnostima upravljanja zajedničkim portfeljem, kad takvo sudjelovanje može naštetiti ispravnom upravljanju sukobom interesa.
Ako donošenje ili postupanje po jednoj ili više tih mjera i postupaka ne osigurava zahtijevani stupanj neovisnosti, države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da donesu takve zamjenske ili dodatne mjere i postupke koji su nužni i primjereni za te svrhe.
Članak 20.
Upravljanje aktivnostima koje dovode do štetnih sukoba interesa
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da vode i redovito ažuriraju evidenciju o svim vrstama aktivnosti upravljanja zajedničkim portfeljem koje je poduzelo društvo za upravljanje ili koje su poduzete u njegovo ime, kod kojih je došlo ili, u slučaju aktivnosti upravljanja zajedničkim portfeljem koja je u tijeku, može doći do sukoba interesa čija je posljedica značajan rizik od nastanka štete za interese jednog ili više UCITS-a ili drugih klijenata.
2. Države članice zahtijevaju da je, u slučaju kad društvo za upravljanje uspostavi organizacijske i administrativne mjere za upravljanje sukobom interesa koje nisu dovoljne da u razumnoj mjeri osiguraju da će biti spriječen rizik od nastanka štete za interese UCITS-a ili za njegove imatelje udjela, više rukovodstvo ili drugo nadležno unutarnje tijelo društva za upravljanje o tome smjesta obaviješteni kako bi mogli donijeti odluke nužne da bi se osiguralo da, u svakom slučaju, društvo za upravljanje postupa u najboljem interesu UCITS-a i njegovih imatelja udjela.
3. Društvo za upravljanje izvješćuje ulagatelje o situacijama iz stavka 2. na bilo kojem odgovarajućem trajnom mediju i obrazlaže svoju odluku.
Članak 21.
Strategije za ostvarivanje prava glasa
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da razviju primjerene i učinkovite strategije za utvrđivanje kada i kako će se ostvariti prava glasa koja su povezana s instrumentima koje drže u portfeljima kojima upravljaju u isključivu korist dotičnog UCITS-a.
2. Strategija iz stavka 1. određuje mjere i postupke za:
(a)
praćenje relevantnih događaja vezanih uz izdavatelja;
(b)
osiguranje da je ostvarivanje prava glasa u skladu s investicijskim ciljevima i politikom dotičnog UCITS-a;
(c)
sprečavanje ili upravljanje svim sukobima interesa koji proizlaze iz ostvarivanja prava glasa.
3. Sažeti opis strategija iz stavka 1. mora biti dostupan ulagateljima.
Pojedinosti o mjerama koje su poduzete na temelju tih strategija moraju biti dostupne imateljima udjela besplatno, na njihov zahtjev.
POGLAVLJE IV.
PRAVILA POSLOVANJA
(Članak 14. stavak 1. točke (a) i (b) i stavak 2. točke (a) i (b) Direktive 2009/65/EZ)
ODJELJAK 1.
Opća načela
Članak 22.
Dužnost postupanja u najboljem interesu UCITS-a i njegovih imatelja udjela
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da osiguraju pravedno postupanje za imatelje udjela UCITS-a kojim upravljaju.
Društva za upravljanje suzdržavaju se od davanja prednosti interesima neke grupe imatelja udjela u odnosu na interese bilo koje druge grupe imatelja udjela.
2. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da primjenjuju odgovarajuće politike i postupke za sprečavanje zlouporaba za koje se opravdano može očekivati da bi se mogle odraziti na stabilnost i integritet tržišta.
3. Ne dovodeći u pitanje zahtjeve na temelju nacionalnog zakonodavstva, države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da osiguraju da se za UCITS kojim upravljaju koriste fer, pravilni i transparentni modeli utvrđivanja cijena i sustavi vrednovanja, kako bi ispunili svoju dužnost postupanja u najboljem interesu imatelja udjela. Društva za upravljanje moraju moći dokazati da su portfelji UCITS-a točno vrednovani.
4. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da postupaju na način da spriječe da se UCITS-u i njegovim imateljima udjela zaračunavaju neprimjereni troškovi.
Članak 23.
Zahtjevi u vezi dužne pažnje
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da prilikom odabira i kontinuiranog praćenja ulaganja, osiguraju visoki stupanj pažnje u najboljem interesu UCITS-a i integriteta tržišta.
2. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da osiguraju posjedovanje primjerenog znanja i razumijevanja vezanog uz imovinu u koju je UCITS uložio.
3. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da uspostave pisane politike i postupke o dužnoj pažnji i da primijene učinkovite mjere kojima osiguravaju da se investicijske odluke donesene u ime UCITS-a izvršavaju u skladu s ciljevima, investicijskom strategijom i ograničenjima rizika UCITS-a.
4. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da prilikom primjene svoje politike upravljanja rizicima i, ovisno o slučaju, nakon što uzmu u obzir vrstu predviđene investicije, izrade predviđanja i provedu analize u vezi doprinosa ulaganja strukturi, likvidnosti i profilu rizičnosti i uspješnosti portfelja UCITS-a, prije nego se izvrši investicija. Analize se moraju provesti samo na temelju pouzdanih i ažuriranih informacija u kvantitativnom i kvalitativnom pogledu.
Društva za upravljanje dužna su s pažnjom dobrog stručnjaka pristupiti zaključivanju, upravljanju ili raskidu sporazuma s trećim osobama o obavljanju aktivnosti upravljanja rizicima. Prije zaključivanja takvih sporazuma, društva za upravljanje poduzimaju nužne korake kako bi provjerila da treća osoba ima sposobnost i mogućnost za pouzdano, profesionalno i učinkovito obavljanje aktivnosti upravljanja rizicima. Društvo za upravljanje uspostavlja metode za kontinuiranu procjenu učinkovitosti treće osobe.
ODJELJAK 2.
Postupanje sa zahtjevima za upis i isplatu
Članak 24.
Obveze izvješćivanja u vezi izvršavanja zahtjeva za upis i isplatu
1. Države članice osiguravaju da društva za upravljanje imatelju udjela, čiji su zahtjev za upis ili isplatu izvršila, na trajnom mediju što prije dostave obavijest kojom se potvrđuje izvršenje zahtjeva, a najkasnije prvog radnog dana nakon izvršenja ili, kad društvo za upravljanje zaprimi potvrdu od treće osobe, najkasnije prvog radnog dana nakon zaprimanja potvrde od treće osobe.
Međutim, prvi podstavak se ne primjenjuje u slučaju kad bi obavijest sadržavala iste informacije kao i potvrda koju neka druga osoba mora bez odgode proslijediti imatelju udjela.
2. Obavijest iz stavka 1. uključuje, ovisno o slučaju, sljedeće informacije:
(a)
identifikaciju društva za upravljanje;
(b)
ime ili drugu oznaku imatelja udjela;
(c)
datum i vrijeme zaprimanja zahtjeva te način plaćanja;
(d)
datum izvršenja;
(e)
identifikaciju UCITS-a;
(f)
vrstu zahtjeva (upis ili isplata);
(g)
količinu udjela o kojima je riječ;
(h)
vrijednost udjela po kojoj su udjeli upisani ili isplaćeni;
(i)
referentni datum valute;
(j)
bruto vrijednost zahtjeva, uključujući naknadu za upis ili neto iznos bez naknade za isplatu;
(k)
ukupan iznos zaračunatih naknada i troškova te, kad to ulagatelj zahtijeva, raščlanjen po stavkama.
3. Kad se zahtjevi imatelja udjela periodički izvršavaju, društva za upravljanje postupaju u skladu sa stavkom 1. ili imatelju udjela dostavljaju, najmanje jednom u šest mjeseci, informacije navedene u stavku 2. vezane uz te transakcije.
4. Društva za upravljanje dostavljaju imatelju udjela, na njegov zahtjev, informacije o statusu njegovog zahtjeva.
ODJELJAK 3.
Izvršenje po najboljim uvjetima
Članak 25.
Izvršenje odluka o trgovanju u ime UCITS-a pod upravljanjem
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da postupaju u najboljem interesu UCITS-a kojima upravljaju kada izvršuju odluke o trgovanju u ime UCITS-a kojima upravljaju, u kontekstu upravljanja njihovim portfeljima.
2. U smislu stavka 1., države članice osiguravaju da društva za upravljanje, vodeći računa o cijeni, troškovima, brzini, vjerojatnosti izvršenja i namire, veličini i vrsti naloga te svim drugim okolnostima značajnim za izvršenje naloga, poduzmu sve odgovarajuće korake za ostvarivanje najpovoljnijeg ishoda za UCITS. Relativan značaj takvih čimbenika određuje se pozivanjem na sljedeće kriterije:
(a)
ciljeve, investicijsku politiku i rizike koji su specifični za UCITS, koji su navedeni u prospektu ili u pravilima fonda ili dokumentima o osnivanju UCITS-a;
(b)
obilježja naloga;
(c)
obilježja financijskih instrumenata koji su predmet navedenog naloga;
(d)
obilježja mjesta izvršenja na koje se navedeni nalog može usmjeriti.
3. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da uspostave i provode učinkovite mjere za usklađenost s obvezama iz stavka 2. Društva za upravljanje posebno uspostavljaju i provode politiku koja im omogućuje da za naloge UCITS-a postignu najpovoljniji ishod u skladu sa stavkom 2.
Društva za upravljanje za politiku izvršavanja naloga dobivaju prethodnu suglasnost društva za investicije. Društvo za upravljanje mora imateljima udjela učiniti dostupnim primjerene informacije o politici uspostavljenoj u skladu s ovim člankom i o svim značajnim promjenama politike.
4. Društva za upravljanje redovito prate učinkovitost svojih mjera i politike izvršenja naloga kako bi utvrdila i, ovisno o slučaju, ispravila eventualne nedostatke.
Osim toga, društva za upravljanje svake godine preispituju politiku izvršenja naloga. Preispitivanje se također mora provoditi kad god nastane znatna promjena, koja se može odraziti na sposobnost društva za upravljanje da nastavi postizati najpovoljniji ishod za UCITS kojim upravlja.
5. Društva za upravljanje moraju moći dokazati da su naloge u ime UCITS-a izvršila u skladu s politikom izvršenja naloga društva za upravljanje.
Članak 26.
Davanje naloga za trgovanje u ime UCITS-a na izvršenje drugim subjektima
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da postupaju u najboljem interesu UCITS-a kojima upravljaju, kada daju naloge za trgovanje u ime UCITS-a kojima upravljaju na izvršenje drugim subjektima, u kontekstu upravljanja njihovim portfeljima.
2. Države članice osiguravaju da društva za upravljanje, vodeći računa o cijeni, troškovima, brzini, vjerojatnosti izvršenja i namire, veličini i vrsti naloga te svim drugim okolnostima značajnim za izvršenje naloga, poduzmu sve odgovarajuće korake za ostvarivanje najpovoljnijeg ishoda za UCITS. Relativan značaj takvih čimbenika određuje se pozivanjem na članak 25. stavak 2.
U tom smislu, društva za upravljanje uspostavljaju i provode politiku koja im omogućuje usklađenost s obvezama iz prvog podstavka. Za svaku kategoriju instrumenata, u politikama su dužna navesti subjekte kojima se nalozi mogu dati. Društvo za upravljanje zaključuje sporazume za izvršavanje naloga samo kad su takvi sporazumi u skladu s obvezama propisanima ovim člankom. Društvo za upravljanje mora imateljima udjela učiniti dostupnim primjerene informacije o politici uspostavljenoj u skladu s ovim stavkom i o svim značajnim promjenama politike.
3. Društva za upravljanje redovito prate učinkovitost politike uspostavljene u skladu sa stavkom 2., a posebno kvalitetu izvršenja naloga od strane subjekata koji su navedeni u toj politici i, ovisno o slučaju, ispravljaju eventualne nedostatke.
Osim toga, društva za upravljanje svake godine preispituju politiku. Takvo preispitivanje se također provodi kad god nastane znatna promjena, koja se može odraziti na sposobnost društva za upravljanje da nastavi postizati najpovoljniji ishod za UCITS kojim upravlja.
4. Društva za upravljanje moraju moći dokazati da su naloge u ime UCITS-a dala na izvršenje u skladu s politikom uspostavljenom u skladu sa stavkom 2.
ODJELJAK 4.
Postupanje s nalozima
Članak 27.
Opća načela
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje uspostavu i provođenje postupaka i mjera koje osiguravaju bez odgode, fer i brzo izvršavanje transakcija u portfelju u ime UCITS-a.
Postupci i mjere koje provode društva za upravljanje moraju ispunjavati sljedeće uvjete:
(a)
osiguravaju da se nalozi izvršeni u ime UCITS-a, bez odgode i ispravno evidentiraju i alociraju;
(b)
izvršavaju usporedive naloge UCITS-a prema vremenu prihvaćanja naloga i bez odgode, osim ako to onemogućavaju obilježja naloga ili prevladavajući tržišni uvjeti ili ako interesi UCITS-a zahtijevaju drukčije postupanje.
Financijski instrumenti ili novčani iznosi primljeni prilikom namire izvršenih naloga, moraju se bez odgode i ispravno prenijeti na račun odgovarajućeg UCITS-a.
2. Društvo za upravljanje ne smije zlouporabiti informacije u vezi s neizvršenim nalozima UCITS-a i poduzima sve prikladne korake s ciljem sprečavanja zlouporaba takvih informacija od strane bilo koje od njegovih relevantnih osoba.
Članak 28.
Pridruživanje i alokacija naloga za trgovanje
1. Države članice ne smiju dozvoliti društvima za upravljanje da izvrše nalog UCITS-a pridruživanjem nalogu nekog drugog UCITS-a ili klijenta ili nalogu za vlastiti račun, ako nisu ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
ne smije postojati vjerojatnost da će pridruživanje naloga dovesti do gubitka za UCITS ili klijente čiji su nalozi pridruženi;
(b)
mora biti uspostavljena i primijenjena politika alokacije naloga koja dovoljno precizno osigurava uvjete za pravičnu alokaciju pridruženih naloga, uključujući i način na koji količina i cijena navedeni u nalogu određuju alokaciju i postupanje s djelomičnim izvršenjima.
2. Države članice osiguravaju da društvo za upravljanje, kad pridružuje jedan ili više naloga UCITS-a jednom ili više naloga drugih UCITS-a ili klijenata te je takav zbirni nalog djelomično izvršen, alocira odnosne transakcije u skladu sa svojom politikom alokacije naloga.
3. Države članice osiguravaju da društva za upravljanje koja su transakcije za vlastiti račun pridružila jednom ili više naloga UCITS-a ili naloga drugih klijenata, ne alociraju odnosne transakcije na način koji bi bio štetan za UCITS ili nekog drugog klijenta.
4. Države članice zahtijevaju da društvo za upravljanje, kad pridružuje nalog UCITS-a ili drugog klijenta transakciji za vlastiti račun te je takav zbirni nalog djelomično izvršen, alocira odnosne transakcije UCITS-a ili drugog klijenta tako da imaju prednost pred transakcijama za vlastiti račun.
Međutim, ako društvo za upravljanje može utemeljeno dokazati UCITS-u ili nekom svom drugom klijentu da nije bilo moguće izvršiti nalog po tako povoljnim uvjetima bez pridruživanja ili uopće, ono može alocirati transakciju za vlastiti račun razmjerno u skladu s politikom iz stavka 1. točke (b).
ODJELJAK 5.
Poticaji
Članak 29.
Zaštita najboljih interesa UCITS-a
1. Države članice osiguravaju da se postupanje društava za upravljanje ne smatra poštenim, pravednim i profesionalnim u skladu s najboljim interesima UCITS-a ako, u odnosu na poslove upravljanja ulaganjima i administrativne poslove UCITS-a, plate ili im bude uplaćena bilo kakva naknada ili provizija ili pruže ili im bude pružena bilo kakva nenovčana korist, osim sljedećih:
(a)
naknada, provizija ili nenovčana korist plaćena ili pružena UCITS-u ili od strane UCITS-a ili neke osobe u ime UCITS-a;
(b)
naknada, provizija ili nenovčana korist plaćena ili pružena trećoj osobi ili od strane treće osobe ili osobe koja postupa u ime treće osobe, kad su ispunjeni sljedeći uvjeti:
i.
postojanje, karakteristike i iznos naknade, provizije ili koristi ili, kad se iznos ne može utvrditi, način izračunavanja tog iznosa, moraju se jasno priopćiti UCITS-u na cjelovit, točan i razumljiv način, prije pružanja dotične usluge;
ii.
plaćanje naknade ili provizije ili pružanje nenovčane koristi mora biti osmišljeno tako da poboljšava kvalitetu dotične usluge i ne ometa društvo za upravljanje prilikom ispunjavanja njegove dužnosti da postupa u najboljem interesu UCITS-a;
(c)
primjerene naknade koje omogućuju ili su potrebne za pružanje dotične usluge, uključujući troškove skrbništva, naknade za namiru i za zamjenu, zakonodavne pristojbe ili pravne troškove, a koji po svojim karakteristikama ne mogu dovesti do sukoba s dužnosti društva za upravljanje da postupa pošteno, pravedno i profesionalno, u skladu s najboljim interesima UCITS-a.
2. U smislu stavka 1. točke (b) i., države članice moraju dopustiti društvu za upravljanje da u sažetom obliku objavi osnovne uvjete odredbi koje se odnose na naknade, provizije ili nenovčane koristi, pod uvjetom da se društvo za upravljanje obveže da će na zahtjev imatelja udjela objaviti daljnje pojedinosti i pod uvjetom da poštuje tu obvezu.
POGLAVLJE V.
POJEDINOSTI STANDARDNOG SPORAZUMA IZMEĐU DEPOZITARA I DRUŠTVA ZA UPRAVLJANJE
(Članak 23. stavak 5. i članak 33. stavak 5. Direktive 2009/65/EZ)
Članak 30.
Elementi koji se odnose na postupke koje trebaju poštovati strane u sporazumu
Države članice zahtijevaju da depozitar i društvo za upravljanje, navedeni u tekstu ovog poglavlja kao „strane u sporazumu”, u pisani sporazum iz članka 23. stavka 5. ili članka 33. stavka 5. Direktive 2009/65/EZ uključe barem sljedeće pojedinosti u vezi s uslugama koje pružaju strane u sporazumu i postupcima koje strane u sporazumu moraju poštovati:
(a)
opis postupaka, uključujući one koji se odnose na pohranu, koje je potrebno donijeti za svaku vrstu imovine koju UCITS povjeri depozitaru;
(b)
opis postupaka koje treba poštovati kad društvo za upravljanje namjerava izmijeniti pravila fonda ili prospekt UCITS-a i utvrđivanje kada je potrebno obavijestiti depozitara ili kada izmjena zahtijeva prethodnu suglasnost depozitara;
(c)
opis sredstava i postupaka pomoću kojih će depozitar prenijeti društvu za upravljanje sve relevantne informacije koje društvo za upravljanje treba kako bi izvršilo svoje dužnosti, uključujući opis sredstava i postupaka u vezi s korištenjem svih prava povezanih s financijskim instrumentima te sredstava i postupaka koji se primjenjuju kako bi se omogućilo društvu za upravljanje i UCITS-u da imaju pravodoban i pouzdan pristup informacijama u vezi s računima UCITS-a;
(d)
opis sredstava i postupaka pomoću kojih će depozitar imati pristup svim relevantnim informacijama koje treba kako bi izvršio svoje dužnosti;
(e)
opis postupaka pomoću kojih se depozitar može raspitati o poslovanju društva za upravljanje i ocijeniti kvalitetu prenesenih informacija, uključujući posjete na licu mjesta;
(f)
opis postupaka pomoću kojih društvo za upravljanje može preispitati uspješnost depozitara u ispunjavanju ugovornih obveza.
Članak 31.
Elementi koji se odnose na razmjenu informacija, obveze povjerljivosti i pranje novca
1. Države članice zahtijevaju da strane u sporazumu iz članka 23. stavka 5. ili članka 33. stavka 5. Direktive 2009/65/EZ u sporazum uključe najmanje sljedeće elemente koji se odnose na razmjenu informacija i obveze povjerljivosti i pranje novca:
(a)
popis svih informacija koje je potrebno razmijeniti između UCITS-a, njegovog društva za upravljanje i depozitara koje se odnose na upis, isplatu, izdavanje, poništavanje i otkup udjela UCITS-a;
(b)
obveze povjerljivosti koje se primjenjuju na strane u sporazumu;
(c)
informacije o zadaćama i odgovornostima strana u sporazumu u pogledu obveza koje se odnose na sprečavanje pranja novca i financiranje terorizma, ovisno o slučaju.
2. Obveze iz stavka 1. točke (b) moraju biti oblikovane tako da ne umanjuju sposobnost nadležnog tijela matične države članice društva za upravljanje niti nadležnog tijela matične države članice UCITS-a prilikom pristupanja relevantnim dokumentima i informacijama.
Članak 32.
Elementi koji se odnose na imenovanje trećih osoba
Države članice zahtijevaju da u slučaju kad depozitar ili društvo za upravljanje namjeravaju imenovati treće osobe za obavljanje njihovih dužnosti, obje strane u sporazumu iz članka 23. stavka 5. ili članka 33. stavka 5. Direktive 2009/65/EZ u sporazum uključe najmanje sljedeće pojedinosti:
(a)
obvezu obiju strana u sporazumu, da redovito dostavljaju pojedinosti o mogućim trećim osobama koje su depozitar ili društvo za upravljanje imenovali za obavljanje njihovih dužnosti;
(b)
obvezu, da će na zahtjev jedne strane druga strana dostaviti informacije o kriterijima koji se koriste za odabir treće osobe i koracima poduzetim za praćenje aktivnosti koje obavlja odabrana treća osoba;
(c)
izjavu da na odgovornost depozitara iz članka 24. ili članka 34. Direktive 2009/65/EZ ne utječe činjenica da je trećoj osobi povjerio na pohranu svu ili dio svoje imovine.
Članak 33.
Elementi koji se odnose na moguće izmjene i raskid sporazuma
Države članice zahtijevaju od strana u sporazumu iz članka 23. stavka 5. ili članka 33. stavka 5. Direktive 2009/65/EZ da u sporazum uključe najmanje sljedeće pojedinosti koje se odnose na izmjene i dopune te raskid sporazuma:
(a)
razdoblje valjanosti sporazuma;
(b)
uvjete po kojima se sporazum može izmijeniti ili raskinuti;
(c)
uvjete koji su potrebni za olakšanje prelaska na drugog depozitara i, u tom slučaju, postupak pomoću kojeg depozitar šalje sve relevantne informacije drugom depozitaru.
Članak 34.
Mjerodavno pravo
Države članice zahtijevaju od strana u sporazumu iz članka 23. stavka 5. ili članka 33. stavka 5. Direktive 2009/65/EZ da je pravo matične države članice UCITS-a mjerodavno za taj sporazum.
Članak 35.
Elektronički prijenos informacija
U slučajevima kad su strane u sporazumu iz članka 23. stavka 5. ili članka 33. stavka 5. Direktive 2009/65/EZ suglasne da se koristi elektronički prijenos za dio ili sve informacije koje međusobno razmjenjuju, države članice zahtijevaju da takav sporazum sadrži odredbe koje osiguravaju da se o takvim informacijama vodi evidencija.
Članak 36.
Područje primjene sporazuma
Države članice mogu dopustiti da se sporazum iz članka 23. stavka 5. ili članka 33. stavka 5. Direktive 2009/65/EZ odnosi na više od jednog UCITS-a kojim upravlja društvo za upravljanje. U takvom slučaju, u sporazumu se navode UCITS-i na koje se sporazum odnosi.
Članak 37.
Sporazum o razini usluga
Države članice dopuštaju stranama u sporazumu da uključe pojedinosti o sredstvima i postupcima iz članka 30. točaka (c) i (d) u sporazum iz članka 23. stavka 5. ili članka 33. stavka 5. Direktive 2009/65/EZ ili u poseban sporazum u pisanom obliku.
POGLAVLJE VI.
UPRAVLJANJE RIZICIMA
(Članak 51. stavak 1. Direktive 2009/65/EZ)
ODJELJAK 1.
Politika upravljanja rizicima i mjerenje rizika
Članak 38.
Politika upravljanja rizicima
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da uspostave, provode i održavaju primjerenu i dokumentiranu politiku upravljanja rizicima koja utvrđuje rizike kojima su UCITS-i kojima upravljaju izloženi ili bi mogli biti izloženi.
Politika upravljanja rizicima obuhvaća sve postupke koji su potrebni da bi društvo za upravljanje, za svaki UCITS kojim upravlja, moglo procijeniti izloženost pojedinog UCITS-a tržišnom riziku, riziku likvidnosti i riziku druge ugovorne strane kao i izloženost UCITS-a svim drugim rizicima, uključujući operativni rizik, koji mogu biti značajni za svaki UCITS kojim upravlja.
Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da u politici upravljanja rizicima uključe najmanje sljedeće elemente:
(a)
tehnike, alate i mjere koji im omogućuju usklađenost s obvezama iz članka 40. i 41.;
(b)
podjelu odgovornosti u društvu za upravljanje u vezi s upravljanjem rizicima.
2. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da osiguraju da su u politici upravljanja rizicima iz stavka 1. utvrđeni uvjeti, sadržaj i učestalost izvješćivanja uprave i višeg rukovodstva te, ovisno o slučaju, nadzorne funkcije, od strane funkcije za upravljanje rizicima iz članka 12.
3. U smislu stavaka 1. i 2. države članice osiguravaju da društva za upravljanje vode računa o vrsti, opsegu i složenosti svoga poslovanja i poslovanja UCITS-a kojim upravljaju.
Članak 39.
Procjena, praćenje i preispitivanje politike upravljanja rizicima
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da procijene, prate i redovito preispituju:
(a)
primjerenost i učinkovitost politike upravljanja rizicima te mjera, postupaka i tehnika iz članaka 40. i 41.;
(b)
razinu usklađenosti društva za upravljanje s politikom upravljanja rizicima te mjerama, postupcima i tehnikama iz članaka 40. i 41.;
(c)
primjerenost i učinkovitost mjera poduzetih za uklanjanje eventualnih nedostataka u provođenju postupka upravljanja rizicima.
2. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da obavijeste nadležna tijela u svojoj matičnoj državi članici o svim značajnim izmjenama postupka za upravljanje rizicima.
3. Države članice osiguravaju da zahtjevi propisani stavkom 1. podliježu kontinuiranom preispitivanju nadležnog tijela matične države članice društva za upravljanje, kao i prilikom izdavanja odobrenja za rad.
ODJELJAK 2.
Postupak upravljanja rizicima, izloženost riziku druge ugovorne strane i koncentracija izdavatelja
Članak 40.
Mjerenje i upravljanje rizicima
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da donesu primjerene i učinkovite mjere, postupke i tehnike kako bi:
(a)
u svakom trenutku mjerili i upravljali rizicima kojima su izloženi ili bi mogli biti izloženi UCITS-i kojima upravljaju izloženi ili bi mogli biti izloženi;
(b)
osigurali usklađenost s ograničenjima u pogledu ukupne izloženosti i rizika druge ugovorne strane u skladu s člancima 41. i 43.
Navedene mjere, postupci i tehnike moraju biti razmjerni vrsti, opsegu i složenosti poslovanja društava za upravljanje i UCITS-a kojima upravljaju, te u skladu s profilom rizičnosti UCITS-a.
2. U smislu stavka 1., države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da za svaki UCITS kojim upravljaju poduzmu sljedeće radnje:
(a)
osiguraju primjenu takvih mjera, postupaka i tehnika za mjerenje rizika koji su nužni kako bi osigurali da su rizici preuzetih pozicija i njihov doprinos ukupnom profilu rizičnosti točno izmjereni na temelju ispravnih i pouzdanih podataka i da su mjere, postupci i tehnike upravljanja rizicima primjereno dokumentirani;
(b)
ovisno o slučaju, provode povremena retroaktivna testiranja kako bi se preispitala valjanost mjera za mjerenje rizika koje uključuju predviđanja i procjene na temelju modela;
(c)
ovisno o slučaju, provode stres testiranja i analize scenarija radi rješavanja rizika koji proizlaze iz mogućih promjena tržišnih uvjeta koji bi mogli negativno utjecati na UCITS;
(d)
uspostave, provode i održavaju dokumentirani sustav unutarnjih ograničenja u vezi s mjerama koje se koriste za upravljanje i kontrolu relevantnih rizika za svaki UCITS, vodeći računa o svim rizicima koji mogu biti značajni za UCITS kako je to navedeno u članku 38. i osiguravajući usklađenost s profilom rizičnosti UCITS-a;
(e)
osiguravaju da je trenutačna razina rizika za svaki UCITS u skladu sa sustavom za ograničavanje rizika kako je navedeno u točki (d);
(f)
uspostave, provode i održavaju primjerene postupke koji, u slučaju stvarnih ili predviđenih kršenja u sustavu za ograničavanje rizika UCITS-a, rezultiraju pravodobnim korektivnim radnjama u najboljem interesu imatelja udjela.
3. Države članice osiguravaju da društva za upravljanje koriste primjeren postupak za upravljanje rizikom likvidnosti kako bi osigurali da je svaki UCITS kojim upravljaju u svakom trenutku usklađen s obvezama iz članka 84. stavka 1. Direktive 2009/65/EZ.
Ovisno o slučaju, društva za upravljanje provode stres testiranja koja omogućuju procjenu rizika likvidnosti UCITS-a u iznimnim okolnostima.
4. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da, za svaki UCITS kojim upravljaju, osiguraju da profil likvidnosti ulaganja UCITS-a bude u skladu s politikom isplate udjela koja je propisana u pravilima fonda ili dokumentima o osnivanju ili prospektu.
Članak 41.
Izračun ukupne izloženosti
1. Države članice zahtijevaju da društvo za upravljanje izračunava ukupnu izloženost UCITS-a kojim upravlja, u skladu s člankom 51. stavkom 3. Direktive 2009/65/EZ, na jedan od sljedećih načina:
(a)
dodatnom izloženošću i učinkom financijske poluge koje je generirao UCITS kojim upravlja korištenjem izvedenih financijskih instrumenata, uključujući ugrađene izvedenice u skladu s četvrtim podstavkom članka 51. stavka 3. Direktive 2009/65/EZ, a koji ne smiju premašiti ukupnu neto vrijednosti imovine UCITS-a;
(b)
tržišnim rizicima portfelja UCITS-a.
2. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da izračunaju ukupnu izloženost UCITS-a najmanje jednom dnevno.
3. Države članice mogu dopustiti društvima za upravljanje da ukupnu izloženost izračunaju korištenjem pristupa zasnovanog na obvezama, pristupa zasnovanog na rizičnosti vrijednosti ili neke druge metodologije zasnovane na naprednom mjerenju rizika prema potrebi. U smislu ove odredbe „rizičnost vrijednosti” znači mjeru najvećeg očekivanoga gubitka pri određenom stupnju pouzdanosti tijekom određenog vremenskog razdoblja.
Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da osiguraju da izabrana metoda za mjerenje ukupne izloženosti bude primjerena, vodeći računa o investicijskoj strategiji UCITS-a, vrstama i složenosti korištenih izvedenih financijskih instrumenata te udjelu izvedenih financijskih instrumenata u portfelju UCITS-a.
4. Ako UCITS, u skladu s člankom 51. stavkom 2. Direktive 2009/65/EZ, koristi tehnike i instrumente, uključujući repo ugovore ili transakcije pozajmljivanja vrijednosnih papira, s ciljem generiranja dodatnog učinka financijske poluge ili izloženosti tržišnim rizicima, države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da prilikom izračuna ukupne izloženosti uzmu u obzir ove transakcije.
Članak 42.
Pristup zasnovan na obvezama
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da prilikom izračuna ukupne izloženosti korištenjem pristupa zasnovanog na obvezama, primijene taj pristup na sve pozicije u izvedenim financijskim instrumentima, uključujući ugrađene izvedenice u skladu s četvrtim podstavkom članka 51. stavka 3. Direktive 2009/65/EZ, bez obzira da li se koriste kao dio opće investicijske politike UCITS-a s ciljem smanjivanja rizika ili s ciljem učinkovitog upravljanja portfeljem u skladu s člankom 51. stavkom 2. navedene Direktive.
2. Ako se pristup zasnovan na obvezama koristi za izračun ukupne izloženosti, države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da svaku poziciju u izvedenim financijskim instrumentima pretvore u tržišnu vrijednost istovjetne pozicije u temeljnoj imovini tog izvedenog financijskog instrumenta (standardni pristup zasnovan na obvezama).
Države članice mogu dopustiti društvima za upravljanje korištenje drugih metoda izračuna koje su istovjetne standardnom pristupu zasnovanom na obvezama.
3. Države članice mogu dozvoliti društvu za upravljanje da prilikom izračuna ukupne izloženosti uzmu u obzir mehanizme netiranja i zaštite od rizika, pod uvjetom da ti mehanizmi ne zanemaruju očite i značajne rizike i da dovode do jasnog smanjivanja izloženosti rizicima.
4. Ako korištenje izvedenih financijskih instrumenata ne generira dodatnu izloženost za UCITS, izloženost temeljne imovine ne treba uključiti u izračun obveze.
5. Ako se koristi pristup zasnovan na obvezama, dogovore o privremenom zaduživanju koji su zaključeni u ime UCITS-a u skladu s člankom 83. Direktive 2009/65/EZ ne treba uključiti u izračun ukupne izloženosti.
Članak 43.
Rizik druge ugovorne strane i koncentracija izdavatelja
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da osiguraju da rizik druge ugovorne strane koji proizlazi iz neuvrštenih (OTC) izvedenih financijskih instrumenata, podliježe ograničenjima iz članka 52. Direktive 2009/65/EZ.
2. Pri izračunu izloženosti UCITS-a drugoj ugovornoj strani, u skladu s ograničenjima iz članka 52. stavka 1. Direktive 2009/65/EZ, društva za upravljanje koriste pozitivnu tržišnu vrijednost ugovora o neuvrštenim (OTC) izvedenicama koji je zaključen s tom ugovornom stranom.
Društva za upravljanje mogu netirati pozicije u izvedenicama UCITS-a s istom drugom ugovornom stranom, pod uvjetom da mogu pravno izvršiti sporazume o netiranju s drugom ugovornom stranom u ime UCITS-a. Netiranje je dozvoljeno samo za neuvrštene (OTC) izvedene instrumente s istom drugom ugovornom stranom, ali nije dozvoljeno za druge eventualne izloženosti UCITS-a prema toj istoj drugoj ugovornoj strani.
3. Države članice mogu dopustiti društvima za upravljanje da smanje izloženost UCITS-a prema drugoj ugovornoj strani koja proizlazi iz transakcija neuvrštenim (OTC) izvedenicama, primitkom kolaterala. Primljeni kolateral mora biti dovoljno likvidan, tako da se može brzo prodati po cijeni približnoj njegovoj vrijednosti prije prodaje.
4. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da uzmu u obzir kolateral prilikom izračuna izloženosti riziku druge ugovorne strane u skladu s člankom 52. stavkom 1. Direktive 2009/65/EZ, kada društvo za upravljanje u ime UCITS-a prenosi kolateral na drugu ugovornu stranu izvan burze. Preneseni kolateral se može uzeti u obzir na neto osnovi samo ako je društvo za upravljanje u mogućnosti pravno izvršiti sporazume o netiranju s drugom ugovornom stranom u ime UCITS-a.
5. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da izračunavaju ograničenja koncentracije izdavatelja iz članka 52. Direktive 2009/65/EZ, na osnovi izloženosti temeljne imovine nastale korištenjem izvedenih financijskih instrumenata, u skladu s pristupom zasnovanim na obvezama.
6. U vezi s izloženošću koja proizlazi iz transakcija neuvrštenim (OTC) izvedenicama iz članka 52. stavka 2. Direktive 2009/65/EZ, države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da uključe u izračun svaku izloženost rizicima druge ugovorne strane koja se odnosi na neuvrštene (OTC) izvedenice.
ODJELJAK 3.
Postupci vrednovanja neuvrštenih (OTC) izvedenica
Članak 44.
Postupci procjene vrijednosti neuvrštenih (OTC) izvedenica
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da potvrde da su izloženostima UCITS-a prema neuvrštenim (OTC) izvedenicama dodijeljene fer vrijednosti koje se ne temelje samo na tržišnim kotacijama drugih ugovornih strana u transakcijama izvan burze i koje ispunjavaju kriterije utvrđene u članku 8. stavku 4. Direktive 2007/16/EZ.
2. U smislu stavka 1., društva za upravljanje uspostavljaju, provode i održavaju mjere i postupke koji osiguravaju primjereno, transparentno i fer vrednovanje izloženosti UCITS-a prema neuvrštenim (OTC) izvedenicama.
Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da osiguraju da fer vrijednost neuvrštenih (OTC) izvedenica podliježe primjerenoj, točnoj i neovisnoj procjeni.
Mjere i postupci vrednovanja moraju biti primjereni i razmjerni vrsti i složenosti dotičnih neuvrštenih (OTC) izvedenica.
Društva za upravljanje moraju ispuniti zahtjeve iz članka 5. stavka 2. i drugog podstavka članka 23. stavka 4., kad mjere i postupci vrednovanja neuvrštenih (OTC) izvedenica uključuju obavljanje određenih aktivnosti od strane trećih osoba.
3. U smislu stavaka 1. i 2., imenuje se funkcija za upravljanje rizicima s posebnim dužnostima i odgovornostima.
4. Mjere i postupci vrednovanja iz stavka 2. moraju biti primjereno dokumentirani.
ODJELJAK 4.
Prijenos informacija o izvedenim instrumentima
Članak 45.
Izvješća o izvedenim instrumentima
1. Države članice zahtijevaju od društava za upravljanje da nadležnim tijelima svojih matičnih država članica dostavljaju najmanje jednom godišnje izvješća s informacijama koje odražavaju istinit i vjeran prikaz vrsta izvedenih instrumenata koji se koriste za svaki UCITS kojim upravljaju, rizika temeljne imovine, kvantitativnih ograničenja ulaganja i metoda odabranih za procjenu rizika povezanih s transakcijama izvedenicama.
2. Države članice osiguravaju da nadležna tijela matične države članice društva za upravljanje preispituju pravilnost i potpunost informacija iz stavka 1. te da imaju mogućnost interveniranja prema potrebi.
POGLAVLJE VII.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 46.
Prenošenje
1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 30. lipnja 2011. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba i korelacijsku tablicu između tih odredaba i ove Direktive.
Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
2. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 47.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 48.
Adresati
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 1. srpnja 2010.