KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 1158/2010
af 9. december 2010
om en fælles sikkerhedsmetode til vurdering af overholdelsen af kravene til opnåelse af jernbanesikkerhedscertifikater
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF af 29. april 2004 om jernbanesikkerhed i EU og om ændring af Rådets direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder og direktiv 2001/14/EF om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering (jernbanesikkerhedsdirektivet) (1), særlig artikel 6, stk. 1,
under henvisning til Det Europæiske Jernbaneagenturs henstilling ERA/REC/SAF/09-2009 om fælles sikkerhedsmetoder, der blev afgivet til Kommissionen den 18. september 2009, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Direktiv 2004/49/EF opstiller rammerne for lige vilkår for alle jernbanevirksomheder i form af anvendelsen af de samme krav til sikkerhedscertificering i hele Unionen. Målet med den fælles sikkerhedsmetode er, at opstille rammer for de nationale sikkerhedsmyndigheder med henblik på at harmonisere kriterierne for deres beslutningstagning i hele Unionen i overensstemmelse med artikel 17, stk. 4, i direktiv 2004/49/EF.
(2)
Det er nødvendigt at give de nationale sikkerhedsmyndigheder en metode til at vurdere hensigtsmæssigheden af de fremgangsmåder, som jernbanevirksomhederne følger, for at leve op til de harmoniserede kriterier for opnåelse af A-sikkerhedscertifikater, der udstedes i henhold til artikel 10, stk. 2, litra a), og B-sikkerhedscertifikater, der udstedes i henhold til artikel 10, stk. 2, litra b), i direktiv 2004/49/EF. De kriterier, som de nationale sikkerhedsmyndigheder skal anvende til deres vurderinger, bør fastlægges, og de procedurer, der skal følges, bør fastsættes.
(3)
Med hensyn til overholdelsen af sikkerhedskravet om, at ansvaret for vedligeholdelsen af jernbanekøretøjer bør fastlægges tydeligt, bør en jernbanevirksomhed, som ikke er den enhed, der foretager vedligeholdelsen af alle de køretøjer, den anvender, med passende ordninger som GCU-kontrakter (General Contract of Use) sikre, at der for hvert køretøj er udpeget en enhed, der har ansvaret for dets vedligeholdelse i overensstemmelse med artikel 14a i direktiv 2004/49/EF. Kontrakten bør specificere, hvilke oplysninger det er nødvendigt at udveksle mellem virksomhederne, for at sikre sikker drift af køretøjerne.
(4)
Ved vurderingen af, om kontrahenternes eller leverandørernes produkter eller tjenester til jernbanevirksomhederne, som f. eks. tjenester fra uddannelsescentre, der er godkendt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/59/EF af 23. oktober 2007 om certificering af lokomotivførere, der fører lokomotiver og tog på jernbanenettet i Fællesskabet (2), lever op til sikkerhedskravene, kan godkendelser eller certifikater, der er udstedt til kontrahenterne eller leverandørerne i overensstemmelse med den relevante EU-lovgivning, betragtes som gyldig dokumentation. Certificering af enheder, der har ansvaret for vedligeholdelse i henhold til artikel 14a i direktiv 2004/49/EF, kan også betragtes som gyldig dokumentation. Indtil det europæiske system til certificering træder i kraft kan certifikater, der er udstedt på grundlag af det aftalememorandum om fastsættelse af de grundlæggende principper for en fælles certificering af enheder med ansvar for vedligeholdelsen af godsvogne (3), der blev undertegnet den 14. maj 2009, betragtes som gyldig dokumentation, når overholdelsen af de relevante sikkerhedskrav vurderes.
(5)
De nationale sikkerhedsmyndigheder vurderer en jernbanevirksomheds evne til at overholde kravene til almindelig drift og kravene vedrørende det særlige net, for hvilket jernbanevirksomheden søger om certificering, ved at vurdere dets samlede sikkerhedsledelsessystem.
(6)
Hver national sikkerhedsmyndighed bør oprette ordninger med henblik på at undersøge om de resultater, der er angivet i ansøgningen om et sikkerhedscertifikat, afspejler sig i driften efter udstedelsen af certifikatet, og om alle de nødvendige krav fortsat opfyldes som omhandlet i artikel 16, stk. 2, litra f), og artikel 17, stk. 2, i direktiv 2004/49/EF. Dette forudsætter derfor, at der udarbejdes en ordning for tilsyn med forholdene efter udstedelsen af certifikatet, der er baseret på grundlæggende nøgleprincipper, så det sikres, at de nationale sikkerhedsmyndigheders tilgang i medlemsstaterne er ensartet.
(7)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelsen fra udvalget som omhandlet i artikel 27, stk. 1, i direktiv 2004/49/EF -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Denne forordning fastsætter en fælles sikkerhedsmetode til vurdering af overholdelsen af kravene i sikkerhedscertifikater i henhold til artikel 6, stk. 3, litra b), i direktiv 2004/49/EF.
Den fælles sikkerhedsmetode omfatter:
a)
en procedure og kriterier til brug ved vurderinger af jernbanevirksomhedernes ansøgninger om sikkerhedscertifikater i henhold til artikel 10, stk. 2, i direktiv 2004/49/EF, jf. bilag I, II og III til nærværende forordning
b)
principper for tilsynet med overholdelsen af kravene i direktiv 2004/49/EF efter at den nationale sikkerhedsmyndighed har udstedt certifikatet, jf. bilag IV til nærværende forordning.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved: »tilsyn«: den ordning, der oprettes af den nationale sikkerhedsmyndighed med henblik på at kontrollere sikkerhedspræstationerne, efter at den har udstedt et sikkerhedscertifikat.
Artikel 3
Procedurer for vurdering af ansøgninger
1. Når de nationale sikkerhedsmyndigheder behandler ansøgninger om både A- og B-sikkerhedscertifikater, der indsendes efter nærværende forordnings ikrafttræden, skal de anvende de procedurer, der er fastsat i bilag I til nærværende forordning, når de vurderer overensstemmelsen med kravene i direktiv 2004/49/EF. De nationale sikkerhedsmyndigheder skal anvende de kriterier til vurdering, der er fastsat i bilag II til nærværende forordning, når det drejer sig om sikkerhedscertifikater, der er udstedt i henhold til artikel 10, stk. 3, i direktiv 2004/49/EF, og de kriterier, der er fastsat i bilag III til nærværende forordning, når det drejer sig om sikkerhedscertifikater, der er udstedt i henhold til artikel 10, stk. 4, i direktiv 2004/49/EF. Disse kriterier skal også anvendes i forbindelse med fornyelsen af sikkerhedscertifikater i henhold til artikel 10, stk. 5, i direktiv 2004/49/EF.
2. Under vurderingen kan de nationale sikkerhedsmyndigheder godtage, at ansøgerne forpligter sig til at foretage risikoforvaltningen ved at indgå kontrakter med tredjeparter. Kontrakterne skal også specificere den udveksling af oplysninger, der er nødvendig for at sikre en sikker drift af køretøjerne, navnlig på områder relateret til vedligeholdelse.
3. Det antages, at produkter eller tjenester, som kontrahenterne eller leverandørerne leverer eller yder til jernbanevirksomhederne, lever op til sikkerhedskravene, hvis kontrahenterne, leverandørerne eller produkterne i forbindelse med en sådan levering eller ydelse er certificeret i overensstemmelse med de relevante certificeringsordninger, der er oprettet i medfør af EU-lovgivningen.
Artikel 4
Tilsyn
Efter udstedelsen af sikkerhedscertifikater skal de nationale sikkerhedsmyndigheder, både for A- og B-sikkerhedscertifikater, føre tilsyn med, at jernbanevirksomhedernes sikkerhedsledelsessystemer fortsat anvendes, og de skal anvende de principper for tilsyn, der er fastsat i bilag IV.
Artikel 5
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 9. december 2010.
32010R1158
L 326/11
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
09.12.2010.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1158/2010
od 9. prosinca 2010.
o zajedničkoj sigurnosnoj metodi za ocjenu sukladnosti sa zahtjevima za dobivanje rješenja o sigurnosti za obavljanje usluga željezničkog prijevoza
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2004/49/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o sigurnosti željeznica Zajednice i izmjeni Direktive Vijeća 95/18/EZ o izdavanju dozvola željezničkim prijevoznicima i Direktive 2001/14/EZ o dodjeli željezničkog infrastrukturnog kapaciteta i ubiranju pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture i dodjeli rješenja o sigurnosti (Direktiva o sigurnosti željeznice) (1), a posebno njezin članak 6. stavak 1.,
uzimajući u obzir Preporuku Europske agencije za željeznice ERA/REC/SAF/09-2009 o zajedničkoj sigurnosnoj metodi za ocjenu sukladnosti, dostavljenu Komisiji 18. rujna 2009.,
budući da,
(1)
Direktivom 2004/49/EZ utvrđuje se okvir za jednake uvjete za sve željezničke prijevoznike kroz primjenu istih zahtjeva za rješenja o sigurnosti u cijeloj Uniji. Svrha je zajedničke sigurnosne metode (CSM) osigurati okvir za nacionalna tijela nadležna za sigurnost kako bi uskladili svoje kriterije za donošenje odluka u cijeloj Uniji u skladu s člankom 17. stavkom 4. Direktive 2004/49/EZ.
(2)
Potrebno je osigurati metodu kojom će nacionalna tijela nadležna za sigurnost ocijeniti prikladnost postupaka koje su razradili željeznički prijevoznici radi ispunjavanja usklađenih zahtjeva za dodjelu dijela A rješenja o sigurnosti izdanih u skladu s člankom 10. stavkom 2. točkom (a) i dijela B rješenja o sigurnosti izdanih u skladu s člankom 10. stavkom 2. točkom (b) Direktive 2004/49/EZ. Potrebno je definirati kriterije prema kojima nacionalna tijela nadležna za sigurnost izvode ocjenu, te odrediti postupke koje je potrebno slijediti.
(3)
U pogledu usklađenosti sa sigurnosnim zahtjevom prema kojemu odgovornost za održavanje željezničkih vozila mora biti jasno definirana, željeznički prijevoznik koji nije subjekt nadležan za održavanje svih vozila koje koristi u svom poslovanju treba, putem odgovarajućih ugovornih sporazuma kao što je Opći ugovor o uporabi (GCU) osigurati da za svako vozilo postoji subjekt nadležan za održavanje, koji će preuzeti odgovornost za održavanje vozila u skladu s člankom 14.a Direktive 2004/49/EZ. U ugovoru između stranaka potrebno je podrobno utvrditi razmjenu informacija između oba prijevoznika, koja je potrebna za osiguravanje sigurnog rada vozila.
(4)
Pri ocjeni sukladnosti sa sigurnosnim zahtjevima proizvoda ili usluga koje pružaju ugovaratelji ili dobavljači željezničkih prijevoznika, kao što je pružanje usluga centara za obuku priznatih u skladu s Direktivom 2007/59/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2007. o davanju ovlaštenja strojovođama koji upravljaju lokomotivama i vlakovima na željezničkom sustavu Zajednice (2), odobrenja ili ovlaštenja koja su dodijeljena ugovarateljima ili dobavljačima u skladu s mjerodavnim zakonodavstvom Unije mogu se smatrati valjanim dokazima. Izdavanje ovlaštenja subjektima nadležnim za održavanje u skladu s člankom 14.a Direktive 2004/49/EZ također se može smatrati valjanim dokazom. Sve do stupanja na snagu europskog sustava za izdavanje ovlaštenja, rješenja koja su dodijeljena na temelju Memoranduma o razumijevanju kojim se određuju osnovna načela zajedničkog sustava izdavanja ovlaštenja subjektima nadležnim za održavanje teretnih vagona (3), potpisanog 14. svibnja 2009., mogu se smatrati valjanim dokazom pri ocjeni sukladnosti s mjerodavnim sigurnosnim zahtjevima.
(5)
Nacionalna tijela nadležna za sigurnost ocjenjuju sposobnost željezničkog prijevoznika za ispunjavanje svih zahtjeva potrebnih za djelovanje općenito, te na određenoj mreži za koje traže potvrdu na temelju ocjene svojeg sustava upravljanja sigurnošću na globalnoj razini.
(6)
Svako nacionalno tijelo nadležno za sigurnost treba organizirati provjeru postižu li se u djelovanju ciljevi navedeni u zahtjevu za izdavanje rješenja o sigurnosti nakon dodjele istog, te ispunjavaju li se kontinuirano svi potrebni zahtjevi u skladu s člankom 16. stavkom 2. točkom (f) i člankom 17. stavkom 2. Direktive 2004/49/EZ. Stoga je potrebno razviti režim nadzora koji se temelji na ključnim temeljnim načelima kako bi se osigurao usklađeni pristup nacionalnih tijela nadležnih za sigurnost u svakoj državi članici.
(7)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Odbora iz članka 27. stavka 1. Direktive 2004/49/EZ,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom određuje zajednička sigurnosna metoda (CSM) za ocjenu sukladnosti sa zahtjevima za dobivanje rješenja o sigurnosti za obavljanje usluga željezničkog prijevoza iz članka 6. stavka 3. točke (b) Direktive 2004/49/EZ.
Zajednička sigurnosna metoda (CSM) uključuje:
(a)
postupak i kriterije za ocjenu zahtjeva željezničkih prijevoznika za dodjelu rješenja o sigurnosti iz članka 10. stavka 2. Direktive 2004/49/EZ, kako je navedeno u prilozima I., II. i III. ovoj Uredbi;
(b)
načela za nadzor sukladnosti sa zahtjevima Direktive 2004/49/EZ nakon što nacionalno tijelo nadležno za sigurnost dodijeli rješenje, kako je utvrđeno u Prilogu IV. ovoj Uredbi.
Članak 2.
Definicije
U svrhu ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije: „nadzor” su mjere koje je odredilo nacionalno tijelo nadležno za sigurnost radi nadziranja stanja sigurnosti nakon što je dodijelilo rješenje o sigurnosti.
Članak 3.
Postupci za ocjenu zahtjeva
1. Pri ocjeni zahtjeva za dio A i dio B rješenja o sigurnosti, podnesenih nakon stupanja na snagu ove Uredbe, nacionalna tijela nadležna za sigurnost primjenjuju postupke utvrđene u Prilogu I. ovoj Uredbi za ocjenu sukladnosti sa zahtjevima iz Direktive 2004/49/EZ. Nacionalna tijela nadležna za sigurnost koriste kriterije ocjenjivanja utvrđene u Prilogu II. ovoj Uredbi za rješenja o sigurnosti izdana u skladu s člankom 10. stavkom 3. Direktive 2004/49/EZ i one koji su sadržani u Dodatku III. ovoj Uredbi za rješenja izdana u skladu s člankom 10. stavkom 4. Direktive 2004/49/EZ. Ti se kriteriji također koriste u slučaju obnavljanja rješenja o sigurnosti u skladu s člankom 10. stavkom 5. Direktive 2004/49/EZ.
2. Tijekom ocjene nacionalna tijela nadležna za sigurnost mogu prihvatiti da će podnositelji zahtjeva upravljati rizicima putem ugovora s trećim osobama. U ugovorima se također određuje razmjena informacija koja je potrebna radi osiguravanja sigurne uporabe vozila, posebno u područjima koja se odnose na upravljanje održavanjem.
3. Proizvodi ili usluge koje željezničkim prijevoznicima pružaju ugovaratelji ili dobavljači smatraju se usklađenima sa sigurnosnim zahtjevima, ukoliko su ugovaratelji, dobavljači ili proizvodi potvrđeni u skladu s mjerodavnim programima potvrđivanja, koji su utvrđeni prema zakonodavstvu Unije, za nabavu takvih proizvoda, odnosno pružanje takvih usluga.
Članak 4.
Nadzor
Nakon dodjele rješenja o sigurnosti nacionalno tijelo nadležno za sigurnost nadzire kontinuiranu primjenu sustava upravljanja željezničkih prijevoznika za dijelove A i B rješenja o sigurnosti, te primjenjuje načela nadzora navedena u Prilogu IV.
Članak 5.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 9. prosinca 2010.