EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 531/2012
af 13. juni 2012
om roaming på offentlige mobilkommunikationsnet i Unionen
(omarbejdning)
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 717/2007 af 27. juni 2007 om roaming på offentlige mobilkommunikationsnet i Fællesskabet (3) er blevet ændret væsentligt (4). Da der skal foretages yderligere ændringer, bør forordningen af klarhedshensyn omarbejdes.
(2)
Målsætningen om at reducere forskellene mellem de indenlandske tariffer og roamingtarifferne, som var indeholdt i Kommissionens benchmarkingramme for 2011-2015, der blev godkendt af Gruppen på Højt Niveau om i2010 i november 2009, og i Kommissionens meddelelse »En digital dagsorden for Europa«, bør også fortsat være målet for denne forordning. Det planlagte særskilte salg af roamingtjenester og indenlandske tjenester bør øge konkurrencen og derfor sænke priserne for kunderne og skabe et indre marked for roamingtjenester i Unionen, hvor der ikke skelnes væsentligt mellem indenlandske tariffer og roamingtariffer. EU-dækkende roamingtjenester kan stimulere udviklingen af et indre telekommunikationsmarked i Unionen.
(3)
Et indre telekommunikationsmarked kan ikke siges at være en realitet, så længe der er betydelige forskelle mellem de indenlandske priser og roamingpriserne. Det endelige mål bør derfor være at fjerne forskellen mellem indenlandske takster og roamingtakster og oprette et indre marked for mobilkommunikationstjenester.
(4)
De høje priser på tale-, sms- og dataroaming, der skal betales af brugerne af de offentlige mobilkommunikationsnet, f.eks. studerende, forretningsrejsende og turister, udgør en hindring for, at de kan benytte deres mobile enheder under rejse i udlandet inden for Unionen, og er en kilde til bekymring både hos forbrugerne, de nationale tilsynsmyndigheder og EU-institutionerne, som udgør en væsentlig barriere for det indre marked. De urimeligt høje detailtakster er resultatet af høje engrostakster, der opkræves af den udenlandske værtsnetudbyder, og også i mange tilfælde af en høj detailavance, der opkræves af kundens egen netudbyder. På grund af manglende konkurrence er nedsættelser af engrostaksterne ofte ikke blevet videregivet til detailkunden. Til trods for, at visse udbydere i den senere tid har indført tarifordninger, der giver kunderne mere fordelagtige betingelser og noget lavere priser, er der stadig tegn på, at forholdet mellem omkostninger og priser er langt fra, hvad der ville kendetegne markeder med konkurrence.
(5)
Høje roamingtakster udgør en hindring for Unionens bestræbelser på at blive en videnbaseret økonomi og for virkeliggørelsen af et indre marked med 500 mio. forbrugere. Mobildatatrafikken fremmes ved allokering af tilstrækkelige radiofrekvenser, så forbrugerne og erhvervslivet kan anvende tale-, sms- og datatjenester overalt i Unionen. Ved at sørge for rettidig allokering af tilstrækkelige og passende radiofrekvenser med henblik på at understøtte Unionens politiske mål og bedst opfylde den øgede efterspørgsel efter trådløs datatrafik vil det flerårige radiofrekvenspolitikprogram, der er fastsat ved afgørelse nr. 243/2012/EU (5), bane vej for en udvikling, der vil gøre det muligt for Unionen at indtage en global førerrolle i forbindelse med bredbåndshastigheder, mobilitet, dækning og kapacitet, hvilket vil fremme udviklingen af nye forretningsmodeller og teknologier og derved bidrage til at mindske de strukturelle problemer ved roaming på engrosniveau.
(6)
Den udbredte brug af mobile enheder med internetadgang betyder, at dataroaming er af stor økonomisk betydning. Dette er et afgørende kriterium for såvel brugere som leverandører af applikationer og indhold. For at stimulere udviklingen af dette marked bør datatransportgebyrerne ikke bremse væksten.
(7)
Kommissionen konstaterede i sin meddelelse med titlen »Foreløbig rapport om udviklingen inden for roamingtjenester i EU«, at ny teknologi og/eller alternativer til roamingtjenester som f.eks. VoIP (Voice over Internet Protocol) og wi-fi kan øge konkurrencen på det indre marked for roamingtjenester i Unionen. Selv om disse alternative muligheder, og især VoIP-tjenester, i stigende grad vinder udbredelse på nationalt plan, har der ikke været nogen særlig udvikling i brugen af dem i forbindelse med roaming.
(8)
På grund af den hurtige udvikling i mobildatatrafikken og det stigende antal kunder, der anvender tale-, sms- og dataroamingtjenester i udlandet, er der behov for at øge konkurrencepresset, udvikle nye forretningsmodeller og teknologier. Reguleringen af roamingtaksterne bør udformes på en sådan måde, at den ikke forsøger at modvirke en konkurrence på lavere priser.
(9)
Oprettelsen af et europæisk socialt, uddannelsesorienteret, kulturelt og iværksætterorienteret område, der bygger på mobilitet for enkeltpersoner og digitale data, bør forbedre kommunikationen mellem personer med henblik på at skabe et reelt »Europa for Borgerne«.
(10)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF af 7. marts 2002 om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter (adgangsdirektivet) (6), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelse til at udbyde elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet) (7), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (8), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet) (9) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (direktiv om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation) (10), (i det følgende samlet benævnt »2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation«), tager sigte på at skabe et indre marked for elektronisk kommunikation i Unionen, samtidig med at der sikres et højt forbrugerbeskyttelsesniveau gennem øget konkurrence.
(11)
Forordning (EF) nr. 717/2007 er ikke en isoleret foranstaltning, men supplerer og understøtter, for så vidt angår EU-dækkende roaming, 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation. Disse rammebestemmelser har ikke givet de nationale myndigheder tilstrækkelige instrumenter til at gribe ind på en effektiv og beslutsom måde over for prisfastsættelsen af roamingtjenester inden for Unionen og sikrer derfor ikke, at det indre marked for roamingtjenester er velfungerende. Forordning (EF) nr. 717/2007 var et hensigtsmæssigt middel til at rette op på denne situation.
(12)
2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation bygger på det princip, at der kun bør pålægges regulerende forhåndsforpligtelser, hvis der ikke er reel konkurrence, og fastsætter bestemmelser om en proces med regelmæssige markedsanalyser og fornyet vurdering af forpligtelserne fra de nationale tilsynsmyndigheders side, som kan føre til pålæggelse af forhåndsforpligtelser over for udbydere, der udpeges som havende en stærk markedsposition. De elementer, der indgår i denne proces, omfatter afgrænsning af relevante markeder i overensstemmelse med Kommissionens henstilling om relevante produkt- og tjenestemarkeder inden for den elektroniske kommunikationssektor, som er underlagt forhåndsregulering i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF (11) (i det følgende benævnt »henstillingen«), analyse af de afgrænsede markeder i overensstemmelse med Kommissionens retningslinjer for markedsanalyse og beregning af stærk markedsposition i henhold til EU-rammebestemmelserne for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (12), udpegning af udbydere med en stærk markedsposition og pålæggelse af forhåndsforpligtelser på de således udpegede udbydere.
(13)
Henstillingen udpegede det nationale engrosmarked for international roaming på offentlige mobiltelefonnet som et relevant marked, der muligvis skulle underlægges forhåndsregulering. Det arbejde med at analysere de nationale engrosmarkeder for international roaming, der er blevet udført af de nationale tilsynsmyndigheder, både enkeltvis og inden for De Europæiske Tilsynsmyndigheders Gruppe (ERG) og denne gruppes efterfølger, Sammenslutningen af Europæiske Tilsynsmyndigheder inden for Elektronisk Kommunikation (BEREC), der er oprettet ved forordning (EF) nr. 1211/2009 (13), har imidlertid vist, at det endnu ikke har været muligt for nogen national tilsynsmyndighed at gribe effektivt ind over for de høje engrostakster for EU-dækkende roaming på grund af vanskeligheden med at udpege virksomheder med en stærk markedsposition i lyset af de særlige forhold, der gør sig gældende for international roaming, bl.a. dens grænseoverskridende karakter. Efter ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 717/2007 blev roamingmarkedet fjernet fra den reviderede henstilling (14).
(14)
Desuden er de nationale tilsynsmyndigheder, der er ansvarlige for at beskytte og fremme interesserne hos mobiltelefonkunder, som normalt er bosiddende på deres område, ikke i stand til at kontrollere adfærden hos udbydere af det besøgte net, som befinder sig i andre medlemsstater, og som kunderne er afhængige af, når de benytter internationale roamingtjenester. Denne forhindring kan også formindske effektiviteten af de foranstaltninger, som medlemsstaterne træffer på basis af deres residualkompetence til at indføre forbrugerbeskyttelsesregler.
(15)
Som følge heraf er medlemsstaterne under pres for at træffe foranstaltninger for at gribe ind over for takstniveauet for international roaming, men ordningen med regulerende forhåndsindgriben fra de nationale tilsynsmyndigheders side i henhold til 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation har ikke vist sig tilstrækkelig til at sætte myndighederne i stand til at handle beslutsomt for at forsvare forbrugernes interesse på dette særlige område.
(16)
Endvidere opfordredes Kommissionen i Europa-Parlamentets beslutning om elektronisk kommunikation i EU: regulering og markeder (15) til at tage nye initiativer for at nedbringe de høje omkostninger ved den grænseoverskridende mobiltelefontrafik, mens Det Europæiske Råd på sit møde den 23.-24. marts 2006 konkluderede, at en målrettet, effektiv og integreret informations- og kommunikationsteknologipolitik både på EU-plan og på nationalt plan er afgørende for at nå målene om økonomisk vækst og produktivitet, og noterede i denne sammenhæng, at det var af stor betydning for konkurrenceevnen at nedbringe roamingtaksterne.
(17)
2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation, baseret på de overvejelser, der var fremherskende dengang, tog sigte på at fjerne alle handelshindringer mellem medlemsstaterne inden for det område, de harmoniserede, bl.a. hvad angår foranstaltninger, der påvirker roamingtaksterne. Dette bør imidlertid ikke forhindre, at de harmoniserede regler tilpasses andre overvejelser, således at man finder det mest effektive middel til at styrke konkurrencen på det indre marked for roamingtjenester og sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau.
(18)
Denne forordning bør derfor muliggøre en fravigelse fra de regler, der ellers er gældende i henhold til 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation, herunder navnlig rammedirektivet, nemlig at taksterne for udbud af tjenester bør fastsættes ved kommercielle aftaler, hvis der ikke foreligger en stærk markedsposition, og dermed give plads for supplerende regulerende forpligtelser, som afspejler de særlige kendetegn ved EU-dækkende roamingtjenester.
(19)
Detail- og engrosroamingmarkederne har deres helt egne særlige kendetegn, som begrunder ekstraordinære foranstaltninger, som går videre end de ordninger, der ellers er til rådighed under 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation.
(20)
Der bør benyttes en fælles harmoniseret tilgang til at sikre, at brugere af jordbaserede offentlige mobilkommunikationsnet under rejse i Unionen ikke betaler for høje priser for EU-dækkende roamingtjenester, hvorved konkurrencen mellem roamingudbyderne, for så vidt angår roamingtjenester, styrkes, der opnås et højt forbrugerskyttelsesniveau, og tilskyndelsen til innovation og forøgelsen af forbrugernes valgmuligheder bevares. I lyset af de involverede tjenesters grænseoverskridende karakter er der behov for denne fælles tilgang, således at roamingudbyderne kan benytte ét sammenhængende regelsæt baseret på objektive kriterier.
(21)
Forordning (EF) nr. 717/2007 udløber den 30. juni 2012. Forud for dens udløb har Kommissionen foretaget en revision i overensstemmelse med forordningens artikel 11, ifølge hvilken den skulle vurdere, om forordningens mål var nået, og foretage en gennemgang af udviklingen i engros- og detailtaksterne for levering af tale-, sms- og datakommunikationstjenester til roamingkunder. I rapporten til Europa-Parlamentet og Rådet af 6. juli 2011 om resultatet af gennemgangen af, hvordan forordning (EF) nr. 717/2007 har fungeret, konkluderede Kommissionen, at det var hensigtsmæssigt at forlænge anvendelsen af forordning (EF) nr. 717/2007 ud over den 30. juni 2012.
(22)
Oplysninger om udviklingen i priserne på EU-dækkende tale-, sms- og dataroamingtjenester, siden forordning (EF) nr. 717/2007 trådte i kraft, herunder navnlig de oplysninger, der indsamles kvartalsvis af de nationale tilsynsmyndigheder og indberettes via BEREC, giver ikke belæg for at antage, at konkurrencen på detail- og engrosniveau har udviklet sig i rimelig grad og vil blive opretholdt efter juni 2012 uden regulering. Oplysningerne viser, at detail- og engrospriserne for roaming stadig er meget højere end de indenlandske priser og fortsat ligger på eller tæt ved de lofter, der er fastsat i forordning (EF) nr. 717/2007, og at der kun er begrænset konkurrence under disse lofter.
(23)
Udløbet den 30. juni 2012 af de reguleringsforanstaltninger, der i kraft af forordning (EF) nr. 717/2007 gælder for EU-dækkende roamingtjenester på engros- og detailniveau, ville derfor medføre en betydelig risiko for, at den underliggende mangel på konkurrencepres på det indre marked for roamingtjenester og incitamentet for roamingudbyderne til at maksimere deres roamingindtægter ville føre til en tilbagevenden til detail- og engrospriser for EU-dækkende roaming, der ikke står i et rimeligt forhold til de underliggende omkostninger ved levering af tjenesten, og dermed bringe målene for den nævnte forordning i fare. Reguleringen af markedet for mobilroamingtjenester bør derfor forlænges ud over den 30. juni 2012 for at sikre et velfungerende indre marked ved at lade konkurrencen udvikle sig, samtidig med at det garanteres, at forbrugerne fortsat kan være sikre på, at de ikke vil blive opkrævet en urimelig pris sammenlignet med konkurrencedygtige nationale priser.
(24)
Det politiske mål i rammedirektivets artikel 8 om slutbrugernes adgang til og mulighed for at videreformidle oplysninger eller deres mulighed for at benytte applikationer og tjenester efter eget valg bør fremmes af de nationale tilsynsmyndigheder.
(25)
Hvis der skal udvikle sig et mere effektivt, integreret og konkurrencepræget marked for roamingtjenester, bør der ikke være restriktioner, der forhindrer virksomheder i effektivt at forhandle sig til engrosadgang med henblik på at udbyde roamingtjenester. Hindringer for adgang til sådanne roamingtjenester på engrosniveau som følge af forskelle i forhandlingsstyrke og i graden af virksomhedernes ejerskab af infrastruktur bør fjernes. Virtuelle mobilnetoperatører og gensælgere af mobilkommunikationstjenester uden deres egen netinfrastruktur leverer typisk roamingtjenester baseret på kommercielle engrosroamingaftaler med deres værtsmobilnetoperatører i samme medlemsstat. Kommercielle forhandlinger giver dog muligvis ikke virtuelle mobilnetoperatører og gensælgere tilstrækkelig margen til at stimulere konkurrencen gennem lavere priser. Hvis disse hindringer fjernes, og forhandlingsstyrken afbalanceres mellem de virtuelle mobilnetoperatører/gensælgere og mobilnetoperatørerne gennem en adgangsforpligtelse og engroslofter, bør det lette udviklingen af alternative, innovative og EU-dækkende roamingtjenester og -tilbud til kunderne. Reglerne i 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation, især rammedirektivet og adgangsdirektivet, tillader ikke, at problemet klares ved at pålægge operatører med en stærk markedsposition forpligtelser.
(26)
Derfor bør der indføres regler, der fastsætter en forpligtelse til at imødekomme rimelige anmodninger om engrosadgang til offentlige mobilkommunikationsnet med henblik på udbud af roamingtjenester. En sådan adgang bør være i overensstemmelse med behovene hos dem, som søger adgang. Adgang bør kun afvises på grundlag af objektive kriterier, f.eks. teknisk gennemførlighed og behovet for at bevare nettets integritet. Hvis der nægtes adgang, bør den forurettede part have mulighed for at indgive sagen med henblik på tvistbilæggelse efter proceduren i denne forordning. For at skabe lige konkurrencevilkår bør engrosadgang med henblik på udbud af roamingtjenester ske i overensstemmelse med de regulerende forpligtelser, der er fastlagt i denne forordning for engrosniveauet, og der bør tages hensyn til de forskellige omkostningselementer, der er forbundet hermed. En ensartet reguleringstilgang på dette område vil bidrage til at undgå, at der opstår konkurrenceforvridning medlemsstaterne imellem. BEREC bør i samråd med Kommissionen og i samarbejde med de relevante interesserede parter udstikke retningslinjer for engrosadgang med henblik på udbud af roamingtjenester.
(27)
En forpligtelse vedrørende engrosadgang til roamingtjenester bør omfatte levering af direkte engrosroamingtjenester såvel som levering af roamingtjenester på engrosbasis til tredjeparters gensalg. Forpligtelsen vedrørende engrosadgang til roamingtjenester bør også omfatte mobilnetoperatørers forpligtelse til at give virtuelle mobilnetoperatører og gensælgere mulighed for at købe regulerede engrosroamingtjenester hos engrosleverandører, som tilbyder et enkelt tilkoblingspunkt og en standardiseret platform for roamingaftaler i hele Unionen. For at sikre, at operatører giver adgang til alle de faciliteter, der er nødvendige for direkte engrosadgang til roamingtjenester og engrosadgang til gensalg af roamingtjenester til roamingudbydere inden for en rimelig tidsfrist, bør der offentliggøres et standardtilbud, som indeholder standardbetingelserne for direkte engrosadgang til roamingtjenester og engrosadgang til gensalg af roamingtjenester. Offentliggørelsen af standardtilbuddet bør ikke stå i vejen for kommercielle forhandlinger mellem enhver, der søger om adgang, og udbyderen af adgang om prisniveauet for den endelige engrosaftale eller om yderligere engrostjenester ud over dem, der er nødvendige for direkte engrossalg af roamingtjenester og engrosgensalg af roamingtjenester.
(28)
En forpligtelse vedrørende engrosadgang til roamingtjenester bør omfatte adgang til alle de komponenter, der er nødvendige for at gøre det muligt at udbyde roamingtjenester, herunder: adgang til netelementer og tilhørende faciliteter, adgang til relevante softwaresystemer, herunder driftsstøttesystemer, adgang til informationssystemer eller databaser til forhåndsbestilling, levering, bestilling, vedligeholdelses- og reparationsbestilling samt fakturering, adgang til nummerkonvertering eller systemer, der tilbyder tilsvarende funktioner, mobile net og virtuelle nettjenester.
(29)
Hvis de, som søger om engrosadgang til gensalg af roamingtjenester, ønsker adgang til faciliteter eller tjenester ud over, hvad der er nødvendigt for at levere detailroamingtjenester, kan mobilnetoperatører få dækket fair og rimelige takster i forbindelse med disse faciliteter eller tjenester. Disse yderligere faciliteter eller tjenester kan bl.a. bestå i tillægstjenester, ekstra software og informationssystemer eller faktureringsordninger.
(30)
Mobilkommunikationstjenester sælges i pakker, der omfatter både indenlandske tjenester og roamingtjenester, hvilket begrænser kundernes valgmuligheder, når det gælder roamingtjenester. Sådanne pakker gør udbuddet af roamingtjenester mindre gennemskueligt, da det er vanskeligt at sammenligne de enkelte elementer i pakkerne. Derfor er der endnu ikke synlig konkurrence mellem udbyderne på grundlag af roamingelementet i mobilpakken. Hvis det bliver lettere at tilbyde roaming som en selvstændig tjeneste, kan det løse strukturelle problemer ved at gøre forbrugerne mere bevidste om roamingpriserne og give dem en klar valgmulighed, for så vidt angår roamingtjenester, således at konkurrencepresset på efterspørgselssiden øges. Det vil derfor bidrage til at skabe et velfungerende indre marked for roamingtjenester.
(31)
Forbrugernes og erhvervslivets efterspørgsel efter mobildatatjenester er øget betydeligt i de seneste år. Som følge af de høje takster for dataroaming er forbrugernes og erhvervslivets anvendelse af disse tjenester dog alvorligt begrænset på tværs af grænserne i Unionen. På grund af markedets umodenhed og den hurtige vækst i forbrugernes efterspørgsel efter dataroaming vil regulerede detailtakster måske kun fastholde priserne på et niveau omkring de foreslåede maksimale takster, som det er set i forbindelse med forordning (EF) nr. 717/2007, i stedet for at presse dem yderligere nedad, hvilket derfor bekræfter behovet for yderligere strukturreformer.
(32)
Det bør være nemt for kunderne at skifte til en alternativ roamingudbyder eller mellem alternative roamingudbydere på kortest mulig tid afhængig af den tekniske løsning, uden sanktioner og gratis. Kunderne bør oplyses på en klar, forståelig og lettilgængelig måde om denne mulighed.
(33)
Forbrugerne bør kunne vælge på en forbrugervenlig måde at købe roamingtjenester adskilt fra deres mobilpakke med indenlandske tjenester. Der er i øjeblikket flere måder, hvorpå et særskilt salg af regulerede detailroamingtjenester kunne gennemføres teknisk, herunder en dobbelt, international identitet for mobilabonnenten (IMSI) (to særskilte IMSI på samme SIM-kort), enkelt IMSI (deling af en IMSI mellem den indenlandske udbyder og roamingudbyderen) og kombinationer af dobbelt eller enkelt IMSI sammen med den tekniske foranstaltning, som ikke forhindrer kunden i at få adgang til regulerede dataroamingtjenester, der udbydes direkte på et besøgt net ved hjælp af aftaler mellem hjemmenetoperatøren og operatøren af det besøgte net.
(34)
De høje priser på dataroaming afskrækker kunderne fra at bruge mobildatatjenester, når de rejser i Unionen. I betragtning af den stigende efterspørgsel og vigtigheden af dataroamingtjenesterne bør der ikke være nogen hindringer for at anvende alternative dataroamingtjenester, der leveres direkte på et besøgt net, midlertidigt eller permanent, uanset eksisterende roamingkontrakter eller aftaler med indenlandske udbydere og uden opkrævning af yderligere takster. Når det er nødvendigt for at tilbyde dataroamingtjenester, leveret direkte på et besøgt net, bør de indenlandske udbydere og udbyderne af dataroamingtjenester samarbejde, så kunderne ikke forhindres i at få adgang til og benytte disse tjenester, samt for at sikre andre roamingtjenesters servicekontinuitet.
(35)
Mens denne forordning ikke bør fastlægge nogle bestemte tekniske foranstaltninger for særskilt salg af roamingtjenester, men i stedet bør bane vejen for den mest effektive løsning, herunder en kombineret løsning, der udarbejdes af Kommissionen på basis af input fra BEREC, bør der fastlægges kriterier for de tekniske kendetegn, som den tekniske løsning med hensyn til særskilt salg af roamingtjenester bør opfylde. Disse kriterier bør bl.a. omfatte, at løsningen indføres på en koordineret og harmoniseret måde i hele Unionen, og bør sikre, at forbrugerne hurtigt og nemt kan vælge en anden udbyder til at levere roamingtjenester uden at skifte nummer. Desuden bør der ikke lægges hindringer i vejen for roaming uden for Unionen eller for tredjelandsborgeres roaming inden for Unionen.
(36)
Der bør etableres et øget samarbejde og en bedre koordinering mellem mobilnetoperatørerne for at gøre det teknisk muligt at sikre en koordineret og sund teknisk udvikling i forbindelse med leveringen af særskilte roamingtjenester uden at hindre adgang til dataroamingtjenester, der leveres direkte på et besøgt net. Derfor bør der udarbejdes relevante grundlæggende principper og metoder for at muliggøre en hurtig tilpasning til ændrede omstændigheder og teknologiske fremskridt. BEREC bør i samarbejde med de relevante interesserede parter bistå Kommissionen med at udvikle de tekniske elementer for at muliggøre særskilt salg af roamingtjenester og for ikke at forhindre adgang til dataroamingtjenester, der leveres direkte på et besøgt net. Om nødvendigt bør Kommissionen give en europæisk standardiseringsorganisation mandat til at foretage den tilpasning af de relevante standarder, der er nødvendig for at sikre en harmoniseret gennemførelse af særskilt salg af regulerede detailroamingtjenester.
(37)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af bestemmelserne i denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser for så vidt angår de nærmere regler for indenlandske udbyderes oplysningsforpligtelser og for en teknisk løsning for særskilt salg af roamingtjenester. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (16).
(38)
BEREC bør på eget initiativ og under hensyntagen til denne forordning og de gennemførelsesretsakter, der vedtages i henhold hertil, kunne udstikke specifikke tekniske retningslinjer for det særskilte salg af regulerede detailroamingtjenester eller andre anliggender omfattet af denne forordning.
(39)
Det vurderes, at særskilt salg af regulerede detailroamingtjenester kun kan fungere fuldt ud i praksis, hvis salget sammenkædes med forpligtelsen vedrørende engrosadgang til roamingtjenester, der vil gøre det lettere for nye eller eksisterende virksomheder, herunder virksomheder, der udbyder roamingtjenester på tværs af grænserne, at få adgang til markedet. Med den løsning ville man undgå konkurrenceforvridning medlemsstaterne imellem ved at sikre en ensartet tilgang til reguleringen og derved bidrage til udviklingen af det indre marked. Imidlertid kræver gennemførelsen af det særskilte salg af regulerede detailroamingtjenester, at udbyderne får en rimelig periode til at tilpasse deres systemer rent teknisk, og derfor vil de strukturelle foranstaltninger først føre til et reelt indre marked med tilstrækkelig konkurrence efter et vist tidsrum. Af denne grund bør de maksimale engrostakster for tale-, sms- og dataroamingtjenester såvel som sikkerhedslofterne for disse tjenester på detailniveau midlertidigt opretholdes på et passende niveau for at sikre, at de eksisterende fordele for forbrugerne bevares i en overgangsperiode, mens de strukturelle foranstaltninger gennemføres.
(40)
For så vidt angår videreførelsen af den midlertidige prisregulering bør der iværksættes regulerende forpligtelser både på detail- og engrosniveau for at beskytte roamingkundernes interesser, idet erfaringen har vist, at nedsættelser af engrospriserne på EU-dækkende roamingtjenester ikke altid afspejles i lavere detailpriser på roaming, fordi der mangler incitamenter til at sænke detailpriserne. På den anden side kunne initiativer til at nedbringe niveauet i detailpriserne uden at røre ved niveauet i de engrosomkostninger, der er forbundet med at levere tjenesterne, indebære risiko for at forstyrre det indre marked for roamingtjenesters funktion, og de ville ikke åbne op for øget konkurrence.
(41)
Indtil de strukturelle foranstaltninger har medført tilstrækkelig konkurrence på det indre marked for roamingtjenester, som vil medføre reduktioner i engrosomkostningerne, som vil blive videregivet til forbrugerne, består den mest effektive og forholdsmæssige tilgang til regulering af prisniveauet for at foretage og modtage roamingopkald inden for Unionen i, at der på EU-plan fastsættes en maksimal gennemsnitlig minuttakst på engrosniveau og et loft over taksterne på detailniveau i form af den eurotarif, der er indført med forordning (EF) nr. 717/2007, som blev udvidet til at omfatte den sms-eurotarif, der er fastsat i forordning (EF) nr. 544/2009 (17), og som bør udvides til at omfatte den i nærværende forordning fastsatte dataeurotarif. Den gennemsnitlige engrostakst bør finde anvendelse på samtlige kombinationer af to operatører inden for Unionen over en nærmere bestemt periode.
(42)
Den midlertidige tale-, sms- og dataeurotarif bør fastsættes på et sikkerhedsniveau, der garanterer, at fordelene for forbrugerne ikke kun opretholdes, men tilmed øges i en overgangsperiode, mens de strukturelle foranstaltninger gennemføres, men som samtidig sikrer roamingudbyderne en tilstrækkelig fortjenstmargen og tilskynder til konkurrerende roamingudbud til lavere takster. I den pågældende periode bør roamingudbyderne aktivt oplyse kunderne om eurotarifferne og tilbyde dem gratis og på en klar og gennemsigtig måde til alle deres roamingkunder.
(43)
De midlertidige tale-, sms- og dataeurotariffer, der skal tilbydes roamingkunder, bør muliggøre en rimelig fortjenstmargen i forhold til engrosomkostningerne ved at udbyde roamingtjenesten, samtidig med at roamingudbyderne tillades at konkurrere ved at differentiere deres udbud og tilpasse deres prisstruktur til markedsforholdene og forbrugernes præferencer. Sikkerhedsloftet bør fastsættes således, at det ikke kommer i vejen for de konkurrencemæssige fordele ved strukturelle foranstaltninger, og kan eventuelt ophæves, når de strukturelle foranstaltninger har haft mulighed for at give konkrete resultater til fordel for kunderne. Denne lovgivningsmæssige tilgang bør ikke finde anvendelse på den del af tariffen, der opkræves for levering af tillægstjenester, men kun for tarifferne for tilslutningen til sådanne tjenester.
(44)
Denne lovgivningsmæssige tilgang bør være enkel at gennemføre og overvåge for at lette den administrative byrde mest muligt både for de operatører og de roamingudbydere, som berøres af de krav, den stiller, og for de nationale tilsynsmyndigheder, der har til opgave at overvåge og håndhæve den. Den bør også være gennemskuelig og umiddelbart forståelig for alle mobilkunder i Unionen. Desuden bør den skabe sikkerhed og forudsigelighed for de operatører, som tilbyder engros- og detailroamingtjenester. De maksimale minuttakster på engros- og detailniveau bør derfor fastsættes i denne forordning.
(45)
Den således fastlagte maksimale gennemsnitlige minuttakst på engrosniveau bør tage hensyn til de forskellige elementer, der indgår i et EU-dækkende roamingopkald, herunder udgifter til originering og terminering af opkald over mobilnet, samt overheads og udgifter til signalering og transit. Det mest hensigtsmæssige benchmark for originering og terminering af opkald er den gennemsnitlige mobiltermineringstakst, som anvendes af mobilnetoperatører i Unionen, og som beregnes på grundlag af oplysninger fra de nationale tilsynsmyndigheder og offentliggøres af Kommissionen. Den maksimale gennemsnitlige minuttakst i henhold til denne forordning bør derfor fastsættes under hensyntagen til den gennemsnitlige mobiltermineringstakst, der kan tjene som benchmark for de medgåede omkostninger. Den maksimale gennemsnitlige minuttakst på engrosniveau bør nedsættes en gang om året for at tage hensyn til de nedskæringer i mobiltermineringstaksterne, som de nationale tilsynsmyndigheder gennemfører med regelmæssige mellemrum.
(46)
Den midlertidige taleeurotarif, der bør gælde på detailniveau, bør give roamingkunder sikkerhed for, at de ikke betaler en for høj takst, når de foretager eller modtager et reguleret roamingopkald, samtidig med at roamingudbyderne får tilstrækkeligt råderum til at differentiere de produkter, de tilbyder kunderne.
(47)
I overgangsperioden med sikkerhedslofter bør alle forbrugere uden ekstraudgifter eller forhåndsbetingelser oplyses om og have mulighed for at vælge en simpel roamingtarif, som ikke overstiger maksimale takster. En rimelig margen mellem engrosomkostningerne og detailprisen bør sikre, at roamingudbyderne kan få dækket alle deres særlige roamingomkostninger på detailniveau, herunder en passende andel af udgifter til markedsføring og tilskud til mobiltelefoner, samtidig med at der er tilstrækkeligt til at sikre en rimelig fortjeneste. Midlertidige tale-, sms- og dataeurotariffer er en hensigtsmæssig måde til både at sikre beskyttelse for forbrugerne og fleksibilitet for roamingudbyderne. Som det er tilfældet på engrosniveau, bør de maksimale tale-, sms- og dataeurotariffer nedsættes en gang om året.
(48)
I overgangsperioden med sikkerhedslofter bør nye roamingkunder modtage fuldstændige oplysninger på en klar og forståelig måde om de forskellige eksisterende tariffer for roaming inden for Unionen, herunder de tariffer, som er i overensstemmelse med de midlertidige tale-, sms- og dataeurotariffer. Eksisterende roamingkunder bør have mulighed for at vælge en ny tarif, som er i overensstemmelse med de midlertidige tale-, sms- og dataeurotariffer eller hvilke som helst andre tariffer inden for et vist tidsrum. Med hensyn til eksisterende roamingkunder, som ikke foretager et sådant valg inden for dette tidsrum, bør der skelnes mellem de kunder, som allerede havde valgt en bestemt roamingtarif eller -pakke før denne forordnings ikrafttræden, og de kunder, som ikke havde foretaget et valg. Sidstnævnte bør automatisk opkræves en tarif, der overholder denne forordning. Roamingkunder, som allerede nyder godt af særlige roamingtariffer eller -pakker, der opfylder deres individuelle behov, og som de har valgt af den årsag, bør bibeholde deres tidligere valgte tarif eller pakke, såfremt de efter en påmindelse om deres nuværende tarifvilkår og de gældende eurotariffer angiver deres valg om at bibeholde denne tarif til deres roamingudbyder. Sådanne særlige roamingtariffer eller -pakker kan f.eks. omfatte roaming til fast pris (»flat-rate«), ikke offentligt tilgængelige tariffer, tariffer med yderligere faste roaminggebyrer, tariffer med minutpriser, som er lavere end de maksimale tale-, sms- og dataeurotariffer, eller tariffer med opkaldsetableringsafgift.
(49)
Idet nærværende forordning bør udgøre en specifik foranstaltning i henhold til artikel 1, stk. 5 i rammedirektivet, og idet udbydere af EU-dækkende roamingtjenester i henhold til denne forordning kan blive nødt til at foretage ændringer i deres detailroamingtariffer for at opfylde kravene i forordningen, bør sådanne ændringer ikke give mobilkunder ret til i henhold til den nationale gennemførelseslovgivning om 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation at opsige deres kontrakter.
(50)
Denne forordning bør ikke berøre innovative tilbud til forbrugerne, som er gunstigere end de midlertidige tale-, sms- og dataeurotariffer, der er fastsat i denne forordning, men bør derimod tilskynde til innovative tilbud til roamingkunderne til lavere takster, især som reaktion på det yderligere konkurrencepres, som de strukturelle bestemmelser i denne forordning skaber. Denne forordning gør det ikke nødvendigt at genindføre roamingtakster i tilfælde, hvor de er blevet helt afskaffet, eller at forhøje hidtidige roamingtakster til de midlertidige sikkerhedslofter, der er fastsat i denne forordning.
(51)
Såfremt de maksimale takster ikke angives i euro, bør de indledende takstlofter, der anvendes, og de ændrede værdier for disse takstlofter fastsættes i den relevante valuta ved anvendelse af de referencevalutakurser, der er offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende på den dato, der er anført i denne forordning. Hvis der ikke har fundet nogen offentliggørelse sted på den fastsatte dato, bør de relevante referencevalutakurser være dem, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende efter denne dato, og som indeholder sådanne referencevalutakurser. For at beskytte forbrugerne mod øgede detailpriser for regulerede roamingtjenester (regulerede tale-, sms- eller dataroamingtjenester) som følge af udsving i referencevalutakurser for andre valutaer end euroen bør en medlemsstat, hvis valuta ikke er euroen, bruge et gennemsnit af flere referencevalutakurser over tid til at fastlægge de maksimale detailtakster i sin valuta.
(52)
Visse mobilnetoperatører følger den praksis at opkræve betaling for roamingopkald på engrosniveau på grundlag af en minimumsperiode på op til 60 sekunder, i modsætning til den afregning pr. sekund, der normalt anvendes på engrosniveau for andre samtrafiktjenester; dette forvrider konkurrencen mellem disse operatører og dem, der anvender andre afregningsmetoder, og underminerer en konsekvent anvendelse af de maksimale engrostakster, der er indført ved denne forordning. Desuden medfører denne praksis en ekstra udgift, der øger engrosomkostningerne og dermed har negative følger for priserne på taleroamingtjenester på detailniveau. Mobilnetoperatørerne bør derfor forpligtes til at fakturere hinanden pr. sekund for engroslevering af regulerede roamingopkald.
(53)
ERG, forgængeren for BEREC, anslog, at mobiludbydernes brug af afregningsenheder på mere end ét sekund ved fakturering af roamingtjenester på detailniveau har øget en typisk regning for opkald efter taleeurotariffen med 24 % for foretagne opkald og med 19 % for modtagne opkald. Gruppen har også bemærket, at disse forøgelser udgør en slags skjult afgift, da de ikke er gennemskuelige for de fleste forbrugere. Derfor har ERG anbefalet, at der hurtigst muligt gribes ind over for de forskellige afregningsmetoder, der anvendes på detailniveau i forbindelse med taleeurotariffen.
(54)
Forordning (EF) nr. 717/2007 fastlagde en fælles fremgangsmåde for at sikre, at roamingkunder ikke opkræves urimeligt høje priser for regulerede roamingopkald, ved at indføre en eurotarif i Unionen, men de forskellige afregningsenheder, som mobiloperatørerne anvender, underminerer en konsekvent anvendelse af forordningen. Det betyder også, at der trods roamingtjenesternes EU-dækkende og grænseoverskridende karakter er indbyrdes forskellige måder at fakturere regulerede roamingopkald på, hvilket forvrider konkurrencevilkårene på det indre marked.
(55)
Der bør derfor indføres et fælles sæt regler vedrørende afregningsenheder for faktureringen af taleeurotarifferne på detailniveau, så det indre marked styrkes yderligere, og der i hele Unionen tilvejebringes samme høje beskyttelsesniveau for forbrugerne af EU-dækkende roamingtjenester.
(56)
Udbydere af regulerede roamingopkald på detailniveau bør derfor forpligtes til at afregne alle opkald efter taleeurotariffen pr. sekund, idet de dog som den eneste undtagelse bør have mulighed for at kræve betaling for en minimumsperiode på højst 30 sekunder for foretagne opkald. Herved vil roamingudbyderne kunne få dækket alle rimelige omkostninger ved opkaldsetablering samt have fleksibilitet til at konkurrere ved at tilbyde kortere minimumsafregningsperioder. Der er ingen berettigelse for at kræve betaling for en minimumsperiode for modtagne opkald efter taleeurotariffen, da de underliggende engrosomkostninger opkræves pr. sekund, og eventuelle særlige omkostninger ved opkaldsetablering allerede er dækket af mobiltermineringstaksterne.
(57)
Kunder bør ikke skulle betale for at modtage voicemailbeskeder i et besøgt net, da de ikke kan kontrollere varigheden af disse beskeder. Dette bør ikke berøre andre gældende voicemailtakster, f.eks. takster for at aflytte disse beskeder.
(58)
Kunder, der bor i grænseområder, bør ikke modtage unødvendigt høje regninger på grund af utilsigtet roaming. Roamingudbyderne bør derfor tage rimelige skridt til at beskytte deres kunder, så de ikke pålægges roamingtakster, mens de befinder sig i deres medlemsstat. Det bør omfatte passende informationstiltag, der giver kunderne reelle muligheder for aktivt at forhindre utilsigtet roaming. De nationale tilsynsmyndigheder bør være opmærksomme på situationer, hvor kunder oplever, at de skal betale roamingtakster, selv om de fortsat befinder sig i deres medlemsstat, og de bør tage passende skridt til at afhjælpe dette problem.
(59)
Med hensyn til sms-roamingtjenester er der ligesom for taleroaming stor risiko for, at indførelse af forpligtelser vedrørende prisfastsættelsen på engrosniveau alene ikke automatisk vil føre til lavere takster for detailkunderne. På den anden side kunne initiativer til at nedbringe niveauet i detailpriserne uden at røre ved niveauet i de engrosomkostninger, der er forbundet med at levere tjenesterne, være til skade for visse roamingudbydere, særlig mindre roamingudbydere, idet det kan øge risikoen for prisklemmer.
(60)
Markedet for roamingtjenesters særlige struktur og dets grænseoverskridende karakter betyder desuden, at de redskaber, som 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation giver de nationale tilsynsmyndigheder, ikke er egnede til at løse de konkurrenceproblemer, der ligger til grund for de høje engros- og detailpriser på regulerede sms-roamingtjenester. Derfor kan der ikke opretholdes et velfungerende indre marked, og dette bør der gøres noget ved.
(61)
Der bør derfor indføres regulerende forpligtelser vedrørende regulerede sms-roamingtjenester på engrosniveau, så der skabes et mere rimeligt forhold mellem engrostaksterne og de underliggende leveringsomkostninger, og på detailniveau i en overgangsperiode, så roamingkundernes interesser beskyttes, indtil de strukturelle foranstaltninger virker efter hensigten.
(62)
Indtil de strukturelle foranstaltninger har medført tilstrækkelig konkurrence på markedet for roamingtjenester, består den mest effektive og forholdsmæssige tilgang til regulering af taksterne for regulerede roaming-sms'er på engrosniveau i, at der på EU-plan fastsættes en maksimal gennemsnitlig takst pr. sms, der sendes fra et besøgt net. Den gennemsnitlige engrostakst bør finde anvendelse på en hvilken som helst kombination af to operatører inden for Unionen over en nærmere bestemt periode.
(63)
Den maksimale engrostakst for regulerede sms-roamingtjenester bør omfatte alle de omkostninger, som udbyderen af engrostjenesten afholder, inklusive udgifter til bl.a. originering og transit samt de udækkede udgifter til terminering af roaming-sms'er på det besøgte net. For at sikre, at reglerne i denne forordning anvendes ensartet, bør det derfor forbydes engrosleverandører af regulerede sms-roamingtjenester at indføre en særlig takst for terminering af roaming-sms'er på deres net.
(64)
For at sikre, at de maksimale takster for sms-roamingtjenester på engrosniveau i højere grad afspejler de underliggende leveringsomkostninger, og at der kan udvikle sig konkurrence på detailniveau, bør de maksimale engrostakster for regulerede sms-tjenester nedsættes i takt med faldet i de underliggende omkostninger.
(65)
I mangel af strukturelle elementer, der kunne føre til konkurrence på markedet for roamingtjenester, bestod ifølge forordning (EF) nr. 544/2009 den mest effektive og forholdsmæssige tilgang til regulering af priserne for EU-dækkende roaming-sms'er på detailniveau i at indføre et krav om, at mobiloperatører skal tilbyde deres roamingkunder en sms-eurotarif, der ikke må overstige en fastsat maksimal takst.
(66)
Indtil de strukturelle foranstaltninger virker efter hensigten, bør den midlertidige sms-eurotarif fastholdes på et sikkerhedsniveau, der, samtidig med at det sikrer, at de eksisterende fordele for forbrugerne bevares, garanterer roamingudbyderne en tilstrækkelig fortjenstmargen og samtidig står i et mere rimeligt forhold til de underliggende leveringsomkostninger.
(67)
Den midlertidige sms-eurotarif, der må tilbydes roamingkunder, bør derfor muliggøre en rimelig fortjenstmargen i forhold til omkostningerne ved at udbyde en reguleret sms-roamingtjeneste og samtidig give roamingudbyderne mulighed for at konkurrere ved at differentiere deres udbud og tilpasse deres prisstruktur til markedsforholdene og forbrugernes præferencer. Et sådant sikkerhedsloft bør fastsættes på et niveau, som ikke kommer i vejen for de konkurrencemæssige fordele ved strukturelle foranstaltninger, og kan eventuelt ophæves, når den strukturelle foranstaltning har virket efter hensigten. Denne reguleringstilgang bør ikke finde anvendelse på sms-tillægstjenester.
(68)
Roamingkunder bør ikke opkræves yderligere betaling for at modtage en reguleret roaming-sms eller -voicemailbesked, mens de er koblet på et besøgt net, da termineringsomkostningerne i denne forbindelse allerede dækkes af den detailtakst, der opkræves for at sende en roaming-sms eller -voicemailbesked.
(69)
En sms-eurotarif bør automatisk gælde for alle roamingkunder, nye såvel som eksisterende, der ikke udtrykkeligt har valgt eller vælger en særlig roaming-sms-tarif eller en pakke for roamingtjenester, som omfatter regulerede sms-roamingtjenester.
(70)
Sms står for »Short Message Service« og er en tekstbesked, der adskiller sig klart fra andre beskeder som for eksempel mms-beskeder og e-mails. For at sikre, at denne forordning ikke mister sin effektive virkning, og at målene opfyldes fuldt ud, bør det forbydes at ændre i en roaming-sms' tekniske parametre på en sådan måde, at roaming-sms'en adskiller sig fra en indenlandsk sms.
(71)
De oplysninger, der er indsamlet af de nationale tilsynsmyndigheder, tyder på, at de gennemsnitlige engrostakster for dataroamingtjenester, som operatører af besøgte net opkræver af roamingkundernes roamingudbydere, fortsat er høje. Selv om disse engrostakster synes at være på vej nedad, er de fortsat meget høje i forhold til de underliggende omkostninger.
(72)
De fortsat høje engrostakster for dataroamingtjenester skyldes først og fremmest de høje engrospriser, der opkræves af operatører af ikkeforetrukne net. Disse takster er resultatet af trafikstyringsmæssige begrænsninger, der medfører, at operatørerne ikke har noget incitament til ensidigt at sætte de normale engrospriser ned, da trafikken bliver modtaget, uanset hvilken pris der forlanges. Dette fører til en ekstrem variation i engrosomkostningerne. I visse tilfælde er engrostaksterne for dataroaming på ikkeforetrukne net seks gange højere end taksterne på det foretrukne net. Disse urimeligt høje engrostakster for dataroamingtjenester medfører en klar forvridning af konkurrencen mellem mobiloperatører i Unionen og underminerer dermed muligheden for at opnå et velfungerende indre marked. De gør det også vanskeligt for roamingudbyderne at forudberegne deres engrosomkostninger og dermed tilbyde deres kunder gennemskuelige og konkurrencedygtige detailprispakker. I betragtning af, at de nationale tilsynsmyndigheder kun har begrænsede muligheder for at håndtere disse problemer effektivt på nationalt plan, bør der fastsættes en maksimal engrostakst for dataroamingtjenester. Der bør derfor indføres regulerende forpligtelser vedrørende regulerede dataroamingtjenester på engrosniveau, så der skabes et mere rimeligt forhold mellem engrostaksterne og de underliggende leveringsomkostninger, og på detailniveau, så roamingkundernes interesser beskyttes.
(73)
Roamingudbyderne bør ikke kræve betaling af roamingkunder for regulerede dataroamingtjenester, medmindre og indtil roamingkunden indvilliger i at modtage denne tjeneste.
(74)
Anvendelsesområdet for denne forordning bør omfatte levering af EU-dækkende dataroamingtjenester på detailniveau. De særlige kendetegn ved markederne for roamingtjenester, der var baggrunden for at vedtage forordning (EF) nr. 717/2007 og indføre forpligtelser for mobiloperatører vedrørende levering af EU-dækkende taleroaming og sms-roamingtjenester, gælder i lige så høj grad for levering af EU-dækkende dataroamingtjenester på detailniveau. Ligesom tale- og sms-roamingtjenester købes dataroamingtjenester ikke uafhængigt på nationalt plan, men udgør blot en del af en bredere detailpakke, som kunderne køber af deres roamingudbyder, hvorved konkurrencen begrænses. Ligeledes medfører de pågældende tjenesters grænseoverskridende karakter, at de nationale tilsynsmyndigheder, der er ansvarlige for at beskytte og fremme interesserne hos de mobilkunder, som er bosiddende på deres område, ikke er i stand til at styre adfærden hos operatørerne af de besøgte net, som befinder sig i andre medlemsstater.
(75)
Ligesom for tale- og sms-tjenester består den mest effektive og forholdsmæssige tilgang til regulering af priserne på EU-dækkende detaildataroamingtjenester i, at der for en overgangsperiode, indtil den strukturelle løsning har medført tilstrækkelig konkurrence, indføres et krav om, at roamingudbydere skal tilbyde deres roamingkunder en midlertidig dataeurotarif, der ikke må overstige en fastsat maksimal takst. Dataeurotariffen bør fastsættes på et sikkerhedsniveau, der dels sikrer forbrugerne en tilstrækkelig beskyttelse, indtil den strukturelle foranstaltning virker efter hensigten, og dels sikrer roamingudbyderne en tilstrækkelig fortjenstmargen, og som samtidig står i et mere rimeligt forhold til de underliggende leveringsomkostninger.
(76)
Den midlertidige dataeurotarif, der må tilbydes roamingkunder, bør derfor muliggøre en rimelig fortjenstmargen i forhold til omkostningerne ved at udbyde en reguleret dataroamingtjeneste og samtidig give roamingudbyderne mulighed for at konkurrere ved at differentiere deres udbud og tilpasse deres prisstruktur til markedsforholdene og forbrugernes præferencer. Et sådant sikkerhedsloft bør fastsættes på et niveau, som ikke kommer i vejen for de konkurrencemæssige fordele ved strukturelle foranstaltninger, og eventuelt kan ophæves, når de strukturelle foranstaltninger har haft mulighed for at give konkrete og varige fordele for kunderne. I betragtning af det forventede fald i de underliggende omkostninger ved levering af dataroamingtjenester på detailniveau bør de maksimale regulerede takster for den midlertidige dataeurotarif nedsættes gradvis ligesom for tale- og sms-roamingtjenester.
(77)
En midlertidig dataeurotarif bør automatisk gælde for alle roamingkunder, nye såvel som eksisterende, der ikke udtrykkeligt har valgt eller vælger en særlig dataroamingtarif eller en pakke for roamingtjenester, som omfatter regulerede dataroamingtjenester.
(78)
For at sikre, at forbrugerne betaler for de datatjenester, de rent faktisk forbruger, bør forbruget af datatjenester til den midlertidige dataeurotarif afregnes pr. kilobyte, så man undgår de problemer med skjulte takster for forbrugerne som følge af operatørernes afregningsmetode, der konstateredes med taletjenester efter indførelsen af forordning (EF) nr. 717/2007. En sådan afregning er i overensstemmelse med den afregningsmetode, der allerede gælder på engrosniveau.
(79)
Roamingudbydere kan tilbyde en månedlig alt inkluderende fast pris for rimelig anvendelse, som ikke er underlagt nogen maksimal takst, og som kan omfatte alle EU-dækkende roamingtjenester.
(80)
For at sikre, at alle brugere af mobiltaletelefoni kan drage fordel af denne forordnings bestemmelser, bør de midlertidige krav til detailpriserne finde anvendelse, uanset om roamingkunderne har en kontrakt om forudgående eller efterfølgende afregning med deres roamingudbyder, og uanset om roamingudbyderen råder over sit eget net, er en virtuel mobilnetoperatør eller gensælger af mobiltaletelefonitjenester.
(81)
I tilfælde af, at udbydere af mobiltelefonitjenester i Unionen befinder sig i en situation, hvor fordelene for deres kunder ved interoperabilitet og end-to-end-forbindelse trues som følge af opsigelse eller trussel om opsigelse af deres roamingaftaler med mobilnetoperatører i andre medlemsstater, eller er ude af stand til at tilbyde deres kunder tjenester i en anden medlemsstat, fordi de ikke har en aftale med mindst én engrosnetudbyder, bør de nationale tilsynsmyndigheder om nødvendigt anvende de beføjelser, de er tillagt i medfør af artikel 5 i adgangsdirektivet til at sikre tilstrækkelig adgang og samtrafik for at garantere en sådan end-to-end-forbindelse og interoperabilitet mellem tjenester under hensyntagen til målsætningerne i artikel 8 i rammedirektivet, herunder navnlig skabelsen af et velfungerende indre marked for elektroniske kommunikationstjenester.
(82)
For at forbedre gennemsigtigheden i detailpriserne for roamingtjenester og for at hjælpe roamingkunder med at træffe afgørelse om brugen af deres mobile enheder under rejse i udlandet bør udbyderne af mobilkommunikationstjenester give deres roamingkunder gratis oplysninger om de roamingtakster, der gælder for dem, når de bruger roamingtjenester i en besøgt medlemsstat. Da visse grupper af kunder muligvis er velinformerede om roamingtaksterne, bør roamingudbyderne give kunderne mulighed for at framelde sig denne automatiske beskedtjeneste på en nem måde. Desuden bør udbyderne aktivt og efter anmodning og gratis give deres kunder, forudsat at sidstnævnte befinder sig i Unionen, yderligere oplysninger om minuttaksten eller dataenhedstaksten pr. sms eller pr. megabyte (inklusive moms) for at foretage eller modtage opkald samt for at sende eller modtage sms, mms og andre datakommunikationstjenester i den besøgte medlemsstat.
(83)
Gennemsigtighed indebærer også, at udbyderne giver oplysninger om roamingtaksterne, navnlig tale-, sms- og dataeurotarifferne og den alt inkluderende faste pris, såfremt en sådan tilbydes, når der tegnes abonnement, og hver gang, der sker ændringer i roamingtaksterne. Roamingudbydere bør orientere om roamingtakster på hensigtsmæssig vis, f.eks. gennem regninger, internettet, tv-reklamer eller med post. Alle oplysninger og tilbud bør være klare, forståelige, gøre det muligt at foretage sammenligning og være gennemsigtige med hensyn til priser og tjenesternes kendetegn. Reklamer for roamingtilbud og markedsføring til forbrugerne bør fuldt ud overholde forbrugerbeskyttelseslovgivningen, især Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked (»direktivet om urimelig handelspraksis«) (18). Roamingudbydere bør sikre, at alle deres roamingkunder er klar over, at der i den pågældende periode findes regulerede tariffer, og tilsende dem en klar og saglig skriftlig meddelelse om betingelserne for tale-, sms- og dataeurotarifferne og retten til at skifte til og fra dem.
(84)
Der bør desuden indføres foranstaltninger, der gør detailtaksterne på alle dataroamingtjenester mere gennemskuelige, navnlig for at undgå ubehagelige overraskelser på roamingkundernes regninger, der udgør en hindring for et velfungerende indre marked, samt for at give roamingkunder de nødvendige redskaber til at overvåge og styre deres udgifter til dataroamingtjenester. Der bør ligeledes ikke være nogen hindringer for nye applikationer eller teknologier, som kan være en erstatning for eller et alternativ til roamingtjenester, f.eks. wi-fi.
(85)
Roamingudbyderne bør navnlig sørge for, at deres roamingkunder, hver gang de efter at være rejst ind i et andet land begynder at benytte en dataroamingtjeneste, gratis modtager personaliserede oplysninger om, hvilke takster de skal betale for levering af dataroamingtjenester. Disse oplysninger bør sendes til deres mobile enheder på en sådan måde, at de er lette at modtage og forstå, og at det er let at få adgang til dem igen senere.
(86)
Med henblik på at gøre det lettere for kunderne at forstå de finansielle følger af brugen af dataroamingtjenester og sætte dem i stand til at kontrollere og styre deres udgifter bør roamingudbydere, både før og efter indgåelse af kontrakten, holde deres kunder tilstrækkeligt orienterede om taksterne for regulerede dataroamingtjenester. Sådanne oplysninger kan f.eks. bestå af eksempler på den omtrentlige mængde data, der anvendes f.eks. ved at sende en e-mail, sende et foto, webbrowsing og brug af mobile applikationer.
(87)
For at undgå, at roamingkunder får ubehagelige overraskelser på regningen, bør roamingudbyderne desuden fastsætte én eller flere beløbsgrænser og/eller mængdegrænser for udestående udgifter til dataroaming (udtrykt i den valuta, som kundens faktura udfærdiges i), som stilles gratis til rådighed for alle deres roamingkunder med en behørig meddelelse på et medium, der kan konsulteres igen senere, når grænsen er ved at være nået. Når grænsen er nået, bør kunderne ikke længere modtage tjenesten eller modtage regning herfor, medmindre de udtrykkeligt anmoder om, at tjenesten fortsat leveres i henhold til de betingelser og vilkår, der er beskrevet i meddelelsen. I så fald bør de gratis modtage en bekræftelse på et medium, der kan konsulteres igen senere. Roamingkunder bør have mulighed for at vælge en hvilken som helst af disse beløbsgrænser eller mængdegrænser inden for et rimeligt tidsrum eller vælge ikke at have nogen grænse. Kunderne bør tilsluttes en standardordning for forbrugsgrænser, medmindre de vælger andet.
(88)
Disse tiltag for at øge prisgennemskueligheden bør ses som minimale beskyttelsesforanstaltninger for roamingkunder og bør ikke forhindre roamingudbydere i at tilbyde deres kunder en række andre faciliteter, der kan hjælpe dem til at forudberegne og styre deres udgifter til dataroamingtjenester. Mange roamingudbydere er for eksempel i færd med på detailniveau at udvikle nye fastpristilbud på roaming, der omfatter et »rimeligt forbrug« af dataroamingtjenester i en bestemt periode til en fast pris. Ligeledes er roamingudbydere ved at udvikle systemer, der gør det muligt for deres roamingkunder at indhente øjeblikkeligt ajourførte oplysninger om, hvor meget de skylder for dataroaming. For at sikre et velfungerende indre marked bør denne udvikling på de indenlandske markeder afspejles i de harmoniserede regler.
(89)
Kunder, der benytter forudbetaling, kan også få ubehagelige overraskelser på regningen for brug af dataroamingtjenester. Derfor bør bestemmelserne om beløbsgrænser også gælde for disse kunder.
(90)
Der er væsentlige forskelle mellem regulerede roamingtakster inden for Unionen og roamingtakster for kunder, når de rejser uden for Unionen; sidstnævnte takster er betydeligt højere sammenlignet med priserne inden for Unionen. Da der ikke findes en sammenhængende tilgang til gennemskueligheds- og beskyttelsesforanstaltninger for roaming uden for Unionen, er forbrugerne ikke sikre på, hvilke rettigheder de har, og de afskrækkes derfor ofte fra at anvende mobiltjenester, når de er i udlandet. Gennemskuelige oplysninger til forbrugerne kan ikke kun hjælpe dem i deres beslutning om, hvordan de skal bruge deres mobile enheder, når de rejser i udlandet (både inden for og uden for Unionen), men kan også hjælpe dem, når de skal vælge mellem roamingudbydere. Det er derfor nødvendigt at tage fat på dette problem med manglende gennemsigtighed og forbrugerbeskyttelse ved at sikre, at visse gennemskueligheds- og beskyttelsesforanstaltninger også finder anvendelse på roamingtjenester, der leveres uden for Unionen. Disse foranstaltninger vil derfor fremme konkurrencen og forbedre det indre markeds funktionsmåde.
(91)
Hvis operatøren af det besøgte net i det besøgte land uden for Unionen ikke tillader, at roamingudbyderen overvåger sine kunders brug i realtid, bør roamingudbyderen ikke være forpligtet til at fastsætte beløbs- eller mængdegrænser for at beskytte kunderne.
(92)
De nationale tilsynsmyndigheder, der er ansvarlige for at udføre opgaver under 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation, bør tillægges de nødvendige beføjelser til at overvåge og håndhæve forpligtelserne i denne forordning inden for deres område. De bør også overvåge udviklingen i taksterne for tale- og datatjenester for roamingkunder inden for Unionen, herunder om nødvendigt de særlige omkostninger, der er forbundet med at foretage eller modtage roamingopkald i Unionens mest perifere regioner, og nødvendigheden af at sikre, at disse omkostninger i tilstrækkelig grad kan dækkes ind på engrosmarkedet, samt at trafikstyringsmetoder ikke anvendes til at begrænse valgmulighederne til skade for kunderne. De bør sikre, at der stilles ajourførte oplysninger om anvendelsen af denne forordning til rådighed for interesserede parter, og offentliggøre resultaterne af denne overvågning hvert halve år. Oplysningerne bør opdeles efter, om der er tale om erhvervskunder, og om der er tale om efterfølgende betaling eller forudbetaling.
(93)
Indenlandsk roaming i Unionens mest perifere regioner, hvor mobiltelefontilladelserne afviger fra dem, der tildeles for resten af landets område, kunne have gavn af takstnedsættelser, som svarer til dem, der gælder på det indre marked for roamingtjenester. Gennemførelsen af denne forordning bør ikke medføre, at kunder, som anvender indenlandske roamingtjenester, prismæssigt stilles ringere end kunder, der anvender grænseoverskridende EU-dækkende roamingtjenester. Med henblik herpå kan de nationale myndigheder træffe yderligere foranstaltninger i overensstemmelse med EU-retten.
(94)
Når medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af denne forordning, bør de bl.a. tage hensyn til muligheden for, at roamingudbydere kompenserer kunderne for enhver forsinkelse eller forhindring med hensyn til at skifte til en alternativ roamingudbyder i overensstemmelse med deres nationale lovgivning.
(95)
Målene for denne forordning, nemlig at indføre en fælles tilgang, der skal sikre, at brugerne af offentlige mobilkommunikationsnet under rejse i Unionen ikke betaler for høje priser for EU-dækkende roamingtjenester, og dermed opnå et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, ved at konkurrencen mellem roamingudbyderne styrkes, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne på en sikker, harmoniseret og passende måde og kan derfor bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(96)
De regulerende forpligtelser vedrørende engrostaksterne for tale-, sms- og dataroamingtjenester bør opretholdes, indtil de strukturelle foranstaltninger har virket efter hensigten, og der har udviklet sig tilstrækkelig konkurrence på engrosmarkederne. Desuden viser den nuværende markedstendens, at datatjenester gradvist vil blive det mest betydningsfulde segment af mobiltjenester, og engrosmarkedet for dataroamingtjenester udviser for tiden den højeste grad af dynamik med priser, der ligger et rimeligt stykke under de nuværende regulerede takster.
(97)
Detailprislofterne bør fastsættes på et niveau, der er tilstrækkelig højt til, at de ikke kommer i vejen for de potentielle konkurrencemæssige fordele ved strukturelle foranstaltninger, og kan eventuelt ophæves helt, når disse foranstaltninger har virket efter hensigten og ført til udvikling af et reelt indre marked. Derfor bør detailsikkerhedslofterne gradvis nedsættes og sidenhen udløbe.
(98)
Kommissionen bør vurdere, hvor effektivt denne forordning virker, set i forhold til dens formål og hvilket bidrag den yder til gennemførelsen af rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation og sikringen af et velfungerende indre marked. Kommissionen bør i denne forbindelse se på, hvilke konsekvenser forordningen har for mobilkommunikationsudbydere af forskellig størrelse og fra forskellige dele af Unionen, og på udviklingen, tendenserne og gennemskueligheden inden for detail- og engrostakster, deres forhold til de faktiske omkostninger, i hvilket omfang antagelserne i den konsekvensundersøgelse, der ledsager denne forordning, er blevet bekræftet, omkostningerne ved at overholde forordningen og konsekvenserne for investeringerne. Kommissionen bør også undersøge tilgængeligheden og kvaliteten af tjenester, der udgør et alternativ til roaming (såsom adgang via wi-fi), især i lyset af den teknologiske udvikling.
(99)
De regulerende forpligtelser vedrørende engros- og detailtakster for tale-, sms- og dataroamingtjenester bør opretholdes for at beskytte forbrugerne, så længe der ikke har udviklet sig tilstrækkelig konkurrence på detail- og engrosniveauet. Med henblik herpå bør Kommissionen senest den 30. juni 2016 vurdere, om målene for denne forordning er blevet opnået, herunder om de strukturelle foranstaltninger er blevet fuldt gennemført, og om der har udviklet sig tilstrækkelig konkurrence på det indre marked for roamingtjenester. Hvis Kommissionen konkluderer, at der ikke har udviklet sig tilstrækkelig konkurrence, bør Kommissionen fremsætte passende forslag for Europa-Parlamentet og Rådet for at sikre, at forbrugerne er tilstrækkeligt beskyttet fra og med 2017.
(100)
Efter ovennævnte revision foretages, og med henblik på at sikre løbende overvågning af roamingtjenesterne i Unionen bør Kommissionen hvert andet år forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en rapport, som omfatter en generel gennemgang af de seneste tendenser inden for roamingtjenester og en foreløbig vurdering af udviklingen frem mod opnåelsen af målene for denne forordning og af andre muligheder for at nå disse mål -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Emne og anvendelsesområde
1. Ved denne forordning indføres en fælles tilgang for at sikre, at brugere af offentlige mobilkommunikationsnet under rejse inden for Unionen ikke betaler for høje priser for EU-dækkende roamingtjenester sammenholdt med de tilsvarende nationale priser, når de foretager og modtager opkald, sender og modtager sms'er eller benytter pakkekoblet datakommunikation, hvorved der opnås et velfungerende indre marked og et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, der fremmer konkurrencen og gennemskueligheden på markedet og skaber både incitamenter til innovation og valgmuligheder for forbrugerne.
Der fastsættes regler, som gør det muligt, at regulerede roamingtjenester sælges særskilt fra indenlandske mobilkommunikationstjenester, samt fastsætter vilkår for engrosadgang til offentlige mobilkommunikationsnet med henblik på udbud af regulerede roamingtjenester. Der fastsættes også midlertidige regler for de takster, som roamingudbyderne må opkræve for levering af regulerede roamingtjenester inden for Unionen i forbindelse med taleopkald og sms'er med originering og terminering inden for Unionen og for pakkekoblet datakommunikation, der benyttes af roamingkunder ved hjælp af et mobilkommunikationsnet inden for Unionen. Forordningen gælder både for takster, der opkræves af netoperatører på engrosniveau, og for takster, der opkræves af roamingudbydere på detailniveau.
2. Særskilt salg af regulerede roamingtjenester fra indenlandske mobilkommunikationstjenester er et foreløbigt skridt til at øge konkurrencen, således at roamingtarifferne for kunderne sænkes, for at opnå et indre marked for mobilkommunikationstjenester og i sidste ende, at der ikke skelnes mellem indenlandske tariffer og roamingtariffer.
3. Ved denne forordning fastsættes også bestemmelser, som tager sigte på at øge prisgennemsigtigheden og forbedre oplysningerne om takster til brugerne af roamingtjenester.
4. Denne forordning udgør en specifik foranstaltning, jf. artikel 1, stk. 5, i rammedirektivet.
5. De maksimale takster i denne forordning er angivet i euro.
6. Såfremt maksimale takster i henhold til artikel 7, 9 og 12, angives i andre valutaer end euroen, fastsættes de indledende takstlofter i henhold til disse artikler i de pågældende valutaer under anvendelse af de referencevalutakurser, der offentliggøres den 1. maj 2012 af Den Europæiske Centralbank i Den Europæiske Unions Tidende.
I forbindelse med de efterfølgende takstlofter, jf. artikel 7, stk. 2, artikel 9, stk. 1, og artikel 12, stk. 1, omregnes de ændrede værdier under anvendelse af de referencevalutakurser, der offentliggøres på samme måde den 1. maj i det relevante kalenderår. For så vidt angår de maksimale takster i artikel 7, stk. 2, artikel 9, stk. 1, og artikel 12, stk. 1, ændres takstlofterne i andre valutaer end euroen årligt fra og med 2015. De årligt ændrede takstlofter i disse valutaer gælder fra den 1. juli under anvendelse af de referencevalutakurser, der offentliggøres den 1. maj samme år.
7. Såfremt de maksimale takster i artikel 8, 10 og 13 angives i andre valutaer end euroen, fastsættes de indledende takstlofter i henhold til disse artikler i de pågældende valutaer under anvendelse af gennemsnittet af de referencevalutakurser, der offentliggøres den 1. marts, den 1. april og den 1. maj 2012 af Den Europæiske Centralbank i Den Europæiske Unions Tidende.
I forbindelse med de efterfølgende takstlofter, jf. artikel 8, stk. 2, artikel 10, stk. 2, og artikel 13, stk. 2, omregnes de ændrede værdier under anvendelse af gennemsnittet af de referencevalutakurser, der offentliggøres den 1. marts, den 1. april og den 1. maj i det relevante kalenderår. For de maksimale takster i artikel 8, stk. 2, artikel 10, stk. 2, og artikel 13, stk. 2, ændres takstlofterne i andre valutaer end euroen årligt fra og med 2015. De årligt ændrede takstlofter i disse valutaer gælder fra den 1. juli under anvendelse af gennemsnittet af de referencevalutakurser, der offentliggøres den 1. marts, den 1. april og den 1. maj samme år.
Artikel 2
Definitioner
1. Med henblik på denne forordning finder definitionerne i artikel 2 i adgangsdirektivet, artikel 2 i rammedirektivet og artikel 2 i forsyningspligtdirektivet anvendelse.
2. Ud over definitionerne i stk. 1 forstås ved:
a) »roamingudbyder«: en virksomhed, der leverer regulerede detailroamingtjenester til en roamingkunde
b) »indenlandsk udbyder«: en virksomhed, der leverer indenlandske mobilkommunikationstjenester til en roamingkunde
c) »alternativ roamingudbyder«: en roamingudbyder, der ikke er den samme som den indenlandske udbyder
d) »hjemmenet«: et offentligt kommunikationsnet, der er beliggende i en medlemsstat og benyttes af roamingudbyderen til levering af regulerede detailroamingtjenester til en roamingkunde
e) »besøgt net«: et jordbaseret offentligt mobilkommunikationsnet beliggende i en anden medlemsstat end den, hvori roamingkundens indenlandske udbyder er beliggende, der giver en roamingkunde mulighed for at foretage eller modtage opkald eller for at sende eller modtage sms'er eller benytte pakkekoblet datakommunikation gennem aftaler med udbyderen af hjemmenettet
f) »EU-dækkende roaming«: en roamingkundes benyttelse af en mobil enhed til at foretage eller modtage opkald i Unionen eller til at sende eller modtage sms'er i Unionen eller benytte pakkekoblet datakommunikation, mens den pågældende befinder sig i en anden medlemsstat end den, hvori den indenlandske udbyders net er beliggende, gennem aftaler mellem operatøren af hjemmenettet og operatøren af det besøgte net
g) »roamingkunde«: en kunde hos en roamingudbyder af regulerede roamingtjenester ved hjælp af et jordbaseret offentligt mobilkommunikationsnet, der er beliggende i Unionen, hvis kontrakt eller aftale med nævnte roamingudbyder gør EU-dækkende roaming mulig
h) »reguleret roamingopkald«: en roamingkundes mobiltaletelefoniopkald med originering i et besøgt net og terminering i et offentligt kommunikationsnet inden for Unionen eller en roamingkundes modtagelse af et opkald med originering i et offentligt kommunikationsnet inden for Unionen og terminering i et besøgt net
i) »taleeurotarif«: en tarif, som ikke overstiger den i artikel 8 fastsatte maksimale takst, som en roamingudbyder kan opkræve for levering af regulerede roamingopkald i overensstemmelse med nævnte artikel
j) »sms« (Short Message Service): en tekstbesked, der hovedsagelig består af bogstaver og/eller tal, og som kan sendes mellem mobilnumre og/eller fastnetnumre, der er tildelt i overensstemmelse med de nationale nummerplaner
k) »reguleret roaming-sms«: en sms, der sendes af en roamingkunde, med originering i et besøgt net og terminering i et offentligt kommunikationsnet inden for Unionen, eller som modtages af en roamingkunde, med originering i et offentligt kommunikationsnet inden for Unionen og terminering i et besøgt net
l) »sms-eurotarif«: en tarif, som ikke overstiger den i artikel 10 fastsatte maksimale takst, som en roamingudbyder kan opkræve for levering af regulerede roaming-sms'er i overensstemmelse med nævnte artikel
m) »reguleret dataroamingtjeneste«: en roamingtjeneste, der gør det muligt for en roamingkunde at benytte pakkekoblet datakommunikation ved hjælp af en mobil enhed, mens enheden er forbundet med et besøgt net. En reguleret dataroamingtjeneste omfatter ikke transmission og modtagelse af regulerede roamingopkald eller roaming-sms'er, men omfatter transmission og modtagelse af mms-beskeder
n) »dataeurotarif«: en tarif, som ikke overstiger den i artikel 13 fastsatte maksimale takst, som en roamingudbyder kan opkræve for levering af regulerede dataroamingtjenester i overensstemmelse med nævnte artikel
o) »engrosadgang til roamingtjenester«: direkte engrosadgang til roamingtjenester eller engrosadgang til gensalg af roamingtjenester
p) »direkte engrosadgang til roamingtjenester«: en mobilnetoperatørs tilrådighedsstillelse af faciliteter og/eller tjenester for en anden virksomhed på nærmere fastlagte betingelser, så denne anden virksomhed kan udbyde regulerede roamingtjenester til roamingkunder
q) »engrosadgang til gensalg af roamingtjenester«: levering af roamingtjenester på engrosniveau af en anden netoperatør end operatøren af det besøgte net til en anden virksomhed, så denne anden virksomhed kan udbyde regulerede roamingtjenester til roamingkunder.
Artikel 3
Engrosadgang til roamingtjenester
1. Mobilnetoperatører skal imødekomme alle rimelige anmodninger om engrosadgang til roamingtjenester.
2. Mobilnetoperatører kan kun afslå anmodninger om engrosadgang til roamingtjenester på grundlag af objektive kriterier.
3. Engrosadgang til roamingtjenester omfatter adgang til alle netelementer og tilhørende faciliteter, relevante tjenester, software og informationssystemer, der er nødvendige for levering af regulerede roamingtjenester til kunderne.
4. Bestemmelserne om regulerede engrostakster for roamingtjenester i artikel 7, 9 og 12 finder anvendelse på adgang til alle komponenter af engrosadgang til roamingtjenester, der er omhandlet i stk. 3 i nærværende artikel.
Uden at det berører første afsnit kan mobilnetoperatører i tilfælde af engrosadgang til gensalg af roamingtjenester tage fair og rimelige priser for komponenter, der ikke er omfattet af stk. 3.
5. Mobilnetoperatører offentliggør et standardtilbud, der tager hensyn til BEREC's retningslinjer, som omhandlet i stk. 8, og stiller det til rådighed for en virksomhed, der anmoder om engrosadgang til roamingtjenester. Mobilnetoperatører giver den virksomhed, der anmoder om adgang, et udkast til kontrakt, der overholder nærværende artikel med hensyn til en sådan adgang, senest en måned efter mobilnetoperatørens første modtagelse af anmodningen. Engrosadgangen til roamingtjenester bevilges inden for en rimelig frist, der ikke overstiger tre måneder, fra kontraktens indgåelse. Mobilnetoperatører, der modtager en anmodning om engrosadgang til roamingtjenester, og virksomheder, der anmoder om adgang, skal forhandle i god tro.
6. Det i stk. 5 nævnte standardtilbud skal være tilstrækkeligt detaljeret og omfatte alle komponenter, der er nødvendige for engrosadgang til roamingtjenester som omhandlet i stk. 3, og give en beskrivelse af de udbud, der er relevante for direkte engrosadgang til roamingtjenester og engrosadgang til gensalg af roamingtjenester og de tilhørende vilkår og betingelser. Den nationale tilsynsmyndighed forlanger om nødvendigt ændringer af standardtilbud for at sikre overholdelse af forpligtelser, der er fastsat i denne artikel.
7. Når den virksomhed, der anmoder om adgangen, ønsker at indgå i kommercielle forhandlinger for også at inddrage komponenter, der ikke er omfattet af standardtilbuddet, skal mobilnetoperatørerne svare på en sådan anmodning inden for en rimelig frist, der ikke overstiger to måneder fra den første modtagelse af anmodningen. Med henblik på nærværende stykke finder stk. 2 og 5 ikke anvendelse.
8. Senest den 30. september 2012 og for at bidrage til en ensartet anvendelse af denne artikel fastlægger BEREC efter høring af aktørerne og i snævert samarbejde med Kommissionen retningslinjer for engrosadgang til roamingtjenester.
9. Stk. 5-7 finder anvendelse fra den 1. januar 2013.
Artikel 4
Særskilt salg af regulerede detailroamingtjenester
1. Indenlandske udbydere skal gøre det muligt for deres kunder at købe regulerede tale-, sms- og dataroamingtjenester, der leveres som en pakke af enhver alternativ roamingudbyder.
Hverken indenlandske udbydere eller roamingudbydere må forhindre kunder i at benytte regulerede dataroamingtjenester, der leveres direkte på et besøgt net af en alternativ roamingudbyder.
2. Roamingkunder har ret til at skifte roamingudbyder til enhver tid. Når en roamingkunde vælger at skifte roamingudbyder, skal skiftet ske uden unødig forsinkelse og i hvert tilfælde inden for den kortest mulige frist afhængig af den tekniske løsning, der vælges for gennemførelsen af separat salg af regulerede detailroamingtjenester, men må under ingen omstændigheder overstige tre arbejdsdage fra indgåelsen af aftalen med den nye roamingudbyder.
3. Skiftet til en alternativ roamingudbyder eller mellem roamingudbydere skal være gratis for kunderne og skal være muligt under enhver tarifplan. Det må ikke indebære tillægsudgifter til abonnement eller andre faste eller regelmæssige udgifter i forbindelse med andre elementer i abonnementet end roaming sammenlignet med de betingelser, der gjaldt før skiftet.
4. Indenlandske udbydere skal oplyse alle deres roamingkunder på en klar, forståelig og lettilgængelig måde om muligheden for at vælge tjenester, som omhandlet i stk. 1, første afsnit.
Ved indgåelse eller forlængelse af en kontrakt om mobilkommunikationstjenester skal indenlandske udbydere navnlig oplyse alle deres kunder enkeltvis og fuldstændigt om muligheden for at vælge en alternativ roamingudbyder og må ikke hindre indgåelsen af en kontrakt med en alternativ roamingudbyder. Kunder, der indgår en kontrakt med en indenlandsk udbyder om regulerede roamingtjenester, skal udtrykkeligt bekræfte, at de er blevet oplyst om denne mulighed. En indenlandsk udbyder må hverken forhindre detailhandlere, der fungerer som forhandlere af den indenlandske udbyders tjenester, i at tilbyde kontrakter med alternative roamingudbydere om særskilte roamingtjenester, eller fraråde eller forsøge at afskære dem fra det.
5. De tekniske kendetegn ved regulerede roamingtjenester må ikke ændres på en sådan måde, at de adskiller sig fra de tekniske kendetegn ved de regulerede roamingtjenester, herunder kvalitetsmæssigt, som leveret til kunden inden skiftet. Når skiftet ikke vedrører alle regulerede roamingtjenester, skal de tjenester, der ikke er blevet skiftet, fortsat leveres til samme pris og i videst mulige udstrækning med samme tekniske kendetegn, herunder kvalitetsmæssigt.
6. Denne artikel finder anvendelse fra den 1. juli 2014.
Artikel 5
Gennemførelse af særskilt salg af regulerede detailroamingtjenester
1. Indenlandske udbydere gennemfører det særskilte salg af regulerede detailroamingtjenester som omhandlet i artikel 4 således, at deres kunder kan benytte indenlandske mobilkommunikationstjenester og særskilte regulerede roamingtjenester. Indenlandske udbydere skal imødekomme alle rimelige anmodninger om adgang til faciliteter og tilhørende serviceydelser, der er relevante for det særskilte salg af regulerede detailroamingtjenester. Adgangen til disse faciliteter og serviceydelser, der er nødvendige for det særskilte salg af regulerede roamingtjenester, herunder autentifikationstjenester, skal være gratis og må ikke medføre nogen direkte omkostninger for kunderne.
2. For at sikre sammenhængende og samtidig gennemførelse i hele Unionen af det særskilte salg af regulerede detailroamingtjenester vedtager Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter og efter høring af BEREC senest den 31. december 2012 detaljerede regler om de oplysningskrav, der er fastlagt i artikel 4, stk. 4, og om en teknisk løsning for gennemførelsen af det særskilte salg af regulerede detailroamingtjenester. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 6, stk. 2, og finder anvendelse fra den 1. juli 2014.
3. Den tekniske løsning for gennemførelsen af det særskilte salg af regulerede detailroamingtjenester skal opfylde følgende kriterier:
a)
være forbrugervenlig, især ved at gøre det let og hurtigt for forbrugerne at skifte til en alternativ roamingudbyder, samtidig med at de beholder deres mobilnummer og ved brug af samme mobile enhed
b)
kunne opfylde alle typer af forbrugerønsker på konkurrencedygtige vilkår, herunder fra storforbrugere af datatjenester
c)
kunne fremme konkurrence effektivt, herunder også tage hensyn til operatørernes mulighed for at udnytte deres infrastrukturelle aktiver og kommercielle aftaler
d)
være omkostningseffektiv, herunder tage hensyn til fordelingen af omkostningerne mellem de indenlandske udbydere og de alternative roamingudbydere
e)
kunne honorere de forpligtelser, der er omhandlet i artikel 4, stk. 1, på en effektiv måde
f)
sikre den højest mulige grad af interoperabilitet
g)
være brugervenlig, navnlig med hensyn til kundernes tekniske håndtering af den mobile enhed, når de skifter net
h)
sikre at EU-kunders roaming i tredjelande eller tredjelandskunders roaming i Unionen ikke vanskeliggøres
i)
sikre, at reglerne om beskyttelse af privatlivets fred, personoplysninger, nettenes sikkerhed og integritet og gennemsigtighed som krævet i rammedirektivet og særdirektiverne overholdes
j)
tage hensyn til, at de nationale tilsynsmyndigheder fremmer slutbrugernes mulighed for at få adgang til og distribuere oplysninger eller benytte applikationer og tjenester efter eget valg i overensstemmelse med artikel 8, stk. 4, litra g), i rammedirektivet
k)
sikre, at udbydere anvender samme betingelser under samme omstændigheder.
4. Den tekniske løsning kan kombinere en eller flere tekniske foranstaltninger med henblik på at opfylde kriterierne i stk. 3.
5. Om nødvendigt skal Kommissionen give en europæisk standardiseringsorganisation mandat til at foretage den tilpasning af de relevante standarder, der er nødvendig for at sikre en harmoniseret gennemførelse af det særskilte salg af regulerede detailroamingtjenester.
6. Stk. 1, 3, 4 og 5 i denne artikel finder anvendelse fra den 1. juli 2014.
Artikel 6
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af Kommunikationsudvalget, som er nedsat i henhold til artikel 22 i rammedirektivet. Dette udvalg er et udvalg som defineret i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 7
Engrostakster for foretagelse af regulerede roamingopkald
1. Den gennemsnitlige engrostakst, som operatøren af det besøgte net må opkræve af en kundes roamingudbyder for levering af et reguleret roamingopkald med originering i det besøgte net, inklusive udgifter til bl.a. originering, transittjenester og terminering, må pr. 1. juli 2012 ikke overstige 0,14 EUR pr. minut.
2. Den i stk. 1 omhandlede gennemsnitlige engrostakst finder anvendelse på en hvilken som helst kombination af to operatører og beregnes over en periode på 12 måneder eller mindre, hvis der er mindre end 12 måneder til udløbet af gyldighedsperioden for en gennemsnitlig maksimal engrostakst som fastsat i dette stykke eller før den 30. juni 2022. Den gennemsnitlige maksimale engrostakst nedsættes til 0,10 EUR den 1. juli 2013 og til 0,05 EUR den 1. juli 2014 og forbliver derefter 0,05 EUR indtil den 30. juni 2022, jf. dog artikel 19.
3. Den i stk. 1 omhandlede gennemsnitlige engrostakst beregnes ved at dividere den samlede engrosroamingindtægt med det samlede antal engrosroamingminutter, der rent faktisk anvendes af den pågældende operatør til levering af engrosroamingopkald inden for Unionen i løbet af den pågældende periode, udregnet pr. sekund og justeret for at tage hensyn til muligheden for operatøren af det besøgte net til at kræve betaling for en indledende minimumsperiode på højst 30 sekunder.
Artikel 8
Detailtakster for regulerede roamingopkald
1. Roamingudbydere er forpligtet til klart og gennemskueligt og aktivt at tilbyde alle deres roamingkunder en taleeurotarif i overensstemmelse med stk. 2. Denne tarif må ikke indebære tillægsudgifter til abonnement eller andre faste eller regelmæssige udgifter, og den kan kombineres med en hvilken som helst anden detailtarif.
Når roamingudbydere fremsætter sådanne tilbud, skal de minde de roamingkunder, som havde valgt en særlig roamingtakst eller -pakke, om de betingelser, der gælder for denne tarif eller pakke.
2. Fra og med den 1. juli 2012 kan den detailtakst (eksklusive moms) for en taleeurotarif, som en roamingudbyder må opkræve af sin roamingkunde for levering af et reguleret roamingopkald, variere fra roamingopkald til roamingopkald, men må ikke overstige 0,29 EUR pr. minut for ethvert foretaget opkald eller 0,08 EUR pr. minut for ethvert modtaget opkald. Den maksimale detailtakst for foretagne opkald nedsættes til 0,24 EUR den 1. juli 2013 og til 0,19 EUR den 1. juli 2014, og den maksimale detailtakst for modtagne opkald nedsættes til 0,07 EUR den 1. juli 2013 og til 0,05 EUR den 1. juli 2014. Disse maksimale detailtakster for taleeurotariffen forbliver gyldige indtil den 30. juni 2017, jf. dog artikel 19.
Roamingudbydere må ikke opkræve betaling af deres roamingkunder for modtagelse af en roamingvoicemailbesked. Denne bestemmelse berører ikke andre gældende takster såsom betaling for at aflytte sådanne beskeder.
Enhver roamingudbyder afregner sine roamingkunders regulerede roamingopkald, foretagne såvel som modtagne, for hvilke der er fastsat en taleeurotarif, pr. sekund.
Roamingudbyderen kan kræve betaling for en minimumsperiode på højst 30 sekunder for opkald, for hvilke der gælder en taleeurotarif.
3. Roamingudbydere skal automatisk anvende en taleeurotarif for alle eksisterende roamingkunder, bortset fra de kunder, der allerede udtrykkeligt har valgt en særlig roamingtarif eller -pakke, hvorved de nyder fordel af en anden tarif for regulerede roamingopkald end den tarif, de ville blive opkrævet, hvis de ikke havde foretaget et sådant valg.
4. Roamingudbydere skal anvende en taleeurotarif for alle nye roamingkunder, der ikke udtrykkeligt vælger en anden roamingtarif eller en tarifpakke for roamingtjenester, der indeholder en anden tarif for regulerede roamingopkald.
5. Alle roamingkunder kan anmode om at skifte til eller fra taleeurotariffen. Et sådant skift skal foretages én arbejdsdag efter modtagelsen af anmodningen, skal være gratis og må ikke indebære betingelser eller begrænsninger vedrørende andre elementer i abonnementet, ud over at roamingudbyderen kan kræve, at en roamingkunde, der har abonneret på en særlig roamingpakke med mere end én reguleret roamingtjeneste, og som ønsker at skifte til en taleeurotarif, giver afkald på fordelene ved de øvrige elementer i pakken. Roamingudbyderen kan udsætte skiftet indtil den tidligere roamingtarif har været gældende i en nærmere fastsat minimumsperiode, som ikke må overstige to måneder. En taleeurotarif kan til enhver tid kombineres med en sms-eurotarif og en dataeurotarif.
Artikel 9
Engrostakster for regulerede roaming-sms'er
1. Fra og med den 1. juli 2012 må den gennemsnitlige engrostakst, som operatøren af et besøgt net må opkræve for levering af en reguleret roaming-sms med originering i det besøgte net, ikke overstige 0,03 EUR pr. sms. Den maksimale gennemsnitlige engrostakst skal nedsættes til 0,02 EUR den 1. juli 2013 og skal forblive 0,02 EUR indtil den 30. juni 2022, jf. dog artikel 19.
2. Den i stk. 1 omhandlede gennemsnitlige engrostakst finder anvendelse på en hvilken som helst kombination af to operatører og beregnes over en periode på 12 måneder eller enhver anden kortere periode inden den 30. juni 2022.
3. Den i stk. 1 omhandlede gennemsnitlige engrostakst beregnes ved at dividere den samlede engrosroamingindtægt, som operatøren af det besøgte net eller operatøren af hjemmenettet modtager for originering og transmission af regulerede roaming-sms'er inden for Unionen i den pågældende periode, med det samlede antal sådanne sms'er, der origineres og transmitteres på vegne af den pågældende roamingudbyder eller operatør af hjemmenettet i samme periode.
4. Ud over den i stk. 1 omhandlede takst må operatøren af et besøgt net ikke opkræve nogen betaling af en roamingkundes roamingudbyder eller operatør af hjemmenettet for terminering af en reguleret roaming-sms, der sendes til en roamingkunde, som benytter det besøgte net.
Artikel 10
Detailtakster for regulerede roaming-sms'er
1. Roamingudbydere er forpligtede til på klar og gennemskuelig vis at stille til rådighed for og aktivt tilbyde alle deres roamingkunder en sms-eurotarif som omhandlet i stk. 2. Sms-eurotariffen må ikke indebære tillægsudgifter til abonnement eller andre faste eller regelmæssige udgifter, og den kan kombineres med en hvilken som helst anden detailtarif, jf. dog de øvrige bestemmelser i denne artikel.
2. Fra og med den 1. juli 2012 kan den detailtakst (eksklusive moms) for en sms-eurotarif, som en roamingudbyder må opkræve af sin roamingkunde for en reguleret roaming-sms, som denne kunde sender, variere for regulerede roaming-sms'er, men må ikke overstige 0,09 EUR. Denne maksimale takst nedsættes til 0,08 EUR den 1. juli 2013 og til 0,06 EUR den 1. juli 2014 og forbliver 0,06 EUR indtil den 30. juni 2017, jf. dog artikel 19.
3. Roamingudbydere må ikke opkræve betaling af deres roamingkunder for disses modtagelse af regulerede roaming-sms'er.
4. Roamingudbydere skal automatisk anvende en sms-eurotarif for alle eksisterende roamingkunder, bortset fra de kunder, der allerede udtrykkeligt har valgt en særlig roamingtarif eller -pakke, hvorved de nyder fordel af en anden tarif for regulerede roaming-sms'er end den takst, de ville blive opkrævet, hvis de ikke havde foretaget et sådant valg.
5. Roamingudbydere skal anvende en sms-eurotarif for alle nye roamingkunder, der ikke udtrykkeligt vælger en anden roaming-sms-tarif eller en tarifpakke for roamingtjenester, der indeholder en anden tarif for regulerede roaming-sms'er.
6. Alle roamingkunder kan på et hvilket som helst tidspunkt anmode om at skifte til eller fra sms-eurotariffen. Et sådant skift skal foretages én arbejdsdag efter modtagelsen af anmodningen, skal være gratis og må ikke indebære betingelser eller begrænsninger vedrørende andre elementer i abonnementet end roaming. Roamingudbyderen kan udsætte skiftet indtil den tidligere roamingtarif har været gældende i en nærmere fastsat minimumsperiode, som ikke må overstige to måneder. En sms-eurotarif kan til enhver tid kombineres med en taleeurotarif og en dataeurotarif.
Artikel 11
Tekniske kendetegn ved regulerede roaming-sms'er
Roamingudbydere, indenlandske udbydere, operatører af hjemmenet eller operatører af et besøgt net må ikke ændre i regulerede roaming-sms'ers tekniske kendetegn på en sådan måde, at de adskiller sig fra de tekniske kendetegn ved sms'er, der sendes inden for vedkommendes hjemmemarked.
Artikel 12
Engrostakster for regulerede dataroamingtjenester
1. Den gennemsnitlige engrostakst, som operatøren af et besøgt net må opkræve af roamingkundens hjemmeudbyder for levering af regulerede dataroamingtjenester ved hjælp af det besøgte net, må ikke overstige et sikkerhedsloft på 0,25 EUR pr. megabyte sendte data fra den 1. juli 2012. Sikkerhedsloftet nedsættes til 0,15 EUR pr. megabyte sendte data den 1. juli 2013 og til 0,05 EUR pr. megabyte sendte data fra den 1. juli 2014 og forbliver derefter 0,05 EUR pr. megabyte sendte data indtil den 30. juni 2022, jf. dog artikel 19.
2. Den i stk. 1 omhandlede gennemsnitlige engrostakst finder anvendelse på en hvilken som helst kombination af to operatører og beregnes over en periode på 12 måneder eller mindre, hvis der er mindre end 12 måneder til den 30. juni 2022.
3. Den i stk. 1 omhandlede gennemsnitlige engrostakst beregnes ved at dividere den samlede engrosindtægt, som operatøren af det besøgte net eller operatøren af hjemmenettet modtager fra hver enkelt udbyder af roamingtjenester for levering af regulerede dataroamingtjenester i den pågældende periode, med det samlede antal megabyte data, der reelt forbruges ved levering af disse tjenester i samme periode udregnet pr. kilobyte på vegne af den pågældende roamingudbyder eller operatør af hjemmenettet i samme periode.
Artikel 13
Detailtakster for regulerede dataroamingtjenester
1. Roamingudbydere er forpligtet til på klar og gennemskuelig vis at stille til rådighed for og aktivt tilbyde alle deres roamingkunder en dataeurotarif i overensstemmelse med stk. 2. Dataeurotariffen må ikke indebære tillægsudgifter til abonnement eller andre faste eller regelmæssige udgifter, og den kan kombineres med en hvilken som helst anden detailtarif.
Når roamingudbydere fremsætter sådanne tilbud, skal de minde de roamingkunder, som allerede har valgt en særlig roamingtarif eller -pakke, om vilkårene for denne tarif eller pakke.
2. Fra og med den 1. juli 2012 må den detailtakst (eksklusive moms) for en dataeurotarif, som en roamingudbyder må opkræve af sin roamingkunde for levering af en reguleret dataroamingtjeneste ikke overstige 0,70 EUR pr. anvendt megabyte. Den maksimale detailtakst for anvendt data nedsættes til 0,45 EUR pr. anvendt megabyte den 1. juli 2013 og til 0,20 EUR pr. anvendt megabyte den 1. juli 2014 og forbliver derefter 0,20 EUR pr. anvendt megabyte indtil den 30. juni 2017, jf. dog artikel 19.
Enhver roamingudbyder foretager opkrævning for sine roamingkunders regulerede dataroamingtjenester, for hvilke der gælder en eurotarif, pr. kilobyte, undtagen når det gælder mms'er (Multimedia Messaging Service), som kan opkræves pr. enhed. I så fald må den detailtakst, som en roamingudbyder kan opkræve af sin roamingkunde for at sende eller modtage en roaming-mms, ikke overstige den maksimale detailtakst, der er fastsat i første afsnit.
3. Fra og med den 1. juli 2012 skal roamingudbydere automatisk anvende en dataeurotarif for alle eksisterende roamingkunder, bortset fra de kunder, der allerede har valgt en særlig roamingtarif, eller som allerede har en tarif, der er klart lavere end dataeurotariffen, eller som allerede har valgt en pakke, hvorved de nyder fordel af en anden tarif for regulerede dataroamingtjenester end den tarif, de ville blive opkrævet, hvis de ikke havde foretaget et sådant valg.
4. Fra og med den 1. juli 2012 skal roamingudbydere anvende en dataeurotarif for alle nye roamingkunder, der ikke udtrykkeligt har valgt en anden dataroamingtarif eller en tarifpakke for roamingtjenester, der indeholder en anden tarif for regulerede dataroamingtjenester.
5. Alle roamingkunder kan på et hvilket som helst tidspunkt anmode om at skifte til eller fra en dataeurotarif under overholdelse af deres kontraktbetingelser. Et sådant skift skal foretages én arbejdsdag efter modtagelsen af anmodningen, skal være gratis og må ikke indebære betingelser eller begrænsninger vedrørende andre elementer i abonnementet end EU-dækkende roaming. Roamingudbyderen kan udsætte skiftet indtil den tidligere roamingtarif har været gældende i en nærmere fastsat minimumsperiode, som ikke må overstige to måneder. En dataeurotarif kan til enhver tid kombineres med en sms-eurotarif og en taleeurotarif.
6. Senest den 30. juni 2012 skal roamingudbydere på en klar og forståelig måde og på et varigt medium oplyse alle deres roamingkunder enkeltvis om dataeurotariffen, om at den gælder senest fra den 1. juli 2012 for alle roamingkunder, der ikke udtrykkeligt har valgt en særlig tarif eller pakke, der omfatter regulerede dataroamingtjenester, og om kundernes ret til at skifte til og fra dataeurotariffen i overensstemmelse med stk. 5.
Artikel 14
Gennemskuelighed i detailtaksterne for roamingopkald og roaming-sms'er
1. For at henlede roamingkundernes opmærksomhed på at de vil blive omfattet af roamingtakster, når de foretager og modtager opkald eller sender sms'er, giver hver roamingudbyder, undtagen i de tilfælde hvor roamingkunden har meddelt roamingudbyderen, at vedkommende ikke ønsker at gøre brug af denne tjeneste, automatisk ved hjælp af en beskedtjeneste, uden unødig forsinkelse og gratis, hver af sine roamingkunder basale personaliserede takstoplysninger om de roamingtakster (inklusive moms), der gælder, når kunderne foretager og modtager opkald og sender sms'er i en given besøgt medlemsstat, når roamingkunden rejser ind i en anden medlemsstat end den, hvori kundens indenlandske udbyder er beliggende.
Disse basale personaliserede takstoplysninger omfatter de maksimale takster (i samme valuta som den normale regning fra kundens indenlandske udbyder), som kunden kan blive opkrævet i henhold til vedkommendes tarifordning for:
a)
at foretage regulerede roamingopkald i den besøgte medlemsstat og til den medlemsstat, hvor kundens indenlandske udbyder er beliggende, og at modtage regulerede roamingopkald, og
b)
at sende regulerede roaming-sms'er fra den besøgte medlemsstat.
Oplysningerne omfatter også det gratis nummer, der henvises til i stk. 2, som kunden kan ringe til for at få mere detaljerede oplysninger og muligheden for adgang til alarmtjenester ved gratis at benytte det europæiske alarmnummer 112.
I forbindelse med hver besked skal kunden have mulighed for nemt og gratis at meddele roamingudbyderen, at vedkommende ikke ønsker at modtage beskeder fra den automatiske beskedtjeneste. En kunde, som har givet meddelelse om, at vedkommende ikke ønsker de automatiske beskeder, kan til enhver tid kræve, at roamingudbyderen gebyrfrit yder denne service igen.
Roamingudbyderne formidler automatisk og gratis ved hjælp af et taleopkald de basale personaliserede takstoplysninger, der er nævnt i første afsnit, til blinde og synshæmmede, hvis de anmoder om dette.
Første, andet, fjerde og femte afsnit finder også anvendelse på tale- og sms-roamingtjenester, som benyttes af roamingkunder, når de rejser uden for Unionen, og som leveres af en roamingudbyder.
2. Ud over bestemmelserne i stk. 1 har kunder ret til, uanset hvor de befinder sig inden for Unionen, gratis at anmode om og modtage mere detaljerede personaliserede takstoplysninger om de roamingtakster, der gælder for telefonopkald og sms i det besøgte net, såvel som oplysninger om de gældende foranstaltninger for at øge prisgennemskueligheden i kraft af denne forordning via mobilopkald eller sms. En sådan anmodning foretages via et gratis nummer, som roamingudbyderen opretter til dette formål. Forpligtelserne i stk. 1 gælder ikke for enheder, der ikke understøtter sms-funktioner.
3. Roamingudbyderne giver alle brugere fuldstændige oplysninger om de gældende roamingtakster, navnlig taleeurotariffen og sms-eurotariffen, når der tegnes abonnement. De giver også uden unødig forsinkelse hver gang, der sker en takstændring, deres roamingkunder ajourførte oplysninger om de gældende roamingtakster.
Roamingudbyderne foretager det fornødne for at sikre, at alle deres roamingkunder har kendskab til taleeurotariffen og sms-eurotariffen. De skal navnlig orientere alle roamingkunder om betingelserne for taleeurotariffen og om betingelserne for sms-eurotariffen, i begge tilfælde på en klar og saglig måde. De skal derefter med rimelige mellemrum sende en påmindelse til alle kunder, der har valgt en anden tarif.
Oplysningerne skal være tilstrækkelig udførlige til, at kunder kan vurdere, om det er til deres fordel at skifte til en eurotarif.
4. Roamingudbyderne skal stille oplysninger til rådighed for deres kunder om, hvordan man undgår utilsigtet roaming i grænseområder. Roamingudbyderne skal tage rimelige skridt til at beskytte deres kunder, så de ikke betaler roamingtakster for utilsigtede roamingtjenester, mens de befinder sig i den medlemsstat, hvor de er hjemhørende.
Artikel 15
Gennemskuelighed og beskyttelsesmekanismer i forbindelse med dataroamingtjenester på detailniveau
1. Roamingudbyderne sikrer, at deres roamingkunder, både før og efter indgåelse af kontrakten, holdes tilstrækkeligt informerede om, hvilke takster der gælder for deres brug af regulerede dataroamingtjenester, således at kunderne lettere forstår de økonomiske konsekvenser af en sådan brug og har mulighed for overvåge og styre deres udgifter til regulerede dataroamingtjenester i overensstemmelse med stk. 2 og 3.
Roamingudbyderne oplyser, hvor det er relevant, inden indgåelsen af kontrakten og regelmæssigt derefter deres kunder om risikoen for automatiske og ukontrollerede dataroamingforbindelser og automatisk og ukontrolleret downloading. Endvidere skal roamingudbyderne gratis og på en klar og letforståelig måde underrette deres kunder om, hvordan disse automatiske dataroamingforbindelser deaktiveres med henblik på at undgå ukontrolleret forbrug af dataroamingtjenester.
2. Roamingudbyderen underretter ved hjælp af en automatisk besked roamingkunden, når denne roamer, og giver basale personaliserede takstoplysninger om de takster (i samme valuta som den normale regning fra kundens indenlandske udbyder) udtrykt i pris pr. megabyte, der gælder for levering af regulerede dataroamingtjenester til denne kunde i den pågældende medlemsstat, undtagen i de tilfælde, hvor kunden har meddelt sin roamingudbyder, at vedkommende ikke ønsker det.
Disse basale personaliserede takstoplysninger skal sendes til roamingkundens mobile enhed, f.eks. pr. sms, e-mail eller pop-op-vindue på den mobile enhed, hver gang roamingkunden rejser ind i en anden medlemsstat end den, hvori vedkommendes indenlandske udbyder er beliggende, og for første gang påbegynder anvendelsen af en dataroamingtjeneste i denne medlemsstat. Oplysningerne leveres gratis i det øjeblik, roamingkunden påbegynder anvendelsen af en reguleret dataroamingtjeneste, og på en sådan måde, at de er lette at modtage og forstå.
En kunde, som har givet sin roamingudbyder meddelelse om, at vedkommende ikke ønsker de automatiske tarifoplysninger, kan til enhver tid kræve, at roamingudbyderen gebyrfrit yder denne service igen.
3. Hver roamingudbyder giver sine roamingkunder muligheden for efter eget ønske og gratis at vælge en service, der giver oplysninger om det samlede forbrug, udtrykt i mængde eller den valuta, som kundens faktura for regulerede dataroamingtjenester udfærdiges i, og som garanterer, at de samlede udgifter for dataroamingtjenester i en afgrænset periode, undtagen mms'er faktureret pr. enhed, ikke uden kundens udtrykkelige samtykke overskrider en fastsat beløbsgrænse.
Roamingudbyderen tilbyder med henblik herpå ét eller flere øvre beløbsgrænser for afgrænsede perioder, forudsat at kunden på forhånd oplyses om de dertil svarende mængder. Et af disse beløb (standardbeløbsgrænsen) skal ligge tæt på, men må ikke overskride 50 EUR for udestående udgifter pr. månedlig opkrævningsperiode (eksklusive moms).
Alternativt kan roamingudbyderen fastsætte grænser udtrykt i mængde, forudsat at kunden på forhånd oplyses om de dertil svarende beløb. En af disse grænser (standardmængdegrænsen) skal ligge tæt på, men må ikke overskride 50 EUR for udestående udgifter pr. månedlig opkrævningsperiode (eksklusive moms).
Derudover kan roamingudbyderen tilbyde sine roamingkunder andre øvre grænser med forskellige, dvs. højere eller lavere, månedlige beløbsgrænser.
De i andet og tredje afsnit omtalte standardgrænser gælder for alle kunder, der ikke har valgt en anden grænse.
Hver roamingudbyder sørger også for, at der sendes en passende meddelelse til roamingkundens mobile enhed, f.eks. pr. sms, e-mail eller pop-op-vindue på computeren, når dataroamingtjenesterne har nået 80 % af den aftalte beløbs- eller mængdegrænse. Hver kunde skal være berettiget til at forlange, at roamingudbyderen holder op med at sende sådanne meddelelser, og til på et hvilket som helst tidspunkt og gratis at kræve, at udbyderen leverer tjenesten igen.
Når beløbs- eller mængdegrænsen ellers ville blive overskredet, sendes en meddelelse til roamingkundens mobile enhed. Denne meddelelse skal indeholde oplysninger om den procedure, der skal følges, såfremt kunden fortsat ønsker at modtage disse tjenester, og om omkostningerne pr. enhed, der forbruges. Reagerer roamingkunden ikke på opfordringen i den modtagne meddelelse, ophører roamingudbyderen øjeblikkeligt med at yde og debitere roamingkunden for regulerede dataroamingtjenester, medmindre og indtil roamingkunden anmoder om, at disse tjenester leveres på ny.
Når en roamingkunde anmoder om at få tildelt eller fjernet en beløbs- eller mængdegrænse, skal ændringen foretages gratis inden én arbejdsdag efter modtagelsen af anmodningen og må ikke indebære betingelser eller begrænsninger vedrørende andre elementer i abonnementet.
4. Stk. 2 og 3 finder ikke anvendelse på maskine til maskine-enheder, som anvender mobil datakommunikation.
5. Roamingudbyderne skal tage rimelige skridt til at beskytte deres kunder, så de ikke betaler roamingtakster for utilsigtede roamingtjenester, mens de befinder sig i deres hjemmemedlemsstat. Kunder skal bl.a. orienteres om, hvordan de undgår utilsigtet roaming i grænseområder.
6. Med undtagelse af stk. 5 og med forbehold af nærværende stykkes andet og tredje afsnit finder denne artikel også anvendelse på dataroamingtjenester, som benyttes af roamingkunder, når de rejser uden for Unionen, og som leveres af en roamingudbyder.
Såfremt kunden vælger den service, der er omhandlet i stk. 3, første afsnit, finder de i stk. 3 fastlagte krav ikke anvendelse, hvis udbyderen af det besøgte net i det besøgte land uden for Unionen ikke tillader, at roamingudbyderen overvåger sine kunders brug i realtid.
I det tilfælde skal kunden uden unødig forsinkelse og gratis meddeles pr. sms, når denne rejser ind i et sådant land, at oplysninger om det samlede forbrug og garantien om ikke at overskride en fastsat beløbsgrænse ikke er til rådighed.
Artikel 16
Tilsyn og håndhævelse
1. De nationale tilsynsmyndigheder overvåger og fører tilsyn med overholdelsen af denne forordning på deres område.
2. De nationale tilsynsmyndigheder gør ajourførte oplysninger om anvendelsen af denne forordning, navnlig artikel 7, 8, 9, 10, 12 og 13, offentlig tilgængelig på en sådan måde, at interesserede parter har nem adgang til oplysningerne.
3. Med henblik på gennemførelsen af den i artikel 19 omhandlede revision overvåger de nationale tilsynsmyndigheder udviklingen i engros- og detailtaksterne for levering af tale- og datakommunikationstjenester til roamingkunder, herunder sms og mms, og herunder i de mest perifere regioner, som omhandlet i artikel 349 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. De nationale tilsynsmyndigheder skal også være opmærksomme på den særlige utilsigtede roaming i grænseområder mellem nabomedlemsstater og overvåge, om trafikstyringsmetoder anvendes til skade for kunderne.
De nationale tilsynsmyndigheder overvåger og indsamler oplysninger om utilsigtet roaming og træffer passende foranstaltninger.
4. De nationale tilsynsmyndigheder har beføjelse til at kræve, at virksomheder, der er underlagt forpligtelserne i denne forordning, afgiver alle oplysninger af relevans for gennemførelsen og håndhævelsen af denne forordning. Virksomhederne afgiver oplysningerne, så snart de anmodes herom, i overensstemmelse med de frister og i den detaljeringsgrad, som den nationale tilsynsmyndighed kræver.
5. De nationale tilsynsmyndigheder kan på eget initiativ gribe ind for at sikre overholdelsen af denne forordning. Navnlig skal de om nødvendigt anvende de beføjelser, de er tillagt i medfør af artikel 5 i adgangsdirektivet til at sikre tilstrækkelig adgang og samtrafik for at garantere end-to-end-forbindelse og interoperabilitet mellem roamingtjenester, for eksempel i tilfælde, hvor kunder ikke kan udveksle regulerede roaming-sms'er med kunder på et jordbaseret offentligt mobilkommunikationsnet i en anden medlemsstat, fordi der ikke foreligger en aftale om levering af sådanne beskeder.
6. Konstaterer en national tilsynsmyndighed, at der er forekommet en overtrædelse af forpligtelserne i denne forordning, har den beføjelse til at kræve, at overtrædelsen øjeblikkeligt ophører.
Artikel 17
Bilæggelse af tvister
1. I tilfælde af tvister mellem virksomheder, der udbyder elektroniske kommunikationsnet eller -tjenester i en medlemsstat, i forbindelse med de forpligtelser, der er fastlagt i denne forordning, finder tvistbilæggelsesprocedurerne i artikel 20 og 21 i rammedirektivet anvendelse.
2. Medlemsstaterne sikrer adgang til de udenretslige tvistbilæggelsesprocedurer, der er fastlagt i artikel 34 i forsyningspligtdirektivet i tilfælde af uløste tvister, der involverer en forbruger eller en slutbruger, og som vedrører spørgsmål, der er omfattet af denne forordning.
Artikel 18
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af denne forordning og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de gennemføres. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsernes karakter og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om disse sanktionsbestemmelser senest den 30. juni 2013 og underretter omgående Kommissionen om enhver efterfølgende ændring af sanktionsbestemmelserne.
Artikel 19
Revision
1. Kommissionen tager denne forordnings funktion op til revision og forelægger efter en offentlig høring en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet senest den 30. juni 2016. Kommissionen vurderer navnlig, om målene i denne forordning er nået. I denne forbindelse gennemgår Kommissionen blandt andet:
a)
om konkurrencen har udviklet sig tilstrækkeligt til at begrunde de maksimale detailtaksters udløb
b)
om der vil være tilstrækkelig konkurrence til at fjerne de maksimale engrostakster
c)
udviklingen og de forventede fremtidige tendenser i engros- og detailtaksterne for levering af tale-, sms- og datakommunikationstjenester til roamingkunder i sammenligning med taksterne for mobilkommunikationstjenester på nationalt plan i de forskellige medlemsstater, opgjort separat efter kunder, der betaler forud, og kunder, der betaler efterfølgende, samt udviklingen i kvaliteten og hastigheden af disse tjenester
d)
tilgængeligheden og kvaliteten af disse tjenester, herunder dem, der er et alternativ til tale-, sms- og dataroamingtjenester, især på baggrund af den teknologiske udvikling
e)
i hvilken udstrækning forbrugerne har draget fordel af egentlige fald i priserne på roamingtjenester, den vifte af takster og produkter, der udbydes til forbrugere med forskellige opkaldsmønstre, og forskellen mellem roamingtariffer og indenlandske tariffer, herunder tilgængeligheden af tilbud om en enhedstarif for indenlandske tjenester og roamingtjenester
f)
graden af konkurrence inden for både detail- og engrosmarkeder, især konkurrenceforholdene for mindre, uafhængige eller nystartede udbydere, herunder konkurrencevirkningerne af kommercielle aftaler og graden af samtrafik mellem udbydere
g)
i hvilken udstrækning gennemførelsen af de strukturelle foranstaltninger fastsat i artikel 3 og 4 har skabt øget konkurrence på det indre marked for roamingtjenester i en sådan udstrækning, at forskellen mellem roamingtakster og indenlandske tariffer nærmer sig nul
h)
i hvilken udstrækning niveauet for de maksimale engros- og detailtakster har sikret tilstrækkelig beskyttelse mod for høje priser for forbrugerne og samtidig tillader udvikling af konkurrence på det indre marked for roamingtjenester.
2. Viser rapporten, at de strukturelle foranstaltninger i medfør af denne forordning ikke har været tilstrækkelige til at styrke konkurrencen på det indre marked for roamingtjenester til fordel for alle europæiske forbrugere, eller at forskellene mellem roamingtariffer og indenlandske tariffer ikke har nærmet sig nul, fremsætter Kommissionen passende forslag for Europa-Parlamentet og Rådet for at rette op på denne situation og derved opnå et indre marked for mobilkommunikationstjenester, hvor der i sidste ende ikke er nogen forskel på indenlandske tariffer og roamingtariffer. Kommissionen vurderer navnlig, om det er nødvendigt:
a)
at træffe yderligere tekniske og strukturelle foranstaltninger
b)
at ændre de strukturelle foranstaltninger
c)
at forlænge gyldigheden af og eventuelt revidere de maksimale detailtaksters niveau fastsat i artikel 8, 10 og 13
d)
at ændre gyldigheden eller revidere de maksimale engrostaksters niveau fastsat i artikel 7, 9 og 12
e)
at indføre alle andre nødvendige krav, herunder ikkedifferentiering af roaming-tariffer og indenlandske tariffer.
3. Kommissionen forelægger endvidere hvert andet år efter udarbejdelsen af den rapport, der henvises til i stk. 1, en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet. Hver rapport skal indeholde en gennemgang af tilsynet med udbuddet af roamingtjenester i Unionen og en evaluering af fremskridtene frem mod opfyldelse af denne forordnings mål, blandt andet under henvisning til de forhold, der er omhandlet i stk. 1 og 2.
4. Med henblik på at vurdere den konkurrencemæssige udvikling på EU-dækkende roamingmarkeder indsamler BEREC jævnligt oplysninger fra de nationale tilsynsmyndigheder om udviklingen i detail- og engrostaksterne for tale-, sms- og dataroamingtjenester. Disse oplysninger indberettes til Kommissionen mindst to gange om året. Kommissionen offentliggør oplysningerne.
BEREC indsamler også årligt oplysninger fra de nationale tilsynsmyndigheder om, hvor gennemskuelige og sammenlignelige de forskellige tariffer, som operatørerne tilbyder deres kunder, er. Kommissionen offentliggør disse data og resultater.
Artikel 20
Underretningskrav
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om navnet på de nationale tilsynsmyndigheder, som er ansvarlige for at udføre opgaverne i henhold til denne forordning.
Artikel 21
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 717/2007 ophæves i overensstemmelse med bilag I med virkning fra den 1. juli 2012.
Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag II.
Artikel 22
Ikrafttræden og udløb
Denne forordning træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende og dens bestemmelser finder anvendelse fra den dag, medmindre andet er angivet i specifikke artikler.
Den udløber den 30. juni 2022.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 13. juni 2012.
32012R0531
L 172/10
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
13.06.2012.
UREDBA (EU) br. 531/2012 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 13. lipnja 2012.
o roamingu u javnim pokretnim komunikacijskim mrežama u Uniji
(preinaka)
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon dostave nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
nakon savjetovanja s Odborom regija,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Uredba (EZ) br. 717/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2007. o roamingu u javnim pokretnim komunikacijskim mrežama u Zajednici (3) bitno je izmijenjena (4). Budući da treba napraviti dodatne izmjene, potrebno ju je, zbog jasnoće preinačiti.
(2)
Cilj smanjivanja razlike između nacionalnih tarifa i tarifa za roaming, koji je bio uključen u okvir Komisije za sustavno vrednovanje u razdoblju 2011. - 2015., koji je odobrila skupina visoke razine za strategiju i2010 u studenom 2009., i u Komunikaciji Komisije pod nazivom „Digitalna agenda za Europu”, treba također ostati cilj ove Uredbe. Predviđenom odvojenom prodajom usluga roaminga i domaćih usluga trebaju se povećati tržišno natjecanje, smanjiti cijene za korisnike i stvoriti unutarnje tržište usluga roaminga u Uniji bez značajne razlike između nacionalnih tarifa i tarifa za roaming. Usluge roaminga na razini Unije mogu potaknuti razvoj unutarnjeg telekomunikacijskog tržišta u Uniji.
(3)
Ne može se reći da postoji unutarnje telekomunikacijsko tržište sve dok postoje značajne razlike između domaćih cijena i cijena roaminga. Stoga krajnji cilj treba biti uklanjanje razlike između domaćih naknada i naknada za roaming, jer će se na taj način uspostaviti unutarnje tržište usluga pokretnih komunikacija.
(4)
Visoka razina cijena govornih, SMS i podatkovnih usluga u roamingu koje plaćaju korisnici javnih pokretnih komunikacijskih mreža, kao što su studenti, osobe na poslovnom putu i turisti, zapreka je uporabi mobilnih uređaja tijekom putovanja u inozemstvu unutar Unije i važno je pitanje za potrošače, državna regulatorna tijela i institucije Unije koje predstavlja značajnu prepreku unutarnjem tržištu. Prekomjerne maloprodajne naknade proizlaze iz visokih veleprodajnih naknada koje naplaćuje strani mrežni operator domaćin kao i, u mnogo slučajeva, iz visokih maloprodajnih marži koje naplaćuje mrežni operator korisnika. Zbog nedostatka tržišnog natjecanja, smanjenja veleprodajnih naknada često se ne odražavaju na maloprodajne cijene koje plaćaju korisnici. Iako su neki operatori nedavno uveli tarifne programe kroz koje korisnicima nude povoljnije uvjete i nešto niže cijene, još je uvijek očito da je odnos između troškova i cijena daleko od odnosa koji postoji na konkurentskim tržištima.
(5)
Visoke naknade za roaming predstavljaju zapreku nastojanjima Unije da se razvije u gospodarstvo temeljeno na znanju i ostvarivanju unutarnjeg tržišta od 500 milijuna korisnika. Dodjelom dostatnog radijskog spektra olakšava se podatkovni promet u pokretnoj mreži koji potrošačima i poduzetnicima omogućuje uporabu govornih, SMS i podatkovnih usluga bilo gdje u Uniji. Kroz osiguravanje pravovremene dodjele dostatnog i odgovarajućeg spektra radi pružanja potpore ciljevima politike Unije i kao odgovor na sve veću potražnju za bežičnim podatkovnim prometom na najbolji mogući način, višegodišnji program za politiku radijskog spektra uspostavljen Odlukom br. 243/2012/EU Europskog parlamenta i Vijeća (5) otvorit će put razvoju koji će Uniji omogućiti preuzimanje globalnog vodećeg položaja u području širokopojasnih brzina, mobilnosti, pokrivenosti i kapaciteta, čime će se olakšati pojava novih poslovnih modela i tehnologija i istodobno doprinijeti smanjenju strukturnih problema roaminga na veleprodajnoj razini.
(6)
Rasprostranjena uporaba mobilnih uređaja s pristupom internetu znači da su podatkovne usluge u roamingu od velike gospodarske važnosti. Riječ je o presudnom kriteriju za korisnike i davatelje aplikacija i sadržaja. Kako bi se potaknuo razvoj ovog tržišta, naknade za prijenos podataka ne bi trebale sprečavati rast.
(7)
U svojoj Komunikaciji pod nazivom „O privremenom izvješću o stanju razvoja usluga roaminga u Europskoj uniji” Komisija je napomenula da tehnološki razvoj i/ili alternative uslugama roaminga, kao što je prijenos govora putem internetskog protokola, (VoIP), ili Wi-Fi, mogu unutarnje tržište usluga roaminga u Uniji učiniti konkurentnijim. Iako se navedene alternative, posebno usluge VoIP-a, sve više upotrebljavaju na domaćoj razini, nema važnijeg razvoja u pogledu njihove uporabe u roamingu.
(8)
S obzirom na brzi razvoj podatkovnog prometa u pokretnim mrežama i sve veći broj korisnika koji upotrebljavaju govorne, SMS i podatkovne usluge u roamingu u inozemstvu, postoji potreba za povećanjem konkurentskog pritiska i razvojem novih poslovnih modela i tehnologija. Naknade za roaming trebaju biti regulirane na način kojim se konkurencija neće odvraćati od smanjenja razina cijena.
(9)
Stvaranjem europskog društvenog, obrazovnog, kulturnog i poduzetničkog područja temeljenog na mobilnosti pojedinaca i digitalnih podataka treba se olakšati komunikacija između ljudi s ciljem izgradnje stvarne „Europe za građane”.
(10)
Direktiva 2002/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o pristupu i međusobnom povezivanju elektroničkih komunikacijskih mreža i pripadajuće opreme (Direktiva o pristupu) (6), Direktiva 2002/20/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (Direktiva o ovlaštenju) (7), Direktiva 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva) (8), Direktiva 2002/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o univerzalnoj usluzi i pravima korisnika u vezi s elektroničkim komunikacijskim mrežama i uslugama (Direktiva o univerzalnoj usluzi) (9) i Direktiva 2002/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. srpnja 2002. o obradi osobnih podataka i zaštiti privatnosti u području elektroničkih komunikacija (Direktiva o privatnosti i elektroničkim komunikacijama) (10) (dalje u tekstu pod zajedničkim nazivom „regulatoran okvir za elektroničke komunikacije iz 2002.”) za cilj imaju stvaranje unutarnjeg tržišta elektroničkih komunikacija u Uniji uz istodobno osiguravanje visoke razine zaštite potrošača kroz pojačano tržišno natjecanje.
(11)
Uredba (EZ) br. 717/2007 nije izolirana mjera, već se njom dopunjuju i podupiru, u onoj mjeri u kojoj se odnosi na roaming na razini Unije, pravila propisana regulatornim okvirom za elektroničke komunikacije iz 2002. Navedenim se okvirom državnim regulatornim tijelima nisu osigurali dostatni alati za poduzimanje učinkovitih i odlučnih mjera u vezi s određivanjem cijena usluga roaminga u Uniji te zbog toga nije osigurano nesmetano funkcioniranje unutarnjeg tržišta usluga roaminga. Uredba (EZ) br. 717/2007 bila je odgovarajuće sredstvo za ispravljanje te situacije.
(12)
Regulatoran okvir za elektroničke komunikacije iz 2002. oslanja se na načelo da se regulatorne obveze ex ante trebaju odrediti samo ako ne postoji učinkovito tržišno natjecanje te je njime predviđen proces periodične analize tržišta i preispitivanja obveza koji provode državna regulatorna tijela i koji vodi određivanju obveza ex ante operatorima za koje je određeno da imaju značajnu tržišnu snagu. Elementi koji čine navedeni proces uključuju definiranje mjerodavnih tržišta u skladu s Preporukom Komisije o mjerodavnim tržištima proizvoda i usluga u području elektroničkih komunikacija koja podliježu regulaciji ex ante u skladu s Direktivom 2002/21/EZ (11), (dalje u tekstu „Preporuka”), analizu definiranih tržišta na temelju smjernica Komisije za analizu tržišta i ocjenjivanje značajne tržišne snage u skladu s regulatornim okvirom Unije za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (12), imenovanje operatora sa značajnom tržišnom snagom i određivanje obveza ex ante imenovanim operatorima.
(13)
U Preporuci je veleprodajno nacionalno tržište međunarodnog roaminga u javnim pokretnim mrežama određeno kao mjerodavno tržište koje podliježe regulaciji ex ante. Međutim, analiza veleprodajnih nacionalnih tržišta međunarodnog roaminga, koju su provela državna regulatorna tijela, pojedinačno i u sklopu Europske skupine regulatora, (ERG-a), ili njezina nasljednika, Tijela europskih regulatora za elektroničke komunikacije, (BEREC), uspostavljenog Uredbom (EZ) br. 1211/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (13), pokazala je da državna regulatorna tijela još uvijek ne mogu učinkovito riješiti pitanje visokih veleprodajnih cijena roaminga na razini Unije zbog poteškoća u određivanju poduzeća sa značajnom tržišnom snagom s obzirom na specifične okolnosti međunarodnog roaminga, uključujući njegovu prekograničnu prirodu. Nakon stupanja na snagu Uredbe (EZ) br. 717/2007 tržište roaminga povučeno je iz revidirane Preporuke (14).
(14)
Povrh toga, državna regulatorna tijela odgovorna za zaštitu i promicanje interesa korisnika pokretnih komunikacija s uobičajenim boravištem na njihovom državnom području ne mogu nadzirati ponašanje operatora gostujuće mreže koji se nalaze u drugim državama članicama i o kojima ti korisnici ovise kada upotrebljavaju usluge međunarodnog roaminga. Ova prepreka također može umanjiti učinkovitost mjera koje poduzimaju države članice na temelju svoje rezidualne nadležnosti za donošenje pravila o zaštiti potrošača.
(15)
U skladu s navedenim, države su članice pod pritiskom da poduzmu mjere za rješavanje pitanja visine naknada za međunarodni roaming, ali mehanizam za regulatornu intervenciju ex ante državnih regulatornih tijela, koji je predviđen regulatornim okvirom za elektroničke komunikacije iz 2002., pokazao se nedovoljnim da navedenim tijelima omogući odlučno djelovanje u interesu potrošača u ovom posebnom području.
(16)
Nadalje, u rezoluciji o regulaciji i tržištima europskih elektroničkih komunikacija (15) Europski je parlament pozvao Komisiju da razvije nove inicijative za smanjenje visokih troškova prekograničnog telefonskog prometa u pokretnoj mreži, a Europsko je vijeće 23. i 24. ožujka 2006. zaključilo da su usmjerene, učinkovite i cjelovite politike u području informacijske i komunikacijske tehnologije, (IKT), na razini Unije i na nacionalnoj razini ključne za ostvarivanje ciljeva gospodarskog rasta i produktivnosti te u tom kontekstu konstatiralo važnost smanjenja naknada za roaming za konkurentnost.
(17)
Cilj regulatornog okvira za elektroničke komunikacije iz 2002. bio je, na temelju tada vidljivih čimbenika, uklanjanje svih prepreka trgovini između država članica u području koje je njime usklađeno, uključujući, između ostalog, i mjere koje su utjecale na naknade za roaming. Međutim, time se ne treba spriječiti donošenje usklađenih pravila u skladu s drugim čimbenicima kako bi se pronašla najučinkovitija sredstva za jačanje tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu usluga roaminga i za ostvarivanje visoke razine zaštite potrošača.
(18)
Stoga se ovom Uredbom treba omogućiti odstupanje od inače primjenjivih pravila iz regulatornog okvira za elektroničke komunikacije iz 2002., posebno Okvirne direktive, i to da cijene ponuđenih usluga trebaju biti utvrđene trgovinskim sporazumom ako ne postoji značajna tržišna snaga, a time i uvođenje dopunskih regulatornih obveza koje odražavaju posebna obilježja usluga roaminga na razini Unije.
(19)
Maloprodajna i veleprodajna tržišta roaminga imaju jedinstvena obilježja zbog kojih su opravdane izvanredne mjere koje nadilaze mehanizme inače dostupne na temelju regulatornog okvira za elektroničke komunikacije iz 2002.
(20)
Treba koristiti zajednički, usklađen pristup kako bi se osiguralo da korisnici zemaljske javne pokretne komunikacijske mreže tijekom putovanja u Uniji ne plaćaju prekomjerne cijene za usluge roaminga na razini Unije i istodobno ojačalo tržišno natjecanje u području usluga roaminga između davatelja usluga roaminga, ostvarila visoka razina zaštite potrošača i očuvali poticaji za inovacije i izbor potrošača. S obzirom na prekograničnu prirodu navedenih usluga, ovaj zajednički pristup potreban je kako bi davatelji usluga roaminga mogli djelovati u sklopu jedinstvenog usklađenog regulatornog okvira temeljenog na objektivno utvrđenim kriterijima.
(21)
Uredba (EZ) br. 717/2007 prestaje važiti 30. lipnja 2012. Prije prestanka njezina važenja Komisija je u skladu s njezinim člankom 11. provela preispitivanje u kojem je morala ocijeniti jesu li ostvareni ciljevi te Uredbe i pregledati razvoj veleprodajnih i maloprodajnih naknada za pružanje govornih, SMS i podatkovnih komunikacijskih usluga korisnicima roaminga. U svom izvješću Europskom parlamentu i Vijeću od 6. srpnja 2011. o ishodu preispitivanja funkcioniranja Uredbe (EZ) br. 717/2007 Komisija je zaključila da je primjereno produljiti primjenu Uredbe (EZ) br. 717/2007 nakon 30. lipnja 2012.
(22)
Podaci o razvoju cijena govornih, SMS i podatkovnih usluga u roamingu na razini Unije od stupanja na snagu Uredbe (EZ) br. 717/2007, uključujući posebno podatke koje svaka tri mjeseca prikupljaju državna regulatorna tijela i koji se dostavljaju putem BEREC-a, ne pružaju dokaze koji upućuju na to da je tržišno natjecanje na maloprodajnoj ili veleprodajnoj razini u dovoljnoj mjeri razvijeno i da će vjerojatno biti održivo od lipnja 2012. nadalje bez regulatornih mjera. Navedeni podaci upućuju na to da su maloprodajne i veleprodajne cijene roaminga još uvijek puno veće od domaćih cijena i da su još uvijek jednake graničnim vrijednostima ili grupirane blizu graničnih vrijednosti određenih u Uredbi (EZ) br. 717/2007 pri čemu ispod navedenih graničnih vrijednosti postoji samo ograničeno tržišno natjecanje.
(23)
Stoga bi prestanak važenja regulatornih zaštitnih mjera 30. lipnja 2012. koje se primjenjuju na usluge roaminga u Uniji na veleprodajnoj i maloprodajnoj razini na temelju Uredbe (EZ) br. 717/2007 za posljedicu imao značajan rizik da bi osnovni nedostatak konkurentskih pritisaka na unutarnjem tržištu usluga roaminga i poticaj davateljima usluga roaminga da maksimalno povećaju svoje prihode od roaminga doveli do maloprodajnih i veleprodajnih cijena roaminga na razini Unije koje ne predstavljaju razuman odraz osnovnih troškova uključenih u pružanje usluge i time bi se ugrozili ciljeve te Uredbe. Regulatornu intervenciju na tržištu usluga roaminga u pokretnoj mreži stoga treba produljiti nakon 30. lipnja 2012. kako bi se osiguralo nesmetano funkcioniranje unutarnjeg tržišta tako da se omogući razvoj tržišnog natjecanja i istodobno potrošačima zajamči da neće plaćati prekomjernu cijenu u usporedbi s konkurentnim državnim cijenama.
(24)
Državna regulatorna tijela trebaju promicati cilj politike utvrđen u članku 8. Okvirne direktive koji se odnosi na mogućnost krajnjih korisnika da pristupe podacima i distribuiraju ih ili da upotrebljavaju aplikacije i usluge po vlastitom izboru.
(25)
Kako bi se omogućio razvoj učinkovitijeg, cjelovitijeg i konkurentnijeg tržišta usluga roaminga, ne bi trebala postojati ograničenja koja poduzećima onemogućuju učinkovito pregovaranje o veleprodajnom pristupu za pružanje usluga roaminga. Treba ukloniti prepreke pristupu takvim veleprodajnim uslugama roaminga nastale zbog razlike u pregovaračkoj snazi i stupnju vlasništva poduzeća nad infrastrukturom. Pokretni virtualni mrežni operatori, (MVNO), i preprodavači usluga pokretnih komunikacija bez vlastite mrežne infrastrukture obično pružaju usluge roaminga na temelju trgovinskih sporazuma o veleprodajnim uslugama roaminga sklopljenih s operatorima pokretne mreže domaćinima u istoj državi članici. Međutim, možda si MVNO-i i preprodavači ne mogu trgovinskim pregovorima osigurati dovoljnu maržu na temelju koje bi se kroz smanjenje cijena potaklo tržišno natjecanje. Uklanjanjem navedenih prepreka i uravnoteženjem pregovaračke snage između MVNO-a/preprodavača i operatora pokretne mreže kroz obvezu pristupa i gornje granice veleprodajnih cijena treba se olakšati razvoj alternativnih, inovativnih usluga i ponuda roaminga za korisnike na razini Unije. Pravilima iz regulatornog okvira za elektroničke komunikacije iz 2002., posebno Okvirne direktive i Direktive o pristupu, nije omogućeno rješavanje navedenog problema kroz određivanje obveza operatorima sa značajnom tržišnom snagom.
(26)
Stoga treba uvesti pravila kojima bi se utvrdila obveza ispunjavanja opravdanih zahtjeva za veleprodajni pristup javnoj pokretnoj komunikacijskoj mreži za pružanje usluga roaminga. Takav pristup treba biti u skladu s potrebama podnositelja zahtjeva za pristup. Pristup se može odbiti samo na temelju objektivnih kriterija, kao što su tehnička izvedivost i potreba za očuvanjem cjelovitosti mreže. U slučaju odbijanja pristupa, oštećenoj strani treba omogućiti podnošenje predmeta na rješavanje u skladu s postupkom za rješavanje sporova određenim u ovoj Uredbi. Kako bi se omogućila jednaka pravila igre za sve, veleprodajni pristup za pružanje usluga roaminga treba odobriti u skladu s regulatornim obvezama utvrđenim u ovoj Uredbi, a koje se primjenjuju na veleprodajnoj razini, pri čemu treba uzeti u obzir različite troškovne elemente potrebne za osiguravanje takvog pristupa. Dosljedno regulatorno djelovanje u pogledu veleprodajnog pristupa za pružanje usluga roaminga treba doprinijeti izbjegavanju razlika između država članica. BEREC treba, u koordinaciji s Komisijom i u suradnji s interesnim skupinama, izdati smjernice za veleprodajni pristup za pružanje usluga roaminga.
(27)
Obveza davanja veleprodajnog pristupa roamingu treba uključivati pružanje izravnih veleprodajnih usluga roaminga i pružanje usluga roaminga na veleprodajnoj osnovi za preprodaju kroz treće strane. Obveza davanja veleprodajnog pristupa roamingu također treba obuhvaćati obvezu operatora pokretne mreže da MVNO-ima i preprodavačima omogući kupovinu reguliranih veleprodajnih usluga roaminga od veleprodajnih agregatora koji osiguravaju jedinstvenu pristupnu točku i standardiziranu platformu za sporazume o roamingu u cijeloj Uniji. Kako bi se osiguralo da operatori davateljima usluga roaminga u razumnom roku omoguće pristup cjelokupnoj opremi potrebnoj za izravan veleprodajni pristup roamingu i za pristup preprodaji veleprodajnih usluga roaminga, treba objaviti standardnu ponudu koja sadržava standardne uvjete za izravan veleprodajni pristup roamingu i za pristup preprodaji veleprodajnih usluga roaminga. Objavljivanjem standardne ponude ne trebaju se sprečavati trgovinski pregovori između podnositelja zahtjeva za pristup i davatelja pristupa o razini cijena iz konačnog sporazuma o veleprodajnim uslugama roaminga ili o dodatnim uslugama veleprodajnog pristupa koje prelaze okvire onog što je potrebno za izravan veleprodajni pristup roamingu i pristup preprodaji veleprodajnih usluga roaminga.
(28)
Obveza davanja veleprodajnog pristupa roamingu treba obuhvaćati pristup svim komponentama potrebnim za pružanje usluga roaminga kao što su: mrežni elementi i pripadajuća oprema, relevantni softverski sustavi uključujući operativne sustave podrške, informacijski sustavi ili baze podataka za prednarudžbu, osiguravanje, narudžbu, zahtjeve za održavanje i popravak i obračun i naplatu, prijevod brojeva ili sustavi koji nude jednaku funkcionalnost, pokretne mreže i usluge virtualnih mreža.
(29)
Ako podnositelj zahtjeva za preprodaju veleprodajnih usluga roaminga zatraži pristup opremi ili uslugama povrh onog što je potrebno za pružanje maloprodajnih usluga roaminga, operatori pokretne mreže mogu naplatiti primjerene i opravdane naknade za navedenu opremu ili usluge. Ta dodatna oprema ili usluge mogu, između ostalog, biti usluge s dodanom vrijednošću, dodatni softverski i informacijski sustavi ili rješenja za obračun i naplatu.
(30)
Usluge pokretnih komunikacija prodaju se u paketima koji uključuju domaće usluge i usluge roaminga, čime se ograničava izbor korisnika u pogledu usluga roaminga. Takvim se paketima smanjuje transparentnost u vezi s uslugama roaminga jer je teško usporediti pojedinačne stavke unutar paketa. Slijedom toga, još uvijek nije vidljivo tržišno natjecanje između operatora na temelju elementa roaminga u paketu usluga pokretnih komunikacija. Olakšavanjem dostupnosti roaminga kao samostalne usluge riješili bi se strukturni problemi podizanjem svijesti potrošača o cijenama roaminga i omogućavanjem jasnog izbora potrošača u pogledu usluga roaminga, a time i povećanjem konkurentskog pritiska na strani potražnje. Navedeno će stoga doprinijeti nesmetanom funkcioniranju unutarnjeg tržišta usluga roaminga.
(31)
Potražnja potrošača i poduzetnika za podatkovnim uslugama u pokretnoj mreži znatno se povećala posljednjih godina. Međutim, zbog visokih naknada za podatkovne usluge u roamingu, uporaba navedenih usluga u velikoj je mjeri ograničena za potrošače i poduzetnike koji posluju prekogranično u Uniji. S obzirom na to da je tržište u začetku i da se potražnja potrošača za podatkovnim uslugama u roamingu brzo povećava, reguliranim maloprodajnim naknadama cijene se mogu, kako je pokazalo iskustvo u vezi s Uredbom (EZ) br. 717/2007, samo održavati na razini predloženih maksimalnih naknada umjesto da ih se dodatno spusti, što stoga potvrđuje potrebu za daljnjim strukturnim mjerama.
(32)
Korisnici trebaju imati mogućnost jednostavnog prelaska, u najkraćem mogućem roku ovisno o tehničkom rješenju, bez ugovorne kazne i besplatno, alternativnom davatelju usluga roaminga ili između alternativnih davatelja usluga roaminga. Korisnike treba na jasan, razumljiv i lako dostupan način informirati o ovoj mogućnosti.
(33)
Potrošači trebaju imati pravo izabrati, na način koji je jednostavan za potrošače, da im se usluge roaminga prodaju odvojeno od paketa domaćih usluga pokretnih komunikacija. Trenutačno postoji nekoliko načina za tehničku provedbu odvojene prodaje reguliranih maloprodajnih usluga roaminga, uključujući dvostruku međunarodnu oznaku pokretnog pretplatnika, (IMSI), (dva odvojena IMSI-ja na istoj SIM kartici), jedinstven IMSI, (domaći davatelji usluga i davatelji usluga roaminga dijele jedan IMSI), i kombinacije dvostrukog ili jedinstvenog IMSI-ja na tehnički način kojim se korisnika ne sprečava u pristupu reguliranim podatkovnim uslugama u roamingu koje se izravno pružaju u gostujućoj mreži, u skladu s aranžmanima između operatora domaće mreže i operatora gostujuće mreže.
(34)
Visoke cijene podatkovnih usluga u roamingu odvraćaju korisnike od uporabe podatkovnih usluga u pokretnoj mreži tijekom putovanja u Uniji. S obzirom na sve veću potražnju za podatkovnim uslugama u roamingu i njihovu važnost, ne bi trebale postojati prepreke uporabi alternativnih podatkovnih usluga u roamingu koje se pružaju izravno u gostujućoj mreži, privremeno ili trajno, bez obzira na postojeće ugovore ili aranžmane za roaming s domaćim davateljima usluga i bez dodatnih naknada koje naplaćuju domaći davatelji usluga. Kad je to potrebno za ponudu podatkovnih usluga u roamingu koje se pružaju izravno u gostujućoj mreži, domaći davatelji usluga i davatelji podatkovnih usluga u roamingu trebaju surađivati kako se korisnike ne bi spriječilo u pristupu navedenim uslugama i njihovoj uporabi i kako bi se osigurao kontinuitet drugih usluga roaminga.
(35)
Iako se ovom Uredbom ne trebaju utvrditi nikakvi posebni tehnički načini za odvojenu prodaju usluga roaminga, već se treba otvoriti put najučinkovitijem i najdjelotvornijem rješenju, uključujući kombinirano rješenje, koje Komisija treba razviti na temelju ulaznih podataka BEREC-a, treba utvrditi kriterije za tehnička svojstva koja treba ispunjavati tehničko rješenje za odvojenu prodaju usluga roaminga. Ti kriteriji trebaju uključivati, između ostalog, koordinirano i usklađeno uvođenje rješenja u cijeloj Uniji i njima se treba osigurati da potrošači mogu brzo i jednostavno izabrati drugog davatelja usluga roaminga bez promjene broja. Nadalje, ne treba sprečavati roaming izvan Unije ili roaming korisnika iz trećih zemalja u Uniji.
(36)
Treba uspostaviti pojačanu suradnju i koordinaciju između operatora pokretne mreže kako bi se tehnički omogućio usklađen i pouzdan tehnički razvoj pružanja odvojenih usluga roaminga i kako se ne bi ometao pristup podatkovnim uslugama u roamingu koje se pružaju izravno u gostujućoj mreži. Stoga treba razraditi relevantna osnovna načela i metodologije kako bi se omogućila brza prilagodba promijenjenim okolnostima i tehnološkom napretku. BEREC treba, u suradnji s interesnim skupinama, pomoći Komisiji da razvije tehničke elemente kako bi se omogućila odvojena prodaja usluga roaminga i kako se ne bi ometao pristup podatkovnim uslugama u roamingu koje se pružaju izravno u gostujućoj mreži. Prema potrebi, Komisija treba ovlastiti europsko normirno tijelo za izmjenu relevantnih normi potrebnih za usklađenu provedbu odvojene prodaje reguliranih maloprodajnih usluga roaminga.
(37)
Kako bi se osigurali jednaki uvjeti za provedbu odredbi ove Uredbe, Komisiji treba dodijeliti provedbene ovlasti u vezi s detaljnim pravilima o obvezama informiranja za domaće davatelje usluga i tehničkim rješenjem za odvojenu prodaju usluga roaminga. Navedene se ovlasti trebaju izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela koja se odnose na mehanizme kojima države članice kontroliraju izvršavanje provedbenih ovlasti Komisije (16).
(38)
BEREC-u treba omogućiti, uzimajući u obzir ovu Uredbu i provedbene akte donesene u skladu s njome, da samoinicijativno izdaje posebne tehničke smjernice za odvojenu prodaju reguliranih maloprodajnih usluga roaminga ili za druga pitanja obuhvaćena ovom Uredbom.
(39)
Kako bi odvojena prodaja reguliranih maloprodajnih usluga roaminga bila potpuno učinkovita, smatra se da takvu prodaju treba kombinirati s obvezom davanja veleprodajnog pristupa za pružanje usluga roaminga kako bi se novim i postojećim igračima, uključujući davatelje prekograničnih usluga roaminga, olakšao ulazak na tržište. Takvim bi se rješenjem izbjegli poremećaji između država članica jer bi se osigurao dosljedan regulatoran pristup i time doprinijelo razvoju unutarnjeg tržišta. Međutim, provedba odvojene prodaje reguliranih maloprodajnih usluga roaminga zahtijevat će razumno razdoblje za tehničku prilagodbu operatora i stoga će strukturne mjere tek nakon određenog vremena dovesti do nastanka pravog unutarnjeg tržišta na kojem će tržišno natjecanje biti razvijeno u dovoljnoj mjeri. Zbog toga privremeno treba na odgovarajućoj razini održavati maksimalne veleprodajne naknade za govorne, SMS i podatkovne usluge u roamingu kao i zaštitne gornje granice za te usluge na maloprodajnoj razini kako bi se u prijelaznom razdoblju provedbe takvih strukturnih mjera očuvale postojeće pogodnosti za potrošače.
(40)
U vezi s daljnjim privremenim reguliranjem cijena, treba odrediti regulatorne obveze na maloprodajnoj i veleprodajnoj razini radi zaštite interesa korisnika roaminga budući da je iskustvo pokazalo da smanjenje veleprodajnih cijena usluga roaminga na razini Unije ne mora dovesti do smanjenja maloprodajnih cijena roaminga jer za to nema poticaja. S druge strane, mjere za smanjenje razine maloprodajnih cijena bez rješavanja pitanja razine veleprodajnih troškova povezanih s pružanjem navedenih usluga mogu dovesti do narušavanja pravilnog funkcioniranja unutarnjeg tržišta usluga roaminga i onemogućavanja višeg stupnja tržišnog natjecanja.
(41)
Dok strukturne mjere ne dovedu do dostatnog tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu usluga roaminga na temelju kojeg će se smanjiti veleprodajni troškovi, što će se posljedično odraziti na potrošače, najučinkovitiji i najrazmjerniji pristup reguliranju razine cijena odlaznih i dolaznih poziva unutar Unije je određivanje na razini Unije maksimalne prosječne naknade po minuti na veleprodajnoj razini i ograničavanje naknada na maloprodajnoj razini kroz eurotarifu uvedenu Uredbom (EZ) br. 717/2007, koja je proširena eurotarifom za SMS usluge predviđenom u Uredbi (EZ) br. 544/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (17) i koju treba proširiti eurotarifom za podatkovne usluge, predviđenom u ovoj Uredbi. Prosječna veleprodajna naknada treba se primjenjivati između bilo koja dva operatora u Uniji u određenom razdoblju.
(42)
Privremenu eurotarifu za govorne usluge, eurotarifu za SMS usluge i eurotarifu za podatkovne usluge treba odrediti na zaštitnoj razini, čime se osigurava ne samo očuvanje pogodnosti za potrošače, već i njihovo povećanje u prijelaznom razdoblju provedbe strukturnih mjera i istodobno jamči dovoljna marža davateljima usluga roaminga i potiču konkurentne ponude za roaming po nižim cijenama. U navedenom razdoblju davatelji usluga roaminga trebaju aktivno skretati pozornost potrošača na informacije o eurotarifama i ponuditi ih besplatno svim svojim korisnicima roaminga na jasan i transparentan način.
(43)
Privremena eurotarifa za govorne usluge, eurotarifa za SMS usluge i eurotarifa za podatkovne usluge koje treba ponuditi korisnicima roaminga trebaju održavati opravdanu maržu u odnosu na veleprodajni trošak pružanja usluga roaminga i istodobno osigurati davateljima usluga roaminga slobodu tržišnog natjecanja kroz oblikovanje različitih ponuda i prilagodbu cjenovnih struktura tržišnim uvjetima i sklonostima potrošača. Takve zaštitne gornje granice trebaju biti postavljene na razinama kojima se ne narušavaju konkurentske prednosti strukturnih mjera i mogu se ukloniti nakon što je strukturnim mjerama dana prilika za ostvarivanje konkretnih dobitaka za potrošače. Ovakav regulatoran pristup ne treba se primjenjivati na dio tarife koji se naplaćuje za pružanje usluga s dodanom vrijednošću, već samo na tarife za povezivanje s takvim uslugama.
(44)
Naveden regulatoran pristup treba biti jednostavan za provedbu i praćenje kako bi se na minimum svelo administrativno opterećenje za operatore i davatelje usluga roaminga na koje utječu njegovi zahtjevi i za državna regulatorna tijela zadužena za njegov nadzor i izvršenje. Također treba biti transparentan i odmah razumljiv svim korisnicima usluga pokretnih komunikacija u Uniji. Nadalje, njime se trebaju osigurati sigurnost i predvidljivost za operatore koji pružaju veleprodajne i maloprodajne usluge roaminga. Stoga u ovoj Uredbi treba u monetarnom smislu biti određena razina maksimalne naknade po minuti na veleprodajnoj i maloprodajnoj razini.
(45)
Pri određivanju takve maksimalne prosječne naknade po minuti na veleprodajnoj razini treba uzeti u obzir različite elemente uključene u obavljanje poziva u roamingu na razini Unije, posebno trošak započinjanja i završavanja poziva preko pokretnih mreža, uključujući i režijske troškove, signalizaciju i prijenos. Najprimjerenija referentna vrijednost za započinjanje i završavanje poziva je prosječna cijena završavanja poziva u pokretnoj mreži za operatore pokretnih mreža u Uniji na temelju podataka koje dostavljaju državna regulatorna tijela i koje objavljuje Komisija. Maksimalnu prosječnu naknadu po minuti utvrđenu ovom Uredbom stoga treba odrediti uzimajući u obzir prosječnu cijenu završavanja poziva u pokretnoj mreži koja služi kao referentna vrijednost za pripadajuće troškove. Maksimalna prosječna naknada po minuti na veleprodajnoj razini treba se smanjivati svake godine kako bi se uzela u obzir smanjenja cijena završavanja poziva u pokretnoj mreži koja povremeno određuju državna regulatorna tijela.
(46)
Privremenom eurotarifom za govorne usluge koja se primjenjuje na maloprodajnoj razini treba dati jamstvo korisnicima roaminga da im se neće naplaćivati prekomjerna cijena za regulirane odlazne i dolazne pozive u roamingu i istodobno ostaviti dovoljna marža davateljima usluga roaminga kako bi svojim korisnicima mogli ponuditi različite proizvode.
(47)
U prijelaznom razdoblju zaštitnih gornjih granica sve potrošače treba obavijestiti o jednostavnoj tarifi za roaming koja neće premašivati maksimalne naknade i svi potrošači trebaju imati mogućnost izabrati tu tarifu bez dodatnih naknada ili preduvjeta. Opravdanom maržom između veleprodajnih troškova i maloprodajnih cijena treba se osigurati da davatelji usluga roaminga pokriju sve svoje posebne troškove roaminga na maloprodajnoj razini, uključujući odgovarajuće udjele marketinških troškova i subvencija za uređaje, i da im ostane primjeren iznos za ostvarivanje razumne dobiti. Privremena eurotarifa za govorne usluge, eurotarifa za SMS usluge i eurotarifa za podatkovne usluge primjereno su sredstvo kojim se potrošačima osigurava zaštita, a davateljima usluga roaminga fleksibilnost. U skladu s veleprodajnom razinom, maksimalne razine eurotarife za govorne usluge, eurotarife za SMS usluge i eurotarife za podatkovne usluge trebaju se smanjivati svake godine.
(48)
U prijelaznom razdoblju zaštitnih gornjih granica treba na jasan i razumljiv način u potpunosti informirati nove korisnike roaminga o rasponu postojećih tarifa za roaming u Uniji, uključujući tarife koje su u skladu s privremenom eurotarifom za govorne usluge, eurotarifom za SMS usluge i eurotarifom za podatkovne usluge. Postojeći korisnici roaminga trebaju imati mogućnost u određenom vremenskom roku izabrati novu tarifu koja je u skladu s privremenom eurotarifom za govorne usluge, eurotarifom za SMS usluge i eurotarifom za podatkovne usluge ili bilo koju drugu tarifu za roaming. Kad je riječ o postojećim korisnicima roaminga koji u navedenom vremenskom roku ne izaberu tarifu, potrebno je razlikovati između korisnika koji su već izabrali određenu tarifu ili paket usluga roaminga prije stupanja na snagu ove Uredbe i onih koji to nisu učinili. Potonjima treba automatski dodijeliti tarifu koja je u skladu s ovom Uredbom. Korisnici roaminga koji već koriste određene tarife ili pakete usluga roaminga koje su izabrali u skladu sa svojim individualnim potrebama trebaju ostati na prethodno izabranoj tarifi ili paketu ako, nakon što ih se podsjeti na postojeće tarifne uvjete i na primjenjive eurotarife, davatelja usluga roaminga obavijeste o svom izboru da žele zadržati tu tarifu. Takve posebne tarife ili paketi usluga roaminga mogu uključivati, na primjer, paušalne cijene roaminga, nejavne tarife, tarife s dodatnim fiksnim naknadama za roaming, tarife s naknadama po minuti koje su niže od maksimalne eurotarife za govorne usluge, eurotarife za SMS usluge i eurotarife za podatkovne usluge ili tarife s naknadama za uspostavu poziva.
(49)
Budući da ova Uredba treba predstavljati posebnu mjeru u smislu članka 1. stavka 5. Okvirne direktive i budući da se od davatelja usluga roaminga na razini Unije na temelju ove Uredbe može zahtijevati izmjena maloprodajnih tarifa za roaming s ciljem njihova prilagođavanja zahtjevima iz ove Uredbe, takve promjene ne bi trebale dovesti do povlačenja bilo kojeg prava na temelju nacionalnog prava kojem je prenesen regulatoran okvir za elektroničke komunikacije iz 2002. iz ugovora korisnika usluga pokretnih komunikacija.
(50)
Ovom se Uredbom ne bi trebale dovesti u pitanje inovativne ponude za potrošače koje su povoljnije od privremene eurotarife za govorne usluge, eurotarife za SMS usluge i eurotarife za podatkovne usluge kako su određene u ovoj Uredbi, već bi se trebale poticati inovativne ponude za korisnike roaminga po nižim cijenama, posebno kao odgovor na dodatan konkurentski pritisak proizišao iz strukturnih odredbi ove Uredbe. Ovom se Uredbom ne zahtijeva ponovno uvođenje naknada za roaming tamo gdje su one u potpunosti ukinute niti se zahtijeva povećanje postojećih naknada za roaming na razinu privremenih zaštitnih graničnih vrijednosti određenih u ovoj Uredbi.
(51)
Ako maksimalne naknade nisu izražene u eurima, primjenjive početne granične vrijednosti i revidirane granične vrijednosti treba odrediti u relevantnoj valuti primjenom referentnih deviznih tečajeva objavljenih u Službenom listu Europske unije na dan utvrđen u ovoj Uredbi. Ako na utvrđeni dan nema objave, primjenjivi referentni devizni tečajevi su tečajevi objavljeni u prvom Službenom listu Europske unije nakon tog dana koji sadrži takve referentne devizne tečajeve. Kako bi zaštitila potrošače od sve većih maloprodajnih cijena reguliranih usluga roaminga, (reguliranih govornih, SMS ili podatkovnih usluga u roamingu), zbog fluktuacija referentnog deviznog tečaja valuta koje nisu euro, država članica koja nema euro kao valutu treba upotrijebiti prosjek nekoliko referentnih deviznih tečajeva u određenom vremenskom razdoblju za određivanje maksimalnih maloprodajnih naknada u svojoj valuti.
(52)
Praksa nekih operatora pokretne mreže da obračunavaju i naplaćuju pružanje poziva u roamingu na veleprodajnoj razini na temelju najmanjih obračunskih razdoblja od najviše 60 sekundi, za razliku od obračunskih razdoblja na temelju sekunde koja se uobičajeno primjenjuju za druge veleprodajne naknade za međusobno povezivanje, dovodi do narušavanja tržišnog natjecanja između navedenih operatora i operatora koji primjenjuju drukčije načine obračuna i naplate i šteti dosljednoj primjeni maksimalnih veleprodajnih naknada uvedenih ovom Uredbom. Štoviše, ona predstavlja dodatnu naknadu koja, zbog povećanja veleprodajnih troškova, ima negativne posljedice za određivanje cijena govornih usluga u roamingu na maloprodajnoj razini. Stoga se od operatora pokretne mreže treba zahtijevati da pružanje reguliranih poziva u roamingu na veleprodajnoj razini obračunavaju i naplaćuju na temelju sekunde.
(53)
ERG, prethodnik BEREC-a, procijenio je da se praksom operatora pokretne mreže da upotrebljavaju obračunski interval veći od jedne sekunde pri obračunu i naplati usluga roaminga na maloprodajnoj razini dodaje 24 % tipičnom računu za eurotarifu za govorne usluge za odlazne pozive i 19 % za dolazne pozive. Također je naveo da navedena povećanja predstavljaju oblik skrivene naknade budući da za većinu potrošača nisu transparentna. Zbog toga je ERG preporučio hitnu mjeru za rješavanje različitih praksi obračuna i naplate na maloprodajnoj razini koje se primjenjuju na eurotarifu za govorne usluge.
(54)
Iako je Uredbom (EZ) br. 717/2007 uspostavljen, uvođenjem eurotarife u Uniji, zajednički pristup kojim se osigurava da se korisnicima roaminga ne naplaćuju prekomjerne cijene za regulirane pozive u roamingu, različite prakse objedinjavanja obračuna i naplate koje primjenjuju operatori pokretne mreže ozbiljno ugrožavaju njegovu dosljednu primjenu. Navedeno također znači da usprkos prekograničnoj prirodi usluga roaminga na razini Unije, postoje različiti pristupi u vezi s obračunom i naplatom reguliranih poziva u roamingu kojima se narušavaju konkurentski uvjeti na unutarnjem tržištu.
(55)
Stoga treba uvesti zajednički skup pravila o objedinjavanju računa za eurotarifu za govorne usluge na maloprodajnoj razini kako bi se dodatno ojačalo unutarnje tržište i u cijeloj Uniji osigurala jednaka visoka razina zaštite potrošača usluga roaminga na razini Unije.
(56)
Od davatelja reguliranih poziva u roamingu na maloprodajnoj razini stoga treba zahtijevati da svojim korisnicima obračunavaju i naplaćuju na temelju sekunde sve pozive na koje se primjenjuje eurotarifa za govorne usluge, pod uvjetom da samo na odlazne pozive mogu primjenjivati početno minimalno obračunsko razdoblje od najviše 30 sekundi. Time će se davateljima usluga roaminga omogućiti pokrivanje svih opravdanih troškova uspostave poziva i osiguravanje fleksibilnosti za tržišno natjecanje kroz ponudu kraćih minimalnih obračunskih razdoblja. U slučaju dolaznih poziva po eurotarifi za govorne usluge nije opravdano nikakvo početno minimalno obračunsko razdoblje budući da se osnovni veleprodajni troškovi naplaćuju na temelju sekunde i da su svi posebni troškovi uspostave poziva već obuhvaćeni cijenama za završavanje poziva u pokretnoj mreži.
(57)
Korisnici ne bi trebali plaćati primanje poruka govorne pošte u gostujućoj mreži budući da nemaju utjecaja na trajanje takvih poruka. Ovim se ne trebaju dovesti u pitanje druge primjenjive naknade za govornu poštu, na primjer naknade za preslušavanje takvih poruka.
(58)
Korisnici koji žive u graničnim regijama ne bi trebali primati nepotrebno visoke račune zbog nenamjernog roaminga. Davatelji usluga roaminga stoga trebaju poduzeti razumne korake kako bi zaštitili korisnike od naknada za roaming nastalih dok se korisnici nalaze na državnom području svoje države članice. Navedeno treba uključivati odgovarajuće mjere informiranja kako bi se korisnicima omogućilo aktivno sprečavanje takvih slučajeva nenamjernog roaminga. Državna regulatorna tijela trebaju biti na oprezu u pogledu situacija u kojima su korisnici suočeni s plaćanjem naknada za roaming dok se još uvijek nalaze na području svoje države članice i trebaju poduzeti odgovarajuće mjere za ublažavanje problema.
(59)
U pogledu SMS usluga u roamingu postoji značajan rizik, kao i u slučaju govornih poziva u roamingu, da samo određivanje obveza u vezi s veleprodajnim cijenama neće automatski dovesti do smanjenja cijena za maloprodajne korisnike. S druge strane, mjere za smanjenje razine maloprodajnih cijena bez rješavanja pitanja razine veleprodajnih troškova povezanih s pružanjem navedenih usluga mogu dovesti u opasnost položaj nekih davatelja usluga roaminga, posebno manjih davatelja usluga roaminga, zbog povećanja rizika od istiskivanja niskom cijenom.
(60)
Nadalje, zbog posebne strukture tržišta usluga roaminga i njegove prekogranične prirode, regulatornim okvirom za elektroničke komunikacije iz 2002. državnim regulatornim tijelima nisu osigurani odgovarajući alati za učinkovito rješavanje problema tržišnog natjecanja koji predstavljaju osnovu visoke razine veleprodajnih i maloprodajnih cijena reguliranih SMS usluga u roamingu. Zbog toga nije osigurano nesmetano funkcioniranje unutarnjeg tržišta i to treba ispraviti.
(61)
Stoga treba odrediti regulatorne obveze u pogledu reguliranih SMS usluga u roamingu na veleprodajnoj razini kako bi se uspostavio prihvatljiviji odnos između veleprodajnih naknada i osnovnih troškova pružanja usluga i kako bi se na maloprodajnoj razini u prijelaznom razdoblju zaštitili interesi korisnika roaminga dok strukturne mjere ne postanu učinkovite.
(62)
Dok strukturne mjere ne dovedu do dostatne razine tržišnog natjecanja na tržištu usluga roaminga, najučinkovitiji i najrazmjerniji pristup reguliranju razine cijena reguliranih SMS usluga u roamingu na veleprodajnoj razini je određivanje maksimalne prosječne naknade po SMS-u poslanom iz gostujuće mreže na razini Unije. Prosječna veleprodajna naknada treba se primjenjivati između bilo koja dva operatora u Uniji u određenom razdoblju.
(63)
Maksimalna veleprodajna naknada za regulirane SMS usluge u roamingu treba uključivati sve troškove nastale za davatelja veleprodajnih usluga, uključujući, između ostalog, započinjanje, prijenos i nenamirene troškove završavanja SMS poruka u roamingu u gostujućoj mreži. Stoga veleprodajnim davateljima reguliranih SMS usluga u roamingu treba zabraniti uvođenje posebne naknade za završavanje SMS poruka u roamingu u njihovoj mreži kako bi se osigurala dosljedna primjena pravila utvrđenih ovom Uredbom.
(64)
Kako bi maksimalne naknade za veleprodajne SMS usluge u roamingu bile bliže razinama koje odražavaju osnovne troškove pružanja usluga i kako bi se omogućio razvoj tržišnog natjecanja na maloprodajnoj razini, maksimalne veleprodajne naknade za regulirane SMS usluge treba postupno smanjivati.
(65)
U Uredbi (EZ) br. 544/2009 smatralo se da je, u nedostatku strukturnih elemenata za uvođenje tržišnog natjecanja na tržište usluga roaminga, najučinkovitiji i najrazmjerniji pristup reguliranju razine cijena SMS poruka u roamingu u Uniji na maloprodajnoj razini uvođenje zahtjeva za operatore pokretne mreže da svojim korisnicima roaminga ponude eurotarifu za SMS usluge koja ne premašuje utvrđenu maksimalnu naknadu.
(66)
Dok strukturne mjere ne postanu učinkovite, privremena eurotarifa za SMS usluge treba se održavati na zaštitnoj razini kojom se osigurava očuvanje postojećih pogodnosti za korisnike i istodobno jamči dostatna marža davateljima usluga roaminga i koja bolje odražava osnovne troškove pružanja usluga.
(67)
Privremena eurotarifa za SMS usluge koja se može ponuditi korisnicima roaminga stoga treba odražavati opravdanu maržu u odnosu na troškove pružanja regulirane SMS usluge u roamingu i istodobno osigurati davateljima usluga roaminga slobodu tržišnog natjecanja kroz oblikovanje različitih ponuda i prilagodbu cjenovnih struktura tržišnim uvjetima i sklonostima potrošača. Takva zaštitna gornja granica treba biti postavljena na razini kojom se ne narušavaju konkurentske prednosti strukturnih mjera i može se ukloniti nakon što strukturne mjere postanu učinkovite. Ovaj se regulatoran pristup ne treba primjenjivati na SMS usluge s dodanom vrijednošću.
(68)
Od korisnika roaminga ne treba zahtijevati plaćanje bilo kakve dodatne naknade za primanje reguliranih SMS poruka ili poruka govorne pošte u roamingu u gostujućoj mreži budući da su takvi troškovi završavanja već obuhvaćeni maloprodajnom naknadom koja se naplaćuje za slanje SMS poruka ili poruka govorne pošte u roamingu.
(69)
Eurotarifa za SMS usluge treba se automatski primjenjivati na sve nove ili postojeće korisnike roaminga koji nisu namjerno izabrali ili namjerno ne izaberu posebnu tarifu za SMS usluge u roaming ili paket usluga roaminga koji uključuje regulirane SMS usluge u roamingu.
(70)
SMS poruka je kratka tekstovna poruka i jasno se razlikuje od drugih poruka kao što su MMS poruke ili poruke elektroničke pošte. Kako bi se osiguralo da ova Uredbe ne bude lišena svoje učinkovitosti, i potpuno ostvarivanje njezinih ciljeva, treba zabraniti sve promjene tehničkih parametara SMS poruke u roamingu na temelju kojih bi se razlikovala od domaćih SMS poruka.
(71)
Podaci koje prikupljaju državna regulatorna tijela ukazuju na postojanje visokih cijena prosječnih veleprodajnih naknada za podatkovne usluge u roamingu koje operatori gostujuće mreže naplaćuju davateljima usluga roaminga korisnika roaminga. Iako se čini da navedene veleprodajne naknade imaju silazni trend, one su još uvijek vrlo visoke u odnosu na osnovne troškove.
(72)
Postojanost visokih veleprodajnih naknada za podatkovne usluge u roamingu u prvom se redu može pripisati visokim veleprodajnim cijenama koje naplaćuju operatori nepreferencijalnih mreža. Takve su naknade uzrokovane ograničenjima u usmjeravanju prometa zbog kojih nema poticaja za operatore da jednostrano smanje svoje standardne veleprodajne cijene budući da će promet biti primljen bez obzira na naplaćenu cijenu. Zbog toga se veleprodajni troškovi jako razlikuju. U nekim su slučajevima veleprodajne naknade za podatkovne usluge u roamingu koje se primjenjuju na nepreferencijalne mreže šest puta veće od naknada primijenjenih na preferencijalnu mrežu. Navedene prekomjerno visoke veleprodajne naknade za podatkovne usluge u roamingu dovode to znatnog narušavanja konkurentskih uvjeta između operatora pokretne mreže u Uniji koje šteti nesmetanom funkcioniranju unutarnjeg tržišta. Zbog njih je također ograničena mogućnost davatelja usluga roaminga da predvide svoje veleprodajne troškove, a time i da svojim korisnicima osiguraju pakete s transparentnim i konkurentnim maloprodajnim cijenama. S obzirom na ograničenu mogućnost državnih regulatornih tijela za učinkovito rješavanje ovih problema na nacionalnoj razini, treba primjenjivati maksimalnu veleprodajnu naknadu za podatkovne usluge u roamingu. Stoga treba odrediti regulatorne obveze u vezi s reguliranim podatkovnim uslugama u roamingu na veleprodajnoj razini kako bi se uspostavio prihvatljiviji odnos između veleprodajnih naknada i osnovnih troškova pružanja usluga i kako bi se na maloprodajnoj razini zaštitili interesi korisnika roaminga.
(73)
Davatelji usluga roaminga ne bi trebali korisnicima roaminga naplaćivati nijednu reguliranu podatkovnu uslugu u roamingu osim ako i dok korisnik roaminga ne prihvati pružanje usluge.
(74)
Područje primjene ove Uredbe treba obuhvaćati pružanje maloprodajnih podatkovnih usluga u roamingu na razini Unije. Posebna obilježja tržišta usluga roaminga, zbog kojih je bilo opravdano donošenje Uredbe (EZ) br. 717/2007 i određivanje obveza operatorima pokretne mreže u vezi s pružanjem govornih poziva i SMS poruka u roamingu na razini Unije, odnose se jednako na pružanje maloprodajnih podatkovnih usluga u roamingu na razini Unije. Kao i u slučaju govornih i SMS usluga u roamingu, podatkovne usluge u roamingu ne kupuju se samostalno na nacionalnoj razini, već čine dio šireg maloprodajnog paketa koji korisnici kupuju od svog davatelja usluga roaminga, čime se ograničavaju konkurentske snage u igri. Jednako tako, zbog prekogranične prirode navedenih usluga, državna regulatorna tijela odgovorna za zaštitu i promicanje interesa korisnika pokretnih usluga s prebivalištem na njihovom području ne mogu nadzirati ponašanja operatora gostujuće mreže smještenih u drugim državama članicama.
(75)
Kao u slučaju već uvedenih regulatornih mjera za govorne i SMS usluge, dok strukturne mjere ne dovedu do dostatne razine tržišnog natjecanja, najučinkovitiji i najrazmjerniji pristup reguliranju razine cijena maloprodajnih podatkovnih usluga u roamingu na razini Unije u prijelaznom razdoblju je uvođenje zahtjeva za davatelje usluga roaminga da svojim korisnicima roaminga ponude privremenu eurotarifu za podatkovne usluge koja ne premašuje utvrđenu maksimalnu naknadu. Eurotarifa za podatkovne usluge treba biti određena na zaštitnoj razini kojom se osigurava zaštita potrošača dok strukturne mjere ne postanu učinkovite i istodobno jamči dostatna marža davateljima usluga roaminga i koja također bolje odražava osnovne troškove pružanja usluga.
(76)
Privremena eurotarifa za podatkovne usluge koja se može ponuditi korisnicima roaminga stoga treba odražavati opravdanu maržu u odnosu na troškove pružanja reguliranih podatkovnih usluga u roamingu i istodobno osigurati davateljima usluga roaminga slobodu tržišnog natjecanja kroz oblikovanje različitih ponuda i prilagodbu cjenovnih struktura tržišnim uvjetima i sklonostima potrošača. Takva zaštitna gornja granica treba biti postavljena na razini kojom se ne narušavaju konkurentske prednosti strukturnih mjera i može se ukloniti nakon što je strukturnim mjerama dana prilika za ostvarivanje konkretnih i trajnih dobitaka za potrošače. Slično kao i u slučaju pristupa za govorne i SMS usluge u roamingu, s obzirom na predviđena smanjenja osnovnih troškova pružanja maloprodajnih podatkovnih usluga u roamingu, maksimalne regulirane naknade za privremenu eurotarifu za podatkovne usluge trebaju slijediti silaznu putanju.
(77)
Privremena eurotarifa za podatkovne usluge treba se automatski primjenjivati na sve nove ili postojeće korisnike roaminga koji nisu namjerno izabrali ili namjerno ne izaberu posebnu tarifu za podatkovne usluge u roamingu ili paket usluga roaminga koji uključuje regulirane podatkovne usluge u roamingu.
(78)
Kako bi se osiguralo da potrošači plaćaju podatkovne usluge koje su stvarno upotrijebili i kako bi se izbjegli problemi zapaženi u području govornih usluga nakon uvođenja Uredbe (EZ) br. 717/2007 u vezi sa skrivenim naknadama za potrošače zbog mehanizama obračuna koje primjenjuju operatori, privremena eurotarifa za podatkovne usluge treba se obračunavati i naplaćivati na temelju kilobajta. Takva je naplata u skladu s mehanizmom obračuna koji se već primjenjuje na veleprodajnoj razini.
(79)
Davatelji usluga roaminga mogu ponuditi sveobuhvatnu mjesečnu paušalnu cijenu na temelju pravedne uporabe na koju se ne primjenjuju maksimalne naknade i koja može obuhvaćati sve usluge roaminga na razini Unije.
(80)
Kako bi se osigurala primjena odredbi ove Uredbe na sve korisnike pokretne govorne telefonije, privremeni zahtjevi u vezi s određivanjem maloprodajnih cijena trebaju se primjenjivati bez obzira na to imaju li korisnici roaminga sklopljen ugovor za unaprijed plaćene usluge ili ugovor za usluge plaćene po ispostavljenom računu sa svojim davateljem usluga roaminga i ima li davatelj usluga roaminga vlastitu mrežu, je li pokretni virtualni mrežni operator ili preprodavač usluga pokretne govorne telefonije.
(81)
Ako davatelji usluga pokretne telefonije u Uniji utvrde da su pogodnosti međudjelovanja i povezanosti s kraja na kraj mreže za njihove korisnike ugrožene zbog prestanka ili opasnosti od prestanka aranžmana za roaming s operatorima pokretne mreže u drugim državama članicama ili ako svojim korisnicima ne mogu pružati usluge u drugoj državi članici jer nemaju sklopljen sporazum s barem jednim davateljem veleprodajnog pristupa mreži, državna regulatorna tijela trebaju se, gdje je to potrebno, koristiti ovlastima iz članka 5. Direktive o pristupu kako bi osigurala odgovarajući pristup i međusobno povezivanje i time zajamčila takvu povezanost s kraja na kraj mreže i međudjelovanje usluga, uzimajući u obzir ciljeve članka 8. Okvirne direktive, posebno stvaranje potpuno djelotvornog unutarnjeg tržišta elektroničkih komunikacijskih usluga.
(82)
Kako bi se poboljšala transparentnost maloprodajnih cijena usluga roaminga i pomoglo korisnicima roaminga u donošenju odluke o uporabi mobilnih uređaja tijekom boravka u inozemstvu, davatelji pokretnih komunikacijskih usluga trebaju svojim korisnicima roaminga besplatno dati informacije o naknadama za roaming koje se na njih primjenjuju kad koriste usluge roaminga u posjećenoj državi članici. Budući da određene skupine korisnika mogu biti dobro informirane o naknadama za roaming, davatelji usluga roaminga trebaju osigurati mogućnost jednostavnog isključivanja ove automatske usluge davanja obavijesti. Štoviše, davatelji usluga trebaju korisnicima na zahtjev, pod uvjetom da se potonji nalaze u Uniji, aktivno i besplatno dati dodatne informacije o naknadama po minuti, po SMS-u ili po megabajtu podataka, (uključujući PDV), za odlazne i dolazne govorne pozive i za slanje i primanje SMS-a, MMS-a i drugih podatkovnih komunikacijskih usluga u posjećenoj državi članici.
(83)
Zbog transparentnosti se od davatelja usluga također zahtijeva da prilikom zasnivanja pretplatničkog odnosa i kod svake promjene naknada za roaming daju informacije o naknadama za roaming, posebno o eurotarifi za govorne usluge, eurotarifi za SMS usluge i eurotarifi za podatkovne usluge i o sveobuhvatnoj paušalnoj tarifi ako je imaju u ponudi. Davatelji usluga roaminga trebaju dati informacije o naknadama za roaming primjenjujući odgovarajuća sredstva kao što su računi, internet, televizijsko oglašavanje ili izravna pošta. Sve informacije i ponude trebaju biti jasne, razumljive, usporedive i transparentne u pogledu cijena i svojstava usluga. Oglašavanje ponuda za roaming i stavljanje na tržište za potrošače trebaju biti u potpunosti usklađeni sa zakonodavstvom o zaštiti potrošača, posebno s Direktivom 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. u vezi s nepoštenim poslovnim djelovanjima poduzetnika prema potrošaču na unutarnjem tržištu (Direktiva o nepoštenim poslovnim djelovanjima) (18). Davatelji usluga roaminga trebaju osigurati da su svi njihovi korisnici roaminga upoznati s dostupnošću reguliranih tarifa u navedenom razdoblju i trebaju poslati jasnu i nepristranu pisanu obavijest navedenim korisnicima u kojoj su opisani uvjeti eurotarife za govorne usluge, eurotarife za SMS usluge i eurotarife za podatkovne usluge i pravo na prelazak na navedene tarife i s njih.
(84)
Štoviše, treba uvesti mjere za poboljšanje transparentnosti maloprodajnih naknada za sve podatkovne usluge u roamingu, posebno kako bi se uklonio problem „šokantnih računa” koji predstavlja prepreku nesmetanom funkcioniranju unutarnjeg tržišta, i za pružanje alata korisnicima roaminga potrebnih za praćenje i nadzor vlastitih troškova podatkovnih usluga u roamingu. Jednako tako, ne bi trebale postojati prepreke za pojavu aplikacija ili tehnologija koje mogu biti zamjena za usluge roaminga ili alternativa uslugama roaminga, kao što je Wi-Fi.
(85)
Davatelji usluga roaminga posebno trebaju svojim korisnicima roaminga besplatno dati njihovim potrebama prilagođene informacije o tarifama za podatkovne usluge u roamingu koje se primjenjuju na navedene korisnike svaki put kad prvi put upotrijebe podatkovnu uslugu u roamingu prilikom ulaska u drugu zemlju. Navedene se informacije trebaju poslati na njihov mobilni uređaj na način koji je najprimjereniji za njihovo jednostavno primanje i razumijevanje i tako da im se naknadno može jednostavno pristupiti.
(86)
Kako bi se korisnicima olakšalo razumijevanje financijskih posljedica uporabe podatkovnih usluga u roamingu i omogućilo praćenje i nadzor troškova, davatelji usluga roaminga trebaju prije i nakon sklapanja ugovora na odgovarajući način informirati korisnike o naknadama za regulirane podatkovne usluge u roamingu. Takve informacije mogu uključivati primjere približne količine prenesenih podataka, na primjer pri slanju elektroničke pošte ili slike, pretraživanju interneta i uporabi aplikacija za mobilne uređaje.
(87)
Povrh toga, kako bi se izbjegli šokantni računi, davatelji usluga roaminga trebaju utvrditi jedno ili više maksimalnih financijskih i/ili količinskih ograničenja za nepodmirene obveze za podatkovne usluge u roamingu, izražene u valuti u kojoj se usluge obračunavaju i naplaćuju korisniku roaminga, koja trebaju besplatno i uz odgovarajuću obavijest ponuditi svim svojim korisnicima roaminga u obliku koji omogućuje naknadnu provjeru kad se korisnici približe tom ograničenju. Nakon što dosegnu maksimalno ograničenje, korisnici više ne trebaju primati navedene usluge niti im se one trebaju naplaćivati osim ako posebno ne zatraže daljnje pružanje navedenih usluga u skladu s uvjetima iz obavijesti. U tom slučaju korisnici trebaju primiti besplatnu potvrdu u obliku koji im omogućuje naknadnu provjeru. Korisnici roaminga trebaju imati mogućnost u razumnom roku izabrati bilo koje od navedenih maksimalnih financijskih ili količinskih ograničenja ili se odlučiti da neće imati takvo ograničenje. Osim ako ne navedu drukčije, korisnike treba uključiti u sustav zadanog ograničenja.
(88)
Na navedene mjere u vezi s transparentnošću treba gledati kao na minimalne zaštitne mjere za korisnike roaminga i njima se davatelje usluga roaminga ne treba sprečavati da svojim korisnicima ponude raspon drugih pogodnosti koje im pomažu u predviđanju i nadzoru troškova podatkovnih usluga u roamingu. Na primjer, mnogi davatelji usluga roaminga razvijaju nove paušalne ponude za roaming na maloprodajnoj razini kojima se omogućuje podatkovni roaming po određenoj cijeni u određenom razdoblju do količinskog ograničenja za „pravednu uporabu”. Jednako tako, davatelji usluga roaminga razvijaju sustave koji korisnicima roaminga u realnom vremenu pružaju ažurirane podatke o nakupljenim nepodmirenim obvezama za podatkovne usluge u roamingu. Kako bi se osiguralo nesmetano funkcioniranje unutarnjeg tržišta, razvoj na domaćim tržištima treba se odražavati u usklađenim pravilima.
(89)
Korisnici tarifa za unaprijed plaćene usluge mogu također dobiti šokantne račune za uporabu podatkovnih usluga u roamingu. Zbog toga se odredbe o graničnoj vrijednosti na kojoj se prestaje pružati usluga trebaju primjenjivati i na ove korisnike.
(90)
Postoje znatne razlike između reguliranih tarifa za roaming u Uniji i tarifa za roaming koje se naplaćuju korisnicima prilikom putovanja izvan Unije i koje su bitno više od cijena u Uniji. Budući da ne postoji dosljedan pristup mjerama za transparentnost i zaštitu u vezi s roamingom izvan Unije, potrošači nisu sigurni u svoja prava, što ih često odvraća od uporabe pokretnih usluga u inozemstvu. Pružanjem transparentnih informacija korisnicima se može pomoći ne samo u donošenju odluke o tome kako koristiti mobilne uređaje tijekom putovanja u inozemstvu, (u Uniji i izvan nje), već i u izboru davatelja usluga roaminga. Stoga je potrebno riješiti problem nedostatka transparentnosti i zaštite potrošača primjenom određenih mjera za transparentnost i zaštitu i na usluge roaminga koje se pružaju izvan Unije. Navedenim bi se mjerama olakšalo tržišno natjecanje i poboljšalo funkcioniranje unutarnjeg tržišta.
(91)
Ako operator gostujuće mreže u posjećenoj zemlji izvan Unije ne dopušta davatelju usluga roaminga nadzor nad prometom njegovih korisnika u realnom vremenu, davatelj usluga roaminga ne treba biti obvezan osigurati maksimalna financijska ili količinska ograničenja za zaštitu potrošača.
(92)
Državna regulatorna tijela odgovorna za provedbu zadataka na temelju regulatornog okvira za elektroničke komunikacije iz 2002. trebaju imati ovlasti potrebne za nadzor i izvršenje obveza iz ove Uredbe na svom području. Također trebaju pratiti razvoj cijena govornih i podatkovnih usluga za korisnike roaminga u Uniji uključujući, prema potrebi, posebne troškove u vezi s odlaznim i dolaznim pozivima u roamingu u najudaljenijim regijama Unije i potrebu da se osigura odgovarajući povrat navedenih troškova na veleprodajnom tržištu i da se tehnike za usmjeravanje prometa ne upotrebljavaju za ograničavanje izbora na štetu korisnika. Trebaju osigurati da su ažurirani podaci o primjeni ove Uredbe dostupni zainteresiranim stranama i da se rezultati takvog praćenja objavljuju svakih šest mjeseci. Podaci o poslovnim korisnicima, korisnicima unaprijed plaćenih usluga i korisnicima usluga plaćenih po ispostavljenom računu pružaju se odvojeno.
(93)
Za nacionalni roaming u najudaljenijim regijama Unije gdje se dozvole za pokretnu telefoniju razlikuju od dozvola izdanih za druge dijelove državnog područja mogu se upotrebljavati smanjenja cijena jednaka onim koja se primjenjuju na unutarnjem tržištu za usluge roaminga. Provedba ove Uredbe ne treba za posljedicu imati manje povoljne uvjete određivanja cijena za korisnike koji upotrebljavaju usluge nacionalnog roaminga u odnosu na korisnike koji upotrebljavaju usluge roaminga na razini Unije. S tim ciljem, državna tijela mogu poduzeti dodatne mjere u skladu s pravom Unije.
(94)
Kad se utvrđuju pravila o sankcijama koje se primjenjuju u slučajevima povrede ove Uredbe, države članice trebaju, između ostalog, uzeti u obzir mogućnost da davatelji usluga roaminga plaćaju korisnicima, u skladu s nacionalnim pravom, naknadu za svako kašnjenje ili onemogućavanje prelaska alternativnom davatelju usluga roaminga.
(95)
Budući da ciljeve ove Uredbe, odnosno uspostavljanje zajedničkog pristupa kojim se osigurava da korisnici javnih pokretnih komunikacijskih mreža tijekom putovanja u Uniji ne plaćaju prekomjerne cijene usluga roaminga na razini Unije i istodobno ostvaruje visoka razina zaštite potrošača kroz jačanje tržišnog natjecanja između davatelja usluga roaminga, države članice ne mogu u dovoljnoj mjeri ostvariti na siguran, usklađen i pravodoban način i da ih je stoga lakše ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere, u skladu s načelom supsidijarnosti kako je određeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je određeno u navedenom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje navedenih ciljeva.
(96)
Regulatorne obveze u vezi s veleprodajnim naknadama za govorne, SMS i podatkovne usluge u roamingu trebaju se održavati dok strukturne mjere ne postanu učinkovite i dok se tržišno natjecanje na veleprodajnim tržištima ne razvije u dovoljnoj mjeri. Povrh toga, tržišni trendovi trenutačno pokazuju da će podatkovne usluge postupno postati najvažniji segment usluga i da veleprodajne podatkovne usluge u roamingu trenutačno pokazuju najvišu razinu dinamičnosti, pri čemu su cijene razumno manje od postojećih reguliranih cijena.
(97)
Zaštitne gornje granice na maloprodajnoj razini trebaju se postaviti na dovoljno visokim razinama kojima se ne narušavaju moguće konkurentske prednosti strukturnih mjera i mogu se potpuno ukloniti jednom kad navedene mjere postanu učinkovite i kad je omogućen razvoj pravog unutarnjeg tržišta. Stoga zaštitne gornje granice na maloprodajnoj razini trebaju slijediti silazni trend i zatim prestati važiti.
(98)
Komisija treba preispitati učinkovitost ove Uredbe s obzirom na njezine ciljeve i njezin doprinos provedbi regulatornog okvira za elektroničke komunikacije iz 2002. i nesmetanom funkcioniranju unutarnjeg tržišta. Komisija treba u tom smislu razmotriti njezin učinak na konkurentski položaj davatelja usluga pokretnih komunikacija različitih veličina i iz različitih dijelova Unije, razvoj, trendove i transparentnost maloprodajnih i veleprodajnih naknada, njihov odnos prema stvarnim troškovima, u kojoj su mjeri potvrđene pretpostavke iz analize učinaka priložene ovoj Uredbi, troškove usklađivanja i učinak na ulaganja. Komisija također treba razmotriti, u svjetlu tehnološkog razvoja, dostupnost i kakvoću usluga koje predstavljaju alternativu roamingu (kao što su pristup kroz Wi-Fi).
(99)
Regulatorne obveze u vezi s veleprodajnim i maloprodajnim naknadama za govorne, SMS i podatkovne usluge u roamingu treba zadržati radi zaštite potrošača sve dok se u potpunosti ne razvije tržišno natjecanje na maloprodajnoj ili veleprodajnoj razini. S tim ciljem Komisija treba do 30. lipnja 2016. procijeniti jesu li ostvareni ciljevi ove Uredbe, uključujući jesu li potpuno provedene strukturne mjere i je li u dovoljnoj mjeri razvijeno tržišno natjecanje na unutarnjem tržištu usluga roaminga. Ako Komisija zaključi da se tržišno natjecanje nije razvilo u dovoljnoj mjeri, Komisija treba podnijeti odgovarajuće prijedloge Europskom parlamentu i Vijeću kako bi se osigurala odgovarajuća zaštita potrošača od 2017.
(100)
Nakon gore navedenog preispitivanja i kako bi se osiguralo trajno praćenje usluga roaminga u Uniji, Komisija treba svake dvije godine pripremiti izvješće Europskom parlamentu i Vijeću koje uključuje opći sažetak najnovijih trendova u području usluga roaminga i privremenu ocjenu napretka prema ostvarivanju ciljeva ove Uredbe i mogućih alternativnih opcija za njihovo ostvarivanje,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet i područje primjene
1. Ovom se Uredbom uvodi zajednički pristup kojim se osigurava da korisnici javnih pokretnih komunikacijskih mreža tijekom putovanja u Uniji ne plaćaju prekomjerne cijene usluga roaminga na razini Unije u usporedbi s konkurentnim nacionalnim cijenama za odlazne i dolazne pozive, slanje i primanje SMS poruka i uporabu podatkovnih komunikacijskih usluga s prospajanjem paketa i time doprinosi nesmetanom funkcioniranju unutarnjeg tržišta i istodobno ostvaruje visoka razina zaštite potrošača, potiče tržišno natjecanje i transparentnost na tržištu i nude poticaji za inovacije i izbor potrošača.
Njome se utvrđuju pravila kojima se omogućava odvojena prodaja reguliranih usluga roaminga od domaćih usluga pokretnih komunikacija i određuju uvjeti za veleprodajni pristup javnim pokretnim komunikacijskim mrežama za pružanje reguliranih usluga roaminga. Njome se također utvrđuju privremena pravila o naknadama koje davatelji usluga roaminga mogu naplaćivati za pružanje reguliranih usluga roaminga za govorne pozive i SMS poruke nastale ili završene u Uniji i za podatkovne komunikacijske usluge s prospajanjem paketa koje upotrebljavaju korisnici tijekom roaminga u pokretnoj komunikacijskoj mreži u Uniji. Ona se primjenjuje na naknade koje naplaćuju mrežni operatori na veleprodajnoj razini i naknade koje naplaćuju davatelji usluga roaminga na maloprodajnoj razini.
2. Odvojena prodaja reguliranih usluga roaminga od domaćih usluga pokretnih komunikacija privremena je nužna mjera za povećanje tržišnog natjecanja kako bi se smanjile tarife za roaming za korisnike i ostvarilo unutarnje tržište usluga pokretnih komunikacija na kojem u konačnici neće biti razlike između nacionalnih tarifa i tarifa za roaming.
3. Ovom se Uredbom također utvrđuju pravila koja za cilj imaju povećanje transparentnosti cijena i poboljšanje davanja informacija o naknadama korisnicima usluga roaminga.
4. Ova Uredba predstavlja posebnu mjeru u smislu članka 1. stavka 5. Okvirne direktive.
5. Maksimalne naknade određene u ovoj Uredbi izražene su u eurima.
6. Ako su maksimalne naknade iz članaka 7., 9 i 12. izražene u valutama koje nisu euro, početne granične vrijednosti u skladu s navedenim člancima određuju se u navedenim valutama primjenom referentnih deviznih tečajeva koje je 1. svibnja 2012. objavila Europska središnja banka u Službenom listu Europske unije.
Za naknadne granične vrijednosti predviđene u članku 7. stavku 2., članku 9. stavku 1. i članku 12. stavku 1. revidirane vrijednosti određuju se primjenom referentnih deviznih tečajeva objavljenih 1. svibnja relevantne kalendarske godine. Za maksimalne naknade iz članka 7. stavka 2., članka 9. stavka 1. i članka 12. stavka 1. granične vrijednosti u valutama koje nisu euro revidiraju se svake godine od 2015. Godišnje revidirane granične vrijednosti u navedenim valutama primjenjuju se od 1. srpnja uz uporabu referentnih deviznih tečajeva objavljenih 1. svibnja iste godine.
7. Ako su maksimalne naknade iz članaka 8., 10. i 13. izražene u valutama koje nisu euro, početne granične vrijednosti u skladu s navedenim člancima određuju se u navedenim valutama primjenom prosjeka referentnih deviznih tečajeva koje je 1. ožujka, 1. travnja i 1. svibnja 2012. objavila Europska središnja banka u Službenom listu Europske unije.
Za naknadne granične vrijednosti predviđene u članku 8. stavku 2., članku 10. stavku 2. i članku 13. stavku 2. revidirane se vrijednosti određuju primjenom prosjeka referentnih deviznih tečajeva objavljenih 1. ožujka, 1. travnja i 1. svibnja relevantne kalendarske godine. Za maksimalne naknade iz članka 8. stavka 2., članka 10. stavka 2. i članka 13. stavka 2. granične vrijednosti u valutama koje nisu euro revidiraju se svake godine od 2015. Godišnje revidirane granične vrijednosti u navedenim valutama primjenjuju se od 1. srpnja uz uporabu prosjeka referentnih deviznih tečajeva objavljenih 1. ožujka, 1. travnja i 1. svibnja iste godine.
Članak 2.
Definicije
1. Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se definicije određene u članku 2. Direktive o pristupu, članku 2. Okvirne direktive i članku 2. Direktive o univerzalnoj usluzi.
2. Osim definicija iz stavka 1., primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„davatelj usluga roaminga” znači poduzeće koje korisniku roaminga pruža regulirane maloprodajne usluge roaminga;
(b)
„domaći davatelj usluga” znači poduzeće koje korisniku roaminga pruža domaće usluge pokretnih komunikacija;
(c)
„alternativni davatelj usluga roaminga” znači davatelj usluga roaminga koji nije domaći davatelj usluga;
(d)
„domaća mreža” znači javna komunikacijska mreža koja je smještena u državi članici i koju davatelj usluga roaminga upotrebljava za pružanje reguliranih maloprodajnih usluga roaminga korisniku roaminga;
(e)
„gostujuća mreža” znači zemaljska javna pokretna komunikacijska mreža koja je smještena u državi članici koja nije država domaćeg davatelja usluga korisnika roaminga i koja korisniku roaminga dopušta odlazne i dolazne pozive, slanje i primanje SMS poruka ili uporabu podatkovnih komunikacija s prospajanjem paketa, u skladu s aranžmanom s operatorom domaće mreže;
(f)
„roaming na razini Unije” znači da korisnik roaminga upotrebljava mobilni uređaj za odlazne i dolazne pozive unutar Unije, slanje i primanje SMS poruka unutar Unije ili uporabu podatkovnih komunikacija s prospajanjem paketa dok se nalazi u državi članici koja nije država u kojoj je smještena mreža domaćeg davatelja usluga, u skladu s aranžmanom između operatora domaće mreže i operatora gostujuće mreže;
(g)
„korisnik roaminga” znači korisnik davatelja reguliranih usluga roaminga, posredstvom zemaljske javne pokretne komunikacijske mreže smještene u Uniji, kojem je na temelju ugovora ili aranžmana s tim davateljem usluga roaminga dopušten roaming na razini Unije;
(h)
„reguliran poziv u roamingu” znači pokretni govorni telefonski poziv koji obavlja korisnik roaminga i koji započinje u gostujućoj mreži i završava u javnoj komunikacijskoj mreži u Uniji ili koji korisnik roaming primi i koji započinje u javnoj komunikacijskoj mreži u Uniji i završava u gostujućoj mreži;
(i)
„eurotarifa za govorne usluge” znači svaka tarifa koja ne premašuje maksimalnu naknadu predviđenu u članku 8. i koju davatelj usluga roaminga može naplaćivati za pružanje reguliranih poziva u roamingu u skladu s tim člankom;
(j)
„SMS poruka” znači kratka tekstovna poruka koja se u načelu sastoji od alfanumeričkih znakova i može se slati između brojeva u pokretnoj i/ili nepokretnoj mreži dodijeljenih u skladu s nacionalnim planovima numeriranja;
(k)
„regulirana SMS poruka u roamingu” znači SMS poruka koju šalje korisnik roaminga i koja započinje u gostujućoj mreži i završava u javnoj komunikacijskoj mreži u Uniji ili koju prima korisnik roaminga i koja započinje u javnoj komunikacijskoj mreži u Uniji i završava u gostujućoj mreži;
(l)
„eurotarifa za SMS usluge” znači svaka tarifa koja ne premašuje maksimalnu naknadu predviđenu u članku 10. i koju davatelj usluga roaminga može naplaćivati za pružanje reguliranih SMS poruka u roamingu u skladu s tim člankom;
(m)
„regulirana podatkovna usluga u roamingu” znači usluga roaminga koja korisniku roaminga omogućuje uporabu podatkovnih komunikacija s prospajanjem paketa putem njegova mobilnog uređaja dok je povezan s gostujućom mrežom. Regulirana podatkovna usluga u roamingu ne uključuje prijenos ili primanje reguliranih poziva ili SMS poruka u roamingu, ali uključuje prijenos i primanje MMS poruka;
(n)
„eurotarifa za podatkovne usluge” znači svaka tarifa koja ne premašuje maksimalnu naknadu predviđenu u članku 13. i koju davatelj usluga roaminga može naplaćivati za pružanje reguliranih podatkovnih usluga u roamingu u skladu s tim člankom;
(o)
„veleprodajni pristup roamingu” znači izravan veleprodajni pristup roamingu ili pristup preprodaji veleprodajnih usluga roaminga;
(p)
„izravan veleprodajni pristup roamingu” znači da operator pokretne mreže stavlja na raspolaganje opremu i/ili usluge drugom poduzeću pod definiranim uvjetima i kako bi to drugo poduzeće pružalo regulirane usluge roaminga korisnicima roaminga;
(q)
„pristup preprodaji veleprodajnih usluga roaminga” znači da operator pokretne mreže koji nije operator gostujuće mreže pruža usluge roaminga na veleprodajnoj razini drugom poduzeću kako bi to drugo poduzeće pružalo regulirane usluge roaminga korisnicima roaminga.
Članak 3.
Veleprodajni pristup roamingu
1. Operatori pokretne mreže moraju ispuniti sve opravdane zahtjeve za veleprodajni pristup roamingu.
2. Operatori pokretne mreže mogu odbiti zahtjeve za veleprodajni pristup roamingu samo na temelju objektivnih kriterija.
3. Veleprodajni pristup roamingu obuhvaća pristup svim mrežnim elementima i pripadajućoj opremi, relevantnim uslugama, softverskim i informacijskim sustavima potrebnim za pružanje reguliranih usluga roaminga korisnicima.
4. Pravila o reguliranim veleprodajnim naknadama za roaming utvrđena u člancima 7., 9. i 12. primjenjuju se na davanje pristupa svim komponentama veleprodajnog pristupa roamingu iz stavka 3.
Ne dovodeći u pitanje prvi podstavak, u slučaju pristupa preprodaji veleprodajnih usluga roaminga, operatori pokretne mreže mogu naplaćivati primjerene i opravdane cijene za komponente koje nisu obuhvaćene stavkom 3.
5. Operatori pokretne mreže objavljuju standardnu ponudu uzimajući u obzir smjernice BEREC-a iz stavka 8. i stavljaju je na raspolaganje poduzeću koje je podnijelo zahtjev za veleprodajni pristup roamingu. Najkasnije mjesec dana od početnog zaprimanja zahtjeva operatori pokretne mreže dostavljaju poduzeću koje je podnijelo zahtjev nacrt ugovora za takav pristup u skladu s ovim člankom. Veleprodajni pristup roamingu odobrava se u razumnom roku ne duljem od tri mjeseca od sklapanja ugovora. Operatori pokretne mreže koji zaprimaju zahtjev za veleprodajni pristup roamingu i poduzeća koja podnose zahtjev za pristup pregovaraju u dobroj vjeri.
6. Standardna ponuda iz stavka 5. u dovoljnoj je mjeri detaljna i uključuje sve komponente potrebne za veleprodajni pristup roamingu kako je navedeno u stavku 3. i sadrži opis ponuda relevantnih za izravan veleprodajni pristup roamingu i pristup preprodaji veleprodajnih usluga roaminga te pripadajuće uvjete. Prema potrebi, državna regulatorna tijela mogu odrediti izmjene standardne ponude radi primjene obveza utvrđenih u ovom članku.
7. Ako poduzeće koje podnosi zahtjev za pristup želi početi trgovinske pregovore u vezi s uključivanjem komponenti koje nisu obuhvaćene standardnom ponudom, operatori pokretne mreže odgovaraju na takav zahtjev u razumnom roku ne duljem od dva mjeseca od početnog zahtjeva. Za potrebe ovog stavka, stavci 2. i 5. ne primjenjuju se.
8. Do 30. rujna 2012. i s ciljem doprinosa dosljednoj primjeni ovog članka, BEREC utvrđuje, nakon savjetovanja s dionicima i u uskoj suradnji s Komisijom, smjernice za veleprodajni pristup roamingu.
9. Stavci 5. i 7. primjenjuju se od 1. siječnja 2013.
Članak 4.
Odvojena prodaja reguliranih maloprodajnih usluga roaminga
1. Domaći davatelji usluga omogućuju svojim korisnicima pristup reguliranim govornim, SMS i podatkovnim uslugama u roamingu koje bilo koji alternativni davatelj usluga roaminga pruža u paketu.
Ni domaći davatelji usluga niti davatelji usluga roaminga ne smiju sprečavati korisnike u pristupanju reguliranim podatkovnim uslugama roaminga koje alternativni davatelj usluga roaminga izravno pruža u gostujućoj mreži.
2. Korisnici roaminga imaju pravo u bilo kojem trenutku promijeniti davatelja usluga roaminga. Ako korisnik roaminga odluči promijeniti davatelja usluga roaminga, prelazak se provodi bez nepotrebnog odlaganja, u svakom slučaju u najkraćem mogućem roku ovisno o odabranom tehničkom rješenju za provedbu odvojene prodaje reguliranih maloprodajnih usluga roaminga, ali nikako duljem od tri radna dana od sklapanja sporazuma s novim davateljem usluga roaminga.
3. Prelazak alternativnom davatelju usluga roaminga ili između davatelja usluga roaminga besplatan je za korisnike i moguć u okviru svakog tarifnog plana. On ne podrazumijeva nikakve povezane pretplate ili dodatne fiksne ili ponavljajuće naknade koje se odnose na elemente pretplate koji nisu povezani s roamingom u odnosu na uvjete koji su postojali prije prelaska.
4. Domaći davatelji usluga na jasan, razumljiv i lako dostupan način obavješćuju sve svoje korisnike roaminga o mogućnosti izbora usluga iz prvog podstavka stavka 1.
Osobito, u trenutku sklapanja ili produljenja ugovora za usluge pokretnih komunikacija, domaći davatelji usluga svakom korisniku pojedinačno daju potpune informacije o mogućnosti izbora alternativnog davatelja usluga roaminga i ne sprečavaju sklapanje ugovora s alternativnim davateljem usluga roaminga. Korisnici koji sklapaju ugovor za regulirane usluge roaminga s domaćim davateljem usluga izričito potvrđuju da su informirani o toj mogućnosti. Domaći davatelj usluga ne sprečava, ne odvraća i ne obeshrabruje trgovce na malo koji služe kao prodajna mjesta domaćeg davatelja usluga od ponude ugovora za odvojene usluge roaminga s alternativnim davateljima usluga roaminga.
5. Tehnička svojstva reguliranih usluga roaminga ne smiju se izmijeniti tako da se razlikuju od tehničkih svojstava reguliranih usluga roaminga, uključujući parametre kakvoće, koje su se pružale korisniku prije prelaska. Ako se prelazak ne odnosi na sve regulirane usluge roaminga, one usluge koje nisu obuhvaćene prelaskom nastavljaju se pružati po istoj cijeni i, u najvećoj mogućoj mjeri, s istim tehničkim svojstvima, uključujući parametre kakvoće.
6. Ovaj se članak primjenjuje od 1. srpnja 2014.
Članak 5.
Provedba odvojene prodaje reguliranih maloprodajnih usluga roaminga
1. Domaći davatelji usluga primjenjuju odvojenu prodaju reguliranih maloprodajnih usluga roaminga kako je predviđeno u članku 4. tako da korisnici mogu upotrebljavati domaće usluge pokretnih komunikacija i odvojene regulirane usluge roaminga. Domaći davatelji usluga ispunjavaju sve opravdane zahtjeve za pristup opremi i pripadajućim uslugama podrške relevantnim za odvojenu prodaju reguliranih maloprodajnih usluga roaminga. Pristup navedenoj opremi i uslugama podrške koji su potrebni za odvojenu prodaju reguliranih usluga roaminga, uključujući usluge provjere identiteta korisnika, besplatan je i ne uključuje nikakve izravne naknade za korisnike.
2. Kako bi se osigurala dosljedna i istovremena primjena odvojene prodaje reguliranih maloprodajnih usluga roaminga u cijeloj Uniji, Komisija, putem provedbenih akata i nakon savjetovanja s BEREC-om, do 31. prosinca 2012. donosi detaljna pravila o obvezama informiranja utvrđenim u članku 4. stavku 4. i o tehničkom rješenju za primjenu odvojene prodaje reguliranih maloprodajnih usluga roaminga. Navedeni provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 6. stavka 2. i primjenjuju se od 1. srpnja 2014.
3. Tehničko rješenje za primjenu odvojene prodaje reguliranih maloprodajnih usluga roaminga ispunjava sljedeće kriterije:
(a)
prilagođenost potrošačima, posebno omogućavanje korisnicima da jednostavno i brzo prijeđu alternativnom davatelju usluga roaminga i istodobno zadrže postojeći telefonski broj u pokretnoj mreži i upotrebljavaju isti mobilni uređaj;
(b)
mogućnost udovoljavanja svim kategorijama potražnje potrošača pod konkurentnim uvjetima, uključujući intenzivnu uporabu podatkovnih usluga;
(c)
mogućnost učinkovitog podupiranja tržišnog natjecanja, uzimajući u obzir i mogućnost operatora da iskorištavaju svoju infrastrukturnu imovinu ili trgovinske dogovore;
(d)
učinkovitost u odnosu na troškove, uzimajući u obzir podjelu troškova između domaćih davatelja usluga i alternativnih davatelja usluga roaminga;
(e)
mogućnost učinkovite provedbe obveza iz članka 4. stavka 1.;
(f)
omogućavanje najvišeg stupnja međudjelovanja;
(g)
prilagođenost korisnicima, posebno u pogledu tehničkog rukovanja mobilnim uređajem korisnika prilikom promjene mreže;
(h)
osiguravanje nesmetanog roaminga za korisnike Unije u trećim zemljama ili za korisnike iz trećih zemalja u Uniji;
(i)
osiguravanje poštovanja pravila o zaštiti privatnosti, osobnih podataka, sigurnosti i cjelovitosti mreža i transparentnosti kako je propisano Okvirnom direktivom i posebnim direktivama;
(j)
uvažavanje činjenice da državna regulatorna tijela promiču mogućnost pristupa informacijama i njihove distribucije ili uporabe aplikacija i usluga za krajnje korisnike po vlastitom izboru, u skladu s točkom (g) članka 8. stavka 4. Okvirne direktive;
(k)
osiguravanje da davatelji usluga primjenjuju jednake uvjete u jednakim okolnostima.
4. U tehničkom se rješenju može kombinirati jedan ili više tehničkih načina s ciljem ispunjavanja kriterija iz stavka 3.
5. Prema potrebi, Komisija ovlašćuje europsko normirno tijelo za prilagodbu relevantnih normi potrebnih za usklađenu primjenu odvojene prodaje reguliranih maloprodajnih usluga roaminga.
6. Stavci 1., 3., 4. i 5. ovog članka primjenjuju se od 1. srpnja 2014.
Članak 6.
Odborska procedura
1. Komisiji pomaže Odbor za komunikacije uspostavljen člankom 22. Okvirne direktive. Taj Odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) 182/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 7.
Veleprodajne naknade za regulirane odlazne pozive u roamingu
1. Prosječna veleprodajna naknada koju operator gostujuće mreže može naplatiti davatelju usluga roaminga korisnika za pružanje reguliranih poziva u roamingu započetih u toj gostujućoj mreži, uključujući, između ostalog, troškove započinjanja, prijenosa i završavanja, ne smije biti veća od 0,14 eura po minuti od 1. srpnja 2012.
2. Prosječna veleprodajna naknada iz stavka 1. primjenjuje se između bilo koja dva operatora i izračunava se za dvanaestomjesečno razdoblje ili bilo koje kraće razdoblje preostalo do kraja razdoblja primjene maksimalne prosječne veleprodajne naknade kako je predviđeno u ovom stavku ili do 30. lipnja 2022. Maksimalna prosječna veleprodajna naknada smanjuje se 1. srpnja 2013. na 0,10 eura i 1. srpnja 2014. na 0,05 eura te, ne dovodeći u pitanje članak 19., ostaje 0,05 eura do 30. lipnja 2022.
3. Prosječna veleprodajna naknada iz stavka 1. izračunava se tako da se ukupan zaprimljen prihod od roaminga na veleprodajnoj razini podijeli ukupnim brojem minuta roaminga na veleprodajnoj razini koje je relevantan operator stvarno iskoristio za pružanje poziva u roamingu na veleprodajnoj razini u Uniji u relevantnom razdoblju, koji se zbraja na temelju sekunde i prilagođava uzimajući u obzir mogućnost da operator gostujuće mreže primjenjuje početno minimalno obračunsko razdoblje ne dulje od 30 sekundi.
Članak 8.
Maloprodajne naknade za regulirane pozive u roamingu
1. Davatelji usluga roaminga svim svojim korisnicima roaminga jasno i transparentno stavljaju na raspolaganje i aktivno nude eurotarifu za govorne usluge kako je predviđeno u stavku 2. Navedena tarifa ne podrazumijeva nikakve povezane pretplate ili druge fiksne ili ponavljajuće naknade i može se kombinirati s bilo kojom maloprodajnom tarifom.
U okviru ove ponude davatelji usluga roaminga podsjećaju sve svoje korisnike roaminga koji su izabrali posebnu tarifu ili paket usluga roaminga na uvjete primjenjive na tu tarifu ili paket.
2. S učinkom od 1. srpnja 2012., maloprodajna naknada, (bez PDV-a), za eurotarifu za govorne usluge koju davatelj usluga roaminga može naplaćivati korisnicima roaminga za pružanje reguliranih poziva u roaming može se razlikovati za svaki poziv u roamingu, ali ne smije biti veća od 0,29 eura po minuti za svaki odlazni poziv ili 0,08 eura po minuti za svaki dolazni poziv. Maksimalna maloprodajna naknada za odlazne pozive smanjuje se 1. srpnja 2013. na 0,24 eura i 1. srpnja 2014. na 0,19 eura, dok se maksimalna maloprodajna naknada za dolazne pozive smanjuje 1. srpnja 2013. na 0,07 eura i 1. srpnja 2014. na 0,05 eura. Ne dovodeći u pitanje članak 19., navedene maksimalne maloprodajne naknade za eurotarifu za govorne usluge ostaju važeće do 30. lipnja 2017.
Davatelji usluga roaminga ne smiju naplaćivati nikakvu naknadu korisnicima roaminga za primanje poruka govorne pošte u roamingu. Ovim se ne dovode u pitanje druge primjenjive naknade kao što su naknade za preslušavanje takvih poruka.
Svaki davatelj usluga roaminga svojim korisnicima roaminga naplaćuje pružanje svakog reguliranog poziva u roamingu na koji se primjenjuje eurotarifa za govorne usluge, bez obzira je li riječ o odlaznom ili dolaznom pozivu, na temelju sekunde.
Davatelj usluga roaminga može primjenjivati početno minimalno obračunsko razdoblje ne dulje od 30 sekundi na odlazne pozive na koje se primjenjuje eurotarifa za govorne usluge.
3. Davatelji usluga roaminga automatski primjenjuju eurotarifu za govorne usluge na sve postojeće korisnike roaminga uz iznimku korisnika roaminga koji su već namjerno izabrali određenu tarifu ili paket usluga roaminga na temelju kojeg koriste drukčiju tarifu za regulirane pozive u roamingu od one koja bi im bila dodijeljena da se za njega nisu odlučili.
4. Davatelji usluga roaminga primjenjuju eurotarifu za govorne usluge na sve nove korisnike roaminga koji ne izaberu namjerno drukčiju tarifu za roaming ili tarifni paket usluga roaminga koji uključuje drukčiju tarifu za regulirane pozive u roamingu.
5. Svaki korisnik roaminga može zatražiti prelazak na eurotarifu za govorne usluge ili s nje. Svaki prelazak obavlja se u roku od jednog radnog dana od zaprimanja zahtjeva, besplatan je i ne podrazumijeva uvjete ili ograničenja koja se odnose na druge elemente pretplate, osim da davatelj usluga roaminga od korisnika koji prelazi na drugu tarifu može zahtijevati da se odrekne pogodnosti drugih elemenata posebnog paketa usluga roaminga koji uključuje više od jedne regulirane usluge roaminga u slučaju kad korisnik roaminga koji se pretplatio na taj paket želi prijeći na eurotarifu za govorne usluge. Davatelj usluga roaminga može odgoditi prelazak do isteka minimalnog utvrđenog razdoblja važenja prethodne tarife za roaming ne duljeg od dva mjeseca. Eurotarifa za govorne usluge može se uvijek kombinirati s eurotarifom za SMS usluge i eurotarifom za podatkovne usluge.
Članak 9.
Veleprodajne naknade za regulirane SMS poruke u roamingu
1. S učinkom od 1. srpnja 2012., prosječna veleprodajna naknada koju operator gostujuće mreže može naplaćivati za pružanje reguliranih SMS poruka u roamingu započetih u toj gostujućoj mreži ne smije biti veća od 0,03 eura po SMS poruci. Maksimalna prosječna veleprodajna naknada smanjuje se 1. srpnja 2013. na 0,02 eura i, ne dovodeći u pitanje članak 19., ostaje 0,02 eura do 30. lipnja 2022.
2. Prosječna veleprodajna naknada iz stavka 1. primjenjuje se između bilo koja dva operatora i izračunava za dvanaestomjesečno razdoblje ili bilo koje kraće razdoblje preostalo do 30. lipnja 2022.
3. Prosječna veleprodajna naknada iz stavka 1. izračunava se tako da se ukupan prihod na veleprodajnoj razini koji zaprimi operator gostujuće mreže ili operator domaće mreže za započinjanje i prijenos reguliranih SMS poruka u roamingu u Uniji u relevantnom razdoblju podijeli ukupnim brojem SMS poruka nastalih ili prenesenih u ime relevantnog davatelja usluga roaminga ili operatora domaće mreže u tom razdoblju.
4. Operator gostujuće mreže ne smije naplaćivati nikakvu naknadu davatelju usluga roaminga ili operatoru domaće mreže korisnika roaminga, osim naknade iz stavka 1., za završavanje reguliranih SMS poruka u roamingu poslanih korisniku tijekom roaminga u njegovoj gostujućoj mreži.
Članak 10.
Maloprodajne naknade za regulirane SMS poruke u roamingu
1. Davatelji usluga roaminga jasno i transparentno stavljaju na raspolaganje i aktivno nude svim svojim korisnicima roaminga eurotarifu za SMS usluge kako je predviđeno u stavku 2. Eurotarifa za SMS usluge ne podrazumijeva nikakvu povezanu pretplatu ili druge fiksne ili ponavljajuće naknade i može se kombinirati s bilo kojom maloprodajnom tarifom u skladu s drugim odredbama ovog članka.
2. S učinkom od 1. srpnja 2012., maloprodajna naknada, (bez PDV-a), za eurotarifu za SMS usluge koju davatelj usluga roaminga može naplaćivati svojim korisnicima roaminga za regulirane SMS poruke u roamingu koje je poslao dotični korisnik može se razlikovati za svaku reguliranu SMS poruku u roamingu, ali ne smije biti veća od 0,09 eura. Navedena maksimalna naknada smanjuje se 1. srpnja 2013. na 0,08 eura i 1. srpnja 2014. na 0,06 eura te, ne dovodeći u pitanje članak 19., ostaje 0,06 eura do 30. lipnja 2017.
3. Davatelji usluga roaminga ne smiju naplaćivati nikakvu naknadu svojim korisnicima roaminga za primanje reguliranih SMS poruka u roamingu.
4. Davatelji usluga roaminga automatski primjenjuju eurotarifu za SMS usluge na sve postojeće korisnike roaminga uz iznimku korisnika roaminga koji su već namjerno izabrali određenu tarifu ili paket usluga roaminga na temelju kojeg koriste drukčiju tarifu za regulirane SMS poruke u roamingu od one koja bi im bila dodijeljena da se za njega nisu odlučili.
5. Davatelji usluga roaminga primjenjuju eurotarifu za SMS usluge na sve nove korisnike roaminga koji ne izaberu namjerno drukčiju tarifu za SMS usluge u roamingu ili tarifni paket usluga roaminga koji uključuje drukčiju tarifu za regulirane SMS poruke u roamingu.
6. Svaki korisnik roaminga može u bilo kojem trenutku zatražiti prelazak na eurotarifu za SMS usluge ili s nje. Svaki prelazak obavlja se u roku od jednog radnog dana od zaprimanja zahtjeva, besplatan je i ne podrazumijeva uvjete ili ograničenja u vezi s drugim elementima pretplate koji se ne odnose na roaming. Davatelj usluga roaminga može odgoditi prelazak do isteka minimalnog utvrđenog razdoblja važenja prethodne tarife za roaming ne duljeg od dva mjeseca. Eurotarifa za SMS usluge može se uvijek kombinirati s eurotarifom za govorne usluge i eurotarifom za podatkovne usluge.
Članak 11.
Tehnička svojstva reguliranih SMS poruka u roamingu
Ni jedan davatelj usluga roaminga, domaći davatelj usluga, operator domaće mreže ili operator gostujuće mreže ne smije izmijeniti tehnička svojstva reguliranih SMS poruka u roamingu tako da se razlikuju od tehničkih svojstava SMS poruka koje se pružaju na njegovom domaćem tržištu.
Članak 12.
Veleprodajne naknade za regulirane podatkovne usluge u roamingu
1. S učinkom od 1. srpnja 2012. prosječna veleprodajna naknada koju operator gostujuće mreže može naplaćivati domaćem davatelju usluga korisnika roaminga za pružanje reguliranih podatkovnih usluga u roamingu putem te gostujuće mreže ne smije biti veća od zaštitne granične vrijednosti od 0,25 eura po megabajtu prenesenih podataka. Zaštitna granična vrijednosti smanjuje se 1. srpnja 2013. na 0,15 eura po megabajtu prenesenih podataka i 1. srpnja 2014. na 0,05 eura po megabajtu prenesenih podataka te, ne dovodeći u pitanje članak 19., ostaje 0,05 eura po megabajtu prenesenih podataka do 30. lipnja 2022.
2. Prosječna veleprodajna naknada iz stavka 1. primjenjuje se između bilo koja dva operatora i izračunava se za dvanaestomjesečno razdoblje ili bilo koje kraće razdoblje preostalo do 30. lipnja 2022.
3. Prosječna veleprodajna naknada iz stavka 1. izračunava se tako da se ukupan prihod na veleprodajnoj razini koji zaprimi operator gostujuće mreže ili operator domaće mreže za pružanje reguliranih podatkovnih usluga u roamingu u relevantnom razdoblju podijeli ukupnim brojem megabajta podataka stvarno potrošenih pri pružanju navedenih usluga u tom razdoblju, koji je zbrojen na temelju kilobajta u ime relevantnog davatelja usluga roaminga ili operatora domaće mreže u tom razdoblju.
Članak 13.
Maloprodajne naknade za reguliranje podatkovne usluge u roamingu
1. Davatelji usluga roaminga jasno i transparentno stavljaju na raspolaganje i aktivno nude svim svojim korisnicima roaminga eurotarifu za podatkovne usluge kako je predviđeno u stavku 2. Eurotarifa za podatkovne usluge ne podrazumijeva nikakvu povezanu pretplatu ili druge fiksne ili ponavljajuće naknade i može se kombinirati s bilo kojom maloprodajnom tarifom.
U okviru ove ponude davatelji usluga roaminga podsjećaju korisnike roaminga koji su već izabrali posebnu tarifu ili paket usluga roaminga na uvjete primjenjive na tu tarifu ili paket.
2. S učinkom od 1. srpnja 2012., maloprodajna naknada, (bez PDV-a), za eurotarifu za podatkovne usluge koju davatelj usluga roaminga može naplaćivati svojim korisnicima roaminga za pružanje reguliranih podatkovnih usluga u roamingu ne smije biti veća od 0,70 eura po potrošenom megabajtu. Maksimalna maloprodajna naknada za potrošene podatke smanjuje se 1. srpnja 2013. na 0,45 eura i 1. srpnja 2014. na 0,20 eura te, ne dovodeći u pitanje članak 19., ostaje 0,20 eura po potrošenom megabajtu do 30. lipnja 2017.
Svaki davatelj usluga roaminga svojim korisnicima roaminga naplaćuje pružanje svih reguliranih podatkovnih usluga u roamingu na koje se primjenjuje eurotarifa za podatkovne usluge na temelju kilobajta, uz iznimku multimedijskih poruka, (MMS), koje se mogu naplaćivati na temelju jedinice. U tom slučaju maloprodajna naknada koju davatelj usluga roaminga može naplaćivati svojim korisnicima roaminga za prijenos ili primanje MMS poruka u roamingu ne smije biti veća od maksimalne maloprodajne naknade utvrđene u prvom podstavku.
3. Od 1. srpnja 2012. davatelji usluga roaminga automatski primjenjuju eurotarifu za podatkovne usluge na sve postojeće korisnike roaminga, uz iznimku korisnika roaminga koji su već namjerno izabrali određenu tarifu za roaming ili koji su već na tarifi koja je očito niža od eurotarife za podatkovne usluge ili koji su već izabrali paket na temelju kojeg koriste drukčiju tarifu za regulirane podatkovne usluge u roamingu od one koja bi im bila dodijeljena da se za njega nisu odlučili.
4. Od 1. srpnja 2012. davatelji usluga roaminga primjenjuju eurotarifu za podatkovne usluge na sve nove korisnike roaminga koji nisu namjerno izabrali drukčiju tarifu za podatkovne usluge u roamingu ili tarifni paket usluga roaminga koji uključuje drukčiju tarifu za regulirane podatkovne usluge u roamingu.
5. Svaki korisnik roaminga može u skladu s ugovorenim uvjetima u bilo kojem trenutku zatražiti prelazak na eurotarifu za podatkovne usluge ili s nje. Svaki prelazak obavlja se u roku od jednog radnog dana od zaprimanja zahtjeva, besplatan je i ne podrazumijeva uvjete ili ograničenja u vezi s drugim elementima pretplate koji se ne odnose na roaming na razini Unije. Davatelj usluga roaminga može odgoditi prelazak do isteka minimalnog utvrđenog razdoblja važenja prethodne tarife za roaming, ne duljeg od dva mjeseca. Eurotarifa za podatkovne usluge može se uvijek kombinirati s eurotarifom za SMS usluge i eurotarifom za govorne usluge.
6. Do 30. lipnja 2012. davatelji usluga roaminga obavješćuju sve svoje korisnike roaminga pojedinačno, na jasan i razumljiv način i na trajnom mediju, o eurotarifi za podatkovne usluge, o tome da će se najkasnije od 1. srpnja 2012. navedena tarifa primjenjivati na sve korisnike roaminga koji ne izaberu namjerno posebnu tarifu ili paket primjenjiv na regulirane podatkovne usluge u roamingu i o njihovom pravu na prelazak na tu tarifu i s nje u skladu sa stavkom 5.
Članak 14.
Transparentnost maloprodajnih naknada za pozive i SMS poruke u roamingu
1. Kako bi korisnike roaminga upozorio na činjenicu da će im se naplaćivati naknade za odlazne i dolazne pozive ili slanje i primanje SMS poruka u roamingu, svaki davatelj usluga roaminga korisniku automatski pri ulasku korisnika u državu članicu koja nije država njegova domaćeg davatelja usluga, daje, putem usluge slanja obavijesti, bez nepotrebnog odlaganja i besplatno, osnovne, korisnikovim potrebama prilagođene informacije o cijenama usluga roaminga, (uključujući PDV), koje se primjenjuju na odlazne i dolazne pozive i na slanje i primanje SMS poruka dotičnog korisnika u posjećenoj državi članici, osim ako je korisnik obavijestio davatelja usluga roaminga da ne treba tu uslugu.
Te osnovne, korisnikovim potrebama prilagođene informacije o cijenama uključuju maksimalne naknade, (u valuti u kojoj domaći davatelj usluga korisnika izdaje račun), koje se mogu primjenjivati na korisnika u skladu s njegovim tarifnim programom za:
(a)
regulirane odlazne pozive u roamingu započete u posjećenoj državi članici i završene u državi članici njegova domaćeg davatelja usluge kao i za regulirane dolazne pozive u roamingu; i
(b)
slanje reguliranih SMS poruka u roamingu tijekom boravka u posjećenoj državi članici.
One također trebaju uključivati besplatan broj iz stavka 2. za dobivanje detaljnijih informacija i informacija o mogućnosti pristupa hitnim službama biranjem besplatnog europskog broja za hitne službe 112.
Kod svake poruke, korisnik ima mogućnost besplatno i jednostavno obavijestiti davatelja usluga roaminga da ne treba automatsku uslugu davanja obavijesti. Korisnik koji je dao obavijest da ne treba automatsku uslugu davanja obavijesti ima pravo od davatelja usluga roaminga u bilo kojem trenutku i besplatno zatražiti ponovno pružanje te usluge.
Davatelji usluga roaminga automatski i besplatno pružaju slijepim i slabovidnim korisnicima na njihov zahtjev osnovne, njihovim potrebama prilagođene informacije o cijenama iz prvog podstavka putem govornog poziva.
Prvi, drugi, četvrti i peti podstavak primjenjuju se i na govorne i SMS usluge u roamingu koje upotrebljavaju korisnici roaminga tijekom putovanja izvan Unije i koje pruža davatelj usluga roaminga.
2. Uz stavak 1., korisnici imaju pravo, bez obzira na to gdje se nalaze u Uniji, govornim pozivom ili SMS porukom u pokretnoj mreži besplatno zatražiti i dobiti detaljnije, njihovim potrebama prilagođene informacije o cijenama usluga roaminga koje se primjenjuju u gostujućoj mreži na govorne pozive i SMS poruke te podatke o mjerama u vezi s transparentnošću koje se primjenjuju u skladu s ovom Uredbom. Takav se zahtjev upućuje na besplatan broj koji je davatelj usluga roaminga odredio u tu svrhu. Obveze predviđene u stavku 1. ne primjenjuju se na uređaje koji ne podržavaju funkcionalnost SMS-a.
3. Prilikom zasnivanja pretplatničkog odnosa, davatelji usluga roaminga svim korisnicima daju potpune informacije o primjenjivim naknadama za roaming, posebno o eurotarifi za govorne usluge i eurotarifi za SMS usluge. Svojim korisnicima roaminga također bez nepotrebnog odlaganja daju ažurirane informacije o primjenjivim naknadama za roaming kod svake promjene navedenih naknada.
Davatelji usluga roaminga poduzimaju potrebne mjere kojima osiguravaju da su svi njihovi korisnici roaminga upoznati s dostupnošću eurotarife za govorne usluge i eurotarife za SMS usluge. Osobito sve korisnike roaminga na jasan i nepristran način obavješćuju o uvjetima koji se odnose na eurotarifu za govorne usluge i uvjetima koji se odnose na eurotarifu za SMS usluge. Također u razumnim vremenskim razmacima šalju podsjetnik svim korisnicima koji su se odlučili za drugu tarifu.
Pružene informacije moraju biti dovoljno detaljne kako bi korisnici mogli prosuditi je li prelazak na eurotarifu za njih koristan ili ne.
4. Davatelji usluga roaminga svojim korisnicima stavljaju na raspolaganje informacije o tom kako izbjeći nenamjerni roaming u graničnim regijama. Davatelji usluga roaminga poduzimaju razumne mjere kako bi svoje korisnike zaštitili od plaćanja naknada za roaming u slučaju nenamjernog pristupa uslugama roaminga dok se nalaze u domaćoj državi članici.
Članak 15.
Transparentnost i zaštitni mehanizmi za maloprodajne podatkovne usluge u roamingu
1. Davatelji usluga roaminga osiguravaju, prije i nakon sklapanja ugovora, odgovarajuću informiranost korisnika roaminga o naknadama koje se primjenjuju na uporabu reguliranih podatkovnih usluga u roamingu, na načine kojima se korisnicima olakšava razumijevanje financijskih posljedica takve uporabe i omogućuje praćenje i nadzor troškova reguliranih podatkovnih usluga u roamingu u skladu sa stavcima 2. i 3.
Ako je potrebno, davatelji usluga roaminga obavješćuju korisnike, prije sklapanja ugovora i redovito nakon toga, o riziku automatskog i nekontroliranog uključivanja podatkovnih usluga i preuzimanja podataka u roamingu. Nadalje, davatelji usluga roaminga obavješćuju svoje korisnike, besplatno i na jasan i lako razumljiv način, o tome kako isključiti navedeno automatsko uključivanje podatkovnih usluga u roamingu kako bi se izbjegla nekontrolirana potrošnja.
2. Davatelj usluga roaminga automatskom porukom obavješćuje korisnika roaminga o tome da se potonji nalazi u roamingu i daje osnovne, korisnikovim potrebama prilagođene informacije o naknadama, (u valuti u kojoj domaći davatelj usluga korisnika izdaje račun), koje su izražene kao cijena po megabajtu i koje se primjenjuju na pružanje reguliranih podatkovnih usluga u roamingu tom korisniku roaminga u dotičnoj državi članici, osim ako je korisnik obavijestio davatelja usluga roaminga da mu navedene informacije nisu potrebne.
Takve osnovne, korisnikovim potrebama prilagođene informacije dostavljaju se na mobilni uređaj korisnika roaminga, na primjer SMS porukom, elektroničkom poštom ili skočnim prozorom na mobilnom uređaju, svaki put kad korisnik roaminga uđe u državu članicu koja nije država njegova domaćeg davatelja usluga i prvi put upotrijebi podatkovnu uslugu u roamingu u toj državi članici. U trenutku kad korisnik roaminga pokrene reguliranu podatkovnu uslugu u roamingu one se besplatno šalju odgovarajućim sredstvima prilagođenim njihovom lakšem primanju i razumijevanju.
Korisnik koji je obavijestio svog davatelja usluga roaminga da mu nisu potrebne automatske informacije o tarifama ima pravo od davatelja usluga roaminga u bilo kojem trenutku i besplatno zatražiti ponovno pružanje te usluge.
3. Svaki davatelj usluga roaminga svim svojim korisnicima roaminga daje priliku da se namjerno i besplatno odluče za mogućnost primanja informacija o akumuliranoj potrošnji izraženoj u količini ili valuti u kojoj se korisniku roaminga obračunavaju i naplaćuju regulirane podatkovne usluge u roamingu kojom se jamči da, bez izričite suglasnosti korisnika, akumulirani troškovi reguliranih podatkovnih usluga u roamingu u određenom razdoblju uporabe, isključujući MMS koji se obračunava i naplaćuje na temelju jedinice, ne premaše utvrđeno financijsko ograničenje.
Zbog toga davatelj usluga roaminga stavlja na raspolaganje jedno ili više maksimalnih financijskih ograničenja za određena razdoblja uporabe, pod uvjetom da je korisnik unaprijed obaviješten o odgovarajućim količinama podataka. Jedno od tih ograničenja, (zadano financijsko ograničenje), mora biti blizu, ali ne veće od 50 eura nepodmirenih obveza u mjesečnom obračunskom razdoblju (bez PDV-a).
Kao druga mogućnost, davatelj usluga roaminga može odrediti ograničenja izražena u količini podataka, pod uvjetom da je korisnik unaprijed obaviješten o odgovarajućim financijskim iznosima. Jedno od tih ograničenja, (zadano količinsko ograničenje), odgovara financijskom iznosu ne većem od 50 eura nepodmirenih obveza u mjesečnom obračunskom razdoblju (bez PDV-a).
Povrh toga, davatelj usluga roaminga može svojim korisnicima roaminga ponuditi druga ograničenja s drukčijim, odnosno višim ili nižim maksimalnim mjesečnim financijskim ograničenjima.
Zadana ograničenja iz drugog i trećeg podstavka primjenjuju se na sve korisnike koji se nisu odlučili za neko drugo ograničenje.
Svaki davatelj usluga roaminga također osigurava slanje odgovarajuće obavijesti na mobilni uređaj korisnika roaminga, na primjer putem SMS poruke, elektroničke pošte ili skočnog prozora na računalu, kad podatkovne usluge u roamingu dosegnu 80 % dogovorenog financijskog ili količinskog ograničenja. Svaki korisnik ima pravo od davatelja usluga roaminga zatražiti prestanak slanja takvih obavijesti i ima pravo od davatelja usluga u bilo kojem trenutku i besplatno zatražiti ponovno pružanje te usluge.
Ako bi financijsko ili količinsko ograničenje u protivnom bilo premašeno, korisniku roaminga šalje se obavijest na mobilni uređaj. U toj se obavijesti navodi postupak koji korisnik treba slijediti ako želi da mu se nastave pružati navedene usluge i troškovi povezani sa svakom sljedećom potrošenom jedinicom. Ako korisnik roaminga ne odgovori na primljenu obavijest, davatelj usluga roaminga odmah prestaje s pružanjem i naplatom reguliranih podatkovnih usluga u roamingu korisniku, osim i kad korisnik roaminga zatraži nastavak pružanja ili ponovno pružanje tih usluga.
Kad se korisnik roaminga odluči za financijsko ili količinsko ograničenje ili njegovo uklanjanje, promjena se provodi u roku od jednog radnog dana od zaprimanja zahtjeva, besplatna je i ne podrazumijeva uvjete ili ograničenja koja se odnose na druge elemente pretplate.
4. Stavci 2. i 3. ne primjenjuju se na uređaje za komunikaciju između strojeva koji upotrebljavaju podatkovnu komunikaciju u pokretnoj mreži.
5. Davatelji usluga roaminga poduzimaju razumne mjere za zaštitu korisnika od plaćanja naknada za roaming u slučaju nenamjernog pristupa uslugama roaminga dok se nalaze u svojoj domaćoj državi članici. Navedeno uključuje informiranje korisnika o tome kako izbjeći nenamjerni roaming u graničnim regijama.
6. Ovaj se članak također primjenjuje, uz iznimku stavka 5. i u skladu s drugim i trećim podstavkom ovog stavka, na podatkovne usluge u roamingu koje upotrebljavaju korisnici roaminga tijekom putovanja izvan Unije i koje pruža davatelj usluga roaminga.
Ako se korisnik odluči za mogućnost iz prvog podstavka stavka 3., zahtjevi predviđeni u stavku 3. ne primjenjuju se ako operator gostujuće mreže u posjećenoj zemlji izvan Unije ne dopušta davatelju usluga roaminga praćenje prometa korisnika u realnom vremenu.
U tom se slučaju korisnika prilikom ulaska u takvu zemlju SMS porukom obavješćuje, bez nepotrebnog odlaganja i besplatno, o nedostupnosti informacija o akumuliranoj potrošnji i jamstva da određeno financijsko ograničenje neće biti premašeno.
Članak 16.
Nadzor i izvršenje
1. Državna regulatorna tijela prate i nadziru usklađenost s ovom Uredbom na svom državnom području.
2. Državna regulatorna tijela objavljuju ažurirane podatke o primjeni ove Uredbe, posebno članaka 7., 8., 9., 10., 12. i 13. na način kojim se zainteresiranim stranama omogućuje jednostavan pristup.
3. Državna regulatorna tijela prate, kao priprema za preispitivanje predviđeno u članku 19., razvoj veleprodajnih i maloprodajnih naknada za pružanje govornih i podatkovnih komunikacijskih usluga, uključujući SMS i MMS, korisnicima roaminga, uključujući i u najudaljenijim regijama iz članka 349. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Državna regulatorna tijela također su na oprezu u pogledu posebnog slučaja nenamjernog roaminga u graničnim regijama susjednih država članica i prate koriste li se tehnike za usmjeravanje prometa na štetu korisnika.
Državna regulatorna tijela prate i prikupljaju informacije o nenamjernom roamingu i poduzimaju odgovarajuće mjere.
4. Državna regulatorna tijela ovlaštena su od poduzeća koja podliježu obvezama na temelju ove Uredbe zahtijevati dostavu svih podataka relevantnih za provedbu i izvršenje ove Uredbe. Navedena poduzeća pružaju takve podatke na zahtjev pravodobno i u skladu s vremenskim rokovima i razinom detalja koje zahtijevaju državna regulatorna tijela.
5. Državna se regulatorna tijela mogu uključiti na vlastitu inicijativu kako bi osigurala usklađenost s ovom Uredbom. Ona posebno, kad je to potrebno, koriste ovlasti iz članka 5. Direktive o pristupu za osiguravanje odgovarajućeg pristupa i međusobnog povezivanja kako bi se zajamčila povezanost s kraja na kraj mreže i međudjelovanje usluga roaminga, na primjer, ako korisnici ne mogu razmjenjivati regulirane SMS poruke u roamingu s korisnicima zemaljske javne pokretne komunikacijske mreže u drugoj državi članici jer ne postoji sporazum kojim se omogućuje isporuka takvih poruka.
6. Ako utvrdi da je došlo do povrede obveza određenih u ovoj Uredbi, državno je regulatorno tijelo ovlašteno zahtijevati hitni prestanak takve povrede.
Članak 17.
Rješavanje sporova
1. U slučaju spora u vezi s obvezama utvrđenim u ovoj Uredbi između poduzeća koja obavljaju djelatnost elektroničkih komunikacijskih mreža ili usluga u državi članici, primjenjuju se postupci za rješavanje sporova utvrđeni u člancima 20. i 21. Okvirne direktive.
2. U slučaju neriješenog spora koji uključuje potrošača ili krajnjeg korisnika i odnosi se na pitanje iz područja primjene ove Uredbe, države članice osiguravaju dostupnost postupaka za izvansudsko rješavanje sporova utvrđenih u članku 34. Direktive o univerzalnoj usluzi.
Članak 18.
Sankcije
Države članice utvrđuju pravila o sankcijama koje se primjenjuju na kršenje ove Uredbe i poduzimaju sve mjere potrebne kako bi se osigurala njihova primjena. Predviđene sankcije moraju biti učinkovite, razmjerne i odvraćajuće. Države članice do 30. lipnja 2013. obavješćuju Komisiju o navedenim odredbama i bez odgode o svim naknadnim izmjenama koje na njih utječu.
Članak 19.
Preispitivanje
1. Komisija preispituje funkcioniranje ove Uredbe i, nakon javnog savjetovanja, izvješćuje Europski parlament i Vijeće do 30. lipnja 2016. Komisija posebno ocjenjuje jesu li ostvareni ciljevi ove Uredbe. Komisija pritom preispituje, između ostalog:
(a)
je li se u dovoljnoj mjeri razvilo tržišno natjecanje kako bi se opravdalo ukidanje maksimalnih maloprodajnih naknada;
(b)
hoće li tržišno natjecanje biti dovoljno za ukidanje maksimalnih veleprodajnih naknada;
(c)
razvoj i očekivane buduće trendove u vezi s veleprodajnim i maloprodajnim naknadama za pružanje govornih, SMS i podatkovnih komunikacijskih usluga korisnicima roaminga u usporedbi s naknadama za usluge pokretnih komunikacija na domaćoj razini u državama članicama, i to odvojeno za korisnike unaprijed plaćenih usluga i korisnike usluga plaćenih po ispostavljenom računu, i u vezi s kakvoćom i brzinom navedenih usluga;
(d)
dostupnost i kakvoću usluga uključujući one koje predstavljaju alternativu govornim, SMS i podatkovnim uslugama u roamingu, posebno s obzirom na tehnološki razvoj;
(e)
u kojoj su mjeri potrošači ostvarili korist od stvarnih smanjenja cijene usluga roaminga, raznovrsnost tarifa i proizvoda dostupnih potrošačima s različitim modelima poziva i razliku između tarifa za roaming i nacionalnih tarifa, uključujući dostupnost ponuda u okviru kojih se pruža jedinstvena tarifa za nacionalne usluge i usluge roaminga;
(f)
stupanj tržišnog natjecanja na maloprodajnim i veleprodajnim tržištima, posebno konkurentsku situaciju, manjih, neovisnih ili novih operatora, uključujući učinke trgovinskih sporazuma na tržišno natjecanje i stupanj međusobnog povezivanja između operatora;
(g)
u kojoj je mjeri provedba strukturnih mjera predviđenih u člancima 3. i 4. za posljedicu imala razvoj tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu usluga roaminga u mjeri u kojoj se razlika između tarifa za roaming i nacionalnih tarifa približila nuli;
(h)
u kojoj se mjeri razinom veleprodajnih i maloprodajnih maksimalnih naknada osigurala odgovarajuća zaštita od prekomjernih cijena za potrošače i istodobno omogućio razvoj tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu usluga roaminga.
2. Ako izvješće pokazuje da strukturne mjere predviđene ovom Uredbom nisu bile dovoljne za poticanje tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu usluga roaminga u korist svih europskih potrošača ili da se razlike između tarifa za roaming i nacionalnih tarifa nisu približile nuli, Komisija daje odgovarajuće prijedloge Europskom parlamentu i Vijeću s ciljem rješavanja ove situacije, a time i ostvarivanja unutarnjeg tržišta usluga pokretnih komunikacija na kojem u konačnici neće biti razlike između nacionalnih tarifa i tarifa za roaming. Komisija posebno ispituje je li potrebno:
(a)
utvrditi dodatne tehničke i strukturne mjere;
(b)
izmijeniti strukturne mjere;
(c)
produljiti trajanje i po mogućnosti preispitati razinu maksimalnih maloprodajnih naknada predviđenih u člancima 8., 10. i 13.;
(d)
promijeniti trajanje ili preispitati razinu maksimalnih veleprodajnih naknada predviđenih u člancima 7., 9. i 12.;
(e)
uvesti sve druge potrebne zahtjeve, uključujući nepostojanje razlike između tarifa za roaming i nacionalnih tarifa.
3. Povrh toga, Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću svake dvije godine nakon izvješća iz stavka 1. Svako izvješće uključuje sažetak o praćenju pružanja usluga roaminga u Uniji i ocjenu napretka prema ostvarivanju ciljeva ove Uredbe, uključujući i pitanja iz stavaka 1. i 2.
4. Kako bi ocijenio razvoj tržišnog natjecanja na tržištima roaminga na razini Unije, BEREC od državnih regulatornih tijela redovito prikuplja podatke o razvoju maloprodajnih i veleprodajnih naknada za govorne, SMS i podatkovne usluge u roamingu. Komisija se obavješćuje o navedenim podacima najmanje dvaput godišnje. Komisija ih objavljuje.
BEREC također svake godine od državnih regulatornih tijela prikuplja podatke o transparentnosti i usporedivosti različitih tarifa koje operatori nude svojim korisnicima. Komisija objavljuje navedene podatke i nalaze.
Članak 20.
Obveze obavješćivanja
Države članice obavješćuju Komisiju o identitetu državnih regulatornih tijela odgovornih za provedbu zadataka na temelju ove Uredbe.
Članak 21.
Stavljanje izvan snage
Uredba (EZ) br. 717/2007 stavlja se izvan snage u skladu s Prilogom I. s učinkom od 1. srpnja 2012.
Upućivanja na Uredbu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu II.
Članak 22.
Stupanje na snagu i prestanak važenja
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije i njezine se odredbe primjenjuju od tog dana osim ako je posebnim člancima predviđeno drukčije.
Prestaje važiti 30. lipnja 2022.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 13. lipnja 2012.