KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 267/2010
af 24. marts 2010
om anvendelse af artikel 101, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsikringsområdet
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1534/91 af 31. maj 1991 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsikringsområdet (1), særlig artikel 1, stk. 1, litra a), b), c) og e),
efter offentliggørelse af et udkast til denne forordning,
efter høring af Det rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I medfør af forordning (EØF) nr. 1534/91 har Kommissionen beføjelse til ved forordning at anvende artikel 101, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (2) på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsikringsområdet, der tager sigte på samarbejde om:
-
opstilling af fælles tariffer for risikopræmier baseret på kollektive statistikker eller på skadeshyppighed
-
opstilling af fælles standardpolicebetingelser
-
fælles dækning af bestemte former for risici
-
skadesopgørelse
-
afprøvning og godkendelse af sikkerhedsudstyr
-
registre vedrørende øgede risici og oplysningssystemer i forbindelse hermed.
(2)
I medfør af forordning (EØF) nr. 1534/91 har Kommissionen vedtaget forordning (EF) nr. 358/2003 af 27. februar 2003 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsikringsområdet (3). Forordning (EF) nr. 358/2003 udløber den 31. marts 2010.
(3)
Forordning (EF) nr. 358/2003 indrømmer ikke fritagelse for aftaler om skadesopgørelse og om registre vedrørende øgede risici og oplysningssystemer i forbindelse hermed. Kommissionen fandt ikke, at den havde tilstrækkelige erfaringer vedrørende behandling af enkeltsager til at gøre brug af de beføjelser, forordning (EØF) nr. 1534/91 tillagde den på disse områder. Denne situation har ikke ændret sig. Selv om forordning (EF) nr. 358/2003 indrømmede fritagelse for opstilling af standardpolicebetingelser og for afprøvning og godkendelse af sikkerhedsudstyr, bør dette ikke være tilfældet med nærværende forordning, da Kommissionens undersøgelse af, hvordan forordning (EF) nr. 358/2003 har fungeret, viste, at det ikke længere var nødvendigt at medtage sådanne aftaler i en sektorspecifik gruppefritagelsesforordning. I en situation, hvor disse to kategorier af aftaler ikke er specifikke for forsikringssektoren og, som det fremgik af undersøgelsen, også kan give anledning til visse konkurrencemæssige betænkeligheder, er det mere hensigtsmæssigt, at de er undergivet selvvurdering.
(4)
Efter en offentlig høring, der blev indledt den 17. april 2008, vedtog Kommissionen den 24. marts 2009 en rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om forordning (EF) nr. 358/2003 (rapporten) (4). Rapporten og det ledsagende arbejdsdokument (arbejdsdokumentet) indeholdt foreløbige forslag til ændring af forordning (EF) nr. 358/2003. Den 2. juni 2009 afholdt Kommissionen et offentligt møde med de berørte parter, bl.a. repræsentanter for forsikringssektoren, forbrugerorganisationer og de nationale konkurrencemyndigheder, om rapportens og arbejdsdokumentets konklusioner og forslag.
(5)
Denne forordning bør sikre en effektiv beskyttelse af konkurrencen og samtidig skabe fordele for forbrugerne og give virksomhederne den nødvendige retssikkerhed. Ved virkeliggørelsen af disse mål bør der tages hensyn til Kommissionens erfaringer på dette område og til resultaterne af høringerne forud for vedtagelsen af denne forordning.
(6)
I henhold til forordning (EØF) nr. 1534/91 skal Kommissionens fritagelsesforordning fastlægge, hvilke kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis den finder anvendelse på, angive, hvilke begrænsninger eller bestemmelser der må eller ikke må optræde i aftalerne, vedtagelserne eller den samordnede praksis, og fastsætte, hvilke bestemmelser aftalerne, vedtagelserne eller den samordnede praksis skal indeholde, eller hvilke øvrige betingelser de skal opfylde.
(7)
Det vil dog være hensigtsmæssigt fortsat at følge den ved forordning (EF) nr. 358/2003 anvendte fremgangsmåde med hovedsagelig at fastlægge, hvilke kategorier af aftaler der er fritaget, når en nærmere fastsat grænse for markedsandelen ikke er overskredet, og hvilke begrænsninger eller bestemmelser sådanne aftaler ikke må indeholde.
(8)
Adgangen til at drage fordel af gruppefritagelsen, der er fastsat i denne forordning, bør begrænses til de aftaler, der med tilstrækkelig sikkerhed kan antages at opfylde betingelserne i traktatens artikel 101, stk. 3. For anvendelse af traktatens artikel 101, stk. 3, ved forordning er det ikke nødvendigt at definere, hvilke aftaler der kan falde ind under traktatens artikel 101, stk. 1. Der foreligger heller ingen formodning om, at aftaler, der ikke er omfattet af denne forordning, falder ind under traktatens artikel 101, stk. 1, eller at de ikke opfylder betingelserne i traktatens artikel 101, stk. 3. Ved en individuel vurdering af aftaler i henhold til traktatens artikel 101, stk. 1, skal der tages hensyn til mange faktorer, navnlig markedsstrukturen på det relevante marked.
(9)
Samarbejde mellem forsikringsvirksomheder eller inden for sammenslutninger af virksomheder om indsamling af data (der også kan omfatte en række statistiske beregninger) til beregning af de hidtidige gennemsnitsomkostninger ved dækning af en bestemt risiko eller, for livsforsikrings vedkommende, dødelighedstabeller eller tabeller over sygdoms-, ulykkes- og invaliditetsfrekvens kan give et bedre kendskab til risiciene og gør risikovurderingen lettere for de enkelte forsikringsvirksomheder. Dette kan igen gøre det lettere at komme ind på markedet og dermed være til gavn for forbrugerne. Det samme gælder fælles undersøgelser af, hvorledes omstændigheder, der ligger uden for de deltagende virksomheders kontrol, kan ventes at påvirke antallet eller omfanget af krav eller udbyttet af forskellige former for investeringer. Det må imidlertid sikres, at et sådant samarbejde kun fritages i det omfang, det er nødvendigt for at nå disse mål. Det bør derfor især fastsættes, at aftaler om bruttopræmier ikke er fritaget. De kan nemlig være lavere end de beløb, der fremgår af de pågældende datasamlinger, tabeller eller undersøgelser, idet forsikringsvirksomhederne kan anvende indtægterne af deres investeringer til at nedsætte præmierne. Desuden bør de pågældende datasamlinger, tabeller eller undersøgelser være uforbindende og kun have vejledende karakter. Udveksling af data, der ikke er nødvendige for at nå de i denne betragtning nævnte mål, bør ikke være omfattet af denne forordning.
(10)
Jo snævrere de kategorier er, hvori de statistiske oplysninger om de hidtidige omkostninger ved dækning af en bestemt risiko opdeles, desto større spillerum har forsikringsvirksomhederne desuden til at differentiere deres bruttopræmier ved deres beregninger heraf. Der bør derfor indrømmes fritagelse for fælles indsamling af data om de hidtidige risikoomkostninger på betingelse af, at de statistikker, der stilles til rådighed, er så detaljerede og differentierede, som det aktuarmæssigt er formålstjenligt.
(11)
Desuden er adgangen til fælles datasamlinger, tabeller og undersøgelser nødvendig såvel for forsikringsvirksomheder, der er aktive på det pågældende geografiske marked eller produktmarked, som for forsikringsvirksomheder, der påtænker at gå ind på dette marked. Adgang til sådanne datasamlinger, tabeller og undersøgelser kan også være værdifuld for forbruger- eller kundeorganisationer. Forsikringsvirksomheder, der endnu ikke er aktive på det pågældende marked, og forbruger- og kundeorganisationer bør have adgang til sådanne datasamlinger, tabeller og undersøgelser på vilkår, som er rimelige, overkommelige og ikke-diskriminerende i forhold til de vilkår, der gælder for forsikringsvirksomheder, som allerede er aktive på markedet. Sådanne vilkår kan f.eks. bestå i, at forsikringsvirksomheder, der endnu ikke opererer på markedet, forpligter sig til at udlevere statistiske oplysninger om forsikringskrav, hvis de nogensinde går ind på markedet, og kan også omfatte medlemskab af den sammenslutning af forsikringsvirksomheder, der har ansvaret for at udarbejde datasamlingerne. Hvad angår adgang for forbruger- og kundeorganisationer, kan der dog gøres en undtagelse på grund af hensynet til den offentlige sikkerhed, f.eks. hvor adgangen vedrører nukleare anlægs sikkerhedssystemer eller svagheder i systemer til forebyggelse af oversvømmelser.
(12)
Pålideligheden af de fælles datasamlinger, tabeller og undersøgelser øges, jo større deres statistiske grundlag er. Forsikringsvirksomheder med store markedsandele kan selv samle tilstrækkeligt statistisk materiale til at opnå pålidelige datasamlinger, men det vil virksomheder med små markedsandele måske ikke være i stand til, og nytilkomne virksomheder i endnu mindre grad. Når der i sådanne fælles datasamlinger, tabeller og undersøgelser medtages oplysninger fra alle forsikringsvirksomheder på markedet, også de store, virker det som udgangspunkt fremmende for konkurrencen, fordi det hjælper de små forsikringsvirksomheder og letter adgangen til markedet. I betragtning af dette særlige træk ved forsikringssektoren er det ikke hensigtsmæssigt at gøre en fritagelse af sådanne fælles datasamlinger, tabeller og undersøgelser betinget af, at bestemte markedsandelstærskler ikke overskrides.
(13)
Co-assurance- og co-reassurancepooler kan under visse nærmere omstændigheder være nødvendige for at sætte de virksomheder, der deltager i poolen, i stand til at tilbyde forsikring eller genforsikring af risici, som de måske kun kunne tilbyde en utilstrækkelig dækning af, hvis poolen ikke fandtes. Sådanne pooler giver normalt ikke anledning til en begrænsning af konkurrencen som omhandlet i traktatens artikel 101, stk. 1, og er derfor ikke omfattede af forbuddet i nævnte bestemmelse.
(14)
Co-assurance- og co-reassurancepooler kan sætte forsikrings- og genforsikringsvirksomheder i stand til at tilbyde forsikring eller genforsikring af risici, også selv om en sådan pool er mere vidtrækkende end nødvendigt for at sikre, at den pågældende risiko dækkes. Sådanne pooler kan imidlertid indebære konkurrencebegrænsninger, bl.a. i form af en standardisering af forsikringsbetingelserne og endda af forsikringssummer og præmier. Det vil derfor være hensigtsmæssigt at fastsætte, under hvilke omstændigheder sådanne pooler kan fritages.
(15)
For helt nye risici er det ikke muligt på forhånd at vide, hvilken tegningskapacitet der kræves for at dække risikoen, eller om to eller flere pooler kan tilbyde den pågældende forsikringstype uafhængigt af hinanden. En poolaftale om co-assurance eller co-reassurance af sådanne nye risici kan derfor fritages i en begrænset periode uden en markedsandelstærskel. Tre år må anses for at være tilstrækkeligt til indsamling af de oplysninger om hidtidige forsikringskrav, som er nødvendige for, at det kan vurderes, om der er behov for en pool.
(16)
Risici, der ikke tidligere fandtes, bør betragtes som nye risici. Undtagelsesvis kan en risiko betragtes som en ny risiko, hvis dens art ud fra en objektiv analyse har ændret sig så væsentligt, at det ikke på forhånd er muligt at vide, hvilken tegningskapacitet der kræves for at dække risikoen.
(17)
For risici, der ikke er nye, kan co-assurance- og co-reassurancepooler, der indebærer en begrænsning af konkurrencen, under visse nærmere omstændigheder være forbundet med sådanne fordele, at det er berettiget at fritage dem efter traktatens artikel 101, stk. 3, selv om de kunne erstattes af to eller flere konkurrerende forsikringsudbydere. De kan f.eks. sætte de deltagende virksomheder i stand til at opnå den fornødne erfaring inden for den pågældende forsikringssektor, eller de kan åbne mulighed for omkostningsbesparelser eller nedsættelse af bruttopræmier i kraft af fælles genforsikring på gunstige vilkår. Alle eventuelle fritagelser bør dog begrænses til aftaler, der ikke giver de pågældende virksomheder mulighed for at udelukke konkurrencen for en væsentlig del af de berørte produkter. Forbrugerne kan imidlertid kun drage reelle fordele af pooler, hvis der hersker tilstrækkelig konkurrence på de relevante markeder, poolerne opererer på. Denne betingelse bør anses for at være opfyldt, når en pools markedsandel holder sig under en bestemt tærskel, og poolen derfor kan formodes at være udsat for faktisk eller potentiel konkurrence fra virksomheder, der ikke deltager i poolen.
(18)
Ved denne forordning bør der derfor indrømmes fritagelse for alle sådanne co-assurance- og co-reassurancepooler, som har eksisteret i mere end tre år, eller som ikke etableres med henblik på dækning af en ny risiko, forudsat at den markedsandel, som de deltagende virksomheder har tilsammen, ikke overstiger visse tærskler. Den lavere tærskel for co-assurancepooler er begrundet i, at der i co-assurancepooler kan være ensartede forsikringsbetingelser og bruttopræmier. Hvorvidt en pool opfylder markedsandelskriteriet, bør vurderes på grundlag af en sammenlægning af samtlige deltagende virksomheders markedsandele. Den enkelte deltagende virksomheds markedsandel er baseret på dens samlede bruttopræmieindtægter både inden for og uden for den pågældende pool på samme relevante marked. Disse fritagelser bør imidlertid kun finde anvendelse, hvis den pågældende pool opfylder de øvrige betingelser, der er fastsat i denne forordning, og som skal sikre, at begrænsningen af konkurrencen mellem de deltagende virksomheder i poolen holdes på et minimum. Det vil i sådanne tilfælde være nødvendigt at afgøre på grundlag af en individuel analyse, om de i denne forordning fastsatte betingelser er opfyldt.
(19)
For at lette indgåelsen af aftaler, som i nogle tilfælde kan kræve betydelige investeringer, bør denne forordnings gyldighedsperiode fastsættes til syv år.
(20)
Kommissionen kan i medfør af artikel 29, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (5) inddrage en fritagelse ifølge nærværende forordning, hvis den i et konkret tilfælde fastslår, at en aftale, som fritagelserne i nærværende forordning finder anvendelse på, alligevel har visse virkninger, som er uforenelige med traktatens artikel 101, stk. 3.
(21)
En medlemsstats konkurrencemyndigheder kan i medfør af artikel 29, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 inddrage en fritagelse ifølge nærværende forordning for den pågældende medlemsstats område eller en del deraf, hvis de i et konkret tilfælde fastslår, at en aftale, som fritagelserne i nærværende forordning finder anvendelse på, alligevel har visse virkninger, som er uforenelige med traktatens artikel 101, stk. 3, på denne medlemsstats område eller en del af dette område, der frembyder alle et særskilt geografisk markeds karakteristika.
(22)
Ved afgørelse af, om fritagelsen ved denne forordning bør inddrages i henhold til artikel 29 i forordning (EF) nr. 1/2003, er de virkninger til skade for konkurrencen, der kan opstå som følge af forbindelser mellem en co-assurance- eller co-reassurancepool og/eller dens deltagende virksomheder og andre pooler og/eller deres deltagende virksomheder på det samme relevante marked, af særlig stor betydning -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
DEFINITIONER
Artikel 1
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »aftale«: en aftale, en vedtagelse inden for en sammenslutning af virksomheder eller en samordnet praksis
2) »deltagende virksomheder«: virksomheder, der er parter i aftalen, og deres respektive forbundne virksomheder
3) »forbundne virksomheder«:
a)
virksomheder, hvori en af aftaleparterne direkte eller indirekte
i)
råder over mere end halvdelen af stemmerettighederne, eller
ii)
kan udpege mere end halvdelen af medlemmerne af bestyrelsen, direktionen eller andre organer, som repræsenterer virksomheden i retlig henseende, eller
iii)
har ret til at lede virksomhedens forretninger
b)
virksomheder, der direkte eller indirekte har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser over en af aftaleparterne
c)
virksomheder, hvori en af de i litra b) omhandlede virksomheder direkte eller indirekte har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser
d)
virksomheder, hvori en af aftaleparterne sammen med en eller flere af de virksomheder, der er omhandlet i litra a), b) eller c), i fællesskab har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser, eller hvori to eller flere af sidstnævnte virksomheder i fællesskab har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser
e)
virksomheder, hvori de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser indehaves i fællesskab af:
i)
aftaleparterne eller deres respektive forbundne virksomheder, som omhandlet i litra a)-d), eller
ii)
en eller flere aftaleparter eller en eller flere af deres forbundne virksomheder, jf. litra a)-d), og en eller flere tredjeparter
4) »co-assurancepooler«: grupper, der er oprettet af forsikringsvirksomheder, enten direkte eller gennem mæglere eller befuldmægtigede - bortset fra ad hoc-co-assuranceaftaler på tegningsmarkedet, hvor en bestemt del af en given risiko dækkes af en ledende forsikringsvirksomhed, og den resterende del af risikoen dækkes af andre forsikringsvirksomheder, der opfordres til at dække denne resterende del - og som
5) »co-reassurancepooler«: grupper, der er oprettet af forsikringsvirksomheder, enten direkte eller gennem mæglere eller befuldmægtigede, eventuelt med deltagelse af en eller flere genforsikringsvirksomheder - bortset fra ad hoc-co-assuranceaftaler på tegningsmarkedet, hvor en bestemt del af en given risiko dækkes af en ledende forsikringsvirksomhed, og den resterende del af risikoen dækkes af andre forsikringsvirksomheder, der opfordres til at dække denne resterende del - med henblik på:
6) »ny risiko«:
a)
en risiko, der ikke tidligere har bestået, og hvis forsikringsdækning kræver udvikling af et helt nyt forsikringsprodukt og ikke kun en udvidelse, forbedring eller erstatning af et eksisterende forsikringsprodukt, eller
b)
i ekstraordinære tilfælde en risiko, hvis art ud fra en objektiv analyse har ændret sig så væsentligt, at det ikke på forhånd er muligt at vide, hvilken tegningskapacitet der kræves for at dække risikoen
7) »bruttopræmie«: den præmie, som opkræves hos forsikringstageren.
KAPITEL II
FÆLLES DATASAMLINGER, TABELLER OG UNDERSØGELSER
Artikel 2
Fritagelse
I medfør af traktatens artikel 101, stk. 3, og på de i denne forordning fastsatte betingelser finder traktatens artikel 101, stk. 1, ikke anvendelse på aftaler mellem to eller flere virksomheder i forsikringssektoren om:
a)
fælles indsamling og udsendelse af oplysninger, der er nødvendige til følgende formål:
i)
beregning af de hidtidige gennemsnitsomkostninger ved dækning af en bestemt risiko (i det følgende benævnt »datasamlinger«)
ii)
udarbejdelse af dødelighedstabeller samt tabeller, der viser sygdoms-, uhelds- og invaliditetsfrekvens for forsikringer med et kapitaliseringselement (i det følgende benævnt »tabeller«)
b)
fælles gennemførelse af undersøgelser af, hvilke virkninger generelle omstændigheder der ligger uden for de deltagende virksomheders kontrol, kan ventes at få enten for antallet eller omfanget af fremtidige krav for en bestemt risiko eller risikokategori eller for udbyttet af forskellige former for investeringer (i det følgende benævnt »undersøgelser«) samt udsendelse af resultaterne af sådanne undersøgelser.
Artikel 3
Betingelser for fritagelse
1. Fritagelsen efter artikel 2, litra a), finder anvendelse på betingelse af, at datasamlingerne eller tabellerne
a)
er baseret på indsamling af data, som er spredt over et antal risikoår valgt som observationsperiode, og som angår et antal identiske eller sammenlignelige risici, der er tilstrækkeligt til at udgøre et statistisk anvendeligt grundlag for data om bl.a.:
i)
antallet af forsikringskrav i den pågældende periode
ii)
antallet af individuelle risici, som er forsikret i hvert risikoår i den valgte observationsperiode
iii)
den samlede sum, der er udbetalt eller skal udbetales til dækning af forsikringskrav vedrørende den pågældende periode
iv)
den samlede forsikringssum for hvert risikoår i den valgte observationsperiode
b)
indeholder en så detaljeret opdeling af de foreliggende statistiske data, som det aktuarmæssigt er formålstjenligt
c)
under ingen omstændigheder indbefatter tillæg for uforudsete udgifter, indtægter af reserver, administrations- eller handelsomkostninger eller skatter, afgifter eller afgiftslignende bidrag og hverken indeholder indtægter af investeringer eller forventet overskud.
2. Fritagelsen efter artikel 2, finder anvendelse på betingelse af, at datasamlingerne, tabellerne eller undersøgelsesresultaterne
a)
ikke åbner mulighed for at identificere, hvilke forsikringsvirksomheder eller forsikringstagere der er tale om
b)
ved opstillingen og udsendelsen indeholder angivelse af, at de er uforbindende
c)
ikke på nogen måde angiver bruttopræmiernes størrelse
d)
på rimelige, overkommelige og ikke-diskriminerende vilkår gøres tilgængelige for enhver forsikringsvirksomhed, der anmoder om et eksemplar, herunder også forsikringsvirksomheder, der ikke er aktive på det geografiske marked eller det produktmarked, som disse datasamlinger, tabeller eller undersøgelsesresultater angår
e)
på rimelige, overkommelige og ikke-diskriminerende vilkår gøres tilgængelige for forbruger- eller kundeorganisationer, der med henvisning til et begrundet hensyn anmoder specifikt og præcist om adgang til dem, medmindre et afslag på udlevering er objektivt begrundet ud fra hensynet til den offentlige sikkerhed.
Artikel 4
Aftaler udelukket fra fritagelsen
Fritagelsen efter artikel 2 gælder ikke, hvis de deltagende virksomheder indbyrdes forpligter sig til eller pålægger andre virksomheder ikke at benytte andre datasamlinger eller tabeller end dem, der er omhandlet i artikel 2, litra a), eller ikke at fravige resultaterne af de i artikel 2, litra b), omhandlede undersøgelser.
KAPITEL III
FÆLLES DÆKNING AF VISSE RISIKOTYPER
Artikel 5
Fritagelse
I medfør af traktatens artikel 101, stk. 3, og på de i denne forordning fastsatte betingelser finder traktatens artikel 101, stk. 1, ikke anvendelse på aftaler mellem to eller flere virksomheder i forsikringssektoren om oprettelse og drift af pooler af forsikringsvirksomheder eller af forsikrings- og genforsikringsvirksomheder til fælles dækning af en bestemt risikotype i form af co-assurance eller co-reassurance.
Artikel 6
Fritagelsens anvendelse og markedsandelstærskler
1. For co-assurance- eller co-reassurancepooler, der udelukkende oprettes til dækning af nye risici, gælder fritagelsen efter artikel 5 i tre år fra det tidspunkt, hvor poolen første gang blev oprettet, uanset dens markedsandel.
2. For co-assurance- eller co-reassurancepooler, der ikke falder ind under stk. 1, gælder fritagelsen efter artikel 5, så længe denne forordning er i kraft, på betingelse af, at den markedsandel, som alle de deltagende virksomheder har tilsammen inden for og uden for poolen, ikke overstiger:
a)
20 % af noget relevant marked for co-assurancepoolers vedkommende
b)
25 % af noget relevant marked for co-reassurancepoolers vedkommende.
3. Ved beregningen af en deltagende virksomheds markedsandel på det relevante marked skal der tages hensyn til:
a)
den deltagende virksomheds markedsandel inden for den pågældende pool
b)
den deltagende virksomheds markedsandel inden for en anden pool, som den deltager i, på samme relevante marked som den pågældende pool, og
c)
den deltagende virksomheds markedsandel på samme relevante marked som den pågældende pool, men uden deltagelse i nogen pool.
4. Ved anvendelsen af de i stk. 2 fastsatte markedsandelstærskler gælder følgende:
a)
markedsandelen beregnes på grundlag af bruttopræmieindtægterne; foreligger der ingen data om bruttopræmieindtægterne, kan skøn opstillet på basis af andre pålidelige markedsoplysninger, herunder forsikringsdækning eller forsikringsværdi, benyttes til at beregne den pågældende forsikringsvirksomheds markedsandel
b)
markedsandelen beregnes på grundlag af oplysninger vedrørende det foregående kalenderår.
5. Såfremt den i stk. 2, litra a), fastsatte markedsandel ikke i begyndelsen overstiger 20 %, men derefter stiger til over dette niveau uden dog at overstige 25 %, finder fritagelsen efter artikel 5 fortsat anvendelse i to på hinanden følgende kalenderår efter det år, hvor 20 %-grænsen første gang blev overskredet.
6. Såfremt den i stk. 2, litra a), fastsatte markedsandel ikke i begyndelsen overstiger 20 %, men derefter stiger til over 25 %, finder fritagelsen efter artikel 5 fortsat anvendelse i et kalenderår efter det år, hvor 25 %-grænsen første gang blev overskredet.
7. Stk. 5 og 6 kan ikke kombineres, så en periode på to kalenderår overskrides.
8. Såfremt den i stk. 2, litra b), fastsatte markedsandel ikke i begyndelsen overstiger 25 %, men derefter stiger til over dette niveau uden dog at overstige 30 %, finder fritagelsen efter artikel 5 fortsat anvendelse i to på hinanden følgende kalenderår efter det år, hvor 25 %-grænsen første gang blev overskredet.
9. Såfremt den i stk. 2, litra b), fastsatte markedsandel ikke i begyndelsen overstiger 25 %, men derefter stiger til over 30 %, finder fritagelsen efter artikel 5 fortsat anvendelse i et kalenderår efter det år, hvor 30 %-grænsen første gang blev overskredet.
10. Stk. 8 og 9 kan ikke kombineres, så en periode på to kalenderår overskrides.
Artikel 7
Betingelser for fritagelse
Fritagelsen efter artikel 5 finder anvendelse på betingelse af,
a)
at hver deltagende virksomhed har mulighed for med et rimeligt opsigelsesvarsel at trække sig ud af poolen uden derved at pådrage sig sanktioner
b)
at poolens regler ikke forpligter nogen af poolens deltagende virksomheder til at forsikre eller genforsikre gennem poolen og ikke, hverken helt eller delvis, pålægger nogen af de virksomheder, der deltager i poolen begrænsninger med hensyn til at forsikre eller genforsikre nogen risiko af den af poolen dækkede type uden for poolen
c)
at poolens regler ikke indskrænker poolens eller de deltagende virksomheders aktiviteter til kun at omfatte forsikring eller genforsikring af risici i en bestemt geografisk del af EU
d)
at aftalen ikke begrænser produktion eller salg
e)
at aftalen ikke indebærer markeds- eller kundedeling
f)
at medlemmerne af en co-reassurancepool ikke aftaler de bruttopræmier, de anvender for direkte forsikring.
KAPITEL IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 8
Overgangsperiode
I perioden fra 1. april 2010 til 30. september 2010 finder forbuddet i traktatens artikel 101, stk. 1, ikke anvendelse på aftaler, som allerede var i kraft den 31. marts 2010, og som ikke opfylder betingelserne for fritagelse efter denne forordning, men opfylder betingelserne for fritagelse efter forordning (EF) nr. 358/2003.
Artikel 9
Gyldighedsperiode
Denne forordning træder i kraft den 1. april 2010.
Den udløber den 31. marts 2017.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. marts 2010.
32010R0267
L 083/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
24.03.2010.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 267/2010
od 24. ožujka 2010.
o primjeni članka 101. stavka 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, na određene kategorije sporazuma, odluka i usklađenih djelovanja u sektoru osiguranja
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EEZ) br. 1534/91 od 31. svibnja 1991. o primjeni članka 85. stavka 3. Ugovora na određene kategorije sporazuma, odluka i usklađenih djelovanja u sektoru osiguranja (1), a posebno njezin članak 1., stavak 1., točke (a), (b), (c) i (e),
nakon objave nacrta ove Uredbe,
nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom za pitanja ograničavajućih djelovanja i vladajućih položaja,
budući da:
(1)
Uredba (EEZ) broj 1534/91 ovlašćuje Komisiju primijeniti putem uredbe članak 101. stavak 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (2), na određene kategorije sporazuma, odluka i usklađenih djelovanja u sektoru osiguranja, koji za cilj imaju suradnju u smislu:
-
donošenja zajedničkih tarifa premije za rizik, temeljenih na skupno utvrđenoj statistici ili broju zahtjeva za naknadu štete,
-
donošenja zajedničkih standardnih uvjeta polica osiguranja,
-
zajedničkog pokrića određenih vrsta rizika,
-
podmirivanja zahtjeva za naknadu štete,
-
testiranja i prihvaćanja sigurnosnih uređaja,
-
registara i podataka o povećanim rizicima.
(2)
Prema Uredbi Vijeća (EEZ) broj 1534/91 Komisija je donijela Uredbu (EZ) br. 358/2003 od 27. veljače 2003. o primjeni članka 81. stavka 3. Ugovora na određene kategorije sporazuma, odluka i usklađenih djelovanja u sektoru osiguranja (3). Uredba br. 358/2003 prestaje važiti 31. ožujka 2010.
(3)
Uredba (EZ) br. 358/2003 ne dodjeljuje izuzeće sporazumima koji se tiču podmirivanja štete na temelju zahtjeva za naknadu štete te registara i podataka o povećanim rizicima. Komisija je smatrala da nema dovoljno iskustva u rješavanju pojedinačnih slučajeva, a da bi iskoristila prava koja su joj dana Uredbom Vijeća (EEZ) br. 1534/91 u tim područjima. Situacija se nije izmijenila. Nadalje, iako je Uredba br. 358/2003 dodijelila izuzeće za donošenje standardnih uvjeta polica osiguranja, te za testiranje i prihvat sigurnosnih uređaja, ova Uredba to ne bi trebala činiti s obzirom da je ispitivanje koje je Komisija provela vezano uz djelovanje Uredbe br. 358/2003 ukazalo na to da više nema potrebe uključivati takve sporazume u sektorsku uredbu o skupnom izuzeću. Imajući na umu da te dvije kategorije sporazuma nisu specifične za sektor osiguranja te da, kako je pokazalo ispitivanje, mogu izazvati određene sumnje u smislu tržišnog natjecanja, primjerenije je da podliježu samoprocjeni poduzetnika.
(4)
Slijedom javne rasprave pokrenute 17. travnja 2008. Komisija je 24. ožujka 2009. usvojila Izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o djelovanju Uredbe (EZ) br. 358/2003 (Izvješće) (4). U Izvješću i popratnom radnom dokumentu predložene su preliminarne izmjene Uredbe br. 358/2003. Komisija je 2. lipnja 2009. održala javni sastanak o nalazima i prijedlozima iz Izvješća i radnog dokumenta sa zainteresiranim stranama, uključujući predstavnike sektora osiguranja, organizacija potrošača i nacionalnih tijela za tržišno natjecanje.
(5)
Ova bi Uredba trebala osigurati djelotvornu zaštitu tržišnog natjecanja uz istodobno osiguranje koristi za potrošače i pružanje primjerene pravne sigurnosti poduzetnicima. U ostvarivanju ovih ciljeva treba voditi računa o iskustvu Komisije u ovom području, kao i o rezultatima savjetovanja koji su doveli do donošenja ove Uredbe.
(6)
Uredba (EEZ) br. 1534/91 nalaže da uredba Komisije o izuzeću utvrdi kategorije sporazuma, odluka i usklađenih djelovanja na koje se primjenjuje, zatim da odredi ograničenja odnosno odredbe koje se smiju odnosno ne smiju pojavljivati u sporazumima, te da utvrdi koje odredbe sporazumi, odluke i usklađena djelovanja moraju sadržavati, odnosno da odredi druge uvjete koji moraju biti ispunjeni.
(7)
Primjereno je ipak zadržati pristup uspostavljen u Uredbi (EZ) br. 358/2003 kojim se naglasak stavlja na utvrđivanje kategorija sporazuma koji su izuzeti do određene razine tržišnog udjela kao i na određivanje ograničenja odnosno odredbi koje takvi sporazumi ne smiju sadržavati.
(8)
Pogodnost skupnog izuzeća utvrđenu u ovoj Uredbi trebalo bi ograničiti na one sporazume, za koje se s dostatnom sigurnošću može pretpostaviti da ispunjavaju uvjete iz članka 101. stavka 3. Ugovora. Za primjenu članka 101. stavka 3. Ugovora putem uredbe, nije potrebno definirati sporazume koji mogu biti obuhvaćeni člankom 101. stavkom 1. Ugovora. Istodobno, ne postoji pretpostavka niti da su sporazumi, koji ne ostvaruju pogodnost ove Uredbe, obuhvaćeni člankom 101. stavkom 1. Ugovora, niti da oni ne ispunjavaju uvjete iz članka 101. stavka 3. Ugovora. Pri pojedinačnoj ocjeni sporazuma prema članku 101.stavku 1. Ugovora potrebno je uzeti u obzir više čimbenika, a prije svega strukturu mjerodavnog tržišta.
(9)
Suradnja između osiguravatelja ili unutar udruženja osiguravatelja pri prikupljanju informacija (koje mogu uključivati i statističke izračune) što omogućuje izračunavanje prosječnog troška pokrića određenog rizika u prošlosti ili, u slučaju životnog osiguranja, tablica stopa smrtnosti odnosno učestalosti bolesti, nesreća i invaliditeta, omogućuje poboljšanje znanja o rizicima i omogućuje stupnjevanje rizika za pojedinačna društva. Ovo, s druge strane, može omogućiti ulazak na tržište i tako biti na dobrobit potrošačima. Isto vrijedi i za zajedničke studije o vjerojatnom učinku izvanjskih okolnosti koje mogu utjecati na učestalost ili razmjer zahtjeva za naknadu štete, odnosno na prinos od različitih vrsta ulaganja. Međutim, neophodno je osigurati da takva suradnja bude izuzeta samo do mjere koja je nužna da bi se ti ciljevi postigli. Stoga je primjereno propisati da se posebno sporazumi o bruto premijama ne izuzimaju. Uistinu, bruto premije mogu biti niže od iznosa na koje upućuju rezultati predmetnih obračuna, tablica odnosno studija, s obzirom da osiguravatelji mogu prihode od investicija koristiti kako bi smanjili premije. Štoviše, predmetni obračuni, tablice odnosno studije, trebali bi biti neobvezujući i služiti samo kao referenca. Razmjena informacija koje nisu nužne za ostvarenje ciljeva navedenih u ovoj uvodnoj izjavi ne bi trebala biti obuhvaćena ovom Uredbom.
(10)
Povrh toga, što su uže kategorije u koje su grupirane statistike o trošku pokrića određenog rizika u prošlosti, to je veći manevarski prostor koji osiguravatelji imaju za razlikovanje bruto premija prilikom njihovog izračuna. Stoga je primjereno izuzeti zajedničke obračune prošlog troška rizika uz uvjet da raspoložive statistike sadrže onoliko detalja i razlika koliko je to aktuarski prikladno.
(11)
Nadalje, pristup takvim obračunima, tablicama i studijama, neophodan je kako osiguravateljima aktivnima na predmetnom zemljopisnom tržištu odnosno tržištu proizvoda, tako i onima koji razmatraju ulazak na to tržište. Jednako tako, pristup rezultatima takvih obračuna, tablica i studija, može biti od vrijednosti za potrošačke udruge ili organizacije korisnika. Osiguravatelji koji još nisu aktivni na predmetnom tržištu, kao i potrošačke i korisničke organizacije, moraju imati pristup rezultatima takvih obračuna, tablica i studija, po uvjetima koji su, u usporedbi s osiguravateljima koji su već prisutni na tom tržištu, razumni i nediskriminirajući. Takvi uvjeti mogu, primjerice, uključivati obvezu osiguravatelja, koji još nije prisutan na tržištu, da, u slučaju da jednom uđe na tržište, daje statističke podatke o zahtjevima za naknadu štete, te također mogu uključivati članstvo u udruženju osiguravatelja odgovornom za izradu obračuna. Iznimka od obveze davanja pristupa za potrošačke udruge i organizacije korisnika moguća je zbog javne sigurnosti, primjerice ako se informacije odnose na sigurnosne sustave nuklearnih elektrana ili slabosti sustava za sprječavanje poplava.
(12)
Pouzdanost zajedničkih obračuna, tablica i studija, biva veća s povećanjem količine statistike na kojoj se temelje. Osiguravatelji s visokim tržišnim udjelima mogu unutar kuće proizvesti statistiku dostatnu za pouzdane obračune, no oni s malim tržišnim udjelima to neće moći, a poduzetnici koji su novi na tržištu još i manje. Uključivanje podataka od svih osiguravatelja na tržištu, uključujući i velike, u takve obračune, tablice i studije, načelno promiče tržišno natjecanje pomažući manjim osiguravateljima te olakšava ulazak na tržište. S obzirom na ovu specifičnost sektora osiguranja, nije primjereno da bilo koje izuzeće za takve zajedničke obračune, tablice i studije podliježe pragovima tržišnog udjela.
(13)
Grupe suosiguravatelja ili sureosiguravatelja mogu, u određenim ograničenim okolnostima, biti nužni kako bi sudjelujućim poduzetnicima pružili mogućnost davanja osiguranja odnosno reosiguranja za rizike za koje bi u odsutnosti grupe mogli ponuditi samo nedostatno pokriće. Takve grupe općenito ne izazivaju sumnje u pogledu ograničavanja tržišnog natjecanja u skladu s člankom 101. stavkom 1. te nisu prema njemu zabranjeni.
(14)
Grupe suosiguravatelja ili sureosiguravatelja mogu osiguravateljima i reosiguravateljima omogućiti pružanje usluga osiguranja odnosno reosiguranja rizika čak i ako udruživanje prelazi ono što je neophodno kako bi se osiguralo pokriće takvog rizika. Međutim, takve grupe mogu uključivati i ograničavanja tržišnog natjecanja, kao što su standardizacija uvjeta polica osiguranja pa čak i iznosa pokrića i premija. Stoga je primjereno utvrditi okolnosti u kojima takve grupe mogu ostvariti izuzeće.
(15)
Za izvorno nove rizike nije moguće unaprijed znati koliki je upisni kapacitet potreban za pokriće rizika, kao niti bi li dvije ili više takvih grupa mogle istodobno postojati s ciljem pružanja te posebne vrste osiguranja. Udruživanje radi suosiguranja odnosno sureosiguranja takvih novih rizika može stoga biti izuzeto na ograničeno vremensko razdoblje bez praga tržišnog udjela. Tri godine trebale bi biti primjereno razdoblje za stvaranje dostatne količine povijesnih podataka o zahtjevima za naknadu štete, a radi ocjene neophodnosti udruživanja.
(16)
Rizici koji prije nisu postojali trebaju se smatrati novim rizicima. Ipak, u iznimnim se okolnostima rizik može smatrati novim ako objektivna analiza ukazuje na to da se priroda rizika toliko značajno izmijenila da nije moguće unaprijed znati koliki je upisni kapacitet potreban za pokriće takvog rizika.
(17)
Za rizike koji nisu novi grupe suosiguravatelja i sureosiguravatelja, koje uključuju ograničavanje tržišnog natjecanja, mogu također u određenim ograničenim okolnostima sadržavati i pogodnosti koje opravdavaju izuzeće prema članku 101. stavku 3. Ugovora, čak i kad bi se mogle zamijeniti dvama ili većim brojem konkurentskih osiguravajućih društava. One, primjerice, mogu sudjelujućim poduzetnicima omogućiti stjecanje potrebnog iskustva u sektoru određenog osiguranja, kao i troškovne uštede ili smanjenje premija putem zajedničkog reosiguranja po povlaštenim uvjetima. Međutim, svako izuzeće treba biti ograničeno na sporazume koji uključenim poduzetnicima ne omogućuju uklanjanje tržišnog natjecanja u odnosu na znatni dio predmetnih proizvoda. Potrošači mogu osjetiti stvarnu korist od udruživanja poduzetnika samo ako postoji dostatno tržišno natjecanje na mjerodavnim tržištima na kojima grupe djeluju. Ovaj se uvjet treba smatrati ispunjenim onda kada tržišni udjel grupe ostaje ispod određenog praga te se može smatrati da podliježe stvarnom ili potencijalnom tržišnom natjecanju s poduzetnicima koji ne sudjeluju u grupi.
(18)
Ova Uredba stoga treba dodijeliti izuzeće svakoj takvoj grupi suosiguravatelja i sureosiguravatelja koja postoji više od tri godine, odnosno koja nije stvorena s ciljem pokrića novog rizika, uz uvjet da zbrojeni tržišni udjel sudjelujućih poduzetnika ne premašuje određene pragove. Prag za grupe suosiguravatelja treba biti niži jer te grupe mogu uključivati jednoobrazne uvjete polica osiguranja i bruto premije. Za ocjenu ispunjava li grupa uvjet tržišnog udjela, ukupni tržišni udjel sudjelujućih poduzetnika treba biti zbrojen. Tržišni udjel svakog sudjelujućeg poduzetnika temelji se na ukupnom prihodu od bruto premija tog poduzetnika kako unutar tako i izvan grupe na istom mjerodavnom tržištu. Ova se izuzeća, međutim, primjenjuju samo ako predmetna grupa zadovoljava daljnje uvjete utvrđene u ovoj Uredbi, koji su usmjereni na održavanje ograničenja tržišnog natjecanja među sudjelujućim poduzetnicima na najmanjoj razini. U takvim je slučajevima potrebna pojedinačna analiza kako bi se utvrdilo jesu li ispunjeni uvjeti utvrđeni ovom Uredbom.
(19)
Razdoblje važenja ove Uredbe trebalo bi utvrditi na sedam godina kako bi se omogućilo zaključivanje sporazuma, od kojih neki mogu uključivati značajne odluke o ulaganjima.
(20)
Komisija može povući pogodnost ove Uredbe u skladu s člankom 29. stavkom 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2003. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju utvrđenih u člancima 81. i 82. Ugovora (5), ako u pojedinom slučaju utvrdi da sporazum, na koji se primjenjuju izuzeća predviđena u ovoj Uredbi, ipak proizvodi učinke koji nisu usklađeni s člankom 101. stavkom 3. Ugovora.
(21)
Tijelo države članice nadležno za zaštitu tržišnog natjecanja može povući pogodnost ove Uredbe u skladu s člankom 29. stavkom 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 u odnosu na državno područje države članice ili neki njegov dio ako u pojedinom slučaju sporazum, na koji se primjenjuju izuzeća predviđena u ovoj Uredbi, ipak proizvodi učinke koji nisu usklađeni s člankom 101. stavkom 3. Ugovora na državnom području te države članice ili nekom njegovom dijelu te ako takvo područje ima sva obilježja zasebnog zemljopisnog tržišta.
(22)
Prilikom utvrđivanja treba li pogodnost ove Uredbe biti povučena u skladu s člankom 29. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003, od posebne su važnosti protutržišni učinci koji mogu proizaći iz postojanja veza grupe suosiguravatelja ili sureosiguravatelja i/ili njezinih sudjelujućih poduzetnika s drugim grupama i/ili njihovim sudjelujućim poduzetnicima na istom mjerodavnom tržištu,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
DEFINICIJE
Članak 1.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„sporazum” znači sporazum, odluka udruženja poduzetnika ili usklađeno djelovanje;
2.
„sudjelujući poduzetnici” znači poduzetnici koji su stranke sporazuma i njihove odnosne povezane poduzetnike;
3.
„povezani poduzetnici” znači:
(a)
poduzetnici u kojima je stranka sporazuma, izravno ili neizravno:
i.
ovlaštena iskoristiti više od polovine glasačkih prava,
ii.
ovlaštena imenovati više od polovine članova nadzornoga odbora, upravnoga odbora ili tijela koja zakonito zastupaju tog poduzetnika, ili
iii.
je ovlaštena voditi poslove toga poduzetnika;
(b)
poduzetnici koji izravno ili neizravno imaju, nad strankom sporazuma, prava ili ovlaštenja navedena pod točkom (a);
(c)
poduzetnici u kojima poduzetnik naveden pod točkom (b) ima izravno ili neizravno prava ili ovlaštenja navedena pod točkom (a);
(d)
poduzetnici u kojima stranka sporazuma zajedno s jednim ili više poduzetnika navedenih pod točkama (a), (b) ili (c), odnosno u kojima dva ili više tih poduzetnika zajednički imaju prava ili ovlaštenja navedena pod točkom (a);
(e)
poduzetnici u kojima prava ili ovlaštenja navedena pod točkom (a) zajednički drže:
i.
stranke sporazuma li njihovi odnosni povezani poduzetnici navedeni u točkama od (a) do (d); ili
ii.
jedna ili više stranaka sporazuma odnosno jedan ili više njihovih povezanih poduzetnika navedenih u točkama od (a) do (d) i jedna ili više trećih strana;
4.
„grupe suosiguravatelja” znači grupe koje su osiguravatelji uspostavili izravno ili preko brokera odnosno ovlaštenih zastupnika i koje, s iznimkom ad-hoc sporazuma o suosiguranju na tržištu upisa, pri čemu određeni dio predmetnog rizika pokriva vodeći osiguravatelj, a preostali dio rizika pokrivaju daljnji osiguravatelji koji su pozvani pokriti taj ostatak, koje:
(a)
su suglasne u ime i za račun svih sudionika sklopiti ugovore o osiguranju za određene kategorije rizika; odnosno
(b)
povjeravaju sklapanje i upravljanje osiguranjem određene kategorije rizika u njihovo ime i za njihov račun jednom od osiguravatelja, zajedničkom brokeru odnosno zajedničkom tijelu osnovanom u tu svrhu;
5.
„grupe sureosiguravatelja” znači grupe koje su osiguravatelji uspostavili izravno ili preko brokera odnosno ovlaštenih zastupnika, po mogućnosti uz pomoć jednog ili više reosiguravatelja, s iznimkom ad-hoc sporazuma o sureosiguranju na tržištu upisa, pri čemu određeni dio predmetnog rizika pokriva vodeći osiguravatelj, a preostali dio rizika pokrivaju daljnji osiguravatelji koji su tada pozvani pokriti taj ostatak kako bi:
(a)
međusobno reosigurali sve ili dio svojih obveza u odnosu na određenu kategoriju rizika;
(b)
povremeno u ime i za račun svih sudionika prihvatili reosiguranje iste kategorije rizika;
6.
„novi rizici” znači:
(a)
rizici koji prije nisu postojali i čije pokriće osiguranja iziskuje razvoj potpuno novog proizvoda osiguranja, ne uključujući proširenje, poboljšanje ili zamjenu postojećeg proizvoda osiguranja; ili
(b)
u iznimnim slučajevima, rizici čija se priroda, na temelju objektivne analize, toliko značajno izmijenila da nije moguće unaprijed znati koliki je upisni kapacitet potreban za pokriće takvog rizika;
7.
„bruto premija” znači cijena koja se zaračunava kupcu police osiguranja.
POGLAVLJE II.
ZAJEDNIČKI OBRAČUNI, TABLICE I STUDIJE
Članak 2.
Izuzeće
Sukladno članku 101. stavku 3. Ugovora i podložno odredbama ove Uredbe, članak 101. stavak 1. Ugovora ne primjenjuje se na sporazume koje su zaključila dva ili više poduzetnika u sektoru osiguranja u pogledu:
(a)
zajedničkog obračunavanja i distribucije podataka potrebnih radi:
i.
izračuna prosječnog troška pokrića određenog rizika u prošlosti (dalje u tekstu: „obračuni”);
ii.
sastavljanja tablica smrtnosti i tablica koje prikazuju učestalost bolesti, nesreća i invaliditeta u vezi s osiguranjem koje uključuje element kapitalizacije (dalje u tekstu: „tablice”);
(b)
zajedničkog provođenja studija o vjerojatnom učinku općih, u odnosu na zainteresirane poduzetnike, vanjskih okolnosti, bilo na učestalost odnosno razmjere budućih zahtjeva za naknadu štete za dani rizik odnosno kategorije rizika, ili na profitabilnost različitih vrsta ulaganja (dalje u tekstu: „studije”), kao i širenja rezultata takvih studija.
Članak 3.
Uvjeti za izuzeće
1. Izuzeće iz članka 2. stavka (a) primjenjuje se uz uvjet da obračuni odnosno tablice:
(a)
temelje se na skupu podataka, raspršenih kroz niz godina rizika izabranih za promatrano razdoblje, koji su vezani uz iste ili usporedive rizike u broju dostatnom da bi činio osnovu koja je statistički obradiva i koja će, među ostalima, dovesti do i do sljedećih iznosa:
i.
broja zahtjeva za naknadu štete tijekom navedenog razdoblja;
ii.
broja pojedinačnih rizika osiguranih u svakoj godini rizika odabranog promatranog razdoblja;
iii.
ukupno plaćenih iznosa odnosno obveza u odnosu na zahtjeve za naknadu štete nastale tijekom navedenog razdoblja;
iv.
ukupnog iznosa kapitala osiguranog za svaku godinu rizika tijekom odabranog promatranog razdoblja;
(b)
uključuju razdjel raspoložive statistike, s onoliko detalja koliko je to aktuarski prikladno;
(c)
ni na koji način ne uključuju elemente potencijalnih obveza, dohotka koji proizlazi iz pričuva, upravnih ili komercijalnih troškova odnosno fiskalnih ili parafiskalnih doprinosa, te da u obzir ne uzimaju niti prihode od ulaganja niti očekivanu dobit.
2. Izuzeća iz članka 2. primjenjuju se pod uvjetom da obračuni, tablice odnosno rezultati studija:
(a)
ne imenuju predmetne osiguravatelje odnosno bilo koju osiguranu stranku;
(b)
kod obračunavanja i distribucije sadrže izjavu da su neobvezujući;
(c)
ne sadrže ništa što bi upućivalo na razinu bruto premija;
(d)
pod razumnim, pristupačnim i nediskriminirajućim uvjetima raspoloživi su svakom osiguravatelju koji zatraži njihov primjerak, uključujući osiguravatelje koji nisu aktivni na zemljopisnom odnosno tržištu proizvoda na koje se ti obračuni, tablice odnosno rezultati studija odnose;
(e)
osim ako je neobjavljivanje objektivno opravdano razlozima javne sigurnosti, raspoloživi su pod razumnim, pristupačnim i nediskriminirajućim uvjetima potrošačkim udrugama ili organizacijama korisnika koje podnesu specifičan, precizan i uredno obrazložen zahtjev za pristup.
Članak 4.
Sporazumi koji nisu obuhvaćeni izuzećem
Izuzeća iz članka 2. ne primjenjuju se ako sudjelujući poduzetnici međusobno preuzmu obveze, odnosno obvežu druge poduzetnike, na nekorištenje obračuna odnosno tablica koje se razlikuju od onih iz članka 2. točke (a), ili na neodstupanje od rezultata studija iz članka 2. točke (b).
POGLAVLJE III.
ZAJEDNIČKO POKRIĆE ODREĐENIH VRSTA RIZIKA
Članak 5.
Izuzeće
Prema članku 101. stavku 3. Ugovora i podložno odredbama ove Uredbe, članak 101. stavak 1. Ugovora ne primjenjuje se na sporazume koje su dva ili više poduzetnika zaključili u sektoru osiguranja u pogledu uspostave i djelovanja grupe osiguravatelja odnosno osiguravatelja i reosiguravatelja radi zajedničkog pokrića određene kategorije rizika u obliku suosiguranja ili sureosiguranja.
Članak 6.
Primjena izuzeća i pragova tržišnog udjela
1. U pogledu grupa suosiguravatelja ili sureosiguravatelja koje su stvorene isključivo kako bi pokrivale nove rizike, izuzeće iz članka 5. primjenjuje se na razdoblje od tri godine od datuma osnivanja grupe, bez obzira na njezin tržišni udjel.
2. U pogledu grupa suosiguravatelja ili sureosiguravatelja koje nisu obuhvaćene stavkom 1., izuzeće iz članka 5. primjenjuje se dokle god je ova Uredba na snazi, uz uvjet da zbrojeni tržišni udjel sudjelujućih poduzetnika ne prelazi:
(a)
20 % mjerodavnog tržišta, u slučaju grupa suosiguranja;
(b)
25 % mjerodavnog tržišta, u slučaju grupa sureosiguranja.
3. Prilikom izračuna tržišnog udjela sudjelujućih poduzetnika na mjerodavnom tržištu, u obzir se uzima:
(a)
tržišni udjel sudjelujućeg poduzetnika unutar predmetne grupe;
(b)
tržišni udjel sudjelujućeg poduzetnika unutar druge grupe na istom mjerodavnom tržištu kao i predmetna grupa koje je sudjelujući poduzetnik član; i
(c)
tržišni udjel sudjelujućeg poduzetnika na istom mjerodavnom tržištu kao i predmetna grupa, izvan bilo kakve grupe.
4. Radi primjene pragova tržišnog udjela iz stavka 2. primjenjuju se sljedeća pravila:
(a)
tržišni udjel izračunava se na temelju prihoda od bruto premije; ako podaci o prihodu od bruto premija nisu raspoloživi, u svrhu utvrđivanja tržišnog udjela predmetnog poduzetnika mogu se koristiti procjene temeljene na drugim pouzdanim tržišnim podacima, uključujući dano pokriće osiguranja odnosno osiguranu vrijednost rizika;
(b)
tržišni udjel izračunava se na temelju podataka koji se odnose na prethodnu kalendarsku godinu.
5. Ako tržišni udjel iz stavka 2. točke (a) prvotno ne iznosi više od 20 % i naknadno naraste iznad te razine, ali ne premašuje 25 %, izuzeće iz članka 5. nastavlja se primjenjivati na razdoblje od dvije uzastopne kalendarske godine nakon godine u kojoj je prvi put prijeđen prag od 20 %.
6. Ako tržišni udjel iz stavka 2. točke (a) prvotno ne iznosi više od 20 %, ali naknadno naraste iznad 25 %, izuzeće iz članka 5. nastavlja se primjenjivati na razdoblje od jedne kalendarske godine nakon godine u kojoj je prvi put prijeđen prag od 25 %.
7. Pogodnost iz stavaka 5. i 6. ne smije se zbrajati tako da prelazi razdoblje od dvije kalendarske godine.
8. Ako tržišni udjel iz stavka 2. točke (b) prvotno ne iznosi više od 25 % i naknadno naraste iznad te razine, ali ne premašuje 30 %, izuzeće iz članka 5. nastavlja se primjenjivati na razdoblje od dvije uzastopne kalendarske godine nakon godine u kojoj je prvi put prijeđen prag od 25 %.
9. Ako tržišni udjel iz stavka 2. točke (b) prvotno ne iznosi više od 25 %, ali naknadno naraste iznad 30 %, izuzeće iz članka 5. nastavlja se primjenjivati na razdoblje od jedne kalendarske godine nakon godine u kojoj je prvi put prijeđen prag od 30 %.
10. Pogodnost iz stavaka 8. i 9. ne smije se zbrajati tako da prelazi razdoblje od dvije kalendarske godine.
Članak 7.
Uvjeti za izuzeće
Izuzeće iz članka 5. primjenjuje se uz uvjet da:
(a)
svaki sudjelujući poduzetnik ima, uz razumno razdoblje najave, pravo povući se iz grupe bez snošenja sankcija;
(b)
pravila grupe ne obvezuju bilo kojeg sudjelujućeg poduzetnika da osigura odnosno reosigura putem grupe, niti sprječavaju bilo kojeg sudjelujućeg poduzetnika da osigura odnosno reosigura izvan grupe, u cijelosti ili djelomično, bilo koju vrstu rizika koju pokriva grupa;
(c)
pravila grupe ne ograničavaju djelovanje grupe odnosno njenih sudjelujućih poduzetnika u smislu osiguranja odnosno reosiguranja rizika koji se nalaze u nekom određenom zemljopisnom dijelu Unije;
(d)
sporazum ne ograničava opseg proizvodnje odnosno prihode od prodaje;
(e)
sporazumom se ne dijele tržišta odnosno korisnici; i
(f)
sudjelujući poduzetnici u grupi sureosiguravatelja ne dogovaraju se o bruto premijama koje zaračunavaju za izravno osiguranje.
POGLAVLJE IV.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 8.
Prijelazno razdoblje
Zabrana utvrđena u članku 101. stavku 1. Ugovora ne primjenjuje se tijekom razdoblja od 1. travnja 2010. do 30. rujna 2010. u odnosu na sporazume koji su već na snazi 31.ožujka 2010., a koji ne ispunjavaju uvjete za izuzeće iz ove Uredbe, ali ispunjavaju uvjete za izuzeće iz Uredbe (EZ) br. 358/2003.
Članak 9.
Razdoblje važenja
Ova Uredba stupa na snagu 1. travnja 2010.
Prestaje važiti 31. ožujka 2017.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 24. ožujka 2010.