RÅDETS DIREKTIV 2010/23/EU
af 16. marts 2010
om ændring af direktiv 2006/112/EF om det fælles merværdiafgiftssystem for så vidt angår en fakultativ og midlertidig anvendelse af ordningen for omvendt betalingspligt ved levering af bestemte tjenesteydelser, som kan være udsat for svig
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 113,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
efter en særlig lovgivningsprocedure, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets direktiv 2006/112/EF (3) fastsætter, at momsen påhviler den afgiftspligtige person, som foretager transaktioner, der involverer en afgiftspligtig levering af varer eller tjenesteydelser. I forbindelse med grænseoverskridende transaktioner og for bestemte indenlandske sektorer, der er forbundet med høj risiko, såsom bygge- og anlægssektoren eller affaldssektoren, påtænkes det imidlertid at overføre momspligten til den person, der modtager leveringen.
(2)
Da momssvig er meget alvorligt, bør medlemsstaterne have mulighed for at anvende en ordning midlertidigt, hvorved momspligten overføres til den person, hvortil kvoter til udledning af drivhusgasser, som defineret i artikel 3 i direktiv 2003/87/EF (4), og andre enheder, som kan benyttes med henblik på overholdelse af nævnte direktiv, overdrages.
(3)
Indførelsen af en sådan ordning, der er målrettet mod disse tjenesteydelser, som ud fra de seneste erfaringer er særligt udsatte for svig, men ikke anvendes generelt, bør ikke have en negativ indvirkning på de grundlæggende principper i momsordningen, såsom betaling i flere led.
(4)
Medlemsstaterne bør forelægge en evalueringsrapport om anvendelsen af ordningen for at gøre det muligt at foretage en vurdering af ordningens effektivitet.
(5)
For at der kan foretages en gennemskuelig vurdering af ordningens virkning på svigagtig adfærd, bør medlemsstaternes evalueringsrapporter baseres på forud fastsatte kriterier, som medlemsstaterne fastlægger. Sådanne evalueringer bør indeholde en klar vurdering af omfanget af svig før og efter anvendelsen af ordningen og af efterfølgende ændringer i tendenserne for svigagtig adfærd, herunder ved levering af andre tjenesteydelser. Rapporten bør også evaluere overholdelsesomkostningerne for de afgiftspligtige personer.
(6)
Enhver medlemsstat, der har konstateret en ændring i tendenserne for svigagtig adfærd på dens område i forbindelse med de tjenesteydelser, der er omhandlet i dette direktiv, bør indgive en rapport herom.
(7)
For at give alle medlemsstaterne mulighed for at anvende en sådan ordning er det nødvendigt at foretage en specifik ændring af direktiv 2006/112/EF.
(8)
Målet for dette direktiv, nemlig at sætte ind over for momssvig ved hjælp af en midlertidig foranstaltning, som afviger fra de eksisterende EU-regler, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går direktivet ikke videre end, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(9)
Direktiv 2006/112/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
I direktiv 2006/112/EF indsættes følgende artikel:
»Artikel 199a
1. Medlemsstaterne kan indtil den 30. juni 2015 og for en periode på mindst to år fastsætte, at den afgiftspligtige person er modtageren i følgende transaktioner:
a)
overdragelse af kvoter til udledning af drivhusgasser som defineret i artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet (5), som kan overdrages i henhold til artikel 12 i nævnte direktiv
b)
overdragelse af andre enheder, som driftsledere kan benytte med henblik på overholdelse af nævnte direktiv.
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om anvendelsen af den i stk. 1 omhandlede ordning i forbindelse med indførelsen af ordningen og forsyner Kommissionen med følgende oplysninger:
a)
en angivelse af anvendelsesområdet for den foranstaltning, der gennemfører ordningen, og en udførlig beskrivelse af de ledsagende foranstaltninger, herunder enhver indberetningsforpligtelse for afgiftspligtige personer og enhver kontrolforanstaltning
b)
evalueringskriterier, der gør det muligt at sammenligne svigagtig adfærd i forbindelse med de tjenesteydelser, der er anført i stk. 1, før og efter anvendelsen af ordningen, svigagtig adfærd i forbindelse med andre tjenesteydelser før og efter anvendelsen af ordningen samt enhver stigning i andre typer af svigagtig adfærd før og efter anvendelsen af ordningen
c)
begyndelsestidspunktet og den periode, som den foranstaltning, der gennemfører ordningen, skal gælde for.
3. De medlemsstater, der anvender den i stk. 1 omhandlede ordning, indgiver på grundlag af evalueringskriterierne i stk. 2, litra b), en rapport til Kommissionen senest den 30. juni 2014. Rapporten skal klart angive, hvilke oplysninger der skal behandles fortroligt, og hvilke oplysninger der kan offentliggøres.
Rapporten skal indeholde en udførlig vurdering af den samlede virkning og effektivitet af foranstaltningen, navnlig for så vidt angår:
a)
indvirkningen på svigagtig adfærd i forbindelse med levering af de tjenesteydelser, der er omfattet af foranstaltningen
b)
en eventuel ændring af den svigagtige adfærd til at omfatte varer eller andre tjenesteydelser
c)
overholdelsesomkostningerne for de afgiftspligtige personer som følge af foranstaltningen.
4. Enhver medlemsstat, der efter denne artikels ikrafttræden har konstateret en ændring i tendenserne for svigagtig adfærd på deres område i forbindelse med de i stk. 1 anførte tjenesteydelser, skal indgive en rapport herom til Kommissionen senest den 30. juni 2014.
Artikel 2
De medlemsstater, der vælger at anvende den i artikel 199a, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF omhandlede ordning, underretter Kommissionen om bestemmelserne i den foranstaltning, der gennemfører ordningen, når ordningen begynder.
Artikel 3
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 4
Direktivet anvendes indtil den 30. juni 2015.
Artikel 5
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Artikel 6
Dette direktiv offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. marts 2010.
32010L0023
L 072/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
16.03.2010.
DIREKTIVA VIJEĆA 2010/23/EU
od 16. ožujka 2010.
o izmjeni Direktive 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost u vezi s neobaveznom i privremenom primjenom mehanizma obrnutog zaduženja za pružanje određenih usluga koje su podložne prijevari
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 113.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
u skladu s posebnim zakonodavnim postupkom,
budući da:
(1)
Direktivom Vijeća 2006/112/EZ (3) pobliže je naznačeno da je svaki porezni obveznik koji obavlja transakcije koje uključuju oporezivu isporuku robe i usluga obvezan plaćati porez na dodanu vrijednost (PDV). Međutim, u slučaju prekograničnih transakcija i za određene visoko rizične domaće sektore, kao što su graditeljstvo ili otpad, predviđen je prijenos obveze plaćanja PDV-a na osobu kojoj su roba ili usluge isporučene.
(2)
S obzirom na ozbiljnost utaje PDV-a, državama je članicama potrebno omogućiti da privremeno primjenjuju mehanizme kojima se obveza plaćanja PDV-a prebacuje na osobu na koju su prenesena prava na emisiju stakleničkih plinova, kako je utvrđeno u članku 3. Direktive 2003/87/EZ (4), kao i druge jedinice koje se mogu koristiti radi usklađivanja s navedenom Direktivom.
(3)
Uvođenje takvog mehanizma koji bi se koristio za navedene usluge koje su, u skladu s nedavnim iskustvima, posebno podložne prevari, za razliku od njegove opće primjene, ne bi smjelo negativno utjecati na temeljna načela sustava PDV-a, kao što je obročno plaćanje PDV-a.
(4)
Države članice bi trebale izraditi izvješće o procjeni primjene mehanizma kako bi se omogućilo ocjenjivanje njegove učinkovitosti.
(5)
Kako bi se na transparentan način ocijenio učinak primjene mehanizma na neovlaštene aktivnosti, izvješća o procjeni koja sastavljaju države članice trebaju biti utemeljena na prethodno propisanim kriterijima koje su utvrdile države članice. Svakom takvom procjenom je potrebno jasno ocijeniti razinu prevare prije i nakon primjene mehanizma i sve pomake u trendovima neovlaštenih aktivnosti koji su njezina posljedica, uključujući isporuku ostalih usluga. U izvještaju je također potrebno ocijeniti troškove usklađivanja koje će snositi porezni obveznici.
(6)
Svaka država članica koja otkrije pomak u trendu prijevarnih aktivnosti na svom području u vezi s uslugama na temelju ove Direktive treba sastaviti izvješće s tim u vezi.
(7)
Kako bi se svim državama članicama omogućila primjena takvog mehanizma, potrebno je posebno izmijeniti Direktivu 2006/112/EZ.
(8)
S obzirom da države članice nisu u mogućnost u dovoljnoj mjeri postići ciljeve ove Direktive, a posebno riješiti problem prijevare u vezi PDV-a uporabom privremene mjere koja odstupa od postojećih pravila Unije, te je iste moguće lakše postići na razini Unije, Unija može usvojiti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti, kako je utvrđeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom razmjernosti, kako je utvrđeno u ovom članku, ova Direktiva ne premašuje ono što je potrebno kako bi se postigao navedeni cilj.
(9)
Direktivu 2006/112/EZ treba stoga na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
U Direktivi 2006/112/EZ, umeće se sljedeći članak:
„Članak 199.a
1. Države članice mogu do 30. lipnja 2015. za minimalno razdoblje od dvije godine propisati da je obveznik plaćanja PDV-a porezni obveznik za kojeg je izvršena bilo koja od sljedećih isporuka:
(a)
prijenos prava na emisiju stakleničkih plinova, kako je definirano u članku 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice (5), koji je prenosiv u skladu s člankom 12. navedene Direktive;
(b)
prijenos ostalih jedinica koje subjekti mogu koristiti za usklađivanje s navedenom Direktivom.
2. Države članice obavješćuju Komisiju o uporabi mehanizma navedenog u stavku 1. prilikom njegovog uvođenja, te su joj obvezne dostaviti sljedeću informaciju:
(a)
izjavu o području primjene mjera kojima se primjenjuje mehanizam, i detaljan opis pratećih mjera, uključujući obvezu izvješćivanja za porezne obveznike i sve mjere nadzora;
(b)
mjerila ocjenjivanja radi usporedbe između prijevarnih aktivnosti u vezi s uslugama navedenima u stavku 1. prije primjene mehanizma i nakon nje i prijevarnih aktivnosti u vezi s ostalim uslugama prije primjene mehanizma i nakon nje, te o svakom porastu drugih oblika prijevarnih aktivnosti prije primjene mehanizma i nakon nje;
(c)
datum početka i razdoblje koje je potrebno obuhvatiti mjerama koje primjenjuju navedeni mehanizam.
3. Države članice koje primjenjuju mehanizam naveden u stavku 1. su obvezne, na temelju kriterija procjene navedenih u stavku 2. točki (b), podnijeti izvješće Komisiji najkasnije 30. lipnja 2014. U izvješću je potrebno jasno navesti koja je informacija povjerljive prirode, a koju je dopušteno objaviti.
U izvještaju je potrebno navesti detaljnu procjenu ukupne učinkovitosti i uspješnosti mjera, a posebno u vezi:
(a)
učinka na prijevarne aktivnosti u vezi s isporukom usluga obuhvaćenih navedenom mjerom;
(b)
mogućeg pomaka prijevarnih aktivnosti na robu ili druge usluge;
(c)
troškova usklađivanja koje snose porezni obveznici, a koji proizlaze iz navedene mjere.
4. Svaka država članica koja je u trenutku stupanja na snagu ovog članka uočila pomak u trendovima prijevarnih aktivnosti na svom državnom području u vezi s uslugama navedenima u stavku 1., obvezna je Komisiji podnijeti izvješće o tome najkasnije 30. lipnja 2014.
Članak 2.
Države članice koje odluče primijeniti mehanizam naveden u članku 199.a stavku 1. Direktive 2006/112/EZ obvezne su na početku primjene mehanizma Komisiji dostaviti odredbe mjere kojom se mehanizam primjenjuje.
Članak 3.
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 4.
Ova se Direktiva primjenjuje do 30. lipnja 2015.
Članak 5.
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Članak 6.
Ova se Direktiva objavljuje u Službenom listu Europske unije.
Sastavljeno u Bruxellesu 16. ožujka 2010.