RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 282/2011
af 15. marts 2011
om foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 2006/112/EF om det fælles merværdiafgiftssystem
(omarbejdning)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1), særlig artikel 397,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets forordning (EF) nr. 1777/2005 af 17. oktober 2005 om foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 77/388/EØF om det fælles merværdiafgiftssystem (2) skal ændres væsentligt. Det er af klarheds- og rationalitetshensyn ønskeligt, at de pågældende bestemmelser omarbejdes.
(2)
Direktiv 2006/112/EF fastsætter regler for merværdiafgift (moms), som i visse tilfælde fortolkes af medlemsstaterne. Vedtagelsen af fælles gennemførelsesbestemmelser til direktiv 2006/112/EF bør sikre, at anvendelsen af momssystemet stemmer bedre overens med målsætningen for det indre marked i de tilfælde, hvor der forekommer eller risikerer at forekomme forskelle i gennemførelsen, der er uforenelige med et velfungerende indre marked. Disse gennemførelsesforanstaltninger er først juridisk bindende fra datoen for denne forordnings ikrafttræden og berører ikke gyldigheden af den lovgivning og den fortolkning, som medlemsstaterne hidtil har vedtaget.
(3)
Ændringer, der følger af vedtagelsen af Rådets direktiv 2008/8/EF af 12. februar 2008 om ændring af direktiv 2006/112/EF med hensyn til leveringsstedet for tjenesteydelser (3), bør indarbejdes i nærværende forordning.
(4)
Formålet med denne forordning er at sikre en ensartet anvendelse af det nuværende momssystem ved at fastsætte bestemmelser til gennemførelse af direktiv 2006/112/EF, navnlig i henseende til afgiftspligtige personer, levering af varer og ydelser og stedet for afgiftspligtige transaktioner. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. artikel 5, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Union går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål. Ensartet anvendelse sikres bedst ved en forordning, idet den er bindende og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
(5)
Gennemførelsesbestemmelserne indeholder specifikke regler med henblik på at løse afgrænsede spørgsmål vedrørende anvendelsen og sikre en ensartet behandling i hele Unionen af netop disse specifikke forhold. De kan derfor ikke anvendes på andre tilfælde og skal anvendes restriktivt under hensyn til deres affattelse.
(6)
Det bør i de tilfælde, hvor en ikke-afgiftspligtig person flytter bopæl og overfører et nyt transportmiddel, eller hvor et nyt transportmiddel tilbageføres til den medlemsstat, hvorfra det oprindelig blev leveret momsfrit til den ikke-afgiftspligtige, der tilbagefører det, præciseres, at der ikke er tale om erhvervelse inden for Fællesskabet af et nyt transportmiddel.
(7)
I forbindelse med levering af visse ydelser er det tilstrækkeligt, at leverandøren godtgør, at den afgiftspligtige eller ikke-afgiftspligtige kunde til disse ydelser er etableret uden for Fællesskabet, for at leveringen af disse ydelser falder uden for momsens anvendelsesområde.
(8)
Det bør præciseres, at hvis en afgiftspligtig person, som leverer ydelser til eller modtager ydelser fra en anden medlemsstat, hvoraf momsen alene betales af kunden, tildeles et momsregistreringsnummer, berører dette ikke den afgiftspligtige persons ret til ikke at få sin erhvervelse af varer inden for Fællesskabet pålagt afgifter. Hvis den afgiftspligtige person imidlertid meddeler sit momsregistreringsnummer til leverandøren i forbindelse med en erhvervelse af varer inden for Fællesskabet, anses den pågældende under alle omstændigheder for at have valgt at være afgiftspligtig for disse transaktioner.
(9)
Integreringen af det indre marked indebærer et voksende behov for samarbejde over grænserne mellem erhvervsvirksomheder, der er etableret i forskellige medlemsstater, og udvikling af europæiske økonomiske firmagrupper stiftet i overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2137/85 af 25. juli 1985 om indførelse af europæiske økonomiske firmagrupper (EØFG) (4). Det bør derfor præciseres, at sådanne firmagrupper er afgiftspligtige personer, når de leverer varer eller ydelser mod vederlag.
(10)
Det er nødvendigt med en klar definition af restaurant- og cateringydelser og forskellen mellem disse to typer ydelser, og det bør fastlægges, hvordan de skal behandles.
(11)
For at skabe større klarhed bør transaktionerne, der betragtes om elektronisk leverede ydelser, opføres på en liste, som dog ikke er endelig og udtømmende.
(12)
Det bør fastslås, at en transaktion, der blot består i samling af de forskellige dele af en maskine, der er leveret af kunden, bør betragtes som levering af ydelser, og desuden bør leveringsstedet fastlægges, når den leveres til en ikke-afgiftspligtig person.
(13)
Salg af en option som et finansielt instrument bør behandles som levering af ydelser adskilt fra de underliggende transaktioner, hvortil optionen knytter sig.
(14)
For at sikre ensartet anvendelse af reglerne om stedet for afgiftspligtige transaktioner bør visse begreber præciseres, som f.eks. hvor hjemstedet for den økonomiske virksomhed, det faste forretningssted, bopælen eller det sædvanlige opholdssted er etableret. Samtidig med, at der tages hensyn til Domstolens retspraksis, bør den praktiske gennemførelse af disse begreber lettes ved at anvende så klare og objektive kriterier som muligt.
(15)
Der bør fastsættes regler for at sikre en ensartet behandling af leverancer af varer, når en leverandør har overskredet tærsklen for fjernsalg af leverancer til en anden medlemsstat.
(16)
Det bør præciseres, at det er den strækning, som transportmidlet har tilbagelagt, der er afgørende for, hvilken del af personbefordringen, der har fundet sted i Fællesskabet, og ikke den strækning, som passagererne i transportmidlet har tilbagelagt.
(17)
Med hensyn til erhvervelse af varer inden for Fællesskabet bør erhvervelsesmedlemsstaten bevare retten til at lægge afgift på erhvervelsen uanset den momsmæssige behandling af transaktionen i afgangsmedlemsstaten.
(18)
Korrekt anvendelse af reglerne om stedet for levering af ydelser afhænger primært af kundens status som afgiftspligtig eller ikke-afgiftspligtig person og af, i hvilken egenskab kunden handler. For at fastslå kundens status som afgiftspligtig person, bør det fastlægges, hvilken dokumentation leverandøren skal have fra kunden.
(19)
Det bør præciseres, at når ydelser leveret til en afgiftspligtig person er til privat brug, herunder for kundens personale, kan den afgiftspligtige person ikke betragtes som handlende i sin egenskab af afgiftspligtig person. Med henblik på at fastslå, om kunden handler i sin egenskab af afgiftspligtig person eller ej, er det tilstrækkeligt for leverandøren at få meddelt kundens momsregistreringsnummer for at fastlægge denne egenskab, undtagen hvis leverandøren besidder oplysninger om det modsatte. Det bør ligeledes sikres, at en enkelt ydelse, som ikke blot er erhvervet til forretningsbrug, men også til privat brug, kun beskattes et sted.
(20)
For præcist at fastlægge kundens etableringssted, skal leverandøren af ydelserne kontrollere de oplysninger, som kunden har givet.
(21)
Med forbehold af den generelle regel om leveringsstedet for ydelser til en afgiftspligtig person bør der, hvis ydelser leveres til en kunde, som er etableret mere end et sted, være regler for at hjælpe leverandøren med at fastlægge kundens faste forretningssted, hvortil ydelsen leveres, under hensyntagen til omstændighederne. Hvis leverandøren af ydelserne ikke er i stand til at fastlægge dette sted, bør der være regler, der præciserer leverandørens forpligtelser. Disse regler bør ikke gribe ind i eller ændre kundens forpligtelser.
(22)
Det bør ligeledes præciseres, på hvilket tidspunkt leverandøren af ydelserne skal fastslå, hvilken status eller egenskab eller hvilket etableringssted kunden har, uanset om denne er en afgiftspligtig person eller ikke-afgiftspligtig person.
(23)
Med forbehold af en generel anvendelse af princippet om misbrug på bestemmelserne i denne forordning er det ikke desto mindre passende at minde specielt om princippets anvendelse i forbindelse med visse af denne forordnings bestemmelser.
(24)
Visse særlige ydelser såsom overdragelse af tv-spredningsrettigheder til fodboldkampe, oversættelse af tekster, ydelser i form af krav om tilbagebetaling af moms, og formidlerydelser, der leveres til en ikke-afgiftspligtig person, omfatter grænseoverskridende transaktioner eller endog økonomiske aktører, der er etableret uden for Fællesskabet. Leveringsstedet for disse ydelser bør fastlægges klart med henblik på at skabe større retssikkerhed.
(25)
Det bør præciseres, at ydelser, der leveres af en formidler, som handler i andres navn og på andres vegne, og som medvirker ved indkvartering i hotelsektoren, ikke er omfattet af den specifikke regel om levering af ydelser vedrørende fast ejendom.
(26)
Når forskellige ydelser, der leveres i forbindelse med en begravelse, indgår i en enkelt ydelse, bør reglen om leveringssted også fastlægges.
(27)
For at sikre en ensartet behandling af kulturelle, kunstneriske, sportslige, videnskabelige, uddannelsesmæssige og underholdningsmæssige ydelser og andre tilsvarende arrangementer, bør adgangen til sådanne arrangementer og ydelser, der knytter sig til denne adgang, defineres.
(28)
Det bør præciseres, hvordan restaurant- og cateringydelser om bord på et transportmiddel skal behandles, når passagertransporten foregår på flere landes område.
(29)
Eftersom de specifikke regler for leje af transportmidler afhænger af, hvor længe transportmidlet besiddes eller anvendes, bør det ikke blot fastlægges, hvilke fartøjer og køretøjer der kan betragtes som et »transportmiddel«, men også præciseres, hvordan sådanne ydelser behandles, hvis der er tale om flere på hinanden følgende lejekontrakter. Stedet, hvor transportmidlet faktisk stilles til kundens rådighed, bør også fastlægges.
(30)
Under særlige omstændigheder bør et kredit- eller debetkortgebyr, som betales i forbindelse med en transaktion, ikke nedbringe det afgiftspligtige beløb vedrørende transaktionen.
(31)
Det bør præciseres, at den nedsatte sats kan omfatte telte, campingvogne og beboelsesvogne, der opstilles på campingpladser, og som benyttes til indkvartering.
(32)
Faglig uddannelse eller omskoling bør, uanset varigheden af et kursus, omfatte undervisning med direkte tilknytning til et erhverv eller en profession samt enhver undervisning med henblik på erhvervelse eller ajourføring af viden med erhvervsmæssigt sigte.
(33)
»Platinum nobles« bør ikke betragtes som værende omfattet af fritagelserne for valuta, pengesedler og mønter.
(34)
Det bør præciseres, at den fritagelse, der gælder for levering af ydelser i forbindelse med import af varer, såfremt ydelsens værdi indgår i afgiftsgrundlaget, omfatter transportydelser ved flytning.
(35)
Varer, der af køber transporteres til et sted uden for Fællesskabet, og som er bestemt til udstyr, brændstof eller forsyninger til transportmidler, som ikke-fysiske personer, såsom offentligretlige organer og sammenslutninger, anvender til ikke-erhvervsmæssige formål, bør ikke kunne omfattes af fritagelserne for udførselstransaktioner.
(36)
For at sikre ensartede administrative fremgangsmåder ved beregning af mindstebeløbet for fritagelse ved udførsel af varer, der medtages i rejsendes personlige bagage, bør bestemmelserne om denne beregning harmoniseres.
(37)
Det bør præciseres, at den fritagelse, der gælder for visse transaktioner, der sidestilles med udførsel, også gælder for ydelser, der er omfattet af den særlige ordning for elektronisk leverede ydelser.
(38)
Organer, der oprettes i henhold rammebestemmelserne for et konsortium for en europæisk forskningsinfrastruktur (ERIC), bør kun betragtes som et internationalt organ med henblik på momsfritagelse, hvis de opfylder visse betingelser. Det bør derfor fastsættes, hvilke betingelser de skal opfylde for at kunne blive momsfritaget.
(39)
Varer og ydelser, der leveres som led i diplomatiske og konsulære forbindelser eller til anerkendte internationale organer eller til visse væbnede styrker, er fritaget for moms inden for visse grænser og på visse betingelser. Der bør udformes en fritagelsesattest, således at afgiftspligtige personer, der foretager sådanne leverancer fra en anden medlemsstat, kan dokumentere, at betingelserne for denne momsfritagelse er opfyldt, og at de fastsatte grænser er overholdt.
(40)
Fradragsretten bør også kunne udøves for elektroniske importdokumenter, forudsat at de opfylder de samme krav som papirbaserede dokumenter.
(41)
Hvis en leverandør af varer eller ydelser har fast forretningssted inden for den medlemsstats område, hvor afgiften er skyldig, bør det præciseres, under hvilke omstændigheder dette forretningssted er betalingspligtigt.
(42)
Det bør præciseres, at en afgiftspligtig person, der har etableret hjemstedet for sin økonomiske virksomhed inden for den medlemsstats område, hvor afgiften er skyldig, skal betragtes som en afgiftspligtig person, der er etableret i denne medlemsstat for så vidt angår pligten til at betale afgiften, selv når dette hjemsted ikke deltager i leverancen af varer eller ydelser.
(43)
Det bør præciseres, at enhver afgiftspligtig person skal meddele sit momsregistreringsnummer, så snart denne er i besiddelse af det, for visse afgiftspligtige transaktioner, så det bliver muligt at foretage en mere korrekt opkrævning af afgiften.
(44)
Vægte for investeringsguld, som er endeligt godkendt af guldmarkedet, bør fastlægges, og der bør vedtages en fælles dato for fastlæggelse af guldmønters værdi med henblik på at sikre ligebehandling af de økonomiske aktører.
(45)
Særordningen for afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i Fællesskabet, og som leverer ydelser ad elektronisk vej til ikke-afgiftspligtige personer, der er etableret eller har bopæl i Fællesskabet, er omfattet af visse betingelser. I tilfælde, hvor disse betingelser ikke længere er opfyldt, bør konsekvenserne heraf klart fremgå.
(46)
Vedtagelsen af direktiv 2008/8/EF har medført visse ændringer. Da ændringerne dels vedrører beskatning af langtidsudlejning af transportmidler med virkning fra den 1. januar 2013, og dels beskatning af elektronisk leverede ydelser med virkning fra den 1. januar 2015, bør det præciseres, at de tilsvarende bestemmelser i denne forordning alene finder anvendelse fra disse datoer -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
GENSTAND
Artikel 1
Ved denne forordning træffes foranstaltninger til gennemførelse af visse bestemmelser i afsnit I-V og VII-XII i direktiv 2006/112/EF.
KAPITEL II
ANVENDELSESOMRÅDE
(AFSNIT I I DIREKTIV 2006/112/EF)
Artikel 2
Følgende betragtes ikke som erhvervelse af varer inden for Fællesskabet, jf. artikel 2, stk. 1, litra b), i direktiv 2006/112/EF:
a)
en ikke-afgiftspligtig persons overførsel af et nyt transportmiddel som led i flytning af bopæl, forudsat at det på leveringstidspunktet ikke var muligt at anvende fritagelsen i artikel 138, stk. 2, litra a), i direktiv 2006/112/EF
b)
en ikke-afgiftspligtig persons tilbageførsel af et nyt transportmiddel til den medlemsstat, hvorfra det oprindelig blev leveret til denne i henhold til fritagelsen i artikel 138, stk. 2, litra a), i direktiv 2006/112/EF.
Artikel 3
Følgende ydelser er ikke afgiftspligtige, hvis leverandøren godtgør, at det leveringssted, der er fastsat i overensstemmelse med kapitel V, afdeling 4, underafdeling 3 og 4, i denne forordning, er beliggende uden for Fællesskabet, jf. dog artikel 59a, stk. 1, litra b), i direktiv 2006/112/EF:
a)
fra den 1. januar 2013, den ydelse, der er omhandlet i artikel 56, stk. 2, første afsnit, i direktiv 2006/112/EF
b)
fra den 1. januar 2015, de ydelser, der er anført i artikel 58 i direktiv 2006/112/EF
c)
de ydelser, der er anført i artikel 59 i direktiv 2006/112/EF.
Artikel 4
En afgiftspligtig person, der i henhold til artikel 3 i direktiv 2006/112/EF har ret til ikke at blive pålagt afgifter ved erhvervelse af varer inden for Fællesskabet, beholder denne rettighed, når vedkommende i henhold til artikel 214, stk. 1, litra d) eller e), i nævnte direktiv tildeles et momsregistreringsnummer for de modtagne ydelser, som vedkommende skal betale moms af, eller for de ydelser, som vedkommende selv har leveret inden for en anden medlemsstats område, og for hvilke alene modtageren er betalingspligtig for momsen.
Hvis denne afgiftspligtige person meddeler dette momsregistreringsnummer til en leverandør i forbindelse med erhvervelse af varer inden for Fællesskabet, anses vedkommende dog for at have udnyttet valgmuligheden i artikel 3, stk. 3, i nævnte direktiv.
KAPITEL III
AFGIFTSPLIGTIGE PERSONER
(AFSNIT III I DIREKTIV 2006/112/EF)
Artikel 5
En europæisk økonomisk firmagruppe, der er stiftet i henhold til forordning (EØF) nr. 2137/85, og som leverer varer eller ydelser mod vederlag til sine medlemmer eller tredjemænd, er en afgiftspligtig person i henhold til artikel 9, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF.
KAPITEL IV
AFGIFTSPLIGTIGE TRANSAKTIONER
(ARTIKEL 24-29 I DIREKTIV 2006/112/EF)
Artikel 6
1. Ved restaurant- og cateringydelser forstås levering af fødevarer eller drikkevarer, også tilberedte, eller begge dele til human konsum, tillige med levering af de støtteydelser, der kræves, for at varerne umiddelbart kan konsumeres. Levering af fødevarer eller drikkevarer eller begge dele er kun en enkelt del af et hele, som overvejende består af ydelser. Ved restaurantydelser forstås levering af sådanne ydelser hos leverandøren, og ved cateringydelser forstås levering af sådanne ydelser andre steder end hos leverandøren.
2. Levering af fødevarer eller drikkevarer, eller begge dele, også tilberedte, uanset om transport er inkluderet, men uden andre støtteydelser, betragtes ikke som restaurant- og cateringydelser som omhandlet i stk. 1.
Artikel 7
1. »Elektronisk leverede ydelser« som omhandlet i direktiv 2006/112/EF omfatter ydelser, der leveres via internettet eller et elektronisk net, og hvis egenart gør leveringen deraf hovedsagelig automatiseret, og som kun involverer minimal menneskelig indgriben og ikke har nogen levedygtighed uden informationsteknologi.
2. Stk. 1 omfatter navnlig følgende:
a)
levering af digitaliserede produkter i almindelighed, herunder software og ændringer eller opgradering af software
b)
ydelser, som placerer eller støtter en virksomhed eller person på et elektronisk net, såsom et netsted eller en netside
c)
ydelser, der automatisk genereres fra en computer via internettet eller et elektronisk net som svar på et specifikt datainput fra aftageren
d)
overdragelse mod vederlag af retten til at sælge en vare eller en ydelse via et netsted, der fungerer som online markedsplads, hvor de potentielle købere afgiver tilbud automatisk, og hvor parterne underrettes om gennemførelsen af et salg via en e-mail, der automatisk genereres fra en computer
e)
internetservicepakker, hvor telekommunikationskomponenten er en sekundær og underordnet del (dvs. pakker, der går ud over den blotte internetadgang, og som omfatter andre elementer, som f.eks. sider, der giver adgang til nyheder, meteorologiske oplysninger og turistoplysninger, spil, webhosting, adgang til onlinedebatter osv.)
f)
de i bilag I anførte ydelser.
3. Stk. 1 omfatter navnlig ikke følgende:
a)
radio- og tv-spredningstjenester
b)
teletjenester
c)
varer, der bestilles og behandles elektronisk
d)
cd-rom’er, disketter og lignende materielle medier
e)
tryksager såsom bøger, nyhedsbreve, aviser og tidsskrifter
f)
cd’er og audiokassetter
g)
videokassetter og dvdspil på cder
h)
spil på cd-rom
i)
ydelser leveret af fagfolk såsom advokater og finanskonsulenter, der rådgiver kunderne via e-mail
j)
undervisningsydelser, når undervisningen forestås af en lærer via internettet eller et elektronisk net (dvs. via fjernadgang)
k)
fysiske offlinereparationsydelser vedrørende edb-udstyr
l)
offlinedatalagringsydelser
m)
annoncering, f.eks. i aviser, på plakater og på tv
n)
servicetelefontjenester
o)
undervisningsydelser, der udelukkende omfatter korrespondancekurser, f.eks. brevkurser
p)
konventionelle auktionsydelser, der forudsætter direkte menneskelig indgriben, uanset hvordan buddene afgives
q)
telefonydelser med en videokomponent, også kendt som videotelefoni
r)
adgang til internettet og World Wide Web
s)
telefoni via internettet.
Artikel 8
Når en afgiftspligtig person blot samler de forskellige dele af en maskine, som alle er leveret til denne af kunden, er denne transaktion en ydelse, jf. artikel 24, stk. 1, i direktiv 2006/112/EØF.
Artikel 9
Salg af en option, der er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 135, stk. 1, litra f), i direktiv 2006/112/EF, er en ydelse, jf. artikel 24, stk. 1, i nævnte direktiv. En sådan ydelse er adskilt fra de underliggende transaktioner, som ydelserne knytter sig til.
KAPITEL V
STEDET FOR AFGIFTSPLIGTIGE TRANSAKTIONER
AFDELING 1
Begreber
Artikel 10
1. Med henblik på anvendelsen af artikel 44 og 45 i direktiv 2006/112/EF forstås ved det sted, hvor den afgiftspligtige person har etableret hjemstedet for sin økonomiske virksomhed, det sted, hvor virksomheden har sit hovedkontor.
2. Når det sted, der er omhandlet i stk. 1, skal fastlægges, tages der hensyn til, hvor væsentlige beslutninger vedrørende den almindelige drift af virksomheden træffes, hvor virksomheden har sit vedtægtsmæssige hjemsted, og hvor virksomhedens ledelse mødes.
Hvis disse kriterier ikke gør det muligt at fastlægge hjemstedet for den økonomiske virksomhed med sikkerhed, er det sted, hvor vigtige beslutninger vedrørende den almindelige drift af virksomheden træffes, det afgørende kriterium.
3. En postadresse alene kan ikke betragtes som hjemstedet for en afgiftspligtig persons økonomiske virksomhed.
Artikel 11
1. Med henblik på anvendelsen af artikel 44 i direktiv 2006/112/EF forstås ved »fast forretningssted« et forretningssted bortset fra det i artikel 10 i denne forordning nævnte hjemsted for den økonomiske virksomhed, der kendetegnes ved en tilstrækkelig permanent karakter og passende struktur med hensyn til de menneskelige og tekniske midler, således at det kan modtage og anvende de ydelser, som dette forretningssted får leveret, til egne formål.
2. Med henblik på anvendelsen af følgende artikler forstås ved »fast forretningssted« et forretningssted bortset fra det i artikel 10 i denne forordning nævnte hjemsted for den økonomiske virksomhed, der kendetegnes ved en tilstrækkelig permanent karakter og passende struktur med hensyn til de menneskelige og tekniske midler, således at det kan præstere de ydelser, som det leverer:
a)
artikel 45 i direktiv 2006/112/EF
b)
fra den 1. januar 2013, artikel 56, stk. 2, andet afsnit, i direktiv 2006/112/EF
c)
indtil den 31. december 2014, artikel 58 i direktiv 2006/112/EF
d)
artikel 192a i direktiv 2006/112/EF.
3. Et momsregistreringsnummer er ikke i sig selv tilstrækkeligt til, at en afgiftspligtig person kan betragtes som havende et fast forretningssted.
Artikel 12
Med henblik på anvendelsen af direktiv 2006/112/EF forstås ved »bopæl« den adresse, der for en fysisk person er indført i folkeregistret eller et andet lignende register, uanset om vedkommende er afgiftspligtig eller ej, eller den adresse, som den pågældende har opgivet til de berørte skattemyndigheder, medmindre der er bevis for, at denne adresse ikke afspejler de virkelige omstændigheder.
Artikel 13
Ved »sædvanligt opholdssted« som omhandlet i direktiv 2006/112/EF forstås det sted, hvor en fysisk person, uanset om vedkommende er afgiftspligtig eller ej, normalt bor som følge af personlig og erhvervsmæssig tilknytning.
Hvis den erhvervsmæssige tilknytning er forbeholdt et andet land end det land, hvor vedkommende har den personlige tilknytning, eller hvis der ikke er nogen erhvervsmæssig tilknytning, er det den personlige tilknytning hidrørende fra snævre bånd mellem den pågældende og det sted, hvor vedkommende bor, der lægges til grund for fastlæggelsen af det sædvanlige opholdssted.
AFDELING 2
Leveringsstedet for varer
(Artikel 31-39 i direktiv 2006/112/EF)
Artikel 14
Når den tærskel, der anvendes af en medlemsstat i overensstemmelse med artikel 34 i direktiv 2006/112/EF, overskrides i løbet af et kalenderår, ændrer artikel 33 i nævnte direktiv ikke stedet for levering af andre varer end punktafgiftspligtige varer, som er foretaget i løbet af samme kalenderår, inden medlemsstatens tærskel for det løbende kalenderår blev overskredet, forudsat at nedenstående betingelser er opfyldt:
a)
leverandøren har ikke udnyttet valgmuligheden i artikel 34, stk. 4, i nævnte direktiv
b)
værdien af de leverede varer har ikke overskredet tærsklen i det foregående kalenderår.
Derimod ændrer artikel 33 i direktiv 2006/112/EF stedet for følgende leverancer i den medlemsstat, hvortil varerne ankommer efter forsendelse eller transport:
a)
den leverance af varer, hvorved medlemsstatens tærskel blev overskredet i løbet af samme kalenderår
b)
alle efterfølgende leverancer af varer foretaget i denne medlemsstat i samme kalenderår
c)
leverancer af varer foretaget i denne medlemsstat i kalenderåret efter det kalenderår, hvori den i litra a) omhandlede overskridelse fandt sted.
Artikel 15
Den strækning, som transportmidlet har tilbagelagt, er bestemmende for, hvilken del af personbefordringen, der har fundet sted i Fællesskabet, jf. artikel 37 i direktiv 2006/112/EF, og ikke den strækning, som hver passager har tilbagelagt.
AFDELING 3
Stedet for erhvervelse af varer inden for Fællesskabet
(Artikel 40, 41 og 42 i direktiv 2006/112/EF)
Artikel 16
Den medlemsstat, hvortil varerne ankommer efter forsendelse eller transport, og hvor der er foretaget en erhvervelse af varer inden for Fællesskabet i henhold til artikel 20 i direktiv 2006/112/EF, udøver sin kompetence til at pålægge moms, uanset den momsbehandling af transaktionen, der er foretaget i den medlemsstat, hvor forsendelsen eller transporten af varerne er påbegyndt.
En eventuel anmodning fra vareleverandøren om tilpasning af den moms, denne har faktureret og angivet i den medlemsstat, hvor forsendelsen eller transporten af varerne er påbegyndt, behandles i denne medlemsstat i henhold til dens egne regler.
AFDELING 4
Leveringsstedet for ydelser
(Artikel 43-59 i direktiv 2006/112/EF)
Underafdeling 1
Kundens status
Artikel 17
1. Hvis leveringsstedet for ydelser afhænger af, hvorvidt kunden er en afgiftspligtig eller ikke-afgiftspligtig person, fastlægges kundens status på grundlag af artikel 9-13 og artikel 43 i direktiv 2006/112/EF.
2. En ikke-afgiftspligtig juridisk person, der er momsregistreret, eller som skal momsregistreres i henhold til artikel 214, stk. 1, litra b), i direktiv 2006/112/EF fordi vedkommendes erhvervelser af varer inden for Fællesskabet er momspligtige eller fordi vedkommende har benyttet muligheden for at være momspligtig af disse transaktioner, er en afgiftspligtig person, jf. artikel 43 i nævnte direktiv.
Artikel 18
1. Medmindre leverandøren har fået andet oplyst, kan vedkommende tage kundens status som afgiftspligtig person for givet, når kunden er etableret i Fællesskabet:
a)
hvis kunden har meddelt leverandøren sit personlige momsregistreringsnummer, og leverandøren har fået bekræftet gyldigheden af dette registreringsnummer og af det dertil knyttede navn og den dertil knyttede adresse i overensstemmelse med artikel 31 i Rådets forordning nr. 904/2010 af 7. oktober 2010 om administrativt samarbejde og bekæmpelse af svig vedrørende merværdiafgift (5)
b)
hvis kunden endnu ikke har modtaget et personligt momsregistreringsnummer, men meddeler leverandøren, at vedkommende har ansøgt om at få et, såfremt leverandøren får enhver anden dokumentation, som viser, at kunden er en afgiftspligtig person eller en ikke-afgiftspligtig juridisk person, der skal momsregistreres, og i rimeligt omfang verificerer de oplysninger, kunden har meddelt, efter de normale kommercielle sikkerhedsprocedurer herunder vedrørende kontrol af identitet eller betaling.
2. Medmindre leverandøren har fået andet oplyst, kan denne tage det for givet, at en kunde, der er etableret i Fællesskabet, har status som ikke-afgiftspligtig, når leverandøren kan dokumentere, at kunden ikke har meddelt denne sit personlige momsregistreringsnummer.
3. Medmindre leverandøren har fået andet oplyst, kan denne tage det for givet, at en kunde, der er etableret uden for Fællesskabet, har status som afgiftspligtig:
a)
hvis leverandøren fra kunden får en attest, der er udstedt af kundens skattemyndigheder til bekræftelse af, at kunden udøver økonomiske aktiviteter, der berettiger denne til at få momsen refunderet, jf. Rådets direktiv 86/560/EØF om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret på Fællesskabets område (6)
b)
hvis leverandøren, hvis kunden ikke er i besiddelse af denne attest, er i besiddelse af det momsregistreringsnummer eller et lignende nummer, som kunden har fået tildelt af etableringslandet, og som anvendes til identifikation af virksomheder, eller enhver anden dokumentation, som viser, at kunden er afgiftspligtig, og hvis leverandøren i rimeligt omfang verificerer de oplysninger, kunden har meddelt, efter de normale kommercielle sikkerhedsprocedurer, herunder vedrørende kontrol af identitet eller betaling.
Underafdeling 2
Kundens egenskab
Artikel 19
Med henblik på anvendelsen af reglerne om leveringsstedet for ydelser i artikel 44 og 45 i direktiv 2006/112/EF kan en afgiftspligtig person eller en ikke-afgiftspligtig juridisk person, der betragtes som afgiftspligtig, som modtager ydelser, der udelukkende er til privat brug, herunder til sit personales private brug, anses for at være en ikke-afgiftspligtig person.
Medmindre leverandøren har fået andet oplyst, f.eks. om de leverede ydelsers art, kan denne tage det for givet, at ydelserne er bestemt til kundens økonomiske aktiviteter, såfremt kunden i denne forbindelse har meddelt sit personlige momsregistreringsnummer.
Når en given ydelse er bestemt både til privat brug, herunder til kundens personales private brug, og til økonomiske aktiviteter, er leveringen af denne ydelse udelukkende omfattet af artikel 44 i direktiv 2006/112/EF, forudsat at der ikke er tale om misbrug.
Underafdeling 3
Kundens etableringssted
Artikel 20
Hvis der leveres ydelser omfattet af artikel 44 i direktiv 2006/112/EF til en afgiftspligtig person eller til en ikke-afgiftspligtig juridisk person, som betragtes som afgiftspligtig, og denne afgiftspligtige person kun er etableret i ét land eller i mangel af et hjemsted for den økonomiske virksomhed eller fast forretningssted har sin bopæl og sit sædvanlige opholdssted i kun ét land, er denne ydelse afgiftspligtig i dette land
Leverandøren fastsætter dette sted på grundlag af oplysninger fra kunden, som leverandøren verificerer efter normale kommercielle sikkerhedsprocedurer, herunder vedrørende kontrol af identitet eller betaling.
Disse oplysninger kan omfatte det momsregistreringsnummer, som er udstedt af den medlemsstat, hvor kunden er etableret.
Artikel 21
Hvis der leveres ydelser omfattet af artikel 44 i direktiv 2006/112/EF til en afgiftspligtig person eller til en ikke-afgiftspligtig juridisk person, som betragtes som en afgiftspligtig person, og den afgiftspligtige person er etableret i mere end et land, er denne ydelse afgiftspligtig i det land, hvor den afgiftspligtige person har etableret hjemstedet for sin økonomiske virksomhed.
Leveres ydelsen imidlertid til den afgiftspligtige persons faste forretningssted, som er beliggende et andet sted end der, hvor kunden har etableret hjemstedet for sin økonomiske virksomhed, er denne ydelse afgiftspligtig der, hvor dette faste forretningssted, der modtager denne ydelse og benytter den til eget formål, befinder sig.
Har den afgiftspligtige person ikke noget hjemsted for den økonomiske virksomhed eller et fast forretningssted er ydelsen afgiftspligtig der, hvor den afgiftspligtige person har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted.
Artikel 22
1. For at fastlægge kundens faste forretningssted, som ydelsen leveres til, undersøger leverandøren den leverede ydelses art og anvendelse.
Hvis arten og anvendelsen af ydelsen ikke gør det muligt for leverandøren at identificere det faste forretningssted, som ydelsen leveres til, tager denne ved fastlæggelsen af dette faste forretningssted navnlig hensyn til om leveringskontrakten, ordresedlen og det momsregistreringsnummer, der er tildelt af kundens medlemsstat, og som er meddelt af kunden, angiver det faste forretningssted som modtager af ydelsen, og om det faste forretningssted er den enhed, der betaler for ydelsen.
Hvis det ikke er muligt at fastlægge kundens faste forretningssted, som ydelsen leveres til, i henhold til dette stykkes første og andet afsnit, eller hvis der leveres ydelser omfattet af artikel 44 i direktiv 2006/112/EF til en afgiftspligtig person i henhold til en kontrakt, som dækker en eller flere ydelser, der forbruges på en ikke nærmere bestemt måde og i et ikke nærmere defineret omfang, har leverandøren ret til at betragte ydelsernes leveringssted som det sted, hvor kunden har etableret hjemstedet for sin økonomiske virksomhed.
2. Anvendelsen af denne artikel berører ikke kundens forpligtelser.
Artikel 23
1. Hvis der fra den 1. januar 2013 leveres ydelser, jf. artikel 56, stk. 2, første afsnit, i direktiv 2006/112/EF, som er afgiftspligtige, der hvor kunden er etableret, eller i mangel af et sådant etableringssted, der, hvor kunden har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted, fastsætter leverandøren dette sted på grundlag af faktuelle oplysninger fra kunden, som leverandøren verificerer efter normale kommercielle sikkerhedsprocedurer som f.eks. vedrørende kontrol af identitet eller betaling.
2. Hvis der leveres ydelser, jf. artikel 58 og 59 i direktiv 2006/112/EF, som er afgiftspligtige der, hvor kunden er etableret, eller i mangel af et sådant sted der, hvor kunden har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted, fastsætter leverandøren dette sted på grundlag af faktuelle oplysninger fra kunden, som leverandøren verificerer efter normale kommercielle sikkerhedsprocedurer som f.eks. vedrørende kontrol af identitet eller betaling.
Artikel 24
1. Hvis der fra den 1. januar 2013 leveres ydelser, der er omfattet af artikel 56, stk. 2, første afsnit, i direktiv 2006/112/EF til en ikke-afgiftspligtig person, der er etableret i mere end et land, eller som har sin bopæl i et land og sit sædvanlige opholdssted i et andet, tages der ved fastlæggelse af leveringsstedet for disse ydelser størst hensyn til det sted, som bedst kan sikre beskatning på det faktiske forbrugssted.
2. Hvis der leveres ydelser omfattet af artikel 58 og 59 i direktiv 2006/112/EF til en ikke-afgiftspligtig person, der er etableret i mere end et land, eller som har sin bopæl i et land og sit sædvanlige opholdssted i et andet, tages der ved fastlæggelse af leveringsstedet for disse ydelser størst hensyn til det sted, som bedst kan sikre beskatning på det faktiske forbrugssted.
Underafdeling 4
Almindelig bestemmelse om fastlæggelse af kundens status, egenskab og etableringssted
Artikel 25
I forbindelse med anvendelse af reglerne om leveringsstedet for ydelser tages der kun hensyn til de omstændigheder, der gælder, når den afgiftsudløsende begivenhed indtræder. Senere ændringer vedrørende brugen af den ydelse, der er modtaget, har ingen indvirkning på fastlæggelsen af leveringsstedet, forudsat at der ikke er tale om misbrug.
Underafdeling 5
Ydelser omfattet af de almindelige bestemmelser
Artikel 26
En transaktion, hvorved et organ overdrager tv-spredningsrettigheder til fodboldkampe til afgiftspligtige personer, er omfattet af artikel 44 i direktiv 2006/112/EF.
Artikel 27
Ydelser i form af ansøgning om eller modtagelse af tilbagebetaling af moms i henhold til Rådets direktiv 2008/9/EF af 12. februar 2008 om detaljerede regler for tilbagebetaling af moms i henhold til direktiv 2006/112/EF til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i tilbagebetalingsmedlemsstaten, men i en anden medlemsstat (7) er omfattet af artikel 44 i direktiv 2006/112/EF.
Artikel 28
Hvis der er tale om en enkelt ydelse, er ydelser leveret som led i tilrettelæggelsen af en begravelse omfattet af artikel 44 og 45 i direktiv 2006/112/EF.
Artikel 29
Med forbehold af denne forordnings artikel 41 er levering af oversættelsesydelser omfattet af artikel 44 og 45 i direktiv 2006/112/EF.
Underafdeling 6
Ydelser leveret af en formidler
Artikel 30
Ydelser, der leveres af en formidler, jf. artikel 46 i direktiv 2006/112/EF, omfatter ydelser, der leveres af en formidler, som handler i modtageren af den formidlede ydelses navn og på dennes vegne, og ydelser, der leveres af formidlere, der handler i leverandøren af den formidlede ydelses navn og på dennes vegne.
Artikel 31
Ydelser, der leveres af en formidler, som handler i andres navn og på andres vegne, og som består af formidling af indkvartering i hotelsektoren eller i sektorer med en tilsvarende funktion, er omfattet af:
a)
artikel 44 i direktiv 2006/112/EF, hvis de leveres til en afgiftspligtig person, der handler som sådan, eller til en ikke-afgiftspligtig juridisk person, der betragtes som en afgiftspligtig person
b)
artikel 46 i direktiv 2006/112/EF, hvis de leveres til en ikke-afgiftspligtig person.
Underafdeling 7
Ydelser inden for kultur, kunst, sport, videnskab, undervisning, underholdning og lignende
Artikel 32
1. Ydelser, der har til formål at give adgang til arrangementer inden for kultur, kunst, sport, videnskab, undervisning, underholdning eller lignende arrangementer, jf. artikel 53 i direktiv 2006/112/EF, omfatter ydelser, hvis væsentlige kendetegn består i mod betaling af en billet eller et gebyr, herunder i form af et abonnement, et periodekort eller et regelmæssigt kontingent, at give adgang til et arrangement.
2. Stk. 1 finder især anvendelse på:
a)
adgang til forestillinger, teaterforestillinger, cirkusforestillinger, messer, forlystelsesparker, koncerter, udstillinger samt andre lignende kulturelle arrangementer
b)
adgang til sportsarrangementer som kampe eller konkurrencer
c)
adgang til uddannelsesmæssige og videnskabelige arrangementer som f.eks. konferencer og seminarer.
3. Brug af anlæg som f.eks. gymnastiksale eller andet mod betaling af et kontingent er ikke omfattet af stk. 1.
Artikel 33
De i artikel 53 i direktiv 2006/112/EF omhandlede tilknyttede ydelser omfatter ydelser, der har direkte forbindelse med adgangen til arrangementer inden for kultur, kunst, sport, videnskab, undervisning, underholdning eller lignende, som leveres separat til den person, der deltager i et arrangement, mod en nærmere fastsat modydelse.
Disse tilknyttede ydelser omfatter bl.a. brug af omklædningsrum og sanitære installationer, men omfatter ikke ydelser, der leveres af formidlere i forbindelse med billetsalg.
Underafdeling 8
Ydelser i tilknytning til transport samt vurdering af og arbejde på løsøre
Artikel 34
Bortset fra ved samling af varer, der bliver en del af fast ejendom, fastsættes stedet for levering af ydelser til en ikke-afgiftspligtig person, som kun består i, at en afgiftspligtig person samler de forskellige dele af en maskine, som alle er leveret til denne af kunden, i overensstemmelse med artikel 54 i direktiv 2006/112/EF.
Underafdeling 9
Levering af restaurant- og cateringydelser om bord på et transportmiddel
Artikel 35
Den del af en personbefordring, der har fundet sted inden for Fællesskabet, jf. artikel 57 i direktiv 2006/112/EF, bestemmes af den strækning, som transportmidlet har tilbagelagt, og ikke af den strækning, som hver passager har tilbagelagt.
Artikel 36
Leveres der restaurant- og cateringydelser under den del af en personbefordring, der har fundet sted inden for Fællesskabet, er levering af disse ydelser omfattet af artikel 57 i direktiv 2006/112/EF.
Leveres der restaurant- og cateringydelser uden for en sådan del af personbefordringen, men på en medlemsstats eller et tredjelands eller -territoriums område, er levering af disse ydelser omfattet af artikel 55 i nævnte direktiv.
Artikel 37
Leveringsstedet for en restaurant- og cateringydelse, der leveres i Fællesskabet delvis under, delvis uden for den del af en personbefordring, som har fundet sted inden for Fællesskabet, men på en medlemsstats område, fastlægges udelukkende efter de gældende regler for fastlæggelse af leveringsstedet ved påbegyndelsen af leveringen af en sådan restaurant- og cateringydelse.
Underafdeling 10
Udlejning af transportmidler
Artikel 38
1. Ved »transportmidler« som omhandlet i artikel 56 og artikel 59, stk. 1, litra g), i direktiv 2006/112/EF forstås fartøjer og køretøjer, også motoriserede, og andre former for udstyr og anordninger, der er beregnet til at befordre personer eller gods fra et sted til et andet, som kan trækkes eller skubbes af fartøjer og køretøjer, og som normalt er konstrueret til og faktisk egnet til transport.
2. Transportmidler nævnt i stk. 1 omfatter navnlig følgende fartøjer og køretøjer:
a)
landkøretøjer, som f.eks. biler, motorcykler, cykler, trehjulede cykler og campingvogne
b)
påhængsvogne og sættevogne
c)
jernbanevogne
d)
fartøjer
e)
luftfartøjer
f)
køretøjer, der er specielt konstrueret til befordring af syge eller tilskadekomne personer
g)
traktorer og andre landbrugskøretøjer
h)
mekanisk eller eldrevne invalidekøretøjer.
3. Transportmidler nævnt i stk. 1 omfatter ikke permanent stationære køretøjer og containere.
Artikel 39
1. Med henblik på anvendelsen af artikel 56 i direktiv 2006/112/EF fastlægges varigheden af den sammenhængende periode, hvor transportmidlet besiddes eller anvendes, på grundlag af den kontrakt, parterne har indgået.
Kontrakten tjener som en formodning, som kan afkræftes af ethvert faktisk eller retligt forhold med henblik på at fastlægge den faktiske varighed af den sammenhængende periode, hvor transportmidlet besiddes eller anvendes.
Hvis den periode for korttidsudlejning, som defineret i artikel 56 i direktiv 2006/112/EF, som er angivet i kontrakten, overskrides som følge af force majeure, har dette ingen indvirkning på fastlæggelsen af den sammenhængende periode, hvor transportmidlet besiddes eller anvendes.
2. Hvis udlejning af et og samme transportmiddel er omfattet af flere på hinanden følgende kontrakter mellem de samme parter, er den periode, der skal tages i betragtning, varigheden af den sammenhængende periode, hvor transportmidlet besiddes eller anvendes i henhold til samtlige kontrakter.
Med henblik på første afsnit betragtes en kontrakt og forlængelserne af denne som på hinanden følgende kontrakter.
Varigheden af den eller de korttidslejekontrakter, der er indgået før den kontrakt, der anses for at være en langtidskontrakt, anfægtes ikke, medmindre der er tale om misbrug.
3. Medmindre der er tale om misbrug, betragtes på hinanden følgende lejekontrakter mellem de samme parter, men for forskellige transportmidler, ikke som på hinanden følgende kontrakter som omhandlet i stk. 2.
Artikel 40
Det sted, hvor transportmidlet faktisk stilles til kundens rådighed, jf. artikel 56, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF, er det sted, hvor kunden eller en tredjepart, der handler på dennes vegne, får overdraget fysisk besiddelse af det.
Underafdeling 11
Levering af ydelser til ikke-afgiftspligtige personer uden for fællesskabet
Artikel 41
Levering af oversættelsesydelser til en ikke-afgiftspligtig person uden for Fællesskabet er omfattet af artikel 59, stk. 1, litra c), i direktiv 2006/112/EF.
KAPITEL VI
AFGIFTSPLIGTIGT BELØB
(AFSNIT VII I DIREKTIV 2006/112/EF)
Artikel 42
Hvis en leverandør af varer eller ydelser som en forudsætning for at acceptere betaling via kredit- eller debetkort kræver, at kunden betaler et beløb til leverandøren eller en anden virksomhed, og den samlede pris, der skal betales af kunden, ikke er påvirket af betalingsmåden, udgør dette beløb også en del af det afgiftspligtige beløb for leveringen af varerne eller ydelserne i henhold til artikel 73-80 i direktiv 2006/112/EF.
KAPITEL VII
SATSER
Artikel 43
Ved »ferieindkvartering« som omhandlet i punkt 12 i bilag III til direktiv 2006/112/EF forstås også udlejning af telte, campingvogne eller beboelsesvogne, der er anbragt på campingpladser og anvendes til indkvartering.
KAPITEL VIII
FRITAGELSER
AFDELING 1
Fritagelse i forbindelse med visse former for virksomhed i almen interesse
(Artikel 132, 133 og 134 i direktiv 2006/112/EF)
Artikel 44
Ydelser i form af faglig uddannelse eller omskoling, der præsteres i henhold til artikel 132, stk. 1, litra i), i direktiv 2006/112/EF, omfatter undervisning med direkte tilknytning til et erhverv eller en profession samt enhver undervisning med henblik på erhvervelse eller ajourføring af viden med erhvervsmæssigt sigte. Varigheden af den faglige uddannelse eller omskoling er uden relevans i den forbindelse.
AFDELING 2
Fritagelse i forbindelse med andre aktiviteter
(Artikel 135, 136 og 137 i direktiv 2006/112/EF)
Artikel 45
Fritagelsen i artikel 135, stk. 1, litra e), i direktiv 2006/112/EF finder ikke anvendelse på »platinum nobles«.
AFDELING 3
Fritagelse ved import
(Artikel 143, 144 og 145 i direktiv 2006/112/EF)
Artikel 46
Fritagelsen i artikel 144 i direktiv 2006/112/EF, gælder for transportydelser i forbindelse med import af løsøregenstande, der finder sted som led i en flytning.
AFDELING 4
Fritagelse ved udførsel
(Artikel 146 og 147 i direktiv 2006/112/EF)
Artikel 47
Udtrykket »transportmiddel til privat brug« i artikel 146, stk. 1, litra b), i direktiv 2006/112/EF omfatter transportmidler, som ikke-fysiske personer såsom offentligretlige organer i henhold til artikel 13 i nævnte direktiv og sammenslutninger anvender til ikke-erhvervsmæssige formål.
Artikel 48
Ved fastlæggelsen af, om den tærskel, som en medlemsstat fastsætter i henhold til artikel 147, stk. 1, første afsnit, litra c), i direktiv 2006/112/EF som en betingelse for fritagelse ved levering af varer, der medtages i rejsendes personlige bagage, er overskredet, baseres beregningen på fakturaværdien. Den samlede værdi af flere varer kan kun anvendes, hvis samtlige varer er anført på samme faktura udstedt af samme afgiftspligtige person, der leverer varerne til samme kunde.
AFDELING 5
Fritagelse i forbindelse med visse transaktioner, der sidestilles med udførsel
(Artikel 151 og 152 i direktiv 2006/112/EF)
Artikel 49
Den fritagelse, der er omhandlet i artikel 151 i direktiv 2006/112/EF, gælder ligeledes for elektroniske ydelser, hvis disse leveres af en afgiftspligtig person, som er omfattet af særordningen for elektronisk leverede ydelser, jf. artikel 357-369 i nævnte direktiv.
Artikel 50
1. For at kunne blive anerkendt som et internationalt organ med henblik på anvendelsen af artikel 143, stk. 1, litra g), og artikel 151, stk. 1, første afsnit, litra b), i direktiv 2006/112/EF, skal et organ, der oprettes som et konsortium for en europæisk forskningsinfrastruktur (ERIC), jf. Rådets forordning (EF) nr. 723/2009 af 25. juni 2009 om rammebestemmelserne for et konsortium for en europæisk forskningsinfrastruktur (ERIC) (8), opfylde følgende betingelser:
a)
det skal have status som juridisk person og fuld rets- og handleevne
b)
det skal oprettes i henhold til og være omfattet af EU-retten
c)
dets medlemmer skal omfatte medlemsstaterne og i givet fald tredjelande og mellemstatslige organisationer, dog ikke private organer
d)
det skal have specifikke og legitime mål, som hovedsagelig er af ikke-økonomisk karakter, og som medlemmerne stræber efter i fællesskab.
2. Et ERIC, der er omhandlet i stk. 1, er omfattet af den fritagelse, der er omhandlet i artikel 143, stk. 1, litra g), og artikel 151, stk. 1, første afsnit, litra b), i direktiv 2006/112/EF, når det af værtsmedlemsstaten anerkendes som et internationalt organ.
De rammer og betingelser, der gælder for nævnte fritagelse, fastlægges efter aftale mellem medlemmerne af ERIC’et i overensstemmelse med artikel 5, stk. 1, litra d), i forordning (EF) nr. 723/2009. I tilfælde af, at varerne ikke forsendes eller transporteres til steder uden for den medlemsstat, hvor leveringen finder sted, og hvis der er tale om ydelser, kan fritagelsen indrømmes i form af tilbagebetaling af momsen, jf. artikel 151, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF.
Artikel 51
1. Hvis modtageren af en vare eller ydelse er etableret i Fællesskabet, men ikke i den medlemsstat, hvor leveringen finder sted, anvendes attesten for moms- og/eller punktafgiftsfritagelse, som findes i denne forordnings bilag II, som bekræftelse af, at transaktionen er berettiget til en sådan fritagelse i henhold til artikel 151 i direktiv 2006/112/EF, jf. dog vejledningen i bilaget til attesten.
Ved anvendelsen af denne attest kan den medlemsstat, hvor modtageren af varerne eller ydelserne er etableret, beslutte, om den vil benytte en fælles moms- og punktafgiftsattest, eller om den vil benytte to separate attester.
2. Den attest, der er nævnt i stk. 1, stemples af værtsmedlemsstatens myndigheder. Er varerne eller ydelserne imidlertid beregnet til officiel brug, kan medlemsstaterne dispensere modtageren fra kravet om stempling af attesten på de betingelser, som de selv fastsætter. Denne dispensation kan trækkes tilbage i tilfælde af misbrug.
Medlemsstaterne informerer Kommissionen om, hvilket kontaktpunkt der er udpeget til at identificere de tjenester, der har ansvaret for at stemple attesten, og i hvilket omfang der dispenseres fra stemplingskravet. Kommissionen videresender disse oplysninger til de øvrige medlemsstater.
3. Hvis der anvendes en direkte fritagelse i den medlemsstat, hvor leveringen finder sted, skal leverandøren afkræve modtageren af varerne eller ydelserne den attest, der er omhandlet i denne artikels stk. 1, og opbevare den som dokumentation. Hvis fritagelsen indrømmes i form af tilbagebetaling af momsen, jf. artikel 151, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF, vedlægges attesten den ansøgning om tilbagebetaling, som sendes til den relevante medlemsstat.
KAPITEL IX
FRADRAG
(AFSNIT X I DIREKTIV 2006/112/EF)
Artikel 52
Når importmedlemsstaten har indført et elektronisk system til opfyldelse af toldformaliteter, omfatter udtrykket »dokument vedrørende indførslen« i artikel 178, litra e), i direktiv 2006/112/EF, elektroniske udgaver af sådanne dokumenter, forudsat at det er muligt at efterprøve udøvelsen af fradragsretten.
KAPITEL X
AFGIFTSPLIGTIGE PERSONERS OG VISSE IKKE-AFGIFTSPLIGTIGE PERSONERS FORPLIGTELSER
(AFSNIT XI I DIREKTIV 2006/112/EF)
AFDELING 1
Personer, der er betalingspligtige over for statskassen
(Artikel 192a -205 i Direktiv 2006/112/EF)
Artikel 53
1. Ved anvendelsen af artikel 192a i direktiv 2006/112/EF tages der kun hensyn til den afgiftspligtige persons faste forretningssted, når forretningsstedet har en tilstrækkelig permanent karakter, og det med hensyn til de menneskelige og tekniske midler har den fornødne struktur til at kunne foretage den levering af varer eller ydelser, som det medvirker ved.
2. Har en afgiftspligtig person et fast forretningssted i den medlemsstat, hvor momsen er skyldig, anses dette forretningssted ikke for at have medvirket ved leveringen af varer eller ydelser, jf. artikel 192a, litra b), i direktiv 2006/112/EF, medmindre denne afgiftspligtige person anvender de tekniske eller menneskelige midler, der tilhører dette faste forretningssted, før eller under udførelsen af den momspligtige levering af disse varer eller ydelser i den pågældende medlemsstat, til transaktioner, der indgår i denne levering.
I de tilfælde, hvor de midler, der tilhører det faste forretningssted, kun anvendes til administrative støtteopgaver, som f.eks. bogføring, fakturering og inddrivelse af gældsfordringer, anses de ikke for at være anvendt ved udførelsen af leveringen af varer eller ydelser.
Hvis der udstedes en faktura under det momsregistreringsnummer, som er udstedt af den medlemsstat, hvor det faste forretningssted er etableret, anses det faste forretningssted imidlertid for at have medvirket ved leveringen af varer og ydelser i den pågældende medlemsstat, medmindre det modsatte kan bevises.
Artikel 54
Hvis en afgiftspligtig person har etableret hjemstedet for sin økonomiske virksomhed i den medlemsstat, hvor momsen er skyldig, finder artikel 192a i direktiv 2006/112/EF ikke anvendelse, uanset om dette hjemsted medvirker ved den levering af varer og ydelser, som den afgiftspligtige person foretager i den pågældende medlemsstat.
AFDELING 2
Diverse bestemmelser
(Artikel 272-273 i Direktiv 2006/112/EF)
Artikel 55
For de transaktioner, der er omhandlet i artikel 262 i direktiv 2006/112/EF, skal afgiftspligtige personer, som har fået et momsregistreringsnummer i henhold til artikel 214 i nævnte direktiv, og ikke-afgiftspligtige juridiske personer, der er momsregistreret, når de handler i denne egenskab, straks meddele deres momsregistreringsnummer til deres leverandører af varer og tjenester.
De i artikel 3, stk. 1, litra b), i direktiv 2006/112/EF omhandlede afgiftspligtige personer, der har ret til ikke at blive pålagt afgifter for deres erhvervelser inden for Fællesskabet i medfør af artikel 4, stk. 1, i nærværende forordning, skal ikke meddele deres momsregistreringsnummer til deres leverandører af varer, hvis de er momsregistreret i overensstemmelse med artikel 214, stk. 1, litra d) og e), i nævnte direktiv.
KAPITEL XI
SÆRORDNINGER
AFDELING 1
Særordning for investeringsguld
(Artikel 344-356 i Direktiv 2006/112/EF)
Artikel 56
I artikel 344, stk. 1, nr. 1, i direktiv 2006/112/EF omfatter henvisningen til »en vægt, der er godkendt af guldmarkederne« som minimum de enheder og vægte, hvormed der handles, jf. bilag III til denne forordning.
Artikel 57
Med henblik på udarbejdelsen af den liste over guldmønter, der er omhandlet i artikel 345 i direktiv 2006/112/EF, vedrører henvisningen til »pris« og »markedsværdi« i artikel 344, stk. 1, nr. 2, i nævnte direktiv prisen og markedsværdien den 1. april hvert år. Hvis den 1. april ikke falder på en dag, hvor disse værdier fastsættes, benyttes værdierne for den næstfølgende dag, hvor de fastsættes.
AFDELING 2
Særordning for ikke-etablerede afgiftspligtige personer, der leverer elektroniske ydelser til ikke-afgiftspligtige personer
(Artikel 357-369 i Direktiv 2006/112/EF)
Artikel 58
Hvis en ikke-etableret afgiftspligtig person, der benytter særordningen for elektronisk leverede ydelser i artikel 357-369 i direktiv 2006/112/EF, i løbet af et kalenderkvartal opfylder mindst et af kriterierne for udelukkelse i artikel 363 i nævnte direktiv, skal identifikationsmedlemsstaten udelukke denne fra særordningen. I så fald kan denne ikke-etablerede afgiftspligtige person efterfølgende på et hvilket som helst tidspunkt i løbet af kvartalet udelukkes fra særordningen.
For så vidt angår elektronisk leverede ydelser, der er leveret før udelukkelsen, men i løbet af det kalenderkvartal, hvor udelukkelsen finder sted, indsender den ikke-etablerede afgiftspligtige person en momsangivelse for hele kvartalet i overensstemmelse med artikel 364 i direktiv 2006/112/EF. Kravet om indsendelse af denne angivelse har ingen virkning på et eventuelt krav om momsregistrering i henhold til de almindelige regler i en medlemsstat.
Artikel 59
Enhver indberetningsperiode (kalenderkvartal) som omhandlet i artikel 364 i direktiv 2006/112/EF er en selvstændig indberetningsperiode.
Artikel 60
Når en momsangivelse er indsendt i overensstemmelse med artikel 364 i direktiv 2006/112/EF, kan alle efterfølgende ændringer af tallene deri kun foretages gennem en ændring af angivelsen og ikke ved en tilpasning af en efterfølgende angivelse.
Artikel 61
Beløb i momsangivelser, der indgives under særordningen for elektronisk leverede ydelser i artikel 357-369 i direktiv 2006/112/EF, må ikke afrundes til den nærmeste hele valutaenhed. Det nøjagtige momsbeløb skal angives og betales.
Artikel 62
Identifikationsmedlemsstaten, der har modtaget et beløb, som er større end det, der følger af momsangivelsen i henhold til artikel 364 i direktiv 2006/112/EF for elektronisk leverede ydelser, tilbagebetaler det for meget betalte beløb direkte til den pågældende afgiftspligtige person.
Når identifikationsmedlemsstaten har modtaget et beløb, som svarer til en momsangivelse, der senere viser sig at være ukorrekt, og den pågældende medlemsstat allerede har fordelt det mellem forbrugsmedlemsstaterne, tilbagebetaler disse medlemsstater direkte det for meget udbetalte beløb til den ikke-etablerede afgiftspligtige person og underretter identifikationsmedlemsstaten om den tilpasning, der er foretaget.
Artikel 63
Momsbeløb, der betales i henhold til artikel 367 i direktiv 2006/112/EF, er specifikke for den pågældende momsangivelse, som er indgivet i henhold til nævnte direktivs artikel 364. Alle efterfølgende ændringer af de betalte beløb kan kun foretages med henvisning til den pågældende angivelse og må ikke tildeles en anden angivelse eller ske ved tilpasning af en efterfølgende angivelse.
KAPITEL XII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 64
Forordning (EF) nr. 1777/2005 ophæves.
Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag IV.
Artikel 65
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. juli 2011.
Dog gælder følgende:
-
artikel 3, litra a), artikel 11, stk. 2, litra b), artikel 23, stk. 1, og artikel 24, stk. 1, anvendes fra den 1. januar 2013
-
artikel 3, litra b), anvendes fra den 1. januar 2015
-
artikel 11, stk. 2, litra c), anvendes indtil den 31. december 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. marts 2011.
32011R0282
L 077/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
15.03.2011.
PROVEDBENA UREDBA VIJEĆA (EU) br. 282/2011
od 15. ožujka 2011.
o utvrđivanju provedbenih mjera za Direktivu 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost
(preinaka)
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1), a posebno njezin članak 397.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
budući da:
(1)
Potrebno je izvršiti izvjestan broj bitnih izmjena Uredbe Vijeća (EZ) br. 1777/2005 od 17. listopada 2005. o utvrđivanju provedbenih mjera za Direktivu 77/388/EEZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (2). Zbog jasnoće i racionalnosti poželjno je predmetne odredbe preinačiti.
(2)
Direktiva 2006/112/EZ sadrži pravila o porezu na dodanu vrijednost, (PDV-u), koja u nekim slučajevima podliježu tumačenju država članica. Donošenjem zajedničkih odredaba o provođenju Direktive 2006/112/EZ potrebno je zajamčiti veću usklađenost sustava poreza na dodanu vrijednost s ciljevima unutarnjeg tržišta u slučajevima pojave, ili mogućnosti pojave, razilaženja u primjeni koja nisu u skladu s pravilnim funkcioniranjem takvog unutarnjeg tržišta. Navedene provedbene mjere su pravno obvezujuće samo od dana stupanja na snagu ove Uredbe te ne dovode u pitanje valjanost zakonodavstva i tumačenje mjera koje su države članice prethodno donijele.
(3)
Izmjene koje su rezultat donošenja Direktive Vijeća 2008/8/EZ od 12. veljače 2008. o izmjeni Direktive 2006/112/EZ o mjestu pružanja usluga (3) trebale bi se odražavati na ovu Uredbu.
(4)
Cilj ove Uredbe je zajamčiti jedinstvenu primjenu trenutačnog sustava PDV-a utvrđivanjem pravila o provedbi Direktive 2006/112/EZ, a posebno u vezi poreznih obveznika, isporuci robe i isporuci usluga te o mjestu oporezivih transakcija. U skladu s načelom proporcionalnosti određenim u članku 5. stavku 4. Ugovora o Europskoj uniji, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja. S obzirom da je obvezujuća, te se izravno primjenjuje u svim državama članicama, ujednačenost primjene će se najbolje zajamčiti Uredbom.
(5)
Navedene provedbene odredbe sadržavaju posebna pravila kao odgovor na selektivna pitanja primjene te su oblikovane s ciljem ujednačenog postupanja na području cijele Unije isključivo pod tim navedenim posebnim okolnostima. Stoga se navedene provedbene odredbe ne primjenjuju na druge slučajeve nego se, zbog njihove formulacije, primjenjuju ograničeno.
(6)
Potrebno je pojasniti da ako osoba koja nije porezni obveznik promijeni boravište i prenese novo prijevozno sredstvo, ili novo prijevozno sredstvo ponovno prenese u državu članicu u kojoj ga je izvorno stekla uz oslobođenje od PDV-a, takav prijenos novog prijevoznog sredstva ne predstavlja stjecanje novog prijevoznog sredstva unutar Zajednice.
(7)
Da bi određene usluge bile oslobođene od plaćanja PDV-a dovoljno je da isporučitelj dokaže kako je kupac, bez obzira je li riječ o poreznom obvezniku ili osobi koja nije porezni obveznik, smješten izvan Zajednice.
(8)
Potrebno je naznačiti da dodjela identifikacijskog broja za PDV poreznom obvezniku koji isporučuje usluge u drugoj državi članici ili prima usluge iz druge države članice, a za koje PDV plaća isključivo kupac, ne utječe na pravo tog poreznog obveznika da koristi mogućnost neoporezivog stjecanja robe unutar Zajednice. Međutim, ako porezni obveznik pošalje svoj identifikacijski broj za PDV isporučitelju prilikom stjecanja robe unutar Zajednice u svakom se slučaju smatra da je odlučio navedene transakcije provesti uz obračun PDV-a.
(9)
Daljnja integracija unutarnjeg tržišta dovela je do povećane potrebe za prekograničnom suradnjom između gospodarskih subjekata s poslovnim nastanom u različitim državama članicama i razvoja Europskih gospodarskih interesnih udruženja, (EGIU), uspostavljenih u skladu s Uredbom Vijeća (EEZ) br. 2137/85 od 25. srpnja 1985. o Europskom gospodarskom interesnom udruženju (EGIU) (4). Stoga je potrebno pojasniti da su EGIU-i porezni obveznici kad isporučuju robu ili usluge uz naknadu.
(10)
Potrebno je jasno definirati usluge restorana i dostave pripremljene hrane i pića, razlike među njima i primjereno postupanje prema tim uslugama.
(11)
Kako bi se povećala jasnoća, potrebno je navesti transakcije koje se smatraju elektronički isporučenim uslugama, pri čemu popisi tih transakcija ne smiju biti konačni ni sveobuhvatni.
(12)
Potrebno je utvrditi, s jedne strane, da se transakcije koje se isključivo sastoje od sastavljanja različitih dijelova stroja koje je osigurao kupac moraju tretirati kao isporuke usluga i, s druge strane, mjesto takve isporuke u slučaju kad se usluga isporučuje osobi koja nije porezni obveznik.
(13)
Prodaju opcije kao financijskog instrumenta potrebno je tretirati kao isporuku usluge, odvojeno od glavnih transakcija na koje se opcija odnosi.
(14)
Kako bi se zajamčila jedinstvena primjena pravila koja se odnose na mjesto oporezivih transakcija, potrebno je razjasniti pojmove poput mjesta u kojem je porezni obveznik utemeljio poslovanje, stalni poslovni nastan, stalno prebivalište i mjesto u kojem osoba uobičajeno boravi. Prilikom uzimanja u obzir sudske prakse Suda EZ-a, uporaba kriterija koji su što je više moguće jasni i objektivni, trebala bi olakšati praktičnu primjenu navedenih pojmova.
(15)
Potrebno je utvrditi pravila za osiguravanje ujednačenog postupanja prema isporukama robe jednom kad je isporučitelj premašio prag prodaje na daljinu utvrđen za potrebe isporuke u druge države članice.
(16)
Potrebno je razjasniti da se dio prijevoza putnika unutar Zajednice određuje putovanjem prijevoznog sredstva, a ne putovanjem putnika tog prijevoznog sredstva.
(17)
U slučaju stjecanja robe unutar Zajednice, pravo države članice u kojoj je roba stečena, da oporezuje stjecanje ne smije ovisiti o obvezi plaćanja PDV-a za transakcije obavljene u državi članici otpreme.
(18)
Pravilna primjena pravila kojima je uređeno mjesto isporuke usluga uglavnom ovisi o tome je li kupac porezni obveznik ili nije, te u kojem svojstvu djeluje. Kako bi se utvrdio status kupca kao poreznog obveznika, potrebno je utvrditi kakav dokaz je isporučitelj obvezan ishoditi kao dokaz od svog kupca.
(19)
Potrebno je pojasniti da kad su isporučene usluge namijenjene za privatnu uporabu poreznog obveznika ili njegovog osoblja, ne smije se smatrati da naveden porezni obveznik djeluje u svojstvu poreznog obveznika. Kako bi se utvrdilo da kupac djeluje u svojstvu poreznog obveznika dovoljno je da kupac dostavi isporučitelju svoj identifikacijski broj za PDV, osim ako isporučitelj ima informaciju o suprotnom. Također je potrebno osigurati da se jedna usluga stečena za posao, a koja se također koristi u privatne svrhe, oporezuje samo u jednom mjestu.
(20)
Kako bi se točno utvrdio poslovni nastan kupca, isporučitelj usluge je obvezan provjeriti informaciju koju mu je dao kupac.
(21)
Ne dovodeći u pitanje opće pravilo o mjestu isporuke usluga poreznom obvezniku, u slučaju kad su usluge isporučene kupcu koji ima poslovni nastan na nekoliko mjesta, potrebna su pravila kojima bi se isporučitelju pomoglo da utvrdi stalan poslovni nastan kupca kojem je isporučena usluga, vodeći računa o okolnostima. Ako isporučitelj usluge nije u mogućnosti utvrditi to mjesto, potrebna su pravila kojima bi se razjasnile njegove obveze. Navedena pravila ne smiju utjecati na obveze kupca ili ih promijeniti.
(22)
Također je potrebno utvrditi vrijeme tijekom kojeg isporučitelj usluge mora utvrditi status, svojstvo i smještaj kupca, bez obzira radi li se o poreznom obvezniku ili ne.
(23)
Ne dovodeći u pitanje opću primjenu načela o zlouporabi odredaba ove Uredbe, smatra se primjerenim skrenuti posebnu pažnju na njezinu primjenu pri određenim odredbama ove Uredbe.
(24)
Određene posebne usluge, kao što je dodjela prava televizijskog emitiranja nogometnih utakmica, prijevoda tekstova, usluga u vezi podnošenja prijave PDV-a i usluga posrednika, koji djeluju za osobu koja nije porezni obveznik, uključuju prekogranične transakcije pa čak i sudjelovanje gospodarskih subjekata koji imaju poslovni nastan izvan Zajednice. Mjesto isporuke tih usluga mora biti jasno utvrđeno kako bi se stvorila veća pravna sigurnost.
(25)
Potrebno je navesti da usluge koje je isporučio posrednik koji djeluje u ime i za račun druge osobe koja sudjeluje u isporuci usluga smještaja u hotelskom sektoru nisu uređene posebnim pravilima za isporuke usluga u vezi s nepokretnom imovinom.
(26)
U slučaju kad razne usluge isporučene u sklopu organizacije sprovoda čine dio jedinstvene usluge, također je potrebno utvrditi pravilo o mjestu isporuke usluge.
(27)
Kako bi se zajamčilo ujednačeno postupanje prema isporukama usluga s područja kulture, umjetnosti, sporta, znanosti, obrazovanja, zabave i sličnih usluga, potrebno je definirati pristup takvim događajima i popratnim uslugama koje su u vezi s tim pristupom.
(28)
Potrebno je pojasniti postupanje prema uslugama restorana i dostave pripremljene hrane i pića isporučenim unutar prijevoznih sredstava tijekom prijevoza putnika na području više zemalja.
(29)
S obzirom na to da određena pravila najma prijevoznih sredstava ovise o trajanju najma ili uporabe, potrebno je ne samo utvrditi koja se vozila smiju smatrati prijevoznim sredstvima, već također pojasniti obradu takve isporuke, u slučaju kada dva ugovora neposredno slijede. Također je potrebno utvrditi mjesto gdje je prijevozno sredstvo stavljeno na raspolaganje kupcu.
(30)
U određenim posebnim okolnostima naknada za uporabu kreditne ili debitne kartice koja se plaća u vezi s transakcijom ne smije smanjiti oporeziv iznos za tu transakciju.
(31)
Potrebno je razjasniti da se snižena stopa može primijeniti na iznajmljivanje šatora, kamp-prikolica i pokretnih domova postavljenih u odmorišnom kampu, a koji se koriste kao smještaj.
(32)
Strukovno osposobljavanje ili prekvalifikacija trebaju uključivati upute koje su neposredno povezane sa zvanjem ili zanimanjem, kao i sve upute usmjerene na stjecanje ili obnavljanje znanja za strukovne potrebe, bez obzira na trajanje osposobljavanja.
(33)
Zlatne kovanice bi trebalo tretirati kao da su isključene od oslobođenja od poreza za valutu, bankovne novčanice i kovanice.
(34)
Potrebno je navesti da bi oslobođenje za isporuke usluga u vezi s uvozom robe čija je vrijednost uključena u oporeziv iznos te robe trebalo obuhvaćati usluge prijevoza izvršenog tijekom promjene prebivališta.
(35)
Roba koju kupac prevozi izvan Zajednice, a koju osobe koje nisu fizičke osobe, primjerice javnopravna tijela i udruženja, koriste u svrhu opremanja, opskrbe gorivom ili namirnicama, te koja služi u svrhe koje nisu poslovne svrhe, trebala bi biti isključena iz oslobođenja od naknada za izvozne transakcije.
(36)
Kako bi se zajamčila jedinstvena administrativna praksa za izračun minimalne vrijednosti izuzete od naknada za izvoz robe u osobnoj prtljazi putnika, potrebno je uskladiti odredbe o takvom izračunu.
(37)
Potrebno je navesti da se oslobođenja za određene transakcije koje se tretiraju kao izvoz također trebaju primjenjivati na usluge obuhvaćene posebnim programom za elektronički isporučene usluge.
(38)
Tijelo koje se osniva na temelju pravnog okvira za Europski konzorcij za istraživačku infrastrukturu, (ERIC), moralo bi se za potrebe oslobođenja od PDV-a kvalificirati kao međunarodno tijelo, u slučaju kad ispunjava određene uvjete. Stoga je potrebno utvrditi značajke koje mu omogućuju to oslobođenje.
(39)
Isporuke robe i usluga na temelju diplomatskih i konzularnih dogovora ili priznatim međunarodnim tijelima, odnosno određenim oružanim snagama izuzete su od PDV-a, podložno određenim ograničenjima i uvjetima. Kako bi porezni obveznik koji vrši takvu isporuku iz druge države članice mogao utvrditi da su uvjeti i ograničenja za takvo oslobođenje ispunjeni, potrebno je uvesti potvrdu o oslobođenju od plaćanja PDV-a.
(40)
Kako bi se ostvarilo pravo na odbitak, uvozni dokumenti u elektroničkom obliku bi također trebali biti prihvaćeni, ako ispunjavaju iste zahtjeve kao dokumenti u papirnatom obliku.
(41)
U slučaju kad isporučitelj robe ili isporučitelj usluga ima stalni poslovni nastan na području države članice u kojoj treba platiti porez, potrebno je odrediti okolnosti pod kojima bi taj poslovni nastan podlijegao obvezi plaćanja PDV-a.
(42)
Potrebno je razjasniti da se porezni obveznik koji ima poslovni nastan na području države članice u kojoj je potrebno platiti porez mora smatrati poreznim obveznikom s poslovnim nastanom u toj državi članici za potrebe oporezivanja čak i kada taj poslovni nastan nije uključen u isporuku robe ili usluga.
(43)
Potrebno je pojasniti da je svaki porezni obveznik radi pravednijeg obračunavanja poreza obvezan pri određenim oporezivim transakcijama dostaviti svoj identifikacijski broj za PDV čim mu je dodijeljen.
(44)
Kako bi se osiguralo jednako postupanje prema gospodarskim subjektima, potrebno je navesti težine za investicijsko zlato, koje je konačno prihvatilo tržište plemenitih kovina i utvrditi zajednički datum za utvrđivanje vrijednosti zlatnika.
(45)
Poseban plan za porezne obveznike koji nemaju poslovni nastan u Zajednici, a koji elektroničkim putem isporučuju usluge osobama koje nisu porezni obveznici i koje u Zajednici imaju poslovni nastan ili prebivalište podliježe posebnim uvjetima. U slučaju kad navedeni uvjeti više nisu ispunjeni, posljedice toga je potrebno jasno predočiti.
(46)
Određene su promjene posljedica Direktive 2008/8/EZ. S obzirom da se navedene promjene odnose, s jedne strane, na oporezivanje prijevoznih sredstava u dugoročnom najmu od 1. siječnja 2013. i, s druge strane, na oporezivanje usluga isporučenih elektroničkim putem od 1. siječnja 2015., potrebno je naznačiti da se odgovarajući članci te Uredbe primjenjuju isključivo od tih datuma nadalje,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
PREDMET
Članak 1.
Ovom se Uredbom propisuju mjere za provedbu određenih odredbi glava od I. do V. i glava od VII. do XII. Direktive 2006/112/EZ.
POGLAVLJE II.
PODRUČJE PRIMJENE
(GLAVA I. DIREKTIVE 2006/112/EZ)
Članak 2.
Stjecanjem robe unutar Zajednice za potrebe članka 2. stavka 1. točke (b) Direktive 2006/112/EZ ne smatra se:
(a)
prijenos novih prijevoznih sredstava osobe koja nije porezni obveznik nakon promjene prebivališta, ako u trenutku isporuke nije bilo moguće primijeniti oslobođenje od plaćanja poreza navedeno u članku 138. stavku 2. točki (a) Direktive 2006/112/EZ;
(b)
povrat novih prijevoznih sredstava osobe koja nije porezni obveznik u državu članicu iz koje su ta prijevozna sredstva prvotno dostavljena u skladu s oslobođenjem od plaćanja poreza navedenom u članku 138. stavku 2. točki (a) Direktive 2006/112/EZ.
Članak 3.
Ne dovodeći u pitanje članak 59.a prvi stavak točku (b) Direktive 2006/112/EZ, isporuka sljedećih usluga ne podliježe plaćanju PDV-a ako isporučitelj dokaže da se mjesto isporuke usluga utvrđeno u skladu s podstavkom 3. i 4. odjeljka 4. Poglavlja V. ove Uredbe nalazi izvan Zajednice:
(a)
od 1. siječnja 2013. usluga navedena u članku 56. stavku 2. prvom podstavku Direktive 2006/112/EZ;
(b)
od 1. siječnja 2015. usluge navedene u članku 58. Direktive 2006/112/EZ;
(c)
usluge navedene u članku 59. Direktive 2006/112/EZ.
Članak 4.
Svaki porezni obveznik koji ima pravo na neoporezivanje stjecanja robe unutar Zajednice, u skladu s člankom 3. Direktive 2006/112/EZ, zadržava to pravo ako mu je u skladu s člankom 214. stavkom 1. podstavkom (d) ili (e) te Direktive dodijeljen identifikacijski broj za PDV za isporučene usluge, za koje podliježe obvezi plaćanja PDV-a, ili za usluge koje je isporučio unutar područja druge države članice za koje PDV plaća isključivo primatelj usluga.
Međutim, ako naveden porezni obveznik pošalje svoj identifikacijski broj za PDV isporučitelju usluga u vezi sa stjecanjem robe unutar Zajednice, smatra se da koristi mogućnost iz članka 3. stavka 3. navedene Direktive.
POGLAVLJE III.
POREZNI OBVEZNICI
(GLAVA III. DIREKTIVE 2006/112/EZ)
Članak 5.
Europsko gospodarsko interesno udruženje, (EGIU), utemeljeno u skladu s Uredbom (EEZ) br. 2137/85, koje isporučuje robu ili isporučuje usluge uz naknadu svojim članovima ili trećoj strani, porezni je obveznik u smislu članka 9. stavka 1. Direktive 2006/112/EZ.
POGLAVLJE IV.
OPOREZIVE TRANSAKCIJE
(ČLANCI 24. DO 29. DIREKTIVE 2006/112/EZ)
Članak 6.
1. Usluge restorana i dostave pripremljene hrane i pića su usluge koje uključuju isporuku pripremljene ili nepripremljene hrane ili pića ili oboje, za prehranu ljudi, popraćene dostatnim popratnim uslugama koje omogućuju njihovu izravnu potrošnju. Isporuka hrane ili pića ili oboje predstavlja samo jednu komponentu cjelovite ponude, pri čemu prevladavaju usluge. Usluge restorana su isporuke takvih usluga u prostorijama isporučitelja, dok usluge dostave pripremljene hrane i pića predstavljaju isporuku takvih usluga izvan prostorija isporučitelja.
2. Isporuka pripremljene ili nepripremljene hrane ili pića ili oboje, uključujući prijevoz ili bez njega, no bez drugih dodatnih usluga, se ne smatraju uslugama restorana ili opskrbe pripremljenom hranom i pićima u smislu stavka 1.
Članak 7.
1. „Elektronički isporučene usluge”, kako je navedeno u Direktivi 2006/112/EZ uključuju usluge koje su dostavljene putem interneta ili putem elektroničke mreže, a čija priroda omogućava da se u velikoj mjeri obavljaju automatizirano i s minimalnim čovjekovim sudjelovanjem, te u odsutnosti informacijske tehnologije ne bi mogle opstati.
2. Stavak 1. obuhvaća, posebno sljedeće:
(a)
isporuku digitaliziranih proizvoda, uključujući programsku opremu i njezinu izmjenu ili nadogradnju;
(b)
usluge koje omogućuju ili podupiru poslovnu ili osobnu nazočnost u elektroničkoj mreži, kao što su internetske stranice ili mrežno mjesto;
(c)
usluga koju računalo automatski isporučuje putem interneta ili elektroničke mreže, kao odgovor na primateljev poseban unos podataka;
(d)
prijenos uz naknadu prava na prodaju robe ili usluga na internetskoj stranici koja djeluje kao tržište online na kojem potencijalni kupci pomoću automatiziranog postupka ulažu svoje ponude i na kojoj su stranke obaviještene o prodaji putem elektroničke pošte koja je automatski poslana s računala;
(e)
internetski paketi informacijskih usluga, (ISP-i), u kojima telekomunikacijska stavka predstavlja pomoćni i podređeni dio (tj. paketi koji nude više od samog pristupa internetu i koji uključuju druge elemente, kao na primjer sadržajne stranice kojima je omogućen pristup vijestima, izvještajima o vremenskoj prognozi ili turističkim informacijama; igrama; smještaj internetska stranica; pristup raspravama online itd.);
(f)
upute navedene u Prilogu I.
3. Stavak 1. posebno ne obuhvaća:
(a)
usluge radio i televizijskog emitiranja;
(b)
telekomunikacijske usluge;
(c)
robu, čija je narudžba i obrada provedena elektroničkim putem;
(d)
CD-ROM-ovi, diskete i slični fizički nosači zapisa;
(e)
tiskani materijali, kao što su knjige, glasila, novine ili časopisi;
(f)
CD-i i audio kasete;
(g)
video kasete i DVD-i;
(h)
igre na CD-ROM-ovima;
(i)
usluge profesionalaca, kao što su odvjetnici i financijski savjetnici, koji savjetuju kupce putem elektroničke pošte;
(j)
usluge podučavanja u slučaju kad se sadržaj poduke prenosi putem interneta ili elektroničke pošte (posebno putem udaljene poveznice);
(k)
usluge fizičkog popravka računalne opreme bez izravnog pristupa internetu;
(l)
usluge pohrane podataka bez izravnog pristupa internetu;
(m)
usluge oglašavanja, posebno u novinama, na plakatima i na televiziji;
(n)
usluge telefonske službe za korisnike;
(o)
usluge podučavanja koje uključuju učenje na daljinu, kao što su tečajevi putem pošte;
(p)
usluge konvencionalnih dražbi koje se oslanjaju na izravno čovjekovo sudjelovanje, bez obzira na način ulaganja ponuda;
(q)
telefonske usluge s video sastavnicom, također poznate kao videotelefonske usluge;
(r)
pristup internetu i webu;
(s)
telefonske usluge pružene putem interneta.
Članak 8.
Ako porezni obveznik samo sastavlja različite dijelove stroja koje mu je u cijelosti dostavio naručitelj, ta transakcija predstavlja isporuku usluga u smislu članka 24. stavka 1. Direktive 2006/112/EZ.
Članak 9.
Prodaja opcije, kada takva prodaja predstavlja transakciju u području primjene članka 135. stavka 1. točke (f) Direktive 2006/112/EZ, predstavlja isporuku usluga u smislu članka 24. stavka 1. navedene Direktive. Ta isporuka usluga se razlikuje od osnovnih transakcija na koje se usluga odnosi.
POGLAVLJE V.
MJESTO OPOREZIVIH TRANSAKCIJA
ODJELJAK 1.
Koncepti
Članak 10.
1. Za primjenu članaka 44. i 45. Direktive 2006/112/EZ, mjesto na kojem porezni obveznik ima poslovni nastan je mjesto gdje se obavljaju djelatnosti središnje uprave poduzeća.
2. Kako bi se utvrdilo mjesto navedeno u stavku 1., potrebno je voditi računa o mjestu na kojem se donose ključne odluke u vezi sa središnjom upravom poduzeća, mjestu na kojem se nalazi sjedište poduzeća i mjestu na kojem se uprava sastaje.
U slučaju kad kriteriji ne dopuštaju da se mjesto poslovnog nastana poduzeća utvrdi sa sigurnošću, mjesto na kojem se donose ključne odluke u vezi sa središnjom upravom poduzeća ima prednost.
3. Sama prisutnost poštanske adrese ne smije se smatrati mjestom poslovnog nastana poduzeća poreznog obveznika.
Članak 11.
1. Za primjenu članka 44. Direktive 2006/112/EZ „stalni poslovni nastan” znači svaki poslovni nastan, osim poslovnog nastana poduzeća navedenog u članku 10. ove Uredbe, koji ima dostatan stupanj stalnosti i primjerenu strukturu osoblja i tehničkih sredstava koji mu omogućuju primanje i korištenje usluga koje su mu dostavljene za vlastite potrebe.
2. Za primjenu sljedećih članaka „stalni poslovni nastan” označava svaki poslovni nastan, osim poslovnog nastana poduzeća navedenog u članku 10. ove Uredbe, koji ima dostatan stupanj stalnosti i primjerenu strukturu osoblja i tehničkih sredstava koji mu omogućuju isporučivanje usluga koje pruža:
(a)
članak 45. Direktive 2006/112/EZ;
(b)
od 1. siječnja 2013., članak 56. stavak 2. drugi podstavak Direktive 2006/112/EZ;
(c)
do 31. prosinca 2014., članak 58. Direktive 2006/112/EZ;
(d)
članak 192.a Direktive 2006/112/EZ.
3. Postojanje identifikacijskog broja za PDV samo po sebi nije dostatno da bi se smatralo kako porezni obveznik ima stalni poslovni nastan.
Članak 12.
Za potrebe primjene Direktive 2006/112/EZ, „stalno prebivalište” fizičke osobe, bez obzira je li riječ o poreznom obvezniku, je prebivalište upisano u popis stanovništva ili sličan popis, odnosno prebivalište koje je ta osoba naznačila relevantnim poreznim tijelima, osim ako postoji dokaz da navedeno prebivalište ne odražava stvarno stanje.
Članak 13.
„Uobičajeno boravište” fizičke osobe, bez obzira je li riječ o poreznom obvezniku ili nije, kako je navedeno u Direktivi 2006/112/EZ je mjesto na kojem fizička osoba najčešće boravi kao rezultat osobnih ili poslovnih veza.
U slučaju kad se poslovne veze nalaze u zemlji koja nije zemlja osobnih veza, ili kad poslovne veze ne postoje, mjesto uobičajenog boravišta utvrđuje se osobnim vezama koje ukazuju na usku vezu između fizičke osobe i mjesta u kojem živi.
ODJELJAK 2.
Mjesto isporuke robe
(Članci 31. do 39. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 14.
Kad je tijekom kalendarske godine premašen prag koji države članice primjenjuju u skladu s člankom 34. Direktive 2006/112/EZ, člankom 33. navedene Direktive se ne smije izmijeniti mjesto isporuke robe, osim proizvoda podložnih plaćanju trošarine koji su isporučeni tijekom iste kalendarske godine, prije nego je premašen prag, koji države članice primjenjuju u kalendarskoj godini, i pod uvjetom da su ispunjeni svi dolje navedeni uvjeti:
(a)
isporučitelj nije iskoristio opciju navedenu u članku 34. stavku 4. te Direktive;
(b)
vrijednost njegovih isporuka robe nije premašio prag tijekom prethodne kalendarske godine.
Međutim, člankom 33. Direktive 2006/112/EZ izmjenjuje se mjesto sljedećih isporuka u državi članici u kojoj završava isporuka ili prijevoz:
(a)
isporuka robe s kojom je u tekućoj kalendarskoj godini premašen prag koji država članica primjenjuje u istoj kalendarskoj godini;
(b)
sve naknadne isporuke robe unutar navedene države članice u toj kalendarskoj godini;
(c)
isporuke robe u navedenoj državi članici u kalendarskoj godini koja slijedi kalendarsku godinu u kojoj je nastupio događaj naveden u točki (a).
Članak 15.
Dio putničkog prijevoza koji se vrši unutar Zajednice iz članka 37. Direktive 2006/112/EZ utvrđuje se na temelju izvršenog putovanja prijevoznog sredstva, a ne na temelju izvršenog putovanja pojedinog putnika.
ODJELJAK 3.
Mjesto stjecanja robe unutar Zajednice
(Članci 40., 41. i 42. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 16.
U slučaju stjecanja robe unutar Zajednice u smislu članka 20. Direktive 2006/112/EZ, država članica u kojoj je završila otprema ili prijevoz ostvaruje svoje pravo na oporezivanje bez obzira na tretman PDV-a koji je primijenjen na transakciju u državi članici u kojoj su otprema ili prijevoz započeli.
Svaki zahtjev isporučitelja robe za ispravkom PDV-a koji je zaračunao i prijavio u državi članici u kojoj je otprema ili prijevoz robe započet, navedena država članica obrađuje u skladu sa svojim domaćim propisima.
ODJELJAK 4.
Mjesto isporuke usluga
(Članci od 43. do 59. Direktive 2006/112/EZ)
Odsjek 1.
Status kupca
Članak 17.
1. Ako mjesto isporuke usluga ovisi o tome je li kupac porezni obveznik ili nije, status kupca se utvrđuje na temelju članaka od 9. do 13. i članka 43. Direktive 2006/112/EZ.
2. Pravna osoba koja nije porezni obveznik, a koja je u skladu s člankom 214. stavkom 1. točkom (b) Direktive 2006/112/EZ za potrebe plaćanja PDV-a identificirana kao porezni obveznik ili od koje se zahtijeva da bude identificirana kao porezni obveznik zbog toga što njezina roba stečena unutar Zajednice podliježe PDV-u ili zbog toga što je iskoristila mogućnost da takve aktivnosti učini podložnim plaćanju PDV-a, je porezni obveznik u smislu članka 43. te Direktive.
Članak 18.
1. Osim ako ne raspolaže sa suprotnom informacijom, isporučitelj smije smatrati da kupac s poslovnim nastanom unutar Zajednice ima status poreznog obveznika:
(a)
ako mu je kupac dostavio svoj osobni identifikacijski broj za PDV, a isporučitelj ishodio potvrdu valjanosti navedenog identifikacijskog broja za PDV i s njim povezanim imenom i adresom u skladu s člankom 31. Uredbe Vijeća (EZ) br. 904/2010 od 7. listopada 2010. o administrativnoj suradnji i suzbijanju prijevare u području poreza na dodanu vrijednost (5);
(b)
ako kupac još uvijek nije primio osobni identifikacijski broj za PDV, ali je obavijestio isporučitelja da je za njega podnio zahtjev te ako isporučitelj ishodi bilo koji drugi dokaz kojim se dokazuje da je kupac porezni obveznik ili pravna osoba koja nije porezni obveznik, a od koje se zahtijeva da za potrebe obračunavanja PDV-a bude identificirana kao porezni obveznik i ako izvrši razumnu provjeru točnosti informacije koju mu je kupac dostavio uobičajenim poslovnim mjerama kao što su mjere koje se odnose na provjeru identiteta i plaćanja.
2. Osim ako raspolaže suprotnom informacijom, isporučitelj smije smatrati da je kupac s poslovnim nastanom u Zajednici osoba koja nije porezni obveznik, ako dokaže da mu kupac nije dostavio svoj osobni identifikacijski broj za PDV.
3. Osim ako raspolaže suprotnom informacijom, isporučitelj smije smatrati da je kupac s poslovnim nastanom izvan Zajednice porezni obveznik:
(a)
ako od kupca ishodi potvrdu koju je izdalo tijelo nadležno za obračun poreza kupca, kao potvrdu da kupac sudjeluje u gospodarskim aktivnostima kako bi mu se omogućilo da ishodi povrat PDV-a, u skladu s Direktivom Vijeća 86/560/EEZ od 17. studenoga 1986. o usklađivanju zakonodavstava država članica o porezu na promet - Postupci za povrat poreza na dodanu vrijednost poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan na području Zajednice (6);
(b)
kad kupac ne posjeduje navedenu potvrdu, ako isporučitelj ima broj za PDV ili sličan broj koji kupcu dodjeljuje država u kojoj se nalazi poslovni nastan i koji se koristi kako bi se identificirala poduzeća, odnosno, bilo koji drugi dokaz kojim se dokazuje da je kupac porezni obveznik, te ako isporučitelj izvrši razumnu provjeru točnosti informacije koju mu je kupac dostavio uobičajenim poslovnim sigurnosnim mjerama, kao što su mjere koje se odnose na provjeru identiteta ili plaćanja.
Odsjek 2.
Svojstvo kupca
Članak 19.
Za potrebe primjene pravila o mjestu isporuke usluga navedenih u člancima 44. i 45. Direktive 2006/112/EZ, porezni obveznici, ili pravne osobe koje nisu porezni obveznici, a za koje se smatra da su porezni obveznici, koji primaju usluge isključivo za osobnu uporabu, uključujući osobnu uporabu svojeg osoblja, smatraju se osobama koje nisu porezni obveznici.
Osim ako raspolaže suprotnom informacijom, kao što je informacija o prirodi isporučenih usluga, isporučitelj može smatrati da su usluge namijenjene gospodarskoj djelatnosti kupca ako za tu transakciju kupac dostavi svoj osobni identifikacijski broj za PDV.
Ako je ista usluga namijenjena i za osobnu uporabu, uključujući osobnu uporabu osoblja kupca, i za gospodarsku djelatnost, tada isporuka navedene usluge mora biti obuhvaćena isključivo člankom 44. Direktive 2006/112/EZ, pod uvjetom da navedeno ne rezultira zlouporabom.
Odsjek 3.
Mjesto kupca
Članak 20.
Ako se isporuka usluga izvršena za potrebe poreznog obveznika, ili pravne osobe koja nije porezni obveznik, ali za koju se smatra da je porezni obveznik, odnosi na područje primjene članka 44. Direktive 2006/112/EZ, te ako navedeni porezni obveznik ima poslovni nastan u jednoj zemlji ili, u odsutnosti poslovnog nastana poduzeća ili stalnog poslovnog nastana, ima stalno prebivalište i uobičajeno boravište u istoj zemlji, tad je navedena isporuka usluga oporeziva u toj zemlji.
Isporučitelj usluga na temelju informacije koju mu dostavi kupac utvrđuje to mjesto, te uobičajenim poslovnim sigurnosnim mjerama, kao što su mjere koje se odnose na provjeru identiteta ili plaćanja, provjerava navedenu informaciju.
Informacije mogu sadržavati identifikacijski broj za PDV koji je dodijelila država članica u kojoj se nalazi poslovni nastan kupca.
Članak 21.
Ako se isporuka usluga poreznom obvezniku, ili pravnoj osobi koja nije porezni obveznik, ali koja se smatra poreznim obveznikom, odnosi na područje primjene članka 44. Direktive 2006/112/EZ, te kad porezni obveznik ima poslovni nastan u više zemalja, navedena isporuka usluga je oporeziva u zemlji poslovnog nastana poduzeća.
Međutim, u slučaju kad je usluga isporučena stalnom poslovnom nastanu poreznog obveznika smještenom u mjestu koje nije mjesto poslovnog nastana poduzeća, navedena isporuka je oporeziva u onom mjestu u kojem se nalazi stalni poslovni nastan koji prima navedenu uslugu i koji je koristi za svoje potrebe.
U slučaju kad porezni obveznik nema poslovni nastan niti stalni poslovni nastan, isporuka usluga je oporeziva u njegovom stalnom prebivalištu ili uobičajenom boravištu.
Članak 22.
1. Za potrebe identifikacije stalnog poslovnog nastana kupca kojem su isporučene usluge, isporučitelj provjerava prirodu i uporabu isporučene usluge.
U slučaju kad zbog prirode i uporabe isporučene usluge nije moguće identificirati stalni poslovni nastan kojem je isporučena usluga, isporučitelj, prilikom identificiranja navedenog stalnog poslovnog nastana, posebnu pažnju mora obratiti na to identificiraju li ugovor, narudžbenica ili identifikacijski broj za PDV, koji je dodijelila država članica kupca, te koji mu je dostavio kupac, stalni poslovni nastan kao kupca navedene usluge i predstavlja li stalni poslovni nastan subjekt koji plaća navedenu uslugu.
Ako stalni poslovni nastan kupca kojem je isporučena usluga ne može biti utvrđen u skladu s prvim i drugim podstavkom ovog stavka, ili u slučaju kad se usluge obuhvaćene člankom 44. Direktive 2006/112/EZ dostavljaju poreznom obvezniku na temelju ugovora kojim je obuhvaćena jedna ili više usluga korištenih na način koji nije moguće identificirati ili količinski izmjeriti, isporučitelj smije s pravom smatrati da su usluge dostavljene na mjesto na kojem kupac ima sjedište poslovanja.
2. Primjena ovog članka ne dovodi u pitanje obveze kupca.
Članak 23.
1. Isporuka usluga je od 1. siječnja 2013. u skladu s člankom 56. stavkom 2. prvim podstavkom Direktive 2006/112/EZ, oporeziva na mjestu na kojem kupac ima poslovni nastan ili, ako nema poslovni nastan, na mjestu na kojem kupac ima stalno prebivalište ili uobičajeno boravište, isporučitelj utvrđuje to mjesto na temelju činjenične informacije koju mu je dostavio kupac, te navedenu informaciju provjerava uobičajenim poslovnim sigurnosnim mjerama, kao što su mjere koje se odnose na provjeru identiteta ili plaćanja.
2. Kad je isporuka usluga u skladu s člancima 58. i 59. Direktive 2006/112/EZ oporeziva na mjestu na kojem kupac ima poslovni nastan ili, ako nema poslovni nastan, na mjestu na kojem ima stalno prebivalište ili uobičajeno boravište, isporučitelj to mjesto utvrđuje na temelju činjenične informacije koju mu je dostavio kupac, te navedenu informaciju provjerava uobičajenim poslovnim sigurnosnim mjerama, kao što su mjere koje se odnose na provjeru identiteta ili plaćanja.
Članak 24.
1. Od 1. siječnja 2013., kad se usluge obuhvaćene člankom 56. stavkom 2. prvim podstavkom Direktive 2006/112/EZ isporučuju osobi koja nije porezni obveznik, a koja ima poslovni nastan u nekoliko zemalja ili ima stalno prebivalište u jednoj zemlji, a svoje uobičajeno boravište u drugoj zemlji, prioritet se daje mjestu koje najbolje jamči oporezivanje na mjestu stvarne potrošnje prilikom utvrđivanja mjesta isporuke navedenih usluga.
2. Kad su usluge obuhvaćene člancima 58. i 59. Direktive 2006/112/EZ isporučene osobi koja nije porezni obveznik, a koja ima poslovni nastan u nekoliko zemalja ili ima stalno prebivalište u jednoj zemlji, a svoje uobičajeno boravište u drugoj, prioritet se daje mjestu koje najbolje jamči oporezivanje na mjestu stvarne potrošnje prilikom utvrđivanja mjesta isporuke navedenih usluga.
Odsjek 4.
Zajedničke odredbe o utvrđivanju statusa, svojstva i mjesta kupca
Članak 25.
Za primjenu pravila kojima se uređuje mjesto isporuke usluga u obzir se uzimaju isključivo okolnosti koje postoje u trenutku naplativog događaja. Sve naknadne naplate upotrebe isporučenih usluga ne utječu na utvrđivanje mjesta isporuke, pod uvjetom da navedeno ne rezultira zlouporabom.
Odsjek 5.
Isporuka usluga koje su regulirane općim pravilima
Članak 26.
Transakcija kojom tijelo dodjeljuje prava emitiranja nogometnih utakmica poreznim osobama obuhvaćena je člankom 44. Direktive 2006/112/EZ.
Članak 27.
Isporuka usluga koje se sastoje od podnošenja prijave ili dobivanja povrata PDV-a u skladu s Direktivom Vijeća 2008/9/EZ od 12. veljače 2008. o utvrđivanju detaljnih pravila za povrat poreza na dodanu vrijednost, predviđenih u Direktivi 2006/112/EZ, poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan u državi članici povrata već u drugoj državi članici (7) je obuhvaćena člankom 44. Direktive 2006/112/EZ.
Članak 28.
U onoj mjeri u kojoj tvore pojedinačnu uslugu, isporuka usluga izvršenih u okviru organizacije pogreba spada u područje primjene članaka 44. i 45. Direktive 2006/112/EZ.
Članak 29.
Ne dovodeći u pitanje članak 41. ove Uredbe, isporuka usluga prijevoda tekstova spada u područje primjene članaka 44. i 45. Direktive 2006/112/EZ.
Odsjek 6.
Isporuka usluga putem posrednika
Članak 30.
Usluge posrednika, kako je navedeno u članku 46. Direktive 2006/112/EZ obuhvaćaju usluge posrednika, koji djeluju u ime i za račun primatelja izvršenih usluga, te također usluge posrednika, koji djeluju u ime i za račun isporučitelja dobivenih usluga.
Članak 31.
Usluge koje isporučuje posrednik koji djeluju u ime i za račun treće osobe, a koje se sastoje od posredovanja tijekom pružanja usluge smještaja u hotelskom sektoru ili u sektorima sa sličnom funkcijom, obuhvaćene su područjem primjene:
(a)
članka 44. Direktive 2006/112/EZ ako su isporučene poreznom obvezniku koji djeluje kao takav ili pravnoj osobi koja nije porezni obveznik, ali koja se smatra poreznim obveznikom;
(b)
članka 46. navedene Direktive ako su isporučene osobi koja nije porezni obveznik.
Odsjek 7.
Isporuka usluga s područja kulture, umjetnosti, sporta, znanosti, obrazovanja, zabave i sličnih usluga
Članak 32.
1. Usluge u vezi s pristupom događajima s područja kulture, umjetnosti, sporta, znanosti, obrazovanja, zabave i sličnih usluga, kako je navedeno u članku 53. Direktive 2006/112/EZ, obuhvaćaju pružanje usluga čije su ključne značajke dodjela prava pristupa događaju u zamjenu za ulaznicu ili novčanu naknadu, uključujući plaćanje u obliku pretplate, godišnjih karata ili periodične naknade.
2. Stavak 1. se posebno primjenjuje na:
(a)
pravo pristupa priredbama, kazališnim predstavama, cirkuskim izvedbama, sajmovima, zabavnim parkovima, koncertima, izložbama i drugim sličnim kulturnim događajima;
(b)
pravo pristupa sportskim događajima, kao što su utakmice ili natjecanja;
(c)
pravo pristupa obrazovnim i znanstvenim događajima, kao što su konferencije i seminari.
3. Stavak 1. ne obuhvaća uporabu prostorija, kao što su gimnastičke dvorane i slično, u zamjenu za novčanu naknadu.
Članak 33.
Pomoćne usluge navedene u članku 53. Direktive 2006/112/EZ uključuju usluge koje su izravno povezane s pristupom događajima u području kulture, umjetnosti, sporta, znanosti, obrazovanja, zabave ili sličnim događajima te koje su, uz naknadu, zasebno isporučene osobi koja je prisustvovala događaju.
Takve pomoćne usluge posebno uključuju uporabu garderobe ili sanitarnih prostorija, ali ne uključuju same posredničke usluge u vezi s prodajom ulaznica.
Odsjek 8.
Isporuka pomoćnih usluga prijevoza i usluga vrednovanja pokretne imovine i rada na takvoj imovini
Članak 34.
Mjesto isporuke usluga osobi koja nije porezni obveznik, u slučaju kad porezni obveznik sastavlja razne dijelove stroja, koje mu je u cijelosti isporučio njihov naručitelj, utvrđuje se u skladu s člankom 54. Direktive 2006/112/EZ, osim ako roba koja se sastavlja ne postane dio nepokretne imovine.
Odsjek 9.
Isporuke usluga restorana i dostave pripremljene hrane i pića u sklopu prijevoznih sredstava
Članak 35.
Dio aktivnosti prijevoza putnika izvršen unutar Zajednice, kako je navedeno u članku 57. Direktive 2006/112/EZ utvrđuje se putovanjem prijevoznog sredstva, a ne putovanjem koji je prošao svaki pojedinačni putnik.
Članak 36.
U slučaju kad su usluge restorana i dostave pripremljene hrane i pića isporučene tijekom dijela putničkog prijevoza izvršenog unutar Zajednice, navedena je isporuka obuhvaćena člankom 57. Direktive 2006/112/EZ.
U slučaju kad su usluge restorana i dostave pripremljene hrane i pića isporučene izvan navedenog dijela prijevoza, ali na području države članice ili treće zemlje ili trećeg državnog područja, navedena isporuka mora biti obuhvaćena člankom 55. te Direktive.
Članak 37.
Mjesto isporuke usluga restorana ili dostave pripremljene hrane i pića izvršene unutar Zajednice, i to djelomično tijekom dijela putničkog prijevoza izvršenog unutar Zajednice, a djelomično izvan takvog prijevoza, no i dalje na području države članice, utvrđuje se u cijelosti prema pravilima, kojima se utvrđuje mjesto isporuke usluga, koja se primjenjuju na početku isporuke usluga restorana ili dostave pripremljene hrane i pića.
Odsjek 10.
Najam prijevoznih sredstava
Članak 38.
1. „Prijevozno sredstvo”, kako je navedeno u članku 56. i članku 59. prvom stavku točki (g) Direktive 2006/112/EZ uključuje vozila, s motorom ili bez, i ostalu opremu i naprave, namijenjene prijevozu osoba ili predmeta s jednog mjesta na drugo, koje mogu vući ili gurati vozila, te koja su uglavnom namijenjena za uporabu i stvarno osposobljena za uporabu u prijevozu.
2. Prijevozna sredstva navedena u stavku 1. posebno uključuju sljedeća vozila:
(a)
kopnena vozila, kao što su automobili, motocikli, bicikli, tricikli i kamp-prikolice;
(b)
prikolice i polu-prikolice;
(c)
željeznički vagoni;
(d)
plovila;
(e)
zrakoplovi;
(f)
vozila posebno napravljena za prijevoz bolesnih ili ozlijeđenih osoba;
(g)
poljoprivredni traktori i druga poljoprivredna vozila;
(h)
invalidska kolica na mehanički ili električni pogon.
3. Trajno imobilizirana vozila i kontejneri ne smatraju se prijevoznim sredstvima u smislu stavka 1.
Članak 39.
1. Za potrebe primjene članka 56. Direktive 2006/112/EZ, trajanje trajnog posjeda ili uporabe prijevoznog sredstva koji je predmet najma utvrđuje se na temelju ugovora između uključenih stranaka.
Ugovor predstavlja predmnjevu koju se može oboriti činjeničnim ili pravnim sredstvima kojima se može utvrditi stvarno neprekinuto trajanje tog posjeda ili korištenja.
Činjenica da se ugovoreno razdoblje kratkoročnog najma u smislu članka 56. Direktive 2006/112/EZ premašuje na temelju više sile nema utjecaja na utvrđivanje trajanja trajnog posjeda ili uporabe prijevoznog sredstva.
2. Ako je isto prijevozno sredstvo uzeto u najam uzastopnim ugovorima zaključenim između istih stranaka, trajanje tog najma je istovjetno trajnom posjedu ili uporabi prijevoznog sredstva isporučenog na temelju svih ugovora kao cjeline.
Za potrebe prvog podstavka, ugovor i njegova produženja smatraju se uzastopnim ugovorima.
Međutim, trajanje jednog ili više kratkoročnih ugovora o najmu koji prethode ugovoru koji se smatra dugoročnim, se ne dovodi u pitanje pod uvjetom da ne postoji zlouporaba.
3. Osim ako ne postoji zlouporaba, uzastopni ugovori zaključeni između istih stranaka za različita prijevozna sredstva ne smatraju se uzastopnim ugovorima za potrebe stavka 2.
Članak 40.
Mjesto na kojem je prijevozno sredstvo stvarno predano kupcu na raspolaganje, kako je navedeno u članku 56. stavku 1. Direktive 2006/112/EZ, je mjesto u kojem kupac ili treća strana koja djeluje u njegovo ime preuzima fizički posjed prijevoznog sredstva.
Odsjek 11.
Isporuka usluga osobama izvan Zajednice koje nisu porezni obveznici
Članak 41.
Isporuka usluga prijevoda tekstova osobi koja nije porezni obveznik, a koja ima poslovni nastan izvan Zajednice, obuhvaćena je člankom 59. prvim stavkom točkom (c) Direktive 2006/112/EZ.
POGLAVLJE VI.
OPOREZIV IZNOS
(GLAVA VII. DIREKTIVE 2006/112/EZ)
Članak 42.
Kad isporučitelj robe ili usluga kao uvjet prihvaćanja isplate kreditnom ili debitnom karticom zahtijeva da kupac njemu ili drugom poduzeću uplati dogovoren iznos, i kad ukupna cijena koju taj kupac plaća ostane nepromijenjena bez obzira na način plaćanja, taj iznos tvori sastavni dio oporezivog iznosa za isporuku roba ili isporuku usluga, u skladu s člancima od 73. do 80. Direktive 2006/112/EZ.
POGLAVLJE VII.
STOPE
Članak 43.
„Isporuka usluga smještaja za odmor” kako je navedeno u točki 12. Priloga III. Direktive 2006/112/EZ uključuje iznajmljivanje šatora, kamp-prikolica ili pokretnih kuća za stanovanje postavljenih na zemljištu za kampiranje te koji se koriste za potrebe smještaja.
POGLAVLJE VIII.
OSLOBOĐENJA OD POREZA
ODJELJAK 1.
Oslobođenja od poreza za određene aktivnosti od javnog interesa
(Članci 132., 133. i 134. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 44.
Usluge strukovnog osposobljavanja ili prekvalifikacije isporučene pod uvjetima utvrđenim u članku 132. stavku 1. točki (i) uključuju upute koje su u izravnoj vezi sa zanimanjem ili strukom, kao i svaku uputu usmjerenu na stjecanje ili obnavljanje znanja za strukovne potrebe. U smislu ove odredbe, trajanje strukovnog osposobljavanja ili prekvalifikacije nije od značaja.
ODJELJAK 2.
Oslobođenja od poreza za druge aktivnosti
(Članci 135., 136. i 137. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 45.
Oslobođenje od poreza predviđeno člankom 135. stavkom 1. točkom (e) Direktive 2006/112/EZ se ne primjenjuje na platinaste kovanice.
ODJELJAK 3.
Oslobođenja od poreza pri uvozu
(Članci 143., 144. i 145. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 46.
Oslobođenje od poreza predviđeno člankom 144. Direktive 2006/112/EZ se primjenjuje na usluge prijevoza u vezi s uvozom pokretne imovine koji se vrši kao dio promjene boravišta.
ODJELJAK 4.
Oslobođenja pri izvozu
(Članci 146. i 147. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 47.
„Prijevozna sredstva za osobnu upotrebu”, kako je navedeno u članku 146. stavku 1. točki (b) Direktive 2006/112/EZ uključuju prijevozna sredstva koja u neposlovne svrhe koriste osobe koje nisu fizičke osobe, kao na primjer javnopravna tijela u smislu članka 13. navedene Direktive te udruge.
Članak 48.
Kako bi se utvrdilo jesu li, kao uvjet za oslobođenje od poreza za isporuku robe koja se nalazi u osobnoj prtljazi putnika, premašeni pragovi koje je država članica utvrdila u skladu s člankom 147. stavkom 1. podstavkom 1. točkom (c) Direktive 2006/112/EZ, izračun se temelji na iznosu za koji je izdan račun. Ukupna vrijednost različite robe smije se koristiti samo ako je sva ta roba uvrštena u isti račun, koji je izdao isti porezni obveznik koji isporučuje robu istom kupcu.
ODJELJAK 5.
Oslobođenja od poreza u vezi s pojedinim transakcijama koje se smatraju izvozom
(Članci 151. i 152. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 49.
Oslobođenje od poreza navedeno u članku 151. Direktive 2006/112/EZ se također primjenjuje na elektroničke usluge u slučaju kad ih je isporučio porezni obveznik na kojeg se primjenjuje poseban sustav za elektronički isporučene usluge navedene u člancima od 357. do 369. navedene Direktive.
Članak 50.
1. Da bi bilo priznato kao međunarodno tijelo za primjenu članka 143. stavka 1. točke (g) i članka 151. stavka 1. prvog podstavka točke (b) Direktive 2006/112/EZ, tijelo koje je osnovano kao Konzorcij europskih istraživačkih infrastruktura, (ERIC), kako je navedeno u Uredbi Vijeća (EZ) br. 723/2009 od 25. lipnja 2009. o pravnom okviru Zajednice za Konzorcij europskih istraživačkih infrastruktura (ERIC) (8), mora ispunjavati sljedeće uvjete:
(a)
raspolaže različitom pravnom osobnošću i punom pravnom sposobnošću;
(b)
osnovan je na temelju prava Europske unije te podliježe tom pravu;
(c)
njegovo članstvo uključuje države članice i, prema potrebi, treće zemlje i međuvladine organizacije, ali ne uključuje privatna tijela;
(d)
ima posebne i legitimne ciljeve, koji se ostvaruju zajednički te koji u osnovi nisu ekonomske prirode.
2. Oslobođenje od poreza navedeno u članku 143. stavku 1. točki (g) i članku 151. stavku 1. podstavku 1. točki (b) Direktive 2006/112/EZ se primjenjuje na ERIC naveden u stavku 1., ako ga je država članica domaćin priznala kao međunarodno tijelo.
Ograničenja i uvjeti takvog oslobođenja od poreza su propisani sporazumom između članova ERIC-a u skladu s člankom 5. stavkom 1. točkom (d) Uredbe (EZ) br. 723/2009. U slučaju kad roba nije otpremljena ili prevezena izvan države članice u kojoj je izvršena isporuka, te u slučaju usluga, oslobođenje se može odobriti kroz prijavu PDV-a u skladu s člankom 151. stavkom 2. Direktive 2006/112/EZ.
Članak 51.
1. U slučaju kad primatelj isporučene robe ili isporučenih usluga ima poslovni nastan unutar Zajednice, ali ne u državi članici u kojoj je isporuka izvršena, potvrda o oslobođenju od PDV-a/ili trošarine, utvrđena u Prilogu II. ovoj Uredbi, bez obzira na objašnjenje navedeno u Prilogu toj potvrdi, služi kako bi potvrdilo da transakcija ispunjava uvjete za porezno oslobođenje u skladu s člankom 151. Direktive 2006/112/EZ.
Država članica u kojoj primatelj isporučene robe ili isporučenih usluga ima poslovni nastan može odlučiti, o korištenju za potrebe oslobođenja od plaćanja PDV-a i trošarina, da upotrijebi jednu zajedničku potvrdu ili dvije zasebne potvrde.
2. Potvrda navedena u stavku 1. mora nositi pečat nadležnih tijela države članice domaćina. Međutim, ako su roba ili usluge namijenjene službenoj uporabi, države članice mogu, u skladu s uvjetima koje propišu, odustati od zahtjeva da primatelj ishodi ovjerenu potvrdu. U slučaju zlouporabe, navedeno se odustajanje može povući.
Države članice obavješćuju Komisiju o službi koja je odgovorna za usluge ovjeravanja, kao i o mjeri u kojoj odustaju od zahtjeva za ovjeravanje potvrda. Komisija je obvezna obavijestiti druge države članice o informaciji koju primi od država članica.
3. Kad se izravno porezno oslobođenje primjenjuje u državi članici u kojoj je izvršena isporuka, isporučitelj je obvezan ishoditi potvrdu navedenu u stavku 1. ovog članka od primatelja robe ili usluga te je zadržati kao dio svoje evidencije. Ako je oslobođenje od poreza odobreno putem prijave PDV-a, u skladu s člankom 151. stavkom 2. Direktive 2006/112/EZ, na prijavu podnesenu u navedenoj državi članici potrebno je pričvrstiti potvrdu.
POGLAVLJE IX.
ODBICI
(GLAVA X. DIREKTIVE 2006/112/EZ)
Članak 52.
Ako je država članica uvoza uvela elektronički sustav za dovršenje carinskih formalnosti, pojam „uvozni dokument” u članku 178. točki (e) Direktive 2006/112/EZ mora obuhvaćati elektronički verziju takvih dokumenata, pod uvjetom da omogućuju nadzor nad ostvarivanjem prava na odbitak.
POGLAVLJE X.
OBVEZE POREZNIH OBVEZNIKA I ODREĐENIH OSOBA KOJE NISU POREZNI OBVEZNICI
(GLAVA XI. DIREKTIVE 2006/112/EZ)
ODJELJAK 1.
Osobe koje su obvezne plaćati PDV
(Članci 192.a do 205. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 53.
1. Za primjenu članka 192.a Direktive 2006/112/EZ, stalni poslovni nastan poreznog obveznika se uzima u obzir samo kad ima dostatan stupanj stalnosti i primjerenu strukturu osoblja i tehničkih sredstava koji mu omogućuju isporučivanje robe i usluga kojima se bavi.
2. Ako porezni obveznik ima stalni poslovni nastan unutar područja države članice u kojoj je obvezan plaćati PDV, smatra se da naveden poslovni nastan nije sudjelovao u isporuci robe ili usluga u smislu članka 192.a točke (b) Direktive 2006/112/EZ, osim ako je svoja tehnička sredstva i osoblje upotrijebio za transakcije svojstvene izvršavanju oporezive isporuke te robe ili usluga unutar navedene države članice prije ili za vrijeme tih isporuka.
U slučaju kad se sredstva stalnog poslovnog nastana koriste isključivo kao administrativna potpora, kao što su računovodstvo, izdavanje računa i ubiranje dugova, smatra se da nisu korišteni za potrebe isporuke robe ili usluga.
Međutim, ako je račun izdan na temelju identifikacijskog broja za PDV koji je dodijelila država članica u kojoj se nalazi stalni poslovni nastan, smatra se da je stalni poslovni nastan sudjelovao u isporuci robe ili usluga izvršene u toj državi članici, osim ako ne postoji dokaz kojim se dokazuje suprotno.
Članak 54.
Ako porezni obveznik ima poslovni nastan na području države članice u kojoj je obvezan plaćati PDV, članak 192.a Direktive 2006/112/EZ se ne primjenjuje bez obzira na to je li taj poslovni nastan sudjelovao u isporuci robe ili usluga koje porezni obveznik vrši unutar navedene države članice.
ODJELJAK 2.
Razne odredbe
(Članci 272. i 273. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 55.
Prilikom transakcija navedenih u članku 262. Direktive 2006/112/EZ, porezni obveznici kojima je identifikacijski broj za PDV dodijeljen u skladu s člankom 214. te Direktive i pravne osobe koje nisu porezni obveznici, a koje su identificirane za potrebe PDV-a moraju, dok djeluju kao takve, isporučiteljima robe i usluga dostaviti svoj identifikacijski broj za PDV čim ga dobiju.
Porezni obveznici navedeni u članku 3. stavku 1. točki (b) Direktive 2006/112/EZ, koji u skladu s člankom 4. stavkom 1. ove Uredbe imaju pravo na neoporezivanje svog stjecanja robe unutar Zajednice, nisu obvezni isporučiteljima robe dostaviti svoj identifikacijski broj za PDV ako im je naveden identifikacijski broj za PDV dodijeljen u skladu s člankom 214. stavkom 1. podstavcima (d) ili (e) navedene Direktive.
POGLAVLJE XI.
POSEBNI PROGRAMI
ODJELJAK 1.
Posebni program za investicijsko zlato
(Članci 344. do 356. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 56.
„Težine prihvaćene na tržištu plemenitih kovina”, kako je navedeno u članku 344. stavku 1. točki (l) Direktive 2006/112/EZ, moraju obuhvaćati barem jedinice i težine kojima se trguje, kako je navedeno u Prilogu III. ovoj Uredbi.
Članak 57.
Za potrebe utvrđivanja popisa zlatnih kovanica iz članka 345. Direktive 2006/112/EZ, „cijena” i „otvorena tržišna vrijednost” iz članka 344. stavka 1. točke 2. te Direktive, je cijena tržišta i cijena otvorenog tržišta na 1. travnja svake godine. Ako 1. travnja ne pada na dan na koji su navedene vrijednosti utvrđene, koriste se vrijednosti prvog sljedećeg dana na koji su utvrđene.
ODJELJAK 2.
Poseban program za porezne obveznike koji nemaju poslovni nastan, a koji isporučuju elektroničke usluge osobama koje nisu porezni obveznici
(Članci 357. do 367. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 58.
Ako tijekom kalendarskog tromjesečja porezni obveznik koji nema poslovni nastan koristi posebnu odredbu za elektronički isporučene usluge navedene u člancima od 357. do 369. Direktive 2006/11/EZ zadovoljava barem jedan od kriterija za oslobođenje od plaćanja poreza utvrđenih u članku 363. te Direktive, država članica identifikacije obvezna je isključiti navedenog poreznog obveznika koji nema poslovni nastan iz te posebne odredbe. U tom slučaju porezni obveznik koji nema poslovni nastan može naknadno biti isključen iz posebnog programa u bilo kojem trenutku tijekom tog tromjesečja.
U vezi s elektronički isporučenim uslugama koje su prethodile isključenju, ali tijekom kalendarskog tromjesečja u kojem je došlo do isključenja, porezni obveznik koji nema poslovni nastan je obvezan podnijeti prijavu PDV-a za cijelo tromjesečje u skladu s člankom 364. Direktive 2006/112/EZ. Obveza podnošenja navedene prijave ne utječe na mogućnost identifikacije zahtjeva, ako on postoji, za potrebe PDV-a u državi članici u skladu s uobičajenim pravilima.
Članak 59.
Svako obračunsko razdoblje, (kalendarsko tromjesečje), u smislu članka 364. Direktive 2006/112/EZ je zasebno obračunsko razdoblje.
Članak 60.
Jednom kad je prijava PDV-a podnesena kako je propisano člankom 364. Direktive 2006/112/EZ, sve naknadne izmjene u sadržanim iznosima mogu se provesti kao izmjene te prijave, a ne kao prilagodbe naknadnog obračuna.
Članak 61.
Iznosi povrata PDV-a izvršeni na temelju posebne odredbe za elektronički isporučene usluge navedene u člancima od 357. do 369. Direktive 2006/112/EZ ne smiju se zaokružiti na najbliži monetarni iznos. Prijavljuje se i isplaćuje točan iznos PDV-a.
Članak 62.
Država članica identifikacije koja primi iznos koji je viši od iznosa navedenog u prijavi PDV-a podnesenoj za elektronički isporučene usluge u skladu s člankom 364. Direktive 2006/112/EZ preplaćen iznos vraća izravno navedenom poreznom obvezniku.
Ako je država članica identifikacije primila iznos u skladu s prijavom PDV-a za koji je naknadno utvrđeno da je netočan, i ako je ta država članica već razdijelila taj iznos među državama članicama potrošnje, navedene države članice vraćaju preplaćen iznos poreznom obvezniku koji nema poslovni nastan i obavješćuju državu članicu identifikacije o ispravku koji je potrebno izvršiti.
Članak 63.
Iznosi PDV-a plaćeni u skladu s člankom 367. Direktive 2006/112/EZ su specifični za prijavu PDV-a koja je podnesena u skladu s člankom 364. navedene Direktive. Sve naknadne izmjene u iznosima koji su uplaćeni mogu se izvršiti samo putem upute na navedenu prijavu te se ne smiju pripisati drugoj prijavi ili prilagoditi tijekom naknadne prijave.
POGLAVLJE XII.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 64.
Uredba (EZ) br. 1777/2005 stavlja se izvan snage.
Upućivanja na Uredbu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu IV.
Članak 65.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. srpnja 2011.
Međutim:
-
članak 3. točka (a), članak 11. stavak 2. točka (b), članak 23. stavak 1. i članak 24. stavak 1. se primjenjuju od 1. siječnja 2013.,
-
članak 3. točka (b) se primjenjuje od 1. siječnja 2015.,
-
članak 11. stavak 2. točka (c) se primjenjuje do 31. prosinca 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 15. ožujka 2011.