RÅDETS AFGØRELSE
af 21. oktober 2010
om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker
(2010/707/EU)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 148, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (3),
under henvisning til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget (4), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Det fastslås i artikel 145 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), at medlemsstaterne og Unionen skal arbejde på at udvikle en samordnet strategi for beskæftigelse og især for fremme af en velkvalificeret, veluddannet og smidig arbejdsstyrke så vel som arbejdsmarkeder, som reagerer på økonomiske forandringer, med henblik på at nå de mål, der er fastsat i artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU). Under hensyn til national praksis for så vidt angår arbejdsmarkedets parters ansvar betragter medlemsstaterne beskæftigelsesfremme som et spørgsmål af fælles interesse og samordner deres indsats i den henseende i Rådet i overensstemmelse med artikel 148 i TEUF.
(2)
Artikel 3, stk. 3, i TEU fastslår, at Unionen skal tilstræbe fuld beskæftigelse og bekæmpe social udstødelse og forskelsbehandling, fremme social retfærdighed og beskyttelse og foreskriver Unionens initiativ til samordning af medlemsstaternes sociale politikker. Det foreskrives i artikel 8 i TEUF, at Unionen i alle sine aktiviteter skal tilstræbe at fjerne uligheder og fremme ligestilling mellem mænd og kvinder. Ifølge artikel 9 i samme traktat skal Unionen ved fastlæggelsen og gennemførelsen af sine politikker og aktiviteter tage hensyn til de krav, der er knyttet til fremme af et højt beskæftigelsesniveau, sikring af passende social beskyttelse, bekæmpelse af social udstødelse samt et højt niveau for uddannelse og erhvervsuddannelse.
(3)
TEUF foreskriver, at Rådet skal vedtage beskæftigelsesretningslinjer og overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, som skal være retningsgivende for medlemsstaternes politikker.
(4)
Lissabonstrategien, der blev iværksat i 2000, var baseret på en erkendelse af, at Unionen havde behov for at øge sin beskæftigelse, produktivitet og konkurrenceevne og samtidig styrke den sociale samhørighed i betragtning af den globale konkurrence, teknologiske ændringer, miljømæssige udfordringer og en aldrende befolkning. Lissabonstrategien blev relanceret i 2005 efter en midtvejsrapport, som førte til større fokus på vækst og flere og bedre job.
(5)
Lissabonstrategien for vækst og beskæftigelse bidrog til at skabe konsensus om det overordnede mål for Unionens politikker på det økonomiske og beskæftigelsesmæssige område. Inden for rammerne af denne strategi blev overordnede retningslinjer for den økonomiske politik og beskæftigelsesretningslinjer vedtaget ved Rådets beslutning 2005/600/EF (5), som blev revideret ved Rådets beslutning 2008/618/EF (6). De 24 retningslinjer udgjorde grundlaget for de nationale reformprogrammer, der fastlagde de vigtigste makroøkonomiske, mikroøkonomiske og arbejdsmarkedsrelaterede prioriteter for Unionen generelt. Erfaringen viser imidlertid, at retningslinjerne ikke fastsatte tilstrækkelig klare prioriteter, og at forbindelsen mellem dem kunne have været stærkere. Det begrænsede deres virkning på den nationale politikformulering.
(6)
Den finansielle og økonomiske krise, der startede i 2008, førte til et betydeligt fald i antallet af arbejdspladser og potentielt output og har ført til en dramatisk forværring af de offentlige finanser. Den europæiske økonomiske genopretningsplan har imidlertid hjulpet medlemsstaterne med at tackle krisen, bl.a. gennem en samordnet finanspolitisk stimulering med euroen som garant for makroøkonomisk stabilitet. Krisen viste således, at når samordningen af de økonomiske politikker på EU-niveau styrkes og gøres effektiv kan det give væsentlige resultater. Krisen understregede også den tætte indbyrdes afhængighed mellem medlemsstaternes økonomiske og beskæftigelsesmæssige resultater.
(7)
Kommissionen foreslog at udarbejde en ny strategi for det næste årti, »Europa 2020-strategien«, for at sætte Unionen i stand til at komme stærkere ud af krisen og vende økonomien mod intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst, ledsaget af høje beskæftigelses- og produktivitetsniveauer og et højt niveau af social samhørighed. Fem overordnede mål, der er nævnt i de relevante retningslinjer, udgør de fælles målsætninger, der skal være retningsgivende for medlemsstaternes indsats, idet der tages hensyn til deres relative udgangssituationer og nationale forhold, og som også skal være retningsgivende for Unionens indsats. Medlemsstaterne bør endvidere anstrenge sig for at opfylde de nationale mål og fjerne de flaskehalse, der hæmmer væksten.
(8)
Som led i en samlet exitstrategi bør medlemsstaterne gennemføre ambitiøse reformer for at sikre makroøkonomisk stabilitet, fremme flere og bedre job og bæredygtige offentlige finanser, forbedre konkurrenceevnen og produktiviteten, nedbringe makroøkonomiske ubalancer og styrke arbejdsmarkedets effektivitet. Afviklingen af den finanspolitiske stimulering bør gennemføres og samordnes inden for rammerne af stabilitets- og vækstpagten.
(9)
Inden for rammerne af Europa 2020-strategien bør medlemsstaterne og Den Europæiske Union gennemføre reformer, der tager sigte på »intelligent vækst«, dvs. vækst drevet frem af viden og innovation. Reformerne bør tage sigte på at forbedre kvaliteten af uddannelse og sikre adgang for alle så vel som styrke forskningens og erhvervslivets præstationer og forbedre rammerne yderligere for at fremme innovation og videnoverførsel i hele Unionen. Reformerne bør opmuntre iværksættervirksomhed, udvikling af små og mellemstore virksomheder (SMV'er) og bidrage til at omsætte kreative idéer til innovative produkter, tjenester og processer, der kan skabe vækst, bæredygtige kvalitetsjob og geografisk, økonomisk og social samhørighed, og mere effektivt tackle de europæiske og globale samfundsmæssige udfordringer. I den forbindelse er det vigtigt at få fuldt udbytte af informations- og kommunikationsteknologierne.
(10)
Unionens og medlemsstaternes politikker, herunder deres reformprogrammer, bør tage sigte på »bæredygtig vækst«. Bæredygtig vækst indebærer en energi- og ressourceeffektiv, bæredygtig og konkurrencedygtig økonomi, en rimelig fordeling af udgifter og goder og udnyttelse af Europas førende rolle i kapløbet om at udvikle nye processer og teknologier, herunder grønne teknologier. Medlemsstaterne og Unionen bør gennemføre de nødvendige reformer for at nedbringe drivhusgasemissioner og sikre en effektiv ressourceudnyttelse, som også vil medvirke til at forebygge miljøforringelse og tab af biodiversitet. De bør tillige forbedre erhvervslivets rammer, stimulere skabelse af grønne job og hjælpe virksomhederne til at modernisere deres industrigrundlag.
(11)
Unionens politikker og medlemsstaternes reformprogrammer bør også tage sigte på »inklusiv vækst«. Inklusiv vækst indebærer opbygning af et sammenhængende samfund, hvor borgerne har mulighed for at foregribe og håndtere forandringer og dermed deltage aktivt i samfundet og økonomien. Medlemsstaternes reformer bør derfor sikre adgang og muligheder for alle i hele deres livscyklus og på den måde nedbringe fattigdom og social udstødelse ved at fjerne hindringer for arbejdsmarkedsdeltagelse, navnlig for kvinder, ældre arbejdstagere, unge, handicappede og lovlige migranter. De bør også sikre, at den økonomiske vækst gavner alle borgere og alle regioner, og støtte beskæftigelsesfremmende vækst baseret på ordentligt arbejde. Kernen i medlemsstaternes reformprogrammer bør derfor være at sikre effektive arbejdsmarkeder ved at investere i vellykkede overgange og uddannelsessystemerne, udvikle de nødvendige færdigheder, øge jobkvaliteten og bekæmpe segmentering, strukturel arbejdsløshed, ungdomsarbejdsløshed og inaktivitet, samtidig med at der sikres en passende og holdbar social beskyttelse og aktiv inklusion for at forebygge og reducere fattigdom med særlig vægt på at bekæmpe fattigdom blandt personer i arbejde og reducere fattigdom blandt de grupper, der er mest udsatte for social udstødelse, herunder børn og unge, og samtidig fastholde en vedtaget finanspolitisk konsolidering.
(12)
Kvinders øgede deltagelse på arbejdsmarkedet er en forudsætning for at fremme væksten og for at tackle de demografiske udfordringer. Et synligt ligestillingsperspektiv, der integreres i alle relevante politikområder, er derfor af afgørende betydning for gennemførelsen af alle aspekter af retningslinjerne i medlemsstaterne. Der bør skabes betingelser, der støtter udbuddet af passende, økonomisk overkommelige børnepasningsydelser af høj kvalitet for børn i førskolealderen. Princippet om lige løn til mænd og kvinder for samme arbejde eller arbejde af samme værdi bør finde anvendelse.
(13)
Unionens og medlemsstaternes strukturreformer kan bidrage effektivt til vækst og beskæftigelse, hvis de fremmer Unionens konkurrenceevne i den globale økonomi, åbner nye muligheder for Europas eksportører og giver konkurrencedygtig adgang til vital import. Der bør derfor tages højde for, hvordan reformerne påvirker den eksterne konkurrenceevne, så det sikres, at de fremmer europæisk vækst og deltagelse på åbne og fair markeder i hele verden.
(14)
Europa 2020-strategien bør baseres på en række integrerede europæiske og nationale politikker, som medlemsstaterne og Unionen bør gennemføre fuldt ud og rettidigt, for at opnå positive afsmittende virkninger af samordnede strukturreformer og et mere konsekvent bidrag fra de europæiske politikker til strategiens mål. Retningslinjerne danner rammen omkring medlemsstaternes udformning, gennemførelse og overvågning af de nationale politikker som led i den samlede EU-strategi. De overordnede mål for Europa 2020 under de relevante retningslinjer bør være retningsgivende for medlemsstaterne, når de fastlægger deres egne nationale mål og eventuelle delmål, under hensyn til deres relative udgangssituationer og nationale forhold og i overensstemmelse med deres nationale beslutningsprocedurer. I forbindelse hermed vil medlemsstaterne kunne trække på de indikatorer, der er udviklet af henholdsvis Beskæftigelsesudvalget og Udvalget for Social Beskyttelse. Det overordnede beskæftigelsesmål tilstræber nedbringelse af arbejdsløsheden blandt sårbare grupper, herunder unge.
(15)
Samhørighedspolitikken og strukturfondene er blandt en række vigtige mekanismer for at nå de prioriterede mål om en intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst i medlemsstaterne og regionerne. Det Europæiske Råd understregede i sine konklusioner af 17. juni 2010 vigtigheden af at fremme økonomisk, social og territorial samhørighed for at bidrage til, at den nye Europa 2020-strategi bliver vellykket.
(16)
Medlemsstaterne bør i forbindelse med udformningen og gennemførelsen af deres nationale reformprogrammer, der tager hensyn til disse retningslinjer, sikre en effektiv forvaltning af beskæftigelsespolitikkerne. Disse retningslinjer er ganske vist rettet til medlemsstaterne, men Europa 2020-strategien bør alt efter omstændighederne gennemføres, overvåges og evalueres i partnerskab med alle nationale, regionale og lokale myndigheder i tæt samarbejde med parlamenter så vel som arbejdsmarkedets parter og repræsentanter for civilsamfundet, både hvad angår udarbejdelsen af nationale reformprogrammer, gennemførelsen heraf og den overordnede kommunikation om strategien.
(17)
Europa 2020-strategien er baseret på et mindre sæt retningslinjer, der erstatter de tidligere 24 retningslinjer, og omhandler beskæftigelse og overordnede økonomiske politikker på sammenhængende vis. Retningslinjerne for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker, der er knyttet som bilag til denne afgørelse, hænger nøje sammen med retningslinjerne for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker, der er knyttet som bilag til Rådets henstilling af 13. juli 2010 om overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker (7). De udgør tilsammen de integrerede retningslinjer for Europa 2020.
(18)
Disse nye integrerede retningslinjer er i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råd. De giver præcis vejledning til medlemsstaterne om fastlæggelsen af deres nationale reformprogrammer og gennemførelsen af reformer under hensyntagen til den indbyrdes afhængighed og i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten. Beskæftigelsesretningslinjerne bør danne grundlag for alle landespecifikke henstillinger, som Rådet måtte rette til medlemsstaterne i henhold til artikel 148, stk. 4, i TEUF parallelt med de landespecifikke henstillinger, der rettes til medlemsstaterne i henhold til artikel 121, stk. 4, i samme traktat, således at der bliver tale om en sammenhængende pakke af henstillinger. Beskæftigelsesretningslinjerne bør også danne grundlag for udarbejdelsen af den fælles rapport om beskæftigelsen, som Rådet og Europa-Kommissionen fremlægger for Det Europæiske Råd én gang om året.
(19)
Beskæftigelsesudvalget og Udvalget for Social Beskyttelse bør overvåge fremskridtene med hensyn til de beskæftigelsesmæssige og sociale aspekter af beskæftigelsesretningslinjerne i overensstemmelse med deres respektive traktatbaserede mandater. Dette bør især bygge på aktiviteterne under den åbne koordinationsmetode på områder som beskæftigelse og social beskyttelse og social inklusion. Endvidere bør Beskæftigelsesudvalget bevare tæt kontakt med Rådets andre relevante forberedende organer, herunder på uddannelsesområdet.
(20)
Selv om disse retningslinjer skal udarbejdes hvert år, bør de være stabile indtil 2014, således at der kan fokuseres på gennemførelsen -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Retningslinjerne for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker, som fastlagt i bilaget, vedtages hermed.
Artikel 2
Retningslinjerne tages i betragtning i medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker, som der rapporteres om i de nationale reformprogrammer.
Artikel 3
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Luxembourg, den 21. oktober 2010.
32010D0707
L 308/46
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
21.10.2010.
ODLUKA VIJEĆA
od 21. listopada 2010.
o smjernicama za politike zapošljavanja država članica
(2010/707/EU)
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 148. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (3),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora za zapošljavanje (4),
budući da:
(1)
U članku 145. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) propisuje se da države članice i Unija rade na razvoju usklađene strategije zapošljavanja te posebno na promicanju kvalificirane, obrazovane i prilagodljive radne snage i tržišta rada koja se mogu prilagoditi gospodarskim promjenama u svrhu ostvarenja ciljeva utvrđenih u članku 3. Ugovora o Europskoj uniji. Uzimajući u obzir nacionalne prakse s obzirom na odgovornost socijalnih partnera, države članice smatraju da je poticanje zapošljavanja predmet od zajedničkog interesa te u Vijeću usklađuju svoje djelovanje u tom pogledu u skladu s odredbama članka 148. UFEU-a.
(2)
Člankom 3. stavkom 3. UEU-a propisuje se da Unija ima za cilj punu zaposlenost te da suzbija društvenu isključenost i diskriminaciju, promiče socijalnu pravdu i zaštitu te osigurava inicijative Unije radi usklađivanja socijalnih politika država članica. Člankom 8. UFEU-a propisuje se da Unija u svim svojim aktivnostima mora nastojati ukloniti nejednakosti te promicati jednakost između muškaraca i žena. Njegovim člankom 9. predviđa se da pri utvrđivanju i provođenju svojih politika i aktivnosti, Unija uzima u obzir zahtjeve povezane s promicanjem visoke razine zapošljavanja, jamstvom dostatne socijalne zaštite, borbom protiv društvene isključenosti te visokom razinom obrazovanja i osposobljavanja.
(3)
UFEU-om se određuje da Vijeće mora donijeti smjernice za zapošljavanje i opće smjernice za gospodarsku politiku radi usmjeravanja politika država članica.
(4)
Lisabonska strategija, pokrenuta u 2000., temelji se na potvrđivanju potrebe EU-a da poveća svoju zaposlenost, produktivnost i konkurentnost, uz istodobno jačanje socijalne kohezije, u odnosu na globalnu konkurenciju, tehnološke promjene, izazove zaštite okoliša i starenje populacije. Lisabonska strategija je ponovno pokrenuta u 2005. nakon srednjoročnog pregleda kojim se povećala usmjerenost na rast te nova i bolja radna mjesta.
(5)
Lisabonska strategija za rast i radna mjesta pridonijela je stvaranju konsenzusa oko općeg smjera gospodarske politike i politike zapošljavanja EU-a. U okviru te strategije na temelju Odluke Vijeća 2005/600/EZ (5) donesene su opće smjernice gospodarske politike i smjernice za zapošljavanje koje su revidirane Odlukom Vijeća 2008/618/EZ (6). Osnovu za nacionalne programe reformi predstavljaju 24 smjernice, u kojima se navode glavni prioriteti za makroekonomsku i mikroekonomsku reformu te reformu tržišta rada za Uniju u cjelini. Međutim, iskustvo je pokazalo da se smjernicama nisu odredili dovoljno jasni prioriteti te da su one mogle biti bolje međusobno povezane. To je ograničilo njihov učinak na kreiranje nacionalnih politika.
(6)
Financijska i gospodarska kriza koja je započela 2008. uzrokovala je značajni gubitak radnih mjesta i potencijalne proizvodnje, što je dovelo do dramatičnog pogoršanja javnih financija. Europski plan za gospodarski oporavak je ipak pomogao državama članicama da se suoče s krizom, djelomično kroz usklađene fiskalne poticaje, dok je euro bio temelj makroekonomske stabilnosti. Kriza je stoga pokazala da veća usklađenost politika Unije i njihova učinkovitost mogu dati značajne rezultate. Kriza je također naglasila usku međusobnu ovisnost između gospodarskih rezultata i rezultata zaposlenosti u državama članicama.
(7)
Komisija je predložila izradu nove strategije za sljedeće desetljeće, pod nazivom „Strategija Europa 2020.”, koja će omogućiti Uniji da izađe ojačana iz krize i da usmjeri svoje gospodarstvo prema pametnom, održivom i inkluzivnom rastu uz visoki stupanj zaposlenosti, produktivnosti i socijalne kohezije. Pet glavnih ciljeva, navedenih u pripadajućim smjernicama, predstavljaju zajedničke ciljeve kojima se vodi djelovanje država članica uzimajući u obzir njihove početne pozicije i nacionalne okolnosti te kojima se također vodi djelovanje Unije. Države bi članice osim toga trebale uložiti sve napore za postizanje nacionalnih ciljeva i uklanjanje uskih grla koja ograničavaju rast.
(8)
Kao dio sveobuhvatnih „izlaznih strategija” za gospodarsku krizu, države bi članice trebale provesti ambiciozne reforme radi osiguranja makroekonomske stabilnosti, promicanja novih i boljih radnih mjesta te održivosti javnih financija, poboljšanja konkurentnosti i produktivnosti, smanjenja makroekonomske neravnoteže i veće uspješnosti tržišta rada. Ukidanje fiskalnih poticaja trebalo bi se provesti i koordinirati u okviru Pakta o stabilnosti i rastu.
(9)
U okviru strategije Europa 2020., države članice i Unija trebali bi provesti reforme usmjerene na „pametni rast”, tj. rast na temelju znanja i inovacija. Reforme bi trebale imati za cilj poboljšanje kvalitete obrazovanja i osiguranje pristupa obrazovanju za sve, kao i jačanje istraživanja i poslovnih rezultata te daljnje poboljšanje regulatornog okvira radi promicanja inovacija i prijenosa znanja diljem Unije. Reformama se potiče poduzetništvo, razvoj malih i srednjih poduzeća i podupire pretvaranje kreativnih ideja u inovativne proizvode, usluge i postupke koji mogu potaknuti rast, stvoriti kvalitetna i održiva radna mjesta, prostornu, ekonomsku i socijalnu koheziju te se učinkovitije suočiti s izazovima u europskom i globalnom društvu. U tom je kontekstu nužno što bolje iskoristiti informacijske i komunikacijske tehnologije.
(10)
Politike Unije i država članica, uključujući njihove programe reformi, trebale bi biti usmjerene na „održivi rast”. Održivi rast znači izgradnju održivog i konkurentnoga gospodarstva, učinkovitog u pogledu uporabe energije i resursa, pravednu raspodjelu troškova i koristi te iskorištavanje vodeće uloge Europe u utrci za razvojem novih procesa i tehnologija uključujući zelene tehnologije. Države članice i Unija trebale bi provesti potrebne reforme za smanjenje emisija stakleničkih plinova i učinkovitu uporabu resursa, što će također doprinijeti sprečavanju uništavanja okoliša i gubitka biološke raznovrsnosti. One bi također trebale poboljšati poslovno okruženje, potaknuti stvaranje zelenih radnih mjesta i pomoći poduzećima da moderniziraju svoju industrijsku osnovu.
(11)
Politike programa reformi Unije i država članica trebale bi biti usmjerene i na „inkluzvni rast”. Inkluzivni rast znači izgradnju kohezivnog društva u kojem su ljudi sposobni predvidjeti i upravljati promjenama te, shodno tome, aktivno sudjelovati u društvu i gospodarstvu. Reforme država članica trebale bi stoga svima osigurati pristup i mogućnosti tijekom cijelog životnog ciklusa, čime će se smanjiti siromaštvo i socijalna isključenost uklanjanjem prepreka sudjelovanju na tržištu rada, posebno za žene, starije radnike, mlade, ljude s invaliditetom i zakonite useljenike. Također bi trebalo osigurati da koristi od gospodarskog rasta dosegnu sve građane i sve regije te podupiru razvoj koji potiče zapošljavanje na temelju dostojnog rada. U središtu programa reformi država članica trebalo bi stoga biti učinkovito funkcioniranje tržišta rada kroz ulaganje u uspješne prijelaze, sustave obrazovanja i osposobljavanja, razvoj odgovarajućih vještina, podizanje kvalitete radnih mjesta i sprečavanje segmentacije, strukturne nezaposlenosti, nezaposlenosti mladih i neaktivnosti, istodobno osiguravajući prikladnu i održivu socijalnu zaštitu i aktivno uključivanje radi sprečavanja i smanjenja siromaštva, pri čemu se posebna pozornost obraća na borbu protiv siromaštva među zaposlenim i smanjenje siromaštva skupina koje su najizloženije riziku od socijalne isključenosti, uključujući djecu i mlade, uz istodobno pridržavanje dogovorene fiskalne konsolidacije.
(12)
Veće sudjelovanje žena na tržištu rada je preduvjet za bolji rast i suočavanje s demografskim izazovima. Vidljiva perspektiva jednakosti spolova, uključena u sva pripadajuća područja politike, je ključna za provedbu svih aspekata smjernica u državama članicama. Trebalo bi stvoriti uvjete za potporu prikladnih, pristupačnih i visokokvalitetnih usluga skrbi za djecu predškolske dobi. Trebalo bi primijeniti načelo o jednakim plaćama muškaraca i žena za jednak rad ili za rad jednake vrijednosti.
(13)
Strukturne reforme Unije i država članica mogu učinkovito doprinijeti rastu i zaposlenosti ako se njima poveća konkurentnost Unije u globalnom gospodarstvu, otvore nove mogućnosti za europske izvoznike i osigura konkurentni pristup vitalnom uvozu. Reforme bi stoga trebale uzeti u obzir njihove vanjske implikacije na konkurentnost, kako bi se potaknuo europski rast i sudjelovanje na otvorenim i pravednim svjetskim tržištima.
(14)
Strategija Europa 2020. trebala bi biti popraćena integriranim setom europskih i nacionalnih politika, koje države članice i Unija provode u potpunosti i pravodobno, radi postizanja pozitivnih učinaka prelijevanja usklađenih strukturnih reformi i konkretnijeg doprinosa europskih politika ciljevima strategije. Smjernice predstavljaju okvir za države članice kod osmišljavanja, provođenja i praćenja nacionalnih politika u kontekstu opće strategije EU-a. Glavni ciljevi Europe 2020., navedeni u pripadajućim smjernicama, trebali bi voditi države članice kod određivanja vlastitih nacionalnih ciljeva i svih podciljeva, uzimajući u obzir njihove početne pozicije i nacionalne okolnosti te poštujući nacionalne postupke donošenja odluka. U tom se slučaju države članice prema potrebi mogu osloniti na pokazatelje koje oblikuju Odbor za zapošljavanje ili Odbor za socijalnu zaštitu. Glavni cilj zapošljavanja skreće pozornost na smanjenje nezaposlenosti ranjivih skupina uključujući mlade.
(15)
Kohezijska politika i njezini strukturni fondovi pripadaju brojnim važnim mehanizmima provedbe za postizanje prioriteta pametnog, održivog i inkluzivnog rasta u državama članicama i regijama. U svojim zaključcima od 17. lipnja 2010. Europsko je vijeće naglasilo važnost promicanja gospodarske, socijalne i prostorne kohezije kako bi doprinijelo uspjehu nove strategije Europa 2020.
(16)
Prilikom izrade i provedbe nacionalnih programa reformi, države bi članice trebale osigurati učinkovito vođenje politike zapošljavanja uzimajući u obzir ove smjernice. Iako su ove smjernice upućene državama članicama, strategija Europa 2020. bi se, prema potrebi, trebala provoditi, pratiti i ocjenjivati u partnerstvu sa svim nacionalnim, regionalnim i lokalnim vlastima, u bliskoj suradnji s parlamentima te socijalnim partnerima i predstavnicima civilnog društva, koji će doprinijeti izradi nacionalnih programa reformi, njihovoj provedbi i općem obavješćivanju o strategiji.
(17)
Strategija Europa 2020. temelji se na manjem skupu smjernica koje zamjenjuju prethodne 24 smjernice i koje se na dosljedan način bave pitanjima zapošljavanja i opće gospodarske politike. Smjernice za politike zapošljavanja država članica, koje su priložene ovoj Odluci, intrinzično su povezane sa smjernicama za gospodarske politike država članica i Unije, koje su priložene Preporuci Vijeća od 13. srpnja 2010. o općim smjernicama za gospodarske politike država članica i Unije (7). One zajedno čine „Integrirane smjernice za strategiju Europa 2020.”
(18)
Te nove integrirane smjernice u skladu su sa zaključcima Europskog vijeća. Tim se smjernicama državama članicama daju precizne upute za definiranje nacionalnih programa reformi i njihovo provođenje, odražavajući međusobnu ovisnost i usklađenost s Paktom o stabilnosti i rastu. Smjernice za zapošljavanje predstavljaju temelj za sve specifične preporuke pojedinim državama članicama koje im Vijeće može uputiti u skladu s člankom 148. stavkom 4. UFEU-a, zajedno sa specifičnim preporukama pojedinim državama članicama upućenim u skladu s člankom 121. stavkom 4. istog Ugovora, kako bi zajedno činile usklađeni paket preporuka. Smjernice za zapošljavanje također predstavljaju temelj za izradu Zajedničkog izvješća o zapošljavanju koje Vijeće i Komisija svake godine dostavljaju Europskom vijeću.
(19)
U skladu sa svojim ovlastima na temelju Ugovora, Odbor za zapošljavanje i Odbor za socijalnu zaštitu trebali bi pratiti napredak u zapošljavanju i socijalnim aspektima smjernica za zapošljavanje. To se posebno nadograđuje na aktivnosti otvorene metode usklađivanja u područjima zapošljavanja i socijalne zaštite i uključenosti. Pored toga, Odbor za zapošljavanje trebao bi održavati bliske kontakte s drugim relevantnim pripremnim tijelima Vijeća uključujući i na području obrazovanja.
(20)
Iako se moraju utvrđivati svake godine, ove bi smjernice trebale ostati nepromijenjene do 2014., kako bi se osigurala usmjerenost na njihovu provedbu,
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Ovim se donose smjernice za politike zapošljavanja država članica, kako su određene u Prilogu.
Članak 2.
Politike za zapošljavanje država članica uzimaju u obzir smjernice te se o tome izvjšćuje u nacionalnim programima reformi.
Članak 3.
Ova je Odluka upućena državama članicama.
Sastavljeno u Luxembourgu 21. listopada 2010.