KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 248/2010
af 24. marts 2010
om ændring af forordning (EF) nr. 1484/95 om gennemførelsesbestemmelser til ordningen for tillægsimporttold og om fastsættelse af repræsentative priser for fjerkrækød og æg samt ægalbumin og forordning (EF) nr. 504/2007 om gennemførelsesbestemmelser for ordningen med tillægsimporttold for mælk og mejeriprodukter
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1), særlig artikel 143, litra b), sammenholdt med artikel 4,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 614/2009 af 7. juli 2009 om den fælles handelsordning for ægalbumin og mælkealbumin (2), særlig artikel 3, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ifølge artikel 3, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1484/95 (3) og artikel 4, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 504/2007 (4) skal importøren, når en sendings cif-importpris er højere end den gældende repræsentative pris, stille en sikkerhed som nævnt i artikel 248, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (5) svarende til den tillægstold, vedkommende skulle have betalt, hvis beregningen af den var blevet foretaget på grundlag af den repræsentative pris for det pågældende produkt.
(2)
I tilsvarende tilfælde skal importøren i henhold til artikel 38, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 951/2006 af 30. juni 2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 318/2006, for så vidt angår handel med tredjelande inden for sukkersektoren (6), stille en sikkerhed, jf. artikel 248, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2454/93, svarende til forskellen mellem tillægsimporttolden beregnet på grundlag af den repræsentative pris for det pågældende produkt og tillægsimporttolden beregnet på grundlag af cif-importprisen for den pågældende sending.
(3)
For at harmonisere beregningsmetoderne i de forskellige sektorer bør metoden i artikel 3, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1484/95 og artikel 4, stk. 3, i forordning (EF) nr. 504/2007 rettes ind efter metoden i artikel 38, stk. 3, i forordning (EF) nr. 951/2006.
(4)
I artikel 3, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1484/95 og artikel 4, stk. 4, i forordning (EF) nr. 504/2007 fastsættes den frist, importøren har til at bevise, at sendingen er blevet afsat på betingelser, der bekræfter cif-importprisens rigtighed. I praksis har det vist sig, at proceduren for import og salg af produkter i henhold til ordningen er blevet meget mere opdelt. Hvor der førhen normalt kun var en erhvervsdrivende, der tog sig af opkøb i tredjelandet, overgang til fri omsætning og salg i EU, er der i dag flere erhvervsdrivende involveret i de forskellige forløb, hvilket ofte gør det umuligt at overholde disse frister. Fristerne bør derfor forlænges.
(5)
Forordning (EF) nr. 1484/95 og (EF) nr. 504/2007 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(6)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Artikel 3, stk. 3 og 4, i forordning (EF) nr. 1484/95 affattes således:
»3. I det i stk. 2 omhandlede tilfælde stiller importøren en sikkerhed, jf. artikel 248, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2454/93, svarende til forskellen mellem tillægsimporttolden beregnet på grundlag af den repræsentative pris for det pågældende produkt og tillægsimporttolden beregnet på grundlag af cif-importprisen for den pågældende sending.
4. Importøren har en frist på to måneder regnet fra salget af de pågældende produkter, dog højst ni måneder fra antagelsen af angivelsen til overgang til fri omsætning, til at bevise, at sendingen er blevet afsat på betingelser, der bekræfter rigtigheden af de priser, som er nævnt i stk. 2. Overholdes en af ovennævnte frister ikke, fortabes sikkerhedsstillelsen. Myndighederne kan dog forlænge fristen på ni måneder med højst tre måneder efter behørigt begrundet anmodning fra importøren.
Sikkerhedsstillelsen frigives, hvis der over for toldmyndighederne føres fyldestgørende bevis for, på hvilke betingelser afsætningen har fundet sted. I modsat fald fortabes sikkerhedsstillelsen som betaling for tillægstolden.«
Artikel 2
Artikel 4, stk. 3 og 4, i forordning (EF) nr. 504/2007 affattes således:
»3. I det i stk. 2 omhandlede tilfælde stiller importøren en sikkerhed, jf. artikel 248, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2454/93 (7), svarende til forskellen mellem tillægsimporttolden beregnet på grundlag af den repræsentative pris for det pågældende produkt og tillægsimporttolden beregnet på grundlag af cif-importprisen for den pågældende sending.
4. Importøren har en frist på to måneder regnet fra salget af de pågældende produkter, dog højst ni måneder fra antagelsen af angivelsen til overgang til fri omsætning, til at bevise, at sendingen er blevet afsat på betingelser, der bekræfter rigtigheden af de priser, som er nævnt i stk. 2. Overholdes en af ovennævnte frister ikke, fortabes sikkerhedsstillelsen. Myndighederne kan dog forlænge fristen på ni måneder med højst tre måneder efter behørigt begrundet anmodning fra importøren.
Sikkerhedsstillelsen frigives, hvis der over for toldmyndighederne føres fyldestgørende bevis for, på hvilke betingelser afsætningen har fundet sted. I modsat fald fortabes sikkerhedsstillelsen som betaling for tillægstolden.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. maj 2010.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. marts 2010.
32010R0248
L 079/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 248/2010
od 24. ožujka 2010.
o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1484/95 o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu sustava dodatnih uvoznih carina i određivanju reprezentativnih cijena u sektoru mesa peradi i jaja i za albumin iz jaja te Uredbe (EZ) br. 504/2007 o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu režima za dodatne uvozne carine u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavi zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u) (1), a posebno članak 143. točku (b) u vezi s njezinim člankom 4.,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 614/2009 od 7. srpnja 2009. o zajedničkom sustavu trgovine za ovalbumin i laktalbumin (2), a posebno njezin članak 3. stavak 4.,
budući da:
(1)
Člankom 3. stavkom 3. Uredbe Komisije (EZ) br. 1484/95 (3) i člankom 4. stavkom 3. Uredbe Komisije (EZ) br. 504/2007 (4) predviđeno je da, u slučaju kad je uvozna cijena CIF pošiljke viša od reprezentativne cijene koja se primjenjuje, uvoznik mora položiti sredstvo osiguranja iz članka 248. stavka 1. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (5) koje je jednako iznosu dodatne carine koju bi platio da se dodatna carina izračunala na temelju reprezentativne cijene koja se primjenjuje na dotični proizvod.
(2)
Međutim, u sličnom slučaju, člankom 38. stavkom 3. Uredbe Komisije (EZ) br. 951/2006 od 30. lipnja 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) 318/2006 u pogledu trgovine s trećim zemljama u sektoru šećera (6) predviđeno je da uvoznik mora položiti sredstvo osiguranja iz članka 248. stavka 1. Uredbe (EEZ) br. 2454/93 koje je jednako razlici između iznosa dodatne uvozne carine izračunane na temelju reprezentativne cijene koja se primjenjuje na dotični proizvod i iznosa dodatne uvozne carine izračunane na temelju uvozne cijene CIF dotične pošiljke.
(3)
Radi usklađivanja metoda izračuna koje se primjenjuju u različitim sektorima, primjereno je uskladiti metodu predviđenu člankom 3. stavkom 3. Uredbe (EZ) 1484/95 i člankom 4. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 504/2007 s metodom predviđenom člankom 38. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 951/2006.
(4)
Člankom 3. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 1484/95 i člankom 4. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 504/2007 određeni su rokovi do kojih uvoznik mora dokazati je pošiljka poslana pod uvjetima koji potvrđuju točnost uvozne cijene CIF. Čini se da je u praksi postupak uvoza i prodaje robe u okviru sustava postao puno različitiji. Dok se prije jedan gospodarski subjekt općenito bavio kupovinom u trećoj zemlji, puštanjem u slobodan promet i prodajom u Zajednici, sada se više gospodarskih subjekata bavi različitim aktivnostima, a to često čini nemogućim poštivanje navedenih rokova. Stoga je primjereno produljiti te rokove.
(5)
Uredbe (EZ) br. 1484/95 i (EZ) br. 504/2007 stoga treba na odgovarajući način izmijeniti.
(6)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Upravnog odbora za zajedničku organizaciju poljoprivrednih tržišta,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
U članku 3. Uredbe (EZ) br. 1484/95, stavci 3. i 4. zamjenjuju se sljedećim:
„3. U slučaju iz stavka 2., uvoznik mora položiti sredstvo osiguranja iz članka 248. stavka 1. Uredbe (EEZ) br. 2454/93 koje je jednako razlici između iznosa dodatne uvozne carine izračunane na temelju reprezentativne cijene koja se primjenjuje na dotični proizvod i iznosa dodatne uvozne carine izračunane na temelju uvozne cijene CIF dotične pošiljke.
4. Uvoznik ima dva mjeseca od prodaje dotičnog proizvoda, podložno ograničenju od devet mjeseci od datuma prihvaćanja deklaracije o puštanju u slobodan promet, da dokaže da je pošiljka poslana u skladu s uvjetima koji potvrđuju točnost cijena iz stavka 2. Nepoštivanje jednog ili drugog roka podrazumijeva gubitak položenog sredstva osiguranja. Međutim, rok od devet mjeseci nadležna tijela mogu produljiti za najviše tri mjeseca na zahtjev uvoznika koji mora zahtjev valjano obrazložiti.
Položeno sredstvo osiguranja oslobađa se u mjeri u kojoj su carinskim nadležnim tijelima podneseni zadovoljavajući dokazi o poštivanju uvjeta slanja. U protivnom, sredstvo osiguranja se zadržava plaćanjem dodatnih carina.”
Članak 2.
U članku 4. Uredbe (EZ) br. 504/2007, stavci 3. i 4. zamjenjuju se sljedećim:
„3. U slučaju iz stavka 2., uvoznik mora položiti sredstvo osiguranja iz članka 248. stavka 1. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 (*) koje je jednako razlici između iznosa dodatne uvozne carine izračunane na temelju reprezentativne cijene koja se primjenjuje na dotični proizvod i iznosa dodatne uvozne carine izračunane na temelju uvozne cijene CIF dotične pošiljke.
4. Uvoznik ima dva mjeseca od prodaje dotičnog proizvoda, podložno ograničenju od devet mjeseci od datuma prihvaćanja deklaracije o puštanju u slobodan promet, da dokaže da je pošiljka poslana u skladu s uvjetima koji potvrđuju točnost cijena iz stavka 2. Nepoštivanje jednog ili drugog roka podrazumijeva gubitak položenog sredstva osiguranja. Međutim, rok od devet mjeseci nadležna tijela mogu produljiti za najviše tri mjeseca na zahtjev uvoznika koji mora zahtjev valjano obrazložiti.
Položeno sredstvo osiguranja se oslobađa u mjeri u kojoj su carinskim nadležnim tijelima podneseni zadovoljavajući dokazi o poštivanju uvjeta slanja. U protivnom, sredstvo osiguranja se zadržava plaćanjem dodatnih carina.
Članak 3.
Ova Uredba stupa na snagu sedmog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. svibnja 2010.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 24. ožujka 2010.