EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 465/2012
af 22. maj 2012
om ændring af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger og forordning (EF) nr. 987/2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004
(Teksten er relevant for EØS og for EU/CH-aftalen)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 48,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
For at tage højde for de retlige ændringer i visse medlemsstater og for at sikre retssikkerheden for de berørte parter bør Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 (2) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 (3) ændres.
(2)
Der er modtaget relevante forslag fra Den Administrative Kommission for Koordinering af Sociale Sikringsordninger om koordineringen af de sociale sikringsordninger for at forbedre og modernisere EU-retten, som er medtaget i denne forordning.
(3)
Forandringer i den sociale virkelighed kan påvirke koordineringen af de sociale sikringsordninger. For at reagere på sådanne forandringer er det nødvendigt med ændringer inden for fastlæggelsen af den lovgivning, der finder anvendelse, og af arbejdsløshedsydelserne.
(4)
I bilag III til Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 af 16. december 1991 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart (4) defineres begrebet »hjemmebase« for flyve- og kabinebesætningsmedlemmer i henhold til EU-retten. For at lette anvendelsen af afsnit II i forordning (EF) nr. 883/2004 på denne gruppe personer er det berettiget at indføre en særlig regel, hvorved begrebet »hjemmebase« bliver kriterium for fastlæggelsen af, hvilken lovgivning der skal finde anvendelse på flyve- og kabinebesætningsmedlemmer. Den lovgivning, der finder anvendelse på flyve- og kabinebesætningsmedlemmer, bør dog forblive stabil, og princippet om hjemmebase bør ikke medføre hyppige ændringer af den lovgivning, der finder anvendelse, på grund af industriens arbejdsmønster eller sæsonpræget efterspørgsel.
(5)
I situationer, hvor en person arbejder i to eller flere medlemsstater, bør det præciseres, at betingelsen om udøvelse af en »væsentlig del« af beskæftigelsen, som omhandlet i artikel 13, stk. 1, i forordning (EF) nr. 883/2004, også gælder for personer, der er beskæftiget i flere virksomheder eller hos flere arbejdsgivere.
(6)
Forordning (EF) nr. 883/2004 bør ændres ved at indsætte en ny bestemmelse, der sikrer, at en selvstændig grænsearbejder, som bliver fuldtidsledig, modtager ydelser, hvis den pågældende har tilbagelagt forsikringsperioder som selvstændig erhvervsdrivende eller perioder af selvstændig virksomhed anerkendt med henblik på tilkendelse af arbejdsløshedsydelser i den kompetente medlemsstat, og hvis der i bopælsmedlemsstaten ikke findes nogen arbejdsløshedsforsikringsordning for selvstændige erhvervsdrivende. Denne bestemmelse bør tages op til fornyet overvejelse på grundlag af erfaringerne efter to års gennemførelse og bør om nødvendigt ændres.
(7)
Forordning (EF) nr. 883/2004 og (EF) nr. 987/2009 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 883/2004 foretages følgende ændringer:
1)
Udtrykket »Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber« erstattes i hele teksten af »Europa-Kommissionen«.
2)
Følgende betragtning indsættes:
»(18b)
I bilag III til Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 af 16. december 1991 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart (5) defineres begrebet »hjemmebase« for flyve- og kabinebesætningsmedlemmer som en for besætningsmedlemmet af luftfartsforetagendet angivet lokalitet, hvor besætningsmedlemmet normalt påbegynder og afslutter en tjenesteperiode eller en række af tjenesteperioder, og hvor luftfartsforetagendet under normale omstændigheder ikke er ansvarligt for indkvartering af det pågældende besætningsmedlem. For at lette anvendelsen af nærværende forordnings afsnit II på flyve- og kabinebesætningsmedlemmer er det berettiget at anvende begrebet »hjemmebase« som kriterium for fastlæggelsen af, hvilken lovgivning der skal finde anvendelse på flyve- og kabinebesætningsmedlemmer. Den lovgivning, der finder anvendelse på flyve- og kabinebesætningsmedlemmer, bør dog forblive stabil, og princippet om hjemmebase bør ikke medføre hyppige ændringer af den lovgivning, der finder anvendelse, på grund af industriens arbejdsmønster eller sæsonpræget efterspørgsel.
3)
Artikel 9 affattes således:
»Artikel 9
Erklæringer fra medlemsstaterne vedrørende denne forordnings anvendelsesområde
1. Medlemsstaterne giver skriftligt Europa-Kommissionen meddelelse om de erklæringer, der er fremsat i henhold til artikel 1, litra l), de love og ordninger, der er omhandlet i artikel 3, de indgåede overenskomster, der er nævnt i artikel 8, stk. 2, de minimumsydelser, der er omhandlet i artikel 58, og den manglende forsikringsordning, der er nævnt i artikel 65a, stk. 1, samt om væsentlige ændringer. I meddelelserne angives den dato, fra hvilken denne forordning finder anvendelse på de ordninger, der er anført af medlemsstaterne heri.
2. Disse meddelelser fremsendes hvert år til Europa-Kommissionen og offentliggøres i nødvendigt omfang.«
4)
I artikel 11 tilføjes følgende stykke:
»5. Beskæftigelse som flyve- eller kabinebesætningsmedlem, der udfører passager- eller fragttjenester, anses for arbejde, der udøves i den medlemsstat, hvor »hjemmebasen«, som defineret i bilag III til forordning (EØF) nr. 3922/91, er beliggende.«
5)
Artikel 12, stk. 1, affattes således:
»1. En person, der har lønnet beskæftigelse i en medlemsstat for en arbejdsgiver, som normalt udøver sin virksomhed i denne medlemsstat, og som af denne arbejdsgiver udsendes til en anden medlemsstat for dér at udføre et arbejde for hans regning, er fortsat omfattet af lovgivningen i den førstnævnte medlemsstat, forudsat at varigheden af dette arbejde ikke påregnes at overstige 24 måneder, og at den pågældende ikke udsendes for at afløse en anden udsendt person.«
6)
Artikel 13, stk. 1, affattes således:
»1. En person, der normalt har lønnet beskæftigelse i to eller flere medlemsstater, er omfattet:
a)
af lovgivningen i bopælsmedlemsstaten, såfremt den pågældende udøver en væsentlig del af sin virksomhed i denne medlemsstat, eller
b)
såfremt den pågældende ikke udøver en væsentlig del af sin virksomhed i bopælsmedlemsstaten:
i)
af lovgivningen i den medlemsstat, hvor virksomheden eller arbejdsgiveren har sit hjemsted eller sit forretningssted, hvis den pågældende er beskæftiget af én virksomhed eller arbejdsgiver, eller
ii)
af lovgivningen i den medlemsstat, hvor virksomhederne eller arbejdsgiverne har deres hjemsted eller forretningssted, hvis den pågældende er beskæftiget af to eller flere virksomheder eller arbejdsgivere, som kun har deres hjemsted eller forretningssted i én medlemsstat, eller
iii)
af lovgivningen i den medlemsstat, hvor virksomhedens eller arbejdsgiverens hjemsted eller forretningssted er beliggende uden for bopælsmedlemsstaten, hvis den pågældende er beskæftiget af to eller flere virksomheder eller arbejdsgivere, som har deres hjemsted eller forretningssted i to medlemsstater, hvoraf den ene er bopælsmedlemsstaten, eller
iv)
af lovgivningen i bopælsmedlemsstaten, hvis den pågældende er beskæftiget af to eller flere virksomheder eller arbejdsgivere, og mindst to af dem har deres hjemsted eller forretningssted i andre medlemsstater end bopælsmedlemsstaten.«
7)
Artikel 36, stk. 2a, affattes således:
»2a. Den kompetente institution kan ikke afvise at give den tilladelse, der er omhandlet i artikel 20, stk. 1, til en person, der er ramt af en arbejdsulykke eller har pådraget sig en erhvervssygdom, og som har ret til ydelser for den pågældende institutions regning, hvis den behandling, som vedkommendes tilstand kræver, ikke kan ydes i bopælsmedlemsstaten inden for en frist, der er lægeligt forsvarlig under hensyn til den pågældendes aktuelle helbredstilstand og udsigterne for sygdommens udvikling.«
8)
Artikel 63 affattes således:
»Artikel 63
Særlige bestemmelser vedrørende ophævelse af bopælsbestemmelser
Ved anvendelsen af dette kapitel finder artikel 7 kun anvendelse i forbindelse med de i artikel 64, 65 og 65a omhandlede tilfælde og inden for de deri fastlagte grænser.«
9)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 65a
Særlige bestemmelser for fuldtidsledige selvstændige grænsearbejdere, hvor der ikke findes nogen arbejdsløshedsforsikringsordning for selvstændige erhvervsdrivende i bopælsmedlemsstaten
1. Uanset artikel 65 skal en fuldtidsledig person, der som grænsearbejder senest har tilbagelagt forsikringsperioder som selvstændig erhvervsdrivende eller perioder af selvstændig virksomhed, der er anerkendt med henblik på tilkendelse af arbejdsløshedsydelser i en anden medlemsstat end vedkommendes bopælsmedlemsstat, og hvis bopælsmedlemsstat har givet meddelelse om, at der ikke er nogen mulighed for, at nogen kategori af selvstændige erhvervsdrivende kan være omfattet af dens arbejdsløshedsforsikringsordning, tilmelde sig ved og stille sig til rådighed for arbejdsformidlingen i den medlemsstat, hvor den pågældende senest udøvede selvstændig virksomhed, og, når den pågældende ansøger om arbejdsløshedsydelser, fortsat overholde de betingelser, der er fastsat i sidstnævnte medlemsstats lovgivning. Den fuldtidsledige kan som et supplerende tiltag stille sig til rådighed for arbejdsformidlingen i bopælsmedlemsstaten.
2. Ydelser til den i stk. 1 omhandlede fuldtidsledige udredes af den medlemsstat, hvis lovgivning den pågældende senest har været omfattet af, i henhold til den lovgivning, den pågældende medlemsstat anvender.
3. Hvis den i stk. 1 omhandlede fuldtidsledige ikke ønsker at stille sig eller fortsætte med at være til rådighed for arbejdsformidlingen i den medlemsstat, hvor den pågældende senest udøvede sin virksomhed efter at være blevet tilmeldt der, og ønsker at søge arbejde i bopælsmedlemsstaten, finder artikel 64 tilsvarende anvendelse, bortset fra artikel 64, stk. 1, litra a). Det i artikel 64, stk. 1, litra c), første punktum, omhandlede tidsrum kan af den kompetente institution forlænges til udgangen af det tidsrum, hvor den arbejdsløse har ret til ydelser.«
10)
Artikel 71, stk. 2, affattes således:
»2. Den Administrative Kommission træffer afgørelse med kvalificeret flertal som fastlagt i traktaterne, bortset fra vedtagelsen af vedtægterne, som fastsættes af dens medlemmer ved overenskomst mellem disse.
Afgørelserne om de i artikel 72, litra a), omhandlede fortolkningsspørgsmål offentliggøres i nødvendigt omfang.«
11)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 87a
Overgangsbestemmelse om anvendelse af forordning (EU) nr. 465/2012
1. Såfremt en person, som følge af ikrafttrædelsen af forordning (EU) nr. 465/2012, i henhold til afsnit II i nærværende forordning er omfattet af lovgivningen i en anden medlemsstat end den, hvis lovgivning vedkommende var omfattet af før nævnte ikrafttrædelse, er denne person fortsat omfattet af sidstnævnte lovgivning i en overgangsperiode, der varer så længe den relevante situation forbliver uændret, og under alle omstændigheder højst 10 år efter datoen for ikrafttrædelsen af forordning (EU) nr. 465/2012. En sådan person kan anmode om, at overgangsperioden ikke længere skal gælde for vedkommende. En sådan anmodning indgives til den institution, der er udpeget af den kompetente myndighed i bopælsmedlemsstaten. Anmodninger indgivet senest den 29. september 2012 har virkning fra den 28. juni 2012. Anmodninger indgivet efter den 29. september 2012 har virkning fra den første dag i den følgende måned efter indgivelsen af anmodningen.
2. Senest den 29. juni 2014 skal Den Administrative Kommission evaluere gennemførelsen af bestemmelserne i artikel 65a i nærværende forordning og fremlægge en rapport om deres anvendelse. På grundlag af denne rapport kan Europa-Kommissionen, hvor det er hensigtsmæssigt, fremlægge forslag med henblik på ændring af disse bestemmelser.«
12)
Bilag X og XI ændres som angivet i bilaget til denne forordning.
Artikel 2
I forordning (EF) nr. 987/2009 foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 6, stk. 1, litra b) og c), affattes således:
»b)
lovgivningen i den medlemsstat, hvor personen har bopæl, hvis personen har lønnet beskæftigelse eller udøver selvstændig virksomhed i to eller flere medlemsstater og udøver en del af sin virksomhed i bopælsmedlemsstaten, eller hvis vedkommende hverken har lønnet beskæftigelse eller udøver selvstændig virksomhed
c)
i alle andre tilfælde lovgivningen i den medlemsstat, hvis lovgivning der først blev anmodet om anvendelse af, hvis personen udøver sin virksomhed i to eller flere medlemsstater.«
2)
Artikel 14 ændres således:
a)
Stk. 5 affattes således:
»5. Ved anvendelsen af artikel 13, stk. 1, i grundforordningen er en person, der »normalt har lønnet beskæftigelse i to eller flere medlemsstater«, navnlig en person, der samtidig eller skiftevis for samme virksomhed eller arbejdsgiver eller for forskellige virksomheder eller arbejdsgivere udøver en eller flere særskilte former for virksomhed i to eller flere medlemsstater.«
b)
Følgende stykker indsættes:
»5a. Ved anvendelsen af afsnit II i grundforordningen er »hjemsted eller forretningssted« det hjemsted eller det forretningssted, hvor virksomhedens væsentlige beslutninger træffes, og hvor den centrale administrations funktioner udføres.
Ved anvendelsen af artikel 13, stk. 1, i grundforordningen er et ansat flyve- eller kabinebesætningsmedlem, der normalt udfører passager- eller fragttjenester i to eller flere medlemsstater, omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, hvor hjemmebasen, som defineret i bilag III til Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 af 16. december 1991 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart (6), befinder sig.
5b. Der ses bort fra virksomhed af marginalt omfang ved fastlæggelse af, hvilken lovgivning der finder anvendelse i henhold til artikel 13 i grundforordningen. Artikel 16 i gennemførelsesforordningen finder anvendelse i alle tilfælde, der er omfattet af nærværende artikel.
3)
Artikel 15, stk. 1, andet punktum, affattes således:
»Denne institution udsteder til den berørte person den attest, som er omhandlet i artikel 19, stk. 2, i gennemførelsesforordningen, og stiller straks oplysninger om, hvilken lovgivning der finder anvendelse på den pågældende person i henhold til artikel 11, stk. 3, litra b), eller artikel 12 i grundforordningen, til rådighed for den institution, der er udpeget af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor aktiviteten udøves.«
4)
Artikel 54, stk. 2, affattes således:
»2. Ved anvendelsen af artikel 62, stk. 3, i grundforordningen forelægger den kompetente institution i den medlemsstat, af hvis lovgivning den pågældende person var omfattet under sin seneste lønnede beskæftigelse eller selvstændige virksomhed, straks bopælsstedets institution efter anmodning fra denne alle de oplysninger, der er nødvendige for beregningen af arbejdsløshedsydelserne, og som der kan opnås adgang til i den medlemsstat, hvor institutionen er beliggende, særligt størrelsen af den løn- eller erhvervsindtægt, som den pågældende har haft.«
5)
Artikel 55 ændres således:
a)
Stk. 1, første afsnit, affattes således:
»1. For at være omfattet af artikel 64 eller 65a i grundforordningen underretter en arbejdsløs, der rejser til en anden medlemsstat, inden afrejsen den kompetente institution og anmoder den om et dokument, der attesterer, at vedkommende fortsat har ret til ydelser på de vilkår, der er fastsat i artikel 64, stk. 1, litra b), i grundforordningen.«
b)
Følgende stykke tilføjes:
»7. Stk. 2-6 finder tilsvarende anvendelse på den situation, der er omfattet af artikel 65a, stk. 3, i grundforordningen.«
6)
Artikel 56, stk. 1 og 2, affattes således:
»1. Når en arbejdsløs beslutter sig for i henhold til artikel 65, stk. 2, eller artikel 65a, stk. 1, i grundforordningen også at tilmelde sig arbejdsformidlingen i den medlemsstat, der ikke udreder ydelserne, ved at lade sig registrere der som arbejdssøgende, underretter vedkommende institutionen og arbejdsformidlingen i den medlemsstat, der udreder ydelserne.
Efter anmodning fra arbejdsformidlingen i den medlemsstat, der ikke udreder ydelserne, fremsender arbejdsformidlingen i den medlemsstat, der udreder ydelserne, de relevante oplysninger om den arbejdsløses tilmelding og arbejdssøgning.
2. Hvis den lovgivning, der finder anvendelse i den pågældende medlemsstat, kræver, at den arbejdsløse opfylder bestemte forpligtelser og/eller udfører arbejdssøgningsaktiviteter, skal forpligtelser og aktiviteter i den medlemsstat, der udreder ydelserne, have prioritet.
Hvis den arbejdsløse ikke opfylder alle forpligtelser og/eller udfører alle arbejdssøgningsaktiviteter i den medlemsstat, som ikke udreder ydelserne, vil dette ikke berøre de ydelser, der gives i den anden medlemsstat.«
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 22. maj 2012.
32012R0465
L 149/4
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
22.05.2012.
UREDBA (EU) br. 465/2012 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 22. svibnja 2012.
o izmjeni Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustavâ socijalne sigurnosti i Uredbe (EZ) br. 987/2009 o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004
(Tekst značajan za EGP i za Švicarsku)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 48.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (1),
budući da:
(1)
Kako bi se u obzir uzele pravne promjene u određenim državama članicama i jamčila pravna sigurnost za dionike, Uredbu (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (2) i Uredbu (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (3) treba prilagoditi.
(2)
Od Administrativne komisije za koordinaciju sustavâ socijalne sigurnosti primljeni su odgovarajući prijedlozi koji se odnose na koordinaciju sustavâ socijalne sigurnosti s ciljem poboljšanja i modernizacije prava Unije te su uključeni u ovu Uredbu.
(3)
Promjene društvene stvarnosti mogu utjecati na koordinaciju sustavâ socijalne sigurnosti. Kako bi se odgovorilo na takve promjene, potrebne su izmjene u području određivanja primjenljivog zakonodavstva i davanja za nezaposlenost.
(4)
Koncept „domaće baze” za članove letačke i kabinske posade je na temelju prava Unije definiran u Prilogu III. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 3922/91 od 16. prosinca 1991. o usklađivanju tehničkih zahtjeva i upravnih postupaka u području civilnog zrakoplovstva (4). Kako bi se omogućila primjena glave II. Uredbe (EZ) br. 883/2004 na ovu skupinu osoba, opravdano je stvoriti posebno pravilo, pri čemu koncept „domaće baze” postaje kriterij za određivanje primjenljivog zakonodavstva za članove letačke i kabinske posade. Međutim, primjenljivo zakonodavstvo za članove letačke i kabinske posade treba ostati stabilno, a načelo „domaće baze” ne smije dovesti do čestih promjena primjenljivog zakonodavstva zbog rasporeda rada industrije ili sezonske potražnje.
(5)
U situacijama u kojima osoba radi u dvjema državama članicama ili više njih, treba biti jasno da se uvjet obavljanja „znatnog dijela” djelatnosti u smislu članka 13. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 883/2004 primjenjuje i na osobe koje obavljaju djelatnosti za različita poduzeća ili poslodavce.
(6)
Uredbu (EZ) br. 883/2004 treba izmijeniti umetanjem nove odredbe koja osigurava da samozaposleni pogranični radnik koji postane u potpunosti nezaposlen prima davanja ako je navršio razdoblje osiguranja kao samozaposlena osoba ili razdoblja osiguranja priznata za potrebe dodjeljivanja davanja za nezaposlenost u nadležnoj državi članici te ako u državi članici boravišta ne postoji sustav davanja za nezaposlenost koji obuhvaća samozaposlene osobe. Tu odredbu treba preispitati u svjetlu iskustva nakon dvije godine provedbe i, prema potrebi, izmijeniti.
(7)
Uredbu (EZ) br. 883/2004 i Uredbu (EZ) br. 987/2009 stoga treba izmijeniti na odgovarajući način,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Uredba (EZ) br. 883/2004 mijenja se kako slijedi:
(1)
pojam „Komisija Europskih zajednica” zamjenjuje se pojmom „Europska komisija” u cijelom tekstu.
(2)
Umeće se sljedeća uvodna izjava:
„(18b)
U Prilogu III. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 3922/91 od 16. prosinca 1991. o usklađivanju tehničkih zahtjeva i upravnih postupaka u području civilnog zrakoplovstva (5), koncept „domaće baze” za članove letačke i kabinske posade definiran je kao mjesto koje prijevoznik imenuje za člana posade i iz kojega član posade obično započinje i na kojem završava trajanje dužnosti ili seriju trajanja dužnosti i gdje, u normalnim okolnostima, prijevoznik nije odgovoran za smještaj dotičnog člana posade. Kako bi se omogućila primjena glave II. ove Uredbe za članove letačke i kabinske posade, opravdano je koristiti koncept „domaće baze” kao kriterij za određivanje primjenljivog zakonodavstva za članove letačke i kabinske posade. Međutim, primjenljivo zakonodavstvo za članove letačke i kabinske posade treba ostati stabilno, a načelo domaće baze ne smije dovesti do čestih promjena primjenljivog zakonodavstva zbog rasporeda rada industrije ili sezonske potražnje.
(3)
Članak 9. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 9.
Izjave država članica o području primjene ove Uredbe
1. Države članice dostavljaju obavijest Europskoj komisiji u pisanom obliku o izjavama danima u skladu točkom 1. članka 1., zakonodavstvom i sustavima iz članka 3., ugovorima koji su na snazi iz članka 8. stavka 2. i najnižim davanjima iz članaka 58., nedostatku sustava osiguranja iz članka 65.a stavka 1., kao i o znatnim izmjenama. U tim obavijestima treba naznačiti datum od kojeg se ova Uredba primjenjuje na sustave određene u izjavama država članica.
2. Te se obavijesti šalju Europskoj komisiji svake godine te im se pridaje potreban publicitet.”
(4)
Članku 11. dodaje se sljedeći stavak:
„5. Djelatnost u svojstvu člana letačke ili kabinske posade koji obavlja usluge opsluživanja putnika ili usluge u vezi s teretom smatra se djelatnošću koja se obavlja u državi članici u kojoj se nalazi domaća baza kako je definirana u Prilogu III. Uredbi (EEZ) br. 3922/91.”
(5)
U članku 12. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Na osobu koja obavlja djelatnost kao zaposlena osoba u državi članici za poslodavca koji ondje redovno obavlja svoje djelatnosti i kojeg je poslodavac uputio u drugu državu članicu radi obavljanja posla za tog poslodavca, i nadalje se primjenjuje zakonodavstvo prve države članice pod uvjetom da predviđeno trajanje takvog posla nije duže od 24 mjeseca i da nije poslana s ciljem da zamijeni drugu upućenu osobu.”
(6)
U članku 13. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Na osobu koja inače obavlja djelatnost kao zaposlena osoba u dvjema državama članicama ili više njih, primjenjuje se:
(a)
zakonodavstvo države članice boravišta ako obavlja znatan dio svoje djelatnosti u toj državi članici; ili
(b)
ako ne obavlja znatan dio svoje djelatnosti u državi članici boravišta:
i.
zakonodavstvo države članice u kojoj se nalazi registrirano sjedište ili mjesto poslovanja poduzeća ili poslodavca ako je zapošljava jedno poduzeće ili poslodavac; ili
ii.
zakonodavstvo države članice u kojoj se nalazi registrirano sjedište ili mjesto poslovanja poduzećâ ili poslodavaca ako je zapošljavaju dva ili više poduzeća ili poslodavaca koji imaju registrirano sjedište ili mjesto poslovanja samo u jednoj državi članici; ili
iii.
zakonodavstvo države članice u kojoj se nalazi registrirano sjedište ili mjesto poslovanja poduzeća ili poslodavca, osim države članice boravišta, ako je zapošljavaju dva ili više poduzeća ili poslodavaca koji imaju registrirano sjedište ili mjesto poslovanja u dvije države članice, od kojih je jedna država članica boravišta; ili
iv.
zakonodavstvo države članice boravišta ako je zapošljavaju dva ili više poduzeća ili poslodavaca, od kojih najmanje dva imaju registrirano sjedište ili mjesto poslovanja u državama članicama koje nisu država članica boravišta.”
(7)
U članku 36. stavak 2.a zamjenjuje se sljedećim:
„2.a Nadležna ustanova ne može odbiti izdavanje ovlaštenja predviđenog člankom 20. stavkom 1. osobi koja je pretrpjela ozljedu na radu ili je oboljela od profesionalne bolesti i ima pravo na davanja koja se obračunavaju toj ustanovi ako se liječenje koje odgovara njezinom stanju ne može osigurati u državi članici u kojoj ima boravište u medicinski opravdanom roku, uzimajući u obzir njezino trenutačno zdravstveno stanje i mogući tijek bolesti.”
(8)
Članak 63. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 63.
Posebne odredbe za odstupanje od pravila o boravištu
Za potrebe ovog poglavlja, članak 7. primjenjuje se samo u slučajevima predviđenim člancima 64., 65. i 65.a u rokovima koji su ondje opisani.”
(9)
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 65.a
Posebne odredbe za u potpunosti nezaposlene samozaposlene pogranične radnike kad u državi članici boravišta ne postoji sustav davanja za nezaposlenost koji obuhvaća samozaposlene osobe
1. Odstupajući od članka 65., u potpunosti nezaposlena osoba koja je, kao pogranični radnik, nedavno navršila razdoblja osiguranja kao samozaposlena osoba ili razdoblja samozaposlenja priznata za potrebe dodjeljivanja davanja za nezaposlenost u državi članici koja nije njezina država članica boravišta i čija je država članica boravišta dostavila izjavu da ne postoji mogućnost za davanje bilo kakve kategorije samozaposlenih osoba koja bi bila obuhvaćena sustavom davanja za nezaposlenost te države članice, prijavljuje se i stavlja na raspolaganje službama zapošljavanja u državi članici u kojoj je obavljala svoju djelatnost kao samozaposlena osoba i koja, kada se prijavljuje za davanja, kontinuirano postupa u skladu s uvjetima utvrđenim na temelju zakonodavstva potonje države članice. U potpunosti nezaposlena osoba može se, kao dopunski korak, staviti na raspolaganje službama zapošljavanja države članice boravišta.
2. Davanja u potpunosti nezaposlenoj osobi iz stavka 1. osigurava država članica čije se zakonodavstvo zadnje primjenjivalo na tu osobu u skladu sa zakonodavstvom koje ta država članica primjenjuje.
3. Ako se u potpunosti nezaposlena osoba iz stavka 1. ne želi staviti ili ostati na raspolaganju službama zapošljavanja države članice zadnje djelatnosti nakon što je ondje bila prijavljena i želi tražiti posao u državi članici boravišta, članak 64. primjenjuje se mutatis mutandis, osim članka 64. stavka 1. točke (a). Nadležna ustanova može produljiti razdoblje iz prve rečenice članka 64. stavka 1. točke (c) do kraja razdoblja prava na davanja.”
(10)
U članku 71. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Administrativna komisija odlučuje kvalificiranom većinom kako je definirano Ugovorima, osim kada donosi pravila koja se utvrđuju uzajamnim sporazumom između njezinih članova.
Odlukama o pitanjima tumačenja iz članka 72. točke (a) pridaje se potreban publicitet.”
(11)
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 87.a
Prijelazna odredba za primjenu Uredbe (EU) 465/2012
1. Ako se kao posljedica stupanja na snagu Uredbe (EU) br. 465/2012 na osobu, u skladu s glavom II. ove Uredbe, primjenjuje zakonodavstvo države članice koje nije zakonodavstvo koje se na nju primjenjivalo prije tog stupanja na snagu, zakonodavstvo države članice koje se primjenjivalo prije tog datuma i dalje se na nju primjenjuje tijekom prijelaznog razdoblja koje traje sve dok se odgovarajuća situacija ne promijeni, a u svakom slučaju ne duže od 10 godina od datuma stupanja na snagu Uredbe (EU) br. 465/2012. Takva osoba može zahtijevati da se prijelazno razdoblje na nju više ne primjenjuje. Takav zahtjev podnosi se ustanovi koju odredi nadležno tijelo države članice boravišta. Za zahtjeve podnesene do 29. rujna 2012. smatra se da proizvode učinke 28. lipnja 2012. Zahtjevi podneseni nakon 29. rujna 2012. proizvode učinke prvoga dana mjeseca koji slijedi nakon njihova podnošenja.
2. Najkasnije 29. lipnja 2014. Administrativna komisija ocjenjuje provedbu odredbi utvrđenih u članku 65.a ove Uredbe i podnosi izvješće o njihovoj primjeni. Na temelju tog izvješća Europska komisija može, prema potrebi, dostaviti prijedloge za izmjenu tih odredbi.”
(12)
Prilozi X. i XI. mijenjaju se u skladu s Prilogom ovoj Uredbi.
Članak 2.
Uredba (EZ) br. 987/2009 mijenja se kako slijedi:
(1)
u članku 6. stavku 1. točke (b) i (c) zamjenjuju se sljedećim:
„(b)
zakonodavstvo države članice boravišta ako dotična osoba obavlja djelatnost u svojstvu zaposlene ili samozaposlene osobe u dvjema državama članicama ili više njih te obavlja dio svoje djelatnosti/svojih djelatnosti u državi članici boravišta, ili ako dotična osoba nije zaposlena niti samozaposlena;
(c)
u svim ostalim slučajevima, zakonodavstvo države članice čija je primjena prvo zatražena, ako osoba obavlja djelatnost, ili djelatnosti, u dvjema državama članicama ili više njih.”
(2)
Članak 14. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 5. zamjenjuje se sljedećim:
„5. Za potrebe primjene članka 13. stavka 1. osnovne uredbe, osoba koja „inače obavlja djelatnost kao zaposlena osoba u dvjema državama članicama ili više njih” odnosi se na osobu koja istodobno, ili naizmjenično, za isto poduzeće ili poslodavca ili više poduzeća ili poslodavaca, obavlja jednu ili više zasebnih djelatnosti u jednoj ili više država članica.”;
(b)
umeću se sljedeći stavci:
„5.a Za potrebe primjene glave II. osnovne Uredbe, ‚registrirano sjedište ili mjesto poslovanja’ odnosi se na registrirano sjedište ili mjesto poslovanja gdje se donose temeljne odluke poduzeća i gdje se provode funkcije njegove središnje uprave.
Za potrebe članka 13. stavka 1. osnovne Uredbe, na zaposlenog člana letačke ili kabinske posade koji obično obavlja usluge opsluživanja putnika i usluge u vezi s teretom u dvjema državama članicama ili više njih primjenjuje se zakonodavstvo države članice u kojoj se nalazi domaća baza kako je definirana u Prilogu III. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 3922/91 od 16. prosinca 1991. o usklađivanju tehničkih zahtjeva i upravnih postupaka u području civilnog zrakoplovstva (6);
5.b Marginalne djelatnosti se zanemaruju za potrebe određivanja primjenljivog zakonodavstva na temelju članka 13. osnovne Uredbe. Članak 16. provedbene Uredbe primjenjuje se na sve slučajeve na temelju ovog članka.
(3)
U članku 15. stavku 1. druga rečenica zamjenjuje se sljedećim:
„Ta ustanova dotičnoj osobi izdaje potvrdu iz članka 19. stavka 2. provedbene Uredbe i bez odlaganja čini dostupnima informacije o zakonodavstvu koje se primjenjuje na tu osobu, prema članku 11. stavku 3. točki (b) ili članku 12. osnovne Uredbe, ustanovi koju je imenovalo nadležno tijelo države članice u kojoj se djelatnost obavlja.”
(4)
U članku 54. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Za potrebe primjene članka 62. stavka 3. osnovne odredbe, nadležna ustanova države članice čije se zakonodavstvo primjenjivalo na dotičnu osobu u odnosu na posljednju djelatnost koju je obavljala u svojstvu zaposlene ili samozaposlene osobe, na zahtjev ustanove mjesta boravišta toj ustanovi bez odlaganja dostavlja sve podatke potrebne za određivanje davanja za nezaposlenost koji se mogu pribaviti u državi članici u kojoj se nalazi, a posebno iznos primljenih plaća ili dohotka od profesionalne djelatnosti.”
(5)
Članak 55. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 1. prvi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„1. Da bi se na nju primjenjivali članak 64. ili članak 65.a osnovne Uredbe, nezaposlena osoba koja ode u drugu državu članicu prije svog odlaska obavješćuje nadležnu ustanovu i zahtijeva da joj se izda isprava kojom se potvrđuje da ona zadržava pravo na davanja pod uvjetima predviđenim u članku 64. stavku 1. točki (b) osnovne Uredbe.”;
(b)
dodaje se sljedeći stavak:
„7. Stavci od 2. do 6. primjenjuju se mutatis mutandis na situaciju obuhvaćenu člankom 65.a stavkom 3. osnovne Uredbe.”
(6)
U članku 56. stavci 1. i 2. zamjenjuju se sljedećim:
„1. Ako u skladu s člankom 65. stavkom 2. ili člankom 65.a stavkom 1. osnovne Uredbe nezaposlena osoba odluči da će se staviti na raspolaganje i službama za zapošljavanje u državi članici koja ne osigurava davanja tako što će se kod njih prijaviti kao tražitelj zaposlenja, o tome obavješćuje ustanovu i službe za zapošljavanje države članice koja osigurava davanja.
Na zahtjev službi za zapošljavanje države članice koja ne osigurava davanja, službe za zapošljavanje u državi članici koja osigurava davanja šalju odgovarajuće podatke o prijavi nezaposlene osobe i njezinoj potrazi za zaposlenjem.
2. Ako zakonodavstvo koje se primjenjuje u dotičnim državama članicama propisuje da nezaposlena osoba treba ispuniti određene obveze i/ili obavljati aktivnosti vezane uz traženje posla, prednost imaju obveze i/ili aktivnosti vezane uz traženje posla koje nezaposlena osoba ispunjava odnosno obavlja u državi članici koja osigurava davanja.
Ako nezaposlena osoba ne ispuni sve obveze i/ili ne obavi aktivnosti vezane uz traženje posla u državi članici koja ne osigurava davanja, to ne utječe na davanja priznata u drugoj državi članici.”
Članak 3.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 22. svibnja 2012.