EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2010/41/EU
af 7. juli 2010
om anvendelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i selvstændige erhverv og om ophævelse af Rådets direktiv 86/613/EØF
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 157, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets direktiv 86/613/EØF af 11. december 1986 om anvendelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i selvstændige erhverv, herunder i landbrugserhverv, samt om beskyttelse af kvinder i selvstændige erhverv i forbindelse med graviditet og barsel (3) sikrer anvendelse i medlemsstaterne af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i selvstændige erhverv eller medhjælpende mænd og kvinder i sådanne erhverv. For så vidt angår selvstændige erhvervsdrivende og selvstændige erhvervsdrivendes ægtefæller, har direktiv 86/613/EØF ikke været effektivt, og dets anvendelsesområde bør tages op til fornyet overvejelse, eftersom forskelsbehandling på grund af køn og chikane også finder sted på områder uden for lønnet arbejde. Af hensyn til klarheden bør direktiv 86/613/EØF erstattes af dette direktiv.
(2)
I sin meddelelse af 1. marts 2006 med en køreplan for ligestilling mellem kvinder og mænd bebudede Kommissionen, at den med henblik på at skabe bedre forvaltning af ligestilling mellem mænd og kvinder ville gennemgå eksisterende EU-ligestillingslovgivning, der ikke er omfattet af omarbejdningen i 2005, med henblik på at ajourføre, modernisere og om nødvendigt omarbejde den. Direktiv 86/613/EØF var ikke omfattet af omarbejdningen.
(3)
I konklusionerne af 5. og 6. december 2007 om afbalancerede roller for kvinder og mænd i henseende til job, vækst og social sammenhængskraft opfordrede Rådet Kommissionen til at overveje behovet for om nødvendigt at revidere direktiv 86/613/EØF for at sikre rettigheder i forbindelse med moderskab og faderskab for selvstændige erhvervsdrivende og deres medhjælpende ægtefæller.
(4)
Europa-Parlamentet har konsekvent opfordret Kommissionen til at revidere direktiv 86/613/EØF, navnlig for at øge beskyttelsesforanstaltninger i forbindelse med barsel for selvstændige erhvervsdrivende kvinder og forbedre situationen for selvstændige erhvervsdrivendes ægtefæller.
(5)
Europa-Parlamentet har allerede givet udtryk for sin holdning på dette område i sin beslutning af 21. februar 1997 om medhjælpende ægtefæller (4).
(6)
I sin meddelelse af 2. juli 2008, »Den nye sociale dagsorden: Muligheder, adgang og solidaritet i det 21. århundredes Europa«, har Kommissionen bekræftet behovet for en indsats mod kønsforskellen på iværksætterområdet og for at gøre det lettere at forene privatliv og arbejdsliv.
(7)
Der findes allerede en række retsakter om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder, som omfatter selvstændig erhvervsvirksomhed, navnlig Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring (5) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (6). Nærværende direktiv bør derfor ikke finde anvendelse på områder, som allerede er dækket af andre direktiver.
(8)
Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes ret til at tilrettelægge deres sociale beskyttelsessystemer. Medlemsstaternes enekompetence med hensyn til at tilrettelægge deres sociale beskyttelsessystemer omfatter bl.a. beslutninger om etablering, finansiering og forvaltning af sådanne systemer og hertil knyttede institutioner samt om substansen i ydelserne og leveringen af disse, niveauet for bidragene samt adgangsbetingelserne.
(9)
Dette direktiv bør finde anvendelse på selvstændige erhvervsdrivende og deres ægtefæller eller deres livsledsagere, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, når disse på vilkår fastsat i den nationale lovgivning sædvanligvis deltager i virksomhedens aktiviteter. For at forbedre situationen for disse selvstændige erhvervsdrivendes ægtefæller og livsledsagere, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, bør deres arbejde anerkendes.
(10)
Dette direktiv bør ikke finde anvendelse på områder, der er dækket af andre direktiver om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder, herunder særlig Rådets direktiv 2004/113/EF af 13. december 2004 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med adgang til og levering af varer og tjenesteydelser (7). Bl.a. finder artikel 5 i direktiv 2004/113/EF om forsikring og lignende finansielle ydelser fortsat anvendelse.
(11)
Med henblik på at forebygge forskelsbehandling på grund af køn bør dette direktiv finde anvendelse på både direkte forskelsbehandling og indirekte forskelsbehandling. Chikane og sexchikane bør betragtes som forskelsbehandling og derfor forbydes.
(12)
Dette direktiv bør ikke berøre de rettigheder og pligter, der følger af den ægteskabelige eller familiemæssige stilling, som defineret i national ret.
(13)
Princippet om ligebehandling bør dække forbindelserne mellem den selvstændige erhvervsdrivende og tredjemand inden for rammerne af dette direktiv, men ikke forbindelser mellem den selvstændige erhvervsdrivende og hans eller hendes ægtefælle eller livsledsager.
(14)
Inden for selvstændig erhvervsvirksomhed betyder anvendelse af princippet om ligebehandling, at der ikke må finde forskelsbehandling sted på grund af køn i forbindelse med oprettelse, indretning eller udvidelse af en virksomhed eller påbegyndelse eller udvidelse af enhver anden form for selvstændig erhvervsvirksomhed.
(15)
Medlemsstater kan, jf. artikel 157, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, opretholde eller vedtage foranstaltninger, som tager sigte på at indføre specifikke fordele, der har til formål at gøre det lettere for det underrepræsenterede køn at indlede selvstændig erhvervsvirksomhed eller at forebygge eller kompensere for ulemper i deres erhvervsmæssige karrierer. I princippet bør foranstaltninger såsom positiv særbehandling, der har til formål at opnå ligestilling mellem mænd og kvinder i praksis, ikke betragtes som krænkelser af det retlige princip om ligebehandling af mænd og kvinder.
(16)
Det er nødvendigt at sikre, at betingelserne for at oprette et selskab mellem ægtefæller eller mellem livsledsagere, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, ikke er mere restriktive end betingelserne for at oprette et selskab mellem andre personer.
(17)
Med henblik på deres deltagelse i familievirksomhedens aktiviteter bør selvstændige erhvervsdrivendes ægtefæller eller livsledsagere, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, der har adgang til et socialt beskyttelsessystem, efter anmodning også omfattes af social beskyttelse. Medlemsstaterne bør forpligtes til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at tilrettelægge denne sociale beskyttelse i overensstemmelse med national lovgivning. Det er især op til medlemsstaterne at beslutte, hvorvidt denne sociale beskyttelse gennemføres på obligatorisk eller frivillig basis. Medlemsstaterne kan bestemme, at den sociale beskyttelse kan være proportional med deltagelsen i den selvstændige erhvervsdrivendes aktiviteter og/eller niveauet for bidrag.
(18)
Gravide selvstændige erhvervsdrivendes og gravide ægtefællers og livsledsageres, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, økonomiske og fysiske sårbarhed gør det nødvendigt at give dem ret til barselsydelser. Medlemsstaterne kan dog stadig tilrettelægge sådanne ydelser, herunder fastsætte niveauet for bidrag, og alle ordninger vedrørende ydelser og udbetalinger, forudsat at de opfylder minimumskravene i dette direktiv. Navnlig kan de bestemme, hvor længe før og/eller efter fødsel der gives ret til barselsydelser.
(19)
Længden af den periode, i hvilken kvindelige selvstændige erhvervsdrivende og selvstændige erhvervsdrivendes kvindelige ægtefæller eller kvindelige livsledsagere, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, tildeles barselsydelser, svarer til varigheden af den barselsorlov for lønmodtagere, der i øjeblikket gælder på EU-niveau. I tilfælde af, at varigheden af barselsorloven for lønmodtagere ændres på EU-niveau, bør Kommissionen sende Europa-Parlamentet og Rådet en vurdering af, hvorvidt varigheden af den periode, i hvilken de i artikel 2 omhandlede kvindelige selvstændige erhvervsdrivende og selvstændige erhvervsdrivendes kvindelige ægtefæller eller kvindelige livsledsagere tildeles barselsydelser, ligeledes bør ændres.
(20)
For at tage hensyn til de særlige forhold ved selvstændig erhvervsvirksomhed bør kvindelige selvstændige erhvervsdrivende og selvstændige erhvervsdrivendes kvindelige ægtefæller eller kvindelige livsledsagere, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, gives adgang til enhver eksisterende afløsningsordning, der tillader afbrydelse af erhvervsaktiviteten som følge af graviditet eller moderskab eller til eksisterende nationale sociale tjenesteydelser. Adgang til disse ordninger kan være et alternativ til eller en del af barselsydelsen.
(21)
Personer, som har været udsat for forskelsbehandling på grund af køn, bør sikres passende retsbeskyttelse. For at sikre en mere effektiv beskyttelse bør foreninger, organisationer og andre juridiske personer have beføjelse til, efter nærmere bestemmelser fastlagt af medlemsstaterne, enten på vegne af eller til støtte for ethvert offer for forskelsbehandling at indtræde som part i en sag uden at tilsidesætte nationale procesregler vedrørende repræsentation og retten til forsvar.
(22)
Beskyttelse af selvstændige erhvervsdrivende og selvstændige erhvervsdrivendes ægtefæller eller livsledsagere, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, mod forskelsbehandling på grund af køn bør styrkes, ved at der i hver medlemsstat er et organ eller flere organer med kompetence til at analysere de pågældende problemer, undersøge mulige løsninger og yde ofre praktisk bistand. Det organ eller disse organer kunne være de samme som dem, der på nationalt plan har til opgave at gennemføre princippet om ligebehandling.
(23)
Dette direktiv fastsætter mindstekrav og giver derved medlemsstaterne mulighed for at opretholde eller indføre gunstigere bestemmelser.
(24)
Målet for den påtænkte foranstaltning, nemlig at sikre et fælles højt niveau for beskyttelse mod forskelsbehandling i alle medlemsstater, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre end, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
Emne
1. Dette direktiv fastlægger en ramme for gennemførelse i medlemsstaterne af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i selvstændige erhverv eller medhjælpende mænd og kvinder i sådanne erhverv, for så vidt angår de områder, der ikke er dækket af direktiv 2006/54/EF og 79/7/EØF.
2. Gennemførelsen af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med adgang til og levering af varer og tjenesteydelser er fortsat dækket af direktiv 2004/113/EF.
Artikel 2
Anvendelsesområde
Dette direktiv vedrører:
a)
selvstændige erhvervsdrivende, navnlig enhver, der på vilkår fastsat i den nationale lovgivning arbejder i egen virksomhed med gevinst for øje
b)
selvstændige erhvervsdrivendes ægtefæller eller selvstændige erhvervsdrivendes livsledsagere, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, der uden at være lønmodtagere eller forretningspartnere sædvanligvis og på vilkår fastsat i den nationale lovgivning deltager i arbejdet i den selvstændige erhvervsdrivendes virksomhed og udfører de samme eller supplerende arbejdsopgaver.
Artikel 3
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
a) »direkte forskelsbehandling«: at en person behandles ringere på grund af køn, end en anden bliver, er blevet eller ville blive behandlet i en tilsvarende situation
b) »indirekte forskelsbehandling«: at en tilsyneladende neutral bestemmelse, betingelse eller praksis stiller personer af det ene køn særlig ufordelagtigt i forhold til personer af det andet køn, medmindre den pågældende bestemmelse, betingelse eller praksis er objektivt begrundet i et legitimt mål, og midlerne til at opfylde det er hensigtsmæssige og nødvendige
c) »chikane«: at der udvises en uønsket adfærd i relation til en persons køn med det formål, eller den virkning, at krænke denne persons værdighed og skabe et truende, fjendtligt, nedværdigende, ydmygende eller ubehageligt klima
d) »sexchikane«: at der udvises enhver form for verbal, ikke-verbal eller fysisk adfærd med seksuelle undertoner med det formål eller den virkning at krænke en persons værdighed, navnlig ved at skabe et truende, fjendtligt, nedværdigende, ydmygende eller ubehageligt klima.
Artikel 4
Princippet om ligebehandling
1. Princippet om ligebehandling indebærer, at der ikke finder nogen form for forskelsbehandling sted på grund af køn i den offentlige eller den private sektor, hverken direkte eller indirekte, f.eks. i forbindelse med oprettelse, indretning eller udvidelse af en virksomhed samt påbegyndelse eller udvidelse af enhver anden form for selvstændig erhvervsvirksomhed.
2. På de i stk. 1 nævnte områder betragtes chikane og sexchikane som forskelsbehandling på grund af køn og forbydes derfor. En persons afvisning eller accept af en sådan adfærd må ikke anvendes som grundlag for en beslutning, der vedrører den pågældende.
3. På de i stk. 1 nævnte områder betragtes en instruks om at forskelsbehandle en person på grund af køn som forskelsbehandling.
Artikel 5
Positiv særbehandling
Medlemsstaterne kan opretholde eller vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 157, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for i praksis at sikre fuld ligestilling mellem mænd og kvinder på arbejdsmarkedet f.eks. med henblik på at fremme kvinders iværksætterinitiativer.
Artikel 6
Oprettelse af et selskab
Med forbehold af de særlige betingelser for adgang til visse erhverv, der gælder på samme måde for begge køn, træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til, at betingelserne for oprettelse af et selskab mellem ægtefæller eller mellem livsledsagere, hvis og i det omfang disse anerkendes i national ret, ikke er mere restriktive end betingelserne for oprettelse af et selskab mellem andre personer.
Artikel 7
Social beskyttelse
1. Hvor der eksisterer et socialt beskyttelsessystem for selvstændige erhvervsdrivende i en medlemsstat, træffer medlemsstaten de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de i artikel 2, litra b), omhandlede ægtefæller og livsledsagere kan omfattes af en social beskyttelse i overensstemmelse med national lovgivning.
2. Medlemsstaterne kan beslutte, om deres sociale beskyttelse som omhandlet i stk. 1 skal gennemføres på obligatorisk eller frivillig basis.
Artikel 8
Barselsydelser
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at kvindelige selvstændige erhvervsdrivende og kvindelige ægtefæller og livsledsagere, som er nævnt i artikel 2, i overensstemmelse med den nationale lovgivning tildeles en tilstrækkelig barselsydelse, der tillader afbrydelse af deres erhvervsaktivitet som følge af graviditet eller moderskab i mindst 14 uger.
2. Medlemsstaterne kan beslutte, om barselsydelse som omhandlet i stk. 1 skal gives på obligatorisk eller frivillig basis.
3. Den i stk. 1 omhandlede ydelse betragtes som tilstrækkelig, hvis den sikrer indkomst på et niveau, der mindst svarer til:
a)
den ydelse, som den berørte person ville modtage under sygeorlov, og/eller
b)
det gennemsnitlige tab af indkomst eller fortjeneste i forhold til en sammenlignelig forudgående periode inden for et loft, fastsat i henhold til den nationale lovgivning og/eller
c)
en hvilken som helst anden i den nationale lovgivning fastsat familierelateret ydelse inden for et loft, fastsat i henhold til den nationale lovgivning.
4. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at kvindelige selvstændige og kvindelige ægtefæller og de i artikel 2 omhandlede livsledsagere har adgang til en eksisterende afløsningsordning eller eksisterende nationale sociale tjenesteydelser. Medlemsstaterne kan foreskrive, at adgangen til disse tjenesteydelser er et alternativ til eller en del af den i nærværende artikels stk. 1 omhandlede ydelse.
Artikel 9
Klageadgang
1. Medlemsstaterne sikrer, at enhver, der mener sig påført tab eller skade, fordi princippet om ligebehandling tilsidesættes i forhold til den pågældende, kan indgive klage til retslige eller administrative instanser, herunder, hvor medlemsstaterne finder det hensigtsmæssigt, til forligsinstanser, med henblik på håndhævelse af forpligtelserne i henhold til dette direktiv, også selv om det forhold, hvori forskelsbehandlingen angiveligt har fundet sted, er ophørt.
2. Medlemsstaterne sikrer, at foreninger, organisationer og andre juridiske personer, der efter kriterierne i deres nationale ret har en legitim interesse i at sikre, at dette direktiv overholdes, er berettigede til - enten på vegne af eller til støtte for klageren med dennes godkendelse - at indtræde som part i klagen til retslige eller administrative instanser med henblik på håndhævelse af forpligtelserne i dette direktiv.
3. Stk. 1 og 2 berører ikke nationale regler om tidsfrister for anlæggelse af sager vedrørende princippet om ligebehandling.
Artikel 10
Erstatning eller godtgørelse
Medlemsstaterne indfører i deres nationale retsorden de nødvendige bestemmelser for at sikre en reel og effektiv erstatning eller godtgørelse efter medlemsstatens afgørelse for tab og skader, der er påført en person som følge af forskelsbehandling på grund af køn, således at den erstatning eller godtgørelse har en præventiv virkning og står i et rimeligt forhold til det tab eller den skade, den pågældende har lidt. En sådan erstatning eller godtgørelse kan ikke begrænses ved på forhånd at fastsætte et maksimumsbeløb.
Artikel 11
Organer for ligebehandling
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at det organ eller de organer, der er udpeget i overensstemmelse med artikel 20 i direktiv 2006/54/EF, ligeledes har kompetence til fremme, evaluering og overvågning af samt til støtte for ligebehandling af alle personer, der er omfattet af dette direktiv, uden forskelsbehandling på grund af køn.
2. Medlemsstaterne sikrer, at de i stk. 1 omhandlede organers opgaver også omfatter:
a)
at give ofre for forskelsbehandling uvildig bistand til at få behandlet deres klager over forskelsbehandling under hensyntagen til ofrenes, foreningernes, organisationernes og andre juridiske personers rettigheder, jf. artikel 9, stk. 2
b)
at foretage uvildige undersøgelser af forskelsbehandling
c)
at offentliggøre uvildige rapporter og fremsætte henstillinger om ethvert spørgsmål vedrørende forskelsbehandling
d)
på et passende niveau at udveksle tilgængelige oplysninger med tilsvarende europæiske organer, f.eks. Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder.
Artikel 12
Integration af kønsaspektet
Medlemsstaterne tager aktivt hensyn til målsætningen om ligestilling mellem mænd og kvinder ved udformningen og gennemførelsen af love og administrative bestemmelser, politikker og aktiviteter på de områder, der er omhandlet i dette direktiv.
Artikel 13
Formidling af information
Medlemsstaterne sikrer, at de bestemmelser, der vedtages i medfør af dette direktiv, og de relevante bestemmelser, der allerede finder anvendelse, på hele deres område bringes til de berørte personers kendskab ved hjælp af alle egnede midler.
Artikel 14
Beskyttelsesniveau
Medlemsstaterne kan indføre eller opretholde bestemmelser, som er gunstigere for beskyttelsen af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder end bestemmelserne i dette direktiv.
Gennemførelsen af dette direktiv berettiger under ingen omstændigheder til at forringe det eksisterende beskyttelsesniveau i medlemsstaterne mod forskelsbehandling på de områder, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 15
Rapporter
1. Medlemsstaterne meddeler senest 5. august 2015 Kommissionen alle tilgængelige oplysninger om gennemførelsen af dette direktiv.
Kommissionen udarbejder en sammenfattende rapport, som forelægges for Europa-Parlamentet og Rådet senest 5. august 2016. Denne rapport bør tage højde for enhver lovgivningsmæssig ændring vedrørende varigheden af barselsorloven for lønmodtagere. Rapporten ledsages i givet fald af forslag om tilpasning af dette direktiv.
2. Kommissionens rapport skal tage hensyn til de berørte parters synspunkter.
Artikel 16
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest 5. august 2012. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse bestemmelser.
Disse bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne kan om nødvendigt for at tage hensyn til særlige vanskeligheder få en yderligere frist på to år ind til den 5. august 2014 til at opfylde kravene i artikel 7 og til at opfylde kravene i artikel 8 for så vidt angår kvindelige ægtefæller og livsledsagere som omhandlet i artikel 2, litra b).
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de vedtager på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 17
Ophævelse
Direktiv 86/613/EF ophæves med virkning fra 5. august 2012.
Henvisninger til det ophævede direktiv betragtes som henvisninger til nærværende direktiv.
Artikel 18
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 19
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 7. juli 2010.
32010L0041
L 180/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
07.07.2010.
DIREKTIVA 2010/41/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 7. srpnja 2010.
o primjeni načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama koji su samozaposleni i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 86/613/EEZ
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 157. stavak 3.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Direktivom Vijeća 86/613/EEZ od 11. prosinca 1986. o primjeni načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama koji su samozaposleni, uključujući poljoprivredne djelatnosti, i zaštiti samozaposlenih žena za vrijeme trudnoće i majčinstva (3) u državama članicama osigurava se primjena načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama koji su samozaposleni ili pridonose obavljanju takve djelatnosti. Što se tiče samozaposlenih osoba ili njihovih bračnih drugova, Direktiva 86/613/EEZ nije bila vrlo učinkovita pa njezino područje primjene treba ponovno razmotriti jer do diskriminacije na temelju spola i do uznemiravanja dolazi i u područjima izvan nesamostalnog rada. Radi jasnoće, Direktivu 86/613/EEZ treba zamijeniti ovom Direktivom.
(2)
U svojoj Komunikaciji od 1. ožujka 2006. pod naslovom „Hodogram za jednakost muškaraca i žena” Komisija je objavila da će radi boljeg uređenja jednakosti spolova preispitati postojeće zakonodavstvo Unije o jednakosti spolova koje nije bilo uključeno u postupak preinake iz 2005. s ciljem ažuriranja, moderniziranja i preinake gdje je potrebno. Direktiva 86/613/EEZ nije bila uključena u postupak preinake.
(3)
U svojim zaključcima od 5. i 6. prosinca 2007. o „Ujednačenom položaju žena i muškaraca pri zapošljavanju, rastu i socijalnoj koheziji” Vijeće je pozvalo Komisiju da razmotri postoji li potreba za eventualnim preispitivanjem Direktive 86/613/EEZ radi očuvanja prava povezanih s majčinstvom i očinstvom samozaposlenih osoba i njihovih bračnih drugova koji im pomažu.
(4)
Europski parlament redovno je od Komisije zahtijevao da preispita Direktivu 86/613/EEZ, posebno kako bi se ojačala zaštita majčinstva za samozaposlenih žena i unaprijedio položaj bračnih drugova samozaposlenih osoba.
(5)
Stav o tim pitanjima Europski parlament već je iznio u svojoj rezoluciji od 21. veljače 1997. o situaciji bračnih drugova koji pomažu samozaposlenim osobama (4).
(6)
U svojoj Komunikaciji od 2. srpnja 2008. pod naslovom „Obnovljena socijalna agenda: mogućnosti, pristup i solidarnost u Europi 21. stoljeća” Komisija je potvrdila da je potrebno poduzeti mjere u pogledu rodnog jaza u poduzetništvu, kao i unaprijediti usklađenost privatnog i poslovnog života.
(7)
Za provedbu načela jednakog postupanja u području djelatnosti samozaposlenih osoba već postoji niz pravnih instrumenata, posebno Direktiva Vijeća 79/7/EEZ od 19. prosinca 1978. o postupnoj primjeni načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u području socijalne sigurnosti (5) i Direktiva 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (6). Ova se Direktiva stoga ne bi trebala primjenjivati u područjima koja su već obuhvaćena drugim direktivama.
(8)
Ovom se Direktivom ne dovode u pitanje ovlasti država članica da organiziraju svoje sustave socijalne zaštite. Isključiva nadležnost država članica s obzirom na organizaciju njihovih sustava socijalne zaštite obuhvaća, između ostalog, odluke o uspostavljanju tih sustava i s njima povezanih ustanova, o njihovom financiranju i upravljanju, kao i o sadržaju i načinu isporuke davanja, razini doprinosa i uvjetima pristupa.
(9)
Ova bi se Direktiva trebala primjenjivati na samozaposlene osobe i njihove bračne drugove ili, ako su i u mjeri u kojoj su priznati nacionalnim pravom, njihove životne partnere kad oni pod uvjetima utvrđenim nacionalnim pravom redovito sudjeluju u aktivnostima poduzeća. Kako bi se poboljšala situacija za te bračne drugove i, ako su i u mjeri u kojoj su priznati nacionalnim pravom, životne partnere samozaposlenih osoba, njihov rad treba biti priznat.
(10)
Ova se Direktiva ne bi trebala primjenjivati na pitanja obuhvaćena drugim direktivama o provedbi načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama, posebno Direktivom Vijeća 2004/113/EZ od 13. prosinca 2004. o provedbi načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pristupu i nabavi robe odnosno pružanju usluga (7). I dalje se primjenjuje posebno članak 5. te Direktive koji se odnosi na ugovore o osiguranju i povezane financijske usluge.
(11)
Radi sprečavanja diskriminacije na temelju spola, ova se Direktiva treba primjenjivati i na izravnu i neizravnu diskriminaciju. Uznemiravanje i spolno uznemiravanje treba smatrati diskriminacijom pa stoga trebaju biti zabranjeni.
(12)
Ovom Direktivom ne treba dovoditi u pitanje prava i obveze koje proizlaze iz bračnog ili obiteljskog statusa kako su definirani u nacionalnom pravu.
(13)
Načelom jednakog postupanja treba obuhvatiti odnose između samozaposlenih osoba i trećih osoba u okviru u kojem se razmatraju u ovoj Direktivi, a ne odnose između samozaposlene osobe i njezinog bračnog druga ili životnog partnera.
(14)
U području djelatnosti samozaposlenih osoba, primjena načela jednakog postupanja znači da ne smije biti diskriminacije na temelju spola, primjerice u odnosu na osnivanje, opremanje ili širenje poduzeća ili pokretanje ili širenje drugih oblika djelatnosti samozaposlenih osoba.
(15)
Na temelju članka 157. stavka 4. Ugovora o funkcioniranju Europske unije države članice mogu zadržati ili donijeti mjere koje osiguravaju posebne povlastice kako bi slabije zastupljenom spolu olakšale bavljenje djelatnostima samozaposlenih osoba ili kako bi spriječile ili nadoknadile njihov nepovoljan položaj u profesionalnoj karijeri. U načelu, mjere kao što je pozitivno djelovanje radi postizanja rodne jednakosti u praksi ne treba smatrati protivnim pravnom načelu jednakog postupanja prema muškarcima i ženama.
(16)
Nužno je osigurati da uvjeti za osnivanje trgovačkog društva između bračnih drugova ili, ako su i u mjeri u kojoj su priznati nacionalnim pravom, životnih partnera, nisu restriktivniji od uvjeta za osnivanje trgovačkog društva između drugih osoba.
(17)
S ciljem njihovog sudjelovanja u aktivnostima obiteljskog poduzeća, na socijalnu zaštitu trebaju imati pravo i bračni drugovi ili, ako su i u mjeri u kojoj su priznati nacionalnim pravom, životni partneri samozaposlenih osoba koji imaju pristup sustavu socijalne zaštite. Od država članica treba zahtijevati da poduzmu potrebne mjere kako bi tu socijalnu zaštitu organizirale u skladu s nacionalnim pravom. Državama članicama prepušteno je da odluče posebno treba li tu socijalnu zaštitu provesti na obveznoj ili dobrovoljnoj osnovi. Države članice mogu predvidjeti da ta socijalna zaštita može biti razmjerna sudjelovanju u djelatnostima samozaposlenih osoba i/ili razini doprinosa.
(18)
Zbog ekonomske i fizičke ranjivosti u trudnoći, trudnim samozaposlenim osobama ili suprugama i, ako su i u mjeri u kojoj su priznate nacionalnim pravom, životnim partnericama samozaposlenih osoba nužno je odobriti pravo na davanja za majčinstvo. Pod uvjetom da se poštuju minimalni zahtjevi ove Direktive, države članice ostaju nadležne za organizaciju tih davanja, uključujući i utvrđivanje razine doprinosa i sve odredbe u pogledu davanja i plaćanja. One posebno mogu odrediti razdoblje prije i/ili nakon poroda za koje je pravo na davanja za majčinstvo odobreno.
(19)
Duljina razdoblja tijekom kojega se samozaposlenim osobama i suprugama ili, ako su i u mjeri u kojoj su priznate nacionalnim pravom, životnim partnericama samozaposlenih osoba pružaju davanja za majčinstvo slična je trenutačnoj duljini rodiljnog dopusta za zaposlenike koji postoji na razini Unije. U slučaju da se trajanje rodiljnog dopusta koji je predviđen za zaposlenike mijenja na razini Unije, Komisija treba dostaviti izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o procjeni treba li mijenjati i trajanje davanja za majčinstvo za samozaposlene osobe i supruge i životne partnerice iz članka 2.
(20)
Kako bi se uzele u obzir posebnosti djelatnosti samozaposlenih osoba, samozaposlenim ženama i suprugama ili, ako su i u mjeri u kojoj su priznate nacionalnim pravom, životnim partnericama samozaposlenih osoba treba dati pristup svim postojećim dobavljačima privremenog zapošljavanja koje bi im u njihovim profesionalnim djelatnostima omogućilo prekid zbog trudnoće ili majčinstva, ili svim postojećim socijalnim uslugama na nacionalnoj razini. Pristup tim uslugama može biti alternativa doplatku za majčinstvo ili nekom njegovom dijelu.
(21)
Osobe koje su bile izložene diskriminaciji na temelju spola trebaju imati na raspolaganju odgovarajuće sredstvo pravne zaštite. Kako bi osigurale učinkovitiju zaštitu, udruge, organizacije i druga pravna tijela treba ovlastiti za pokretanje postupka, ako države članice tako odrede, bilo u ime žrtve ili kao potporu žrtvi, ne dovodeći u pitanje nacionalna pravila postupka o zastupanju i obrani na sudu.
(22)
Zaštitu samozaposlenih osoba i njhovih bračnih drugova i, ako su i u mjeri u kojoj su priznati nacionalnim pravom, njhovih životnih partnera od diskriminacije na temelju spola treba ojačati postojanjem jednog ili više tijela u svakoj državi članici koji će biti nadležni za analizu nastalih problema, za proučavanje mogućih rješenja i za pružanje praktične pomoći žrtvama. To mogu biti ista ona tijela koja na nacionalnoj razini imaju odgovornost za provedbu načela jednakog postupanja.
(23)
Ovom se Direktivom utvrđuju minimalni zahtjevi, čime se državama članicama ostavlja mogućnost uvođenja ili održavanja povoljnijih odredaba.
(24)
Budući da cilj djelovanja koje treba poduzeti, odnosno osiguravanje visoke opće razine zaštite od diskriminacije u svim državama članicama, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se može na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je utvrđeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je utvrđeno u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Predmet
1. Ovom se Direktivom utvrđuje okvir za primjenu u državama članicama načela jednakog postupanja prema samozaposlenim muškarcima i ženama, ili muškarcima i ženama koji pridonose obavljanju takve djelatnosti, u pogledu aspekata koji nisu obuhvaćeni direktivama 2006/54/EZ i 79/7/EEZ.
2. Provedba načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pristupu i nabavi robe odnosno pružanju usluga ostaje obuhvaćena Direktivom 2004/113/EZ.
Članak 2.
Opseg
Ova se Direktiva odnosi na:
(a)
samozaposlene osobe, odnosno sve osobe koje obavljaju djelatnost s ciljem ostvarenja dohotka za svoj račun, pod uvjetima utvrđenim nacionalnim pravom;
(b)
bračne drugove samozaposlenih osoba ili, ako su i u mjeri u kojoj su priznati nacionalnim pravom, životne partnere samozaposlenih osoba koji nisu zaposlenici ni poslovni partneri kad oni pod uvjetima utvrđenim nacionalnim pravom redovito sudjeluju u djelatnostima samozaposlene osobe ili obavljaju iste ili pomoćne poslove.
Članak 3.
Definicije
Za potrebe ove Direktive primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„izravna diskriminacija” postoji ako osoba zbog svoga spola ima nepovoljniji tretman nego što ga ima ili bi ga imala druga osoba u usporedivoj situaciji;
(b)
„neizravna diskriminacija” postoji ako prividno neutralna odredba, kriterij ili postupak može na određeni način staviti u nepovoljniji položaj osobe jednog spola u odnosu na osobe drugog spola, osim ako je ta odredba, kriterij odnosno postupak objektivno opravdan legitimnim ciljem i ako su sredstva za postizanje tog cilja primjerena i nužna;
(c)
„uznemiravanje” je svako neželjeno ponašanje uvjetovano spolom osobe kojim se želi povrijediti njezino osobno dostojanstvo i stvoriti zastrašujuće, neprijateljsko, degradirajuće, ponižavajuće ili uvredljivo okruženje odnosno kojim se postiže takav učinak;
(d)
„spolno uznemiravanje” je svaki neželjeni oblik verbalnog, neverbalnog ili fizičkog ponašanja spolne naravi kojim se želi povrijediti dostojanstvo osobe odnosno kojim se postiže takav učinak, posebno kad to ponašanje stvara zastrašujuće, neprijateljsko, degradirajuće, ponižavajuće ili uvredljivo okruženje.
Članak 4.
Načelo jednakog postupanja
1. Načelo jednakog postupanja znači da u javnom ili privatnom sektoru ne smije biti nikakve diskriminacije na temelju spola, bilo izravno ili neizravno, primjerice u odnosu na osnivanje, opremanje ili širenje poduzeća ili pokretanje ili širenje bilo kojih drugih oblika djelatnosti samozaposlenih osoba.
2. U područjima obuhvaćenim stavkom 1. uznemiravanje i spolno uznemiravanje smatraju se diskriminacijom na temelju spola te su stoga zabranjeni. Činjenica da osoba takvo ponašanje ne prihvaća ili mu se podvrgava ne može se koristiti kao osnova za donošenje odluke koja ima utjecaja na tu osobu.
3. U područjima obuhvaćenim stavkom 1. uputa da se osobe diskriminira na temelju spola smatra se diskriminacijom.
Članak 5.
Pozitivno djelovanje
Države članice mogu održavati ili donositi mjere u smislu članka 157. stavka 4. Ugovora o funkcioniranju Europske unije kako bi u praksi osigurale punu jednakost muškaraca i žena u poslovnom životu, primjerice s ciljem promicanja poduzetničke inicijative među ženama.
Članak 6.
Osnivanje trgovačkog društva
Ne dovodeći u pitanje specifične uvjete za pristup određenim djelatnostima koji se jednako primjenjuju na oba spola, države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da uvjeti za osnivanje trgovačkog društva između bračnih drugova ili između životnih partnera, ako su i u mjeri u kojoj su priznati nacionalnim pravom, nisu restriktivniji od uvjeta za osnivanje trgovačkog društva između drugih osoba.
Članak 7.
Socijalna zaštita
1. Kad u državi članici postoji sustav socijalne zaštite za samozaposlene osobe, ta država članica poduzima potrebne mjere kako bi osigurala da bračni drugovi i životni partneri iz članka 2. točke (b) mogu imati pravo na socijalnu zaštitu u skladu s nacionalnim pravom.
2. Države članice mogu odlučiti provodi li se socijalna zaštita iz stavka 1. na obveznoj ili dobrovoljnoj osnovi.
Članak 8.
Davanja za majčinstvo
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da samozaposlene osobe, supruge i životne partnerice iz članka 2. mogu, u skladu s nacionalnim pravom, primati dostatni doplatak za majčinstvo koji im omogućuje prekide njihove profesionalne djelatnosti zbog trudnoće ili majčinstva u trajanju od najmanje 14 tjedana.
2. Države članice mogu odlučiti odobrava li se doplatak za majčinstvo iz stavka 1. na obveznoj ili dobrovoljnoj osnovi.
3. Doplatak iz stavka 1. smatra se dovoljnim ako jamči dohodak koji je barem ekvivalentan:
(a)
doplatku koji bi dotična osoba primala u slučaju prekida svoje djelatnosti na osnovi povezanoj s njezinim zdravstvenim stanjem i/ili;
(b)
prosječnom gubitku dohotka ili dobiti u odnosu na usporedivo prethodno razdoblje, koji je podložan eventualnoj gornjoj graničnoj vrijednosti utvrđenoj na temelju nacionalnog prava i/ili;
(c)
bilo kojem drugom doplatku koji se odnosi na obitelj, koji je utvrđen nacionalnim pravom i podložan eventualnoj gornjoj graničnoj vrijednosti utvrđenoj na temelju nacionalnog prava.
4. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da samozaposlene osobe, supruge i životne partnerice iz članka 2. imaju pristup svim postojećim uslugama privremenog zapošljavanja ili svim postojećim socijalnim uslugama na nacionalnoj razini. Države članice mogu predvidjeti da pristup tim uslugama bude alternativa doplatku, ili nekom njegovom dijelu, iz stavka 1. ovog članka.
Članak 9.
Pravna zaštita
1. Države članice osiguravaju da su pravni ili administrativni postupci, uključujući i postupke mirenja kad država članica to smatra primjerenim, za provedbu obveza sukladno ovoj Direktivi dostupni svim osobama koje smatraju da su pretrpjele gubitak ili štetu kao posljedicu toga što na njih nije primijenjeno načelo jednakog postupanja, čak i nakon prestanka odnosa u kojem se diskriminacija navodno dogodila.
2. Države članice osiguravaju da se udruge, organizacije i druga pravna tijela koja u skladu s kriterijima utvrđenim nacionalnim pravom imaju legitimni interes osigurati poštovanje ove Direktive mogu uključiti, bilo u ime tužitelja odnosno tužiteljice ili kao potpora njima, uz njegovo odnosno njezino odobrenje, u sve sudske ili upravne postupke predviđene za osiguranje provedbe obveza sukladno ovoj Direktivi.
3. Stavcima 1. i 2. ne dovode se u pitanje nacionalna pravila o rokovima za podnošenje tužbi koje se odnose na načelo jednakog postupanja.
Članak 10.
Naknada ili restitucija
Države članice uvode u svoje nacionalne pravne sustave odgovarajuće mjere potrebne za osiguravanje stvarne i učinkovite naknade ili restitucije, ako države članice tako odrede, za gubitak ili štetu koju je osoba pretrpjela kao posljedicu diskriminacije na temelju spola, s tim da je ta naknada ili restitucija odvraćajuća i proporcionalna pretrpljenom gubitku ili šteti. Ta naknada ili restitucija ne smije biti ograničena prethodnim određivanjem gornje granice.
Članak 11.
Tijela za jednakost
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da tijelo ili tijela određena u skladu s člankom 20. Direktive 2006/54/EZ budu nadležna i za promicanje, analizu, praćenje i potporu jednakom postupanju prema svim osobama obuhvaćenima ovom Direktivom bez diskriminacije na temelju spola.
2. Države članice osiguravaju da zadaće tijela iz stavka 1. uključuju:
(a)
pružanje neovisne pomoći žrtvama diskriminacije kad podnose svoje tužbe za diskriminaciju, ne dovodeći u pitanje prava žrtava i udruga, organizacija i drugih pravnih tijela iz članka 9. stavka 2.;
(b)
provedbu nezavisnih istraživanja o diskriminaciji;
(c)
objavljivanje nezavisnih izvješća i davanje preporuka o svim pitanjima koja se odnose na takvu diskriminaciju;
(d)
razmjenu, na primjerenoj razini, dostupnih informacija s odgovarajućim europskim tijelima, poput Europskog instituta za jednakost spolova.
Članak 12.
Rodno osviještena politika
Pri izradi i provedbi zakona, propisa, upravnih odredbi, politika i aktivnosti u područjima iz ove Direktive, države članice aktivno uzimaju u obzir cilj jednakosti muškaraca i žena.
Članak 13.
Širenje informacija
Države članice osiguravaju da se odredbe donesene sukladno ovoj Direktivi, zajedno s relevantnim odredbama koje su već na snazi, obznanjuju dotičnim osobama svim odgovarajućim sredstvima i na cijelom njihovom državnom području.
Članak 14.
Razina zaštite
Za zaštitu načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama države članice mogu uvesti ili održavati odredbe koje su povoljnije od odredaba utvrđenih u ovoj Direktivi.
Provedba ove Direktive ne smije ni u kojim okolnostima predstavljati osnovu za smanjenje razine zaštite od diskriminacije koju države članice već pružaju u područjima na koja se odnosi ova Direktiva.
Članak 15.
Izvješća
1. Države članice dostavljaju Komisiji sve dostupne informacije o primjeni ove Direktive do 5. kolovoza 2015.
Komisija sastavlja skraćeno izvješće koje podnosi Europskom parlamentu i Vijeću najkasnije 5. kolovoza 2016. U tom izvješću treba uzeti u obzir sve pravne izmjene u vezi s trajanjem rodiljnog dopusta djelatnica. Ako je potrebno, uz izvješće se dostavljaju prijedlozi za izmjenu ove Direktive.
2. U izvješću Komisije u obzir se uzimaju stajališta zainteresiranih strana.
Članak 16.
Provedba
1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 5. kolovoza 2012. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba.
Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja utvrđuju države članice.
2. Kada je to opravdano zbog određenih teškoća, države članice mogu, ako je nužno, dobiti dodatni rok od dvije godine do 5. kolovoza 2014. kako bi se uskladile s člankom 7. kao i s člankom 8. s obzirom na supruge i životne partnerice iz članka 2. točke (b).
3. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 17.
Stavljanje izvan snage
Direktiva 86/613/EEZ stavlja se izvan snage s učinkom od 5. kolovoza 2012.
Upućivanje na Direktivu stavljenu izvan snage tumači se kao upućivanje na ovu Direktivu.
Članak 18.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 19.
Adresati
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 7. srpnja 2010.