EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1092/2010
af 24. november 2010
om makrotilsyn på EU-plan med det finansielle system og om oprettelse af et europæisk udvalg for systemiske risici
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Finansiel stabilitet er en forudsætning for, at realøkonomien kan skabe arbejdspladser, kreditter og vækst. Den finansielle krise har afsløret væsentlige mangler ved finansielle tilsyn, som har bevirket, at det ikke har været muligt at forudse ugunstige makroudviklinger og forhindre en akkumulering af overdrevne risici i den finansielle sektor.
(2)
Europa-Parlamentet har gentagne gange opfordret til, at alle aktører på EU-plan i højere grad blev sikret reelt ensartede vilkår, og har samtidig gjort opmærksom på væsentlige mangler i EU-tilsynet med de stadig mere integrerede finansielle markeder (i sine beslutninger af 13. april 2000 om meddelelse fra Kommissionen: Etablering af en ramme for de finansielle markeder: en handlingsplan (4), af 21. november 2002 om reglerne for tilsyn med finansielle institutioner i Den Europæiske Union (5), af 11. juli 2007 om politikken for finansielle tjenesteydelser (2005-2010) - hvidbog (6), af 23. september 2008 med henstillinger til Kommissionen om hedgefonde og private equity (7), og af 9. oktober 2008 med henstillinger til Kommissionen om Lamfalussyopfølgningen: den fremtidige tilsynsstruktur (8), og i sine holdninger af 22. april 2009 om det ændrede forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om adgang til og udøvelse af forsikrings- og genforsikringsvirksomhed (Solvens II) (9) samt af 23. april 2009 om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om kreditvurderingsbureauer (10)).
(3)
I november 2008 gav Kommissionen en højniveaugruppe med Jacques de Larosière som formand mandat til at fremsætte anbefalinger om, hvordan de europæiske tilsynsordninger kan styrkes for at forbedre beskyttelsen af borgerne og genoprette tilliden til det finansielle system.
(4)
I den endelige rapport (de Larosière-rapporten), som blev fremlagt den 25. februar 2009, anbefalede højniveaugruppen bl.a., at der oprettes et organ på EU-plan, som har til opgave at overvåge risici inden for det finansielle system som en helhed.
(5)
I sin meddelelse af 4. marts 2009 om »fremdrift i den europæiske genopretning« hilste Kommissionen de Larosière-rapportens anbefalinger velkommen og gav udtryk for sin støtte til hovedlinjerne i dem. Det Europæiske Råd erklærede sig på mødet den 19. og 20. marts 2009 enigt i, at der er behov for at forbedre reguleringen af og tilsynet med de finansielle institutioner i Unionen og at anvende de Larosière-rapporten som handlingsgrundlag.
(6)
I sin meddelelse af 27. maj 2009 om »finansielt tilsyn i Europa« foreslog Kommissionen en række reformer af de nuværende ordninger, som skal sikre den finansielle stabilitet på EU-plan, herunder navnlig oprettelsen af et europæisk udvalg for systemiske risici (ESRB) med ansvar for makrotilsyn. Rådet tilsluttede sig den 9. juni 2009 og Det Europæiske Råd på mødet den 18. og 19. juni 2009 Kommissionens forslag og hilste det velkommen, at Kommissionen agter at fremlægge lovgivningsforslag, således at de nye rammer kan være på plads i løbet af 2010. I overensstemmelse med Kommissionens synspunkt konkluderede Rådet bl.a., at Den Europæiske Centralbank (ECB) »bør yde analytisk, statistisk, administrativ og logistisk støtte til ESRB og også trække på teknisk rådgivning fra de nationale centralbanker og tilsynsmyndigheder«. ECB's støtte til ESRB samt de opgaver, der tildeles ESRB, bør ikke berøre princippet om ECB's uafhængighed i udførelsen af sine opgaver, jf. traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).
(7)
Som følge af de internationale finansielle markeders integrering og den afsmitningsrisiko, der er forbundet med finanskriser, er der behov for et stærkt engagement fra Unionens side på verdensplan. ESRB bør trække på ekspertisen fra et videnskabeligt udvalg på højt niveau og påtage sig alle de globale ansvarsområder, som er nødvendige for at sikre, at Unionen høres i spørgsmål vedrørende finansiel stabilitet, navnlig ved at samarbejde tæt med Den Internationale Valutafond (IMF) og Rådet for Finansiel Stabilitet (FSB), som forventes at udstede tidlige advarsler om makrorisici på globalt plan, og alle parterne i G20-landegruppen (G20).
(8)
ESRB bør bl.a. bidrage til gennemførelsen af henstillinger fra IMF, FSB og Den Internationale Betalingsbank (BIS) til G20.
(9)
I rapporten af 28. oktober 2009 fra IMF, BIS og FSB, der forelagdes G20-finansministrene og -centralbankcheferne under titlen »vejledning i vurdering af den systemiske betydning af finansielle institutioner, markeder og instrumenter: indledende betragtninger«, nævnes også, at vurdering af systemisk risiko sandsynligvis varierer, afhængigt af de økonomiske forhold. Den vil også afhænge af den finansielle infrastruktur og ordningerne for krisestyring og kapaciteten til at håndtere svigt, når de opstår. Finansielle institutioner kan være systemisk vigtige for lokale, nationale eller internationale finansielle systemer og økonomier. De vigtigste kriterier til at identificere markeders og institutioners systemiske betydning er størrelse (omfanget af finansielle tjenesteydelser, som leveres af den enkelte del i det finansielle system), substituerbarhed (i hvilken grad systemets andre dele kan levere de samme tjenesteydelser i tilfælde af et svigt) og de indbyrdes relationer (forbindelser med systemets andre dele). En vurdering ud fra disse tre kriterier bør suppleres med en henvisning til finansielle sårbarheder og den institutionelle rammes kapacitet til at håndtere finansielle svigt og bør tage hensyn til en lang række yderligere faktorer, bl.a. de særlige strukturers og forretningsmodellers kompleksitet, graden af finansiel autonomi, tilsynets intensitet og omfang, gennemsigtigheden med hensyn til de finansielle ordninger og forbindelser, der kan berøre den samlede risiko for institutioner.
(10)
ESRB bør have til opgave at overvåge og vurdere systemisk risiko under normale forhold med henblik på at mindske systemets eksponering over for risikoen for svigt i de systemiske komponenter og forbedre det finansielle systems modstandsdygtighed over for chok. ESRB bør i denne forbindelse bidrage til at sikre finansiel stabilitet og mindske de negative følger for det indre marked og realøkonomien. ESRB bør for at opfylde sine mål analysere alle de relevante oplysninger.
(11)
De nuværende EU-ordninger lægger for lidt vægt på makrotilsyn og på de indbyrdes relationer mellem udviklinger i det bredere makroøkonomiske miljø og det finansielle system. Ansvaret for analyser på makroplan er stadig opsplittet og foretages af forskellige myndigheder på forskellige niveauer, og der findes ingen mekanisme til at sikre, at risici på makroplan identificeres tilfredsstillende, og at der udstedes klare advarsler og henstillinger, som følges op med konkrete tiltag. Velfungerende finansielle systemer i Unionen og velfungerende globale finansielle systemer samt afværgelsen af trusler mod disse systemer kræver øget sammenhæng mellem tilsynet på makro- og mikroplan.
(12)
En nyoprettet ordning for makrotilsyn kræver et troværdigt og fremtrædende lederskab. I betragtning af ESRB's vigtige rolle og internationale og interne troværdighed samt i overensstemmelse med anbefalingerne i de Larosière-rapporten bør formanden for ECB derfor varetage formandskabet for ESRB i de første fem år efter denne forordnings ikrafttræden. Desuden bør kravene om ansvarlighed øges, og ESRB's organer bør kunne trække på en bred vifte af erfaringer, baggrunde og holdninger.
(13)
I de Larosière-rapporten nævnes også, at makrotilsyn ikke giver mening, medmindre det på en måde har indvirkning på tilsynet på mikroplan, ligesom tilsynet på mikroplan ikke på effektiv vis kan sikre den finansielle stabilitet uden behørigt at tage hensyn til udviklinger på makroplan.
(14)
Der bør oprettes et europæisk finanstilsynssystem (ESFS), der samler aktørerne med ansvar for finansielt tilsyn på nationalt plan og EU-plan og fungerer som et netværk. I henhold til princippet om et loyalt samarbejde i overensstemmelse med artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union bør parterne i ESFS samarbejde i tillid og fuld gensidig respekt, navnlig for at sikre, at informationsstrømmene imellem dem er hensigtsmæssige og pålidelige. På EU-plan bør netværket omfatte ESRB og tre mikrotilsynsmyndigheder: Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed), oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 (11), Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger), oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1094/2010 (12) og Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed), oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (13) (i det følgende samlet benævnt »ESA'erne«).
(15)
Unionen har ligeledes behov for et specifikt organ, som er ansvarligt for makrotilsyn med hele dens finansielle system, og som skal identificere risici for den finansielle stabilitet og om nødvendigt udstede advarsler om risici og rette henstillinger om tiltag til at imødegå sådanne risici. Derfor bør ESRB oprettes som et nyt uafhængigt organ, som dækker alle finansielle sektorer og garantiordninger. ESRB bør have ansvaret for makrotilsyn på EU-plan og bør ikke have status som juridisk person.
(16)
ESRB bør bestå af et almindeligt råd, en styringskomité, et sekretariat, et rådgivende videnskabeligt udvalg og et rådgivende teknisk udvalg. I det rådgivende videnskabelige udvalgs sammensætning bør der tages hensyn til passende regler om interessekonflikter, som Det Almindelige Råd vedtager. Oprettelsen af Det Rådgivende Tekniske Udvalg bør tage hensyn til gældende strukturer med henblik på at undgå overlapning.
(17)
ESRB bør udstede advarsler og, når det finder det nødvendigt, rette henstillinger enten af generel eller specifik karakter, og de bør navnlig rettes til Unionen som helhed, til en eller flere medlemsstater, til en eller flere ESA'er eller til en eller flere af de nationale tilsynsmyndigheder med en nærmere angivet frist for gennemførelse af den relevante politiske respons.
(18)
ESRB bør udarbejde en farvekode for at gøre det muligt for interesserede parter bedre at vurdere risikoens karakter.
(19)
For at øge advarslernes og henstillingernes virkning og legitimitet bør de under iagttagelse af strenge fortrolighedsregler også sendes til Rådet og Kommissionen og, hvis de er rettet til en eller flere nationale tilsynsmyndigheder, til ESA'erne. Drøftelserne i Rådet bør forberedes af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg (EFC) i overensstemmelse med dettes rolle som defineret i TEUF. For at EFC kan forberede drøftelserne i Rådet og give Rådet politisk rådgivning i rette tid, bør ESRB underrette EFC regelmæssigt og fremsende teksterne til advarsler og henstillinger, så snart de er vedtaget.
(20)
ESRB bør også på basis af rapporter fra adressaterne overvåge overholdelsen af dets advarsler og henstillinger for at sikre, at dets advarsler og henstillinger reelt efterleves. Adressaterne for henstillingerne bør handle i henhold hertil og give behørig begrundelse i tilfælde af manglende handling (mekanisme, som kræver handling eller forklaring). Hvis ESRB finder, at reaktionen er utilstrækkelig, bør det under overholdelse af strenge fortrolighedsregler underrette adressaterne, Rådet og, hvis det er relevant, den berørte europæiske tilsynsmyndighed.
(21)
ESRB bør fra sag til sag og efter at have underrettet Rådet i tilstrækkeligt god tid til, at det kan reagere, afgøre, om en henstilling skal forblive fortrolig eller offentliggøres, idet der tages hensyn til, at en offentliggørelse kan medvirke til at fremme overholdelsen af henstillingerne i bestemte situationer.
(22)
Afdækker ESRB en risiko, der kunne bringe de finansielle markeders ordnede funktion og integritet eller stabiliteten af hele eller en del af det finansielle system i Unionen i alvorlig fare, bør ESRB straks underrette Rådet om situationen. Hvis ESRB fastslår, at der kan opstå en krisesituation, bør det kontakte Rådet og foretage en vurdering af situationen. Rådet bør så vurdere, om der er behov for at vedtage en afgørelse rettet til ESA'erne, hvorved det fastslås, at der foreligger en krisesituation. I denne proces er det helt afgørende behørigt at beskytte fortrolighed.
(23)
ESRB bør aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet mindst en gang om året og oftere i tilfælde af omfattende uro på finansmarkederne. Europa-Parlamentet og Rådet bør efter behov kunne anmode ESRB om at undersøge specifikke spørgsmål vedrørende finansiel stabilitet.
(24)
ECB og de nationale centralbanker bør indtage en ledende rolle i makrotilsyn på grund af deres ekspertise og deres eksisterende ansvar vedrørende den finansielle stabilitet. Nationale tilsynsmyndigheder bør inddrages, så de kan bidrage med deres særlige ekspertise. Det er vigtigt, at mikrotilsynsmyndighederne inddrages i ESRB's arbejde for at sikre, at vurderingen af risikoen på makroplan er baseret på fyldestgørende og præcise oplysninger om udviklingerne i det finansielle system. Derfor bør formændene for ESA'erne være medlemmer med stemmeret. Én repræsentant fra hver medlemsstats kompetente nationale tilsynsmyndigheder bør deltage i Det Almindelige Råds møder uden stemmeret. I en ånd af åbenhed bør 15 uafhængige personer yde ekstern ekspertbistand til ESRB gennem Det Rådgivende Videnskabelige Udvalg.
(25)
Deltagelsen af et medlem af Kommissionen i ESRB vil bidrage til at skabe forbindelse til det makroøkonomiske og finansielle tilsyn i Unionen, mens EFC-formandens tilstedeværelse afspejler den rolle, som de nationale ministerier, der er ansvarlige for finans, og Rådet spiller i opretholdelsen af den finansielle stabilitet og udførelsen af den økonomiske og finansielle overvågning.
(26)
Det er af stor betydning, at medlemmerne af ESRB udfører deres opgaver upartisk og kun overvåger den finansielle stabilitet i Unionen som helhed. Når der ikke kan opnås konsensus, bør afstemninger om advarsler og henstillinger i ESRB ikke vægtes, og beslutningerne bør som hovedregel træffes med simpelt flertal.
(27)
De indbyrdes relationer mellem finansielle institutioner og markeder indebærer, at overvågningen og vurderingen af potentielle systemiske risici bør baseres på en bred vifte af relevante makroøkonomiske og mikrofinansielle data og indikatorer. Sådanne systemiske risici omfatter bl.a. risiko for forstyrrelse af finansielle tjenesteydelser, som skyldes væsentlig forringelse af hele eller dele af Unionens finansielle system og har potentiale til at få alvorlige negative konsekvenser for det indre marked og realøkonomien. Enhver type finansiel institution, formidler, marked, infrastruktur og instrument har potentiale til at være systemisk vigtig. ESRB bør derfor have adgang til alle de oplysninger, som er nødvendige for at udføre dets opgaver, men skal sikre, at disse oplysninger forbliver fortrolige, hvis det kræves.
(28)
De i denne forordning omhandlede foranstaltninger til indsamling af oplysninger er nødvendige for udførelsen af ESRB's opgaver og bør ikke berøre den retlige ramme, som det europæiske statistiske system udgør på det statistiske område. Denne forordning berører derfor ikke Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 223/2009 af 11. marts 2009 om europæiske statistikker (14) eller Rådets forordning (EF) nr. 2533/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks indsamling af statistisk information (15).
(29)
Markedsdeltagerne kan levere værdifulde oplysninger til forståelse af de udviklinger, der påvirker det finansielle system. Efter behov bør ESRB derfor høre interessenter fra den private sektor, herunder repræsentanter for finanssektoren, forbrugersammenslutninger, brugergrupper inden for finansielle tjenesteydelser oprettet af Kommissionen eller ved EU-lovgivning og give dem en rimelig mulighed for at fremkomme med betragtninger.
(30)
Oprettelsen af ESRB bør bidrage direkte til opfyldelse af målsætningerne for det indre marked. EU-tilsynet på makroplan med det finansielle system er en integreret del af det overordnede nye tilsynssystem i Unionen, eftersom makrosynsvinklen er tæt forbundet med mikrotilsynsopgaverne, der er pålagt ESA'erne. Kun hvis der findes ordninger, som tager passende hensyn til den indbyrdes sammenhæng mellem de risici, der findes på mikro- og makroplan, kan alle interessenter have tilstrækkelig tillid til at tage del i grænseoverskridende finansielle aktiviteter. ESRB bør overvåge og vurdere risici for den finansielle stabilitet, som skyldes udviklinger, der kan have virkninger på sektorplan eller for det finansielle system som helhed. ESRB bør ved at behandle sådanne risici bidrage direkte til en integreret EU-tilsynsstruktur, som er en forudsætning for at sikre rettidig og konsekvent politisk respons blandt medlemsstaterne, og dermed forhindre uensartede tilgange samt forbedre det indre markeds funktion.
(31)
Domstolen udtalte i sin dom af 2. maj 2006 i sag C-217/04 (Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union), at »intet i ordlyden af artikel 95 EF [nu artikel 114 i TEUF] gør det muligt at konkludere, at de foranstaltninger, der vedtages af fællesskabslovgiver, skal begrænses til alene at have medlemsstaterne som adressater. Det kan således vise sig nødvendigt i henhold til nævnte lovgivers vurdering at fastsætte bestemmelser om oprettelse af et fællesskabsorgan, der har til opgave at bidrage til gennemførelsen af en harmoniseringsproces i situationer, hvor vedtagelsen af ikke-bindende ledsage- og rammeforanstaltninger forekommer egnede til at lette gennemførelsen og den ensartede anvendelse af retsakter vedtaget med hjemmel i denne bestemmelse.« (16). ESRB bør bidrage til den finansielle stabilitet, der er nødvendig for yderligere finansiel integration i det indre marked, ved at overvåge systemiske risici og udstede advarsler og rette henstillinger, når det er relevant. Disse opgaver hænger nøje sammen med målsætningerne i EU-lovgivningen vedrørende det indre marked for finansielle tjenesteydelser. ESRB bør derfor oprettes på grundlag af artikel 114 i TEUF.
(32)
Som det fremgår af de Larosière-rapporten, er det nødvendigt med en gradvis tilgang, og Europa-Parlamentet og Rådet bør gennemføre en fuldstændig evaluering af ESFS, ESRB og ESA'erne senest den 17. december 2013.
(33)
Målet for denne forordning, nemlig et effektivt makrotilsyn med Unionens finansielle system kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne på grund af integreringen af Unionens finansielle markeder, og kan derfor bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Oprettelse
1. Der oprettes et europæisk udvalg for systemiske risici (»ESRB«). Det har sit hjemsted i Frankfurt am Main.
2. ESRB er en del af det europæiske finanstilsynssystem (ESFS), der har til formål at sikre tilsynet med Unionens finansielle system.
3. ESFS omfatter:
a)
ESRB
b)
Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed), oprettet ved forordning (EU) nr. 1093/2010
c)
Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger), oprettet ved forordning (EU) nr. 1094/2010
d)
Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed), oprettet ved forordning (EU) nr. 1095/2010
e)
Det Fælles Udvalg af Europæiske Tilsynsmyndigheder (»Det Fælles Udvalg«), nedsat i henhold til artikel 54 i forordning (EU) nr. 1093/2010, forordning (EU) nr. 1094/2010 og forordning (EU) nr. 1095/2010
f)
de kompetente eller tilsynsførende myndigheder i medlemsstaterne som beskrevet i de EU-retsakter, der er omhandlet i artikel 1, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1093/2010, i forordning (EU) nr. 1094/2010 og i forordning (EU) nr. 1095/2010.
4. I henhold til princippet om et loyalt samarbejde i overensstemmelse med artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union samarbejder parterne i ESFS i tillid og fuld gensidig respekt, navnlig for at sikre, at informationsstrømmene imellem dem er hensigtsmæssige og pålidelige.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a)
»finansiel institution«: ethvert foretagende, som hører under anvendelsesområdet for den lovgivning, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1093/2010, i forordning (EU) nr. 1094/2010 og i forordning (EU) nr. 1095/2010, samt ethvert andet foretagende og enhver anden enhed i Unionen, hvis hovedvirksomhed er af tilsvarende karakter
b)
»finansielt system«: alle finansielle institutioner, markeder, produkter og markedsinfrastrukturer
c)
»systemisk risiko«: en risiko for forstyrrelse af det finansielle system med potentiale til at få alvorlige negative konsekvenser for det indre marked og realøkonomien. Alle typer finansielle formidlere, markeder og infrastrukturer kan potentielt være systemisk vigtige i en vis grad.
Artikel 3
Mission, målsætninger og opgaver
1. ESRB er ansvarligt for makrotilsynet med det finansielle system i Unionen med det formål at bidrage til at forebygge eller reducere systemiske risici for den finansielle stabilitet i Unionen som følge af udviklinger i det finansielle system og under hensyn til de makroøkonomiske udviklinger, med henblik på at undgå perioder med omfattende finansiel uro. ESRB skal bidrage til, at det indre marked er velfungerende, og således sikre, at den finansielle sektor yder et bæredygtigt bidrag til den økonomiske vækst.
2. Med henblik på stk. 1 har ESRB følgende opgaver:
a)
at indkredse og/eller indsamle og analysere alle oplysninger, der er relevante og nødvendige for at nå de i stk. 1 beskrevne målsætninger
b)
at afdække og prioritere systemiske risici
c)
at udstede advarsler, hvis sådanne systemiske risici anses for betydelige, og offentliggøre disse advarsler, hvis det er relevant
d)
at rette henstillinger med henblik på afhjælpende tiltag som svar på de afdækkede risici og offentliggøre disse henstillinger, hvis det er relevant
e)
hvis ESRB fastslår, at der kan opstå en krisesituation i henhold til artikel 18 i forordning (EU) nr. 1093/2010, i forordning (EU) nr. 1094/2010 og i forordning (EU) nr. 1095/2010, at udstede en fortrolig advarsel til Rådet og forelægge Rådet en vurdering af situationen, for at gøre Rådet i stand til at vurdere, om der er behov for at vedtage en afgørelse rettet til ESA'erne, hvorved det fastslås, at der foreligger en krisesituation.
f)
at overvåge opfølgningen af advarsler og henstillinger
g)
at arbejde tæt sammen med alle de andre parter i ESFS; hvis det er relevant, at give ESA'erne de oplysninger om systemiske risici, der er nødvendige for udførelsen af deres opgaver; og navnlig i samarbejde med ESA'erne at udvikle et fælles sæt kvantitative og kvalitative indikatorer (en risikotavle) til at identificere og måle systemiske risici.
h)
hvis det er relevant, at deltage i Det Fælles Udvalg
i)
at koordinere sit arbejde med internationale finansielle organisationers arbejde, særlig IMF og FSB, samt relevante organer i tredjelande, i spørgsmål vedrørende makrotilsyn
j)
at udføre andre relaterede opgaver som anført i EU-lovgivningen.
KAPITEL II
ORGANISATION
Artikel 4
Struktur
1. ESRB har et almindeligt råd, en styringskomité, et sekretariat, et rådgivende videnskabeligt udvalg og et rådgivende teknisk udvalg.
2. Det Almindelige Råd træffer de beslutninger, der er nødvendige for udførelsen af de opgaver, der er betroet ESRB, jf. artikel 3, stk. 2.
3. Styringskomitéen bistår med beslutningstagningen i ESRB, idet den forbereder møderne i Det Almindelige Råd og gennemgår de dokumenter, der skal drøftes, og overvåger de fremskridt, der sker i ESRB's løbende arbejde.
4. Sekretariatet er ansvarligt for ESRB's daglige arbejde. Det yder analytisk, statistisk, administrativ og logistisk støtte af høj kvalitet til ESRB under ledelse af formanden og Styringskomitéen i overensstemmelse med Rådets forordning (EU) nr. 1096/2010 (17). Det trækker også på teknisk rådgivning fra ESA'erne, nationale centralbanker og nationale tilsynsmyndigheder.
5. Det Rådgivende Videnskabelige Udvalg og Det Rådgivende Tekniske Udvalg, der er omhandlet i artikel 12 og 13, yder rådgivning og bistand i spørgsmål af relevans for ESRB's arbejde.
Artikel 5
ESRB's formandskab og næstformandskab
1. Formandskabet for ESRB varetages af formanden for ECB for en periode på fem år efter denne forordnings ikrafttræden. For de efterfølgende perioder udpeges formanden for ESRB efter de nærmere regler, der fastsættes på grundlag af revisionen i henhold til artikel 20.
2. Første næstformand vælges for en periode på fem år af og blandt medlemmerne af ECB's Generelle Råd, under hensyntagen til behovet for en ligelig repræsentation af medlemsstaterne generelt og mellem dem, der har euroen som valuta, og dem, der ikke har euroen som valuta. Første næstformand kan genvælges én gang.
3. Anden næstformand er formanden for Det Fælles Udvalg, der er udpeget i henhold til artikel 55, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1093/2010, i forordning (EU) nr. 1094/2010 og i forordning (EU) nr. 1095/2010.
4. Formanden og næstformændene redegør over for Europa-Parlamentet ved en offentlig høring for, hvordan de agter at udøve deres hverv i henhold til denne forordning.
5. Formanden leder møderne i Det Almindelige Råd og Styringskomitéen.
6. Næstformændene leder efter rangfølge møderne i Det Almindelige Råd og/eller Styringskomitéen, når formanden ikke er i stand til at deltage i et møde.
7. Hvis mandatperioden for et medlem af ECB's Generelle Råd, der er valgt som første næstformand, slutter inden udløbet af den femårige periode, eller hvis den første næstformand af en eller anden grund er ude af stand til at udøve sit hverv, vælges en ny første næstformand i overensstemmelse med stk. 2.
8. Formanden repræsenterer ESRB udadtil.
Artikel 6
Det Almindelige Råd
1. Medlemmerne af Det Almindelige Råd med stemmeret omfatter:
a)
formanden og næstformanden for ECB
b)
cheferne for de nationale centralbanker
c)
et medlem af Kommissionen
d)
formanden for Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed)
e)
formanden for Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger)
f)
formanden for Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed)
g)
formanden og de to næstformænd for Det Rådgivende Videnskabelige Udvalg
h)
formanden for Det Rådgivende Tekniske Udvalg.
2. Medlemmerne af Det Almindelige Råd uden stemmeret omfatter:
a)
én højtstående repræsentant pr. medlemsstat for de kompetente nationale tilsynsmyndigheder, jf. stk. 3
b)
formanden for Det Økonomiske og Finansielle Udvalg (EFC).
3. Med hensyn til repræsentationen af nationale tilsynsmyndigheder, jf. stk. 2, litra a), roterer de pågældende højtstående repræsentanter, alt efter hvilket spørgsmål der behandles, medmindre en medlemsstats nationale tilsynsmyndigheder har udpeget en fælles repræsentant.
4. Det Almindelige Råd fastsætter forretningsordenen for ESRB.
Artikel 7
Upartiskhed
1. Når medlemmerne af ESRB deltager i Det Almindelige Råds og Styringskomitéens aktiviteter eller udfører anden virksomhed i forbindelse med ESRB, udøver de deres hverv upartisk og udelukkende i Unionens interesse som helhed. De hverken søger eller modtager instrukser fra medlemsstaterne, EU-institutionerne eller noget andet offentligt eller privat organ.
2. Ingen medlemmer af Det Almindelige Råd (med eller uden stemmeret) varetager nogen funktion i den finansielle sektor.
3. Hverken medlemsstaterne, EU-institutionerne eller noget andet offentligt eller privat organ søger at øve indflydelse på medlemmerne af ESRB, når disse udfører opgaverne i artikel 3, stk. 2.
Artikel 8
Tavshedspligt
1. Medlemmerne af Det Almindelige Råd og andre personer, der arbejder eller har arbejdet for eller i tilknytning til ESRB (herunder det relevante personale i centralbankerne, Det Rådgivende Videnskabelige Udvalg, Det Rådgivende Tekniske Udvalg, ESA'erne og medlemsstaternes kompetente nationale tilsynsmyndigheder), må ikke videregive oplysninger, der er underlagt tavshedspligt, selv efter at deres hverv er ophørt.
2. De oplysninger, medlemmerne af ESRB modtager, anvendes kun i forbindelse med deres hverv og ved udførelsen af de i artikel 3, stk. 2, fastsatte opgaver.
3. Fortrolige oplysninger, som de i stk. 1 nævnte personer modtager i forbindelse med udøvelsen af deres hverv, videregives ikke til nogen anden person eller myndighed, undtagen i summarisk eller sammenfattet form, således at individuelle finansielle institutioner ikke kan identificeres, jf. dog artikel 16 og anvendelsen af straffelovgivningen.
4. ESRB fastlægger og indfører sammen med ESA'erne specifikke fortrolighedsprocedurer for at beskytte oplysninger vedrørende individuelle finansielle institutioner og oplysninger, ud fra hvilke individuelle finansielle institutioner kan identificeres.
Artikel 9
Møder i Det Almindelige Råd
1. Formanden for ESRB indkalder til Det Almindelige Råds ordinære plenarmøder, der holdes mindst fire gange om året. Der kan indkaldes til ekstraordinære møder på initiativ af formanden ESRB eller efter anmodning fra mindst en tredjedel af de stemmeberettigede medlemmer af Det Almindelige Råd.
2. Medlemmerne skal være personligt til stede på møderne i Det Almindelige Råd og må ikke lade sig repræsentere.
3. Uanset stk. 2 kan et medlem, der er forhindret i at deltage i møderne i en periode på mindst tre måneder, udpege en suppleant. Et sådant medlem kan også afløses af en person, der er formelt udpeget i henhold til den pågældende institutions bestemmelser om midlertidige stedfortrædere.
4. Højtstående repræsentanter fra internationale finansielle organisationer, som udfører aktiviteter, der er direkte beslægtede med ESRB's opgaver, jf. artikel 3, stk. 2, kan, hvis det er hensigtsmæssigt, indbydes til at deltage i møderne i Det Almindelige Råd.
5. I ESRB's arbejde kan deltage højtstående repræsentanter fra de relevante myndigheder i tredjelande, især EØS-lande, dog udelukkende begrænset til spørgsmål af særlig relevans for disse lande. ESRB kan udforme ordninger, der navnlig fastsætter arten og omfanget og de proceduremæssige aspekter af disse tredjelandes deltagelse i ESRB's arbejde. Sådanne ordninger kan omhandle repræsentation, efter behov, som observatør, i Det Almindelige Råd og bør kun vedrøre emner af relevans for disse lande, og under ingen omstændigheder nogen som helst sager, hvor situationen i individuelle finansielle institutioner eller medlemsstater måtte blive drøftet.
6. Møderne er fortrolige.
Artikel 10
Afstemningsregler i Det Almindelige Råd
1. Hvert stemmeberettiget medlem af Det Almindelige Råd har én stemme.
2. Med forbehold af afstemningsprocedurerne i artikel 18, stk. 1, træffer Det Almindelige Råd beslutning med simpelt flertal af de tilstedeværende stemmeberettigede medlemmer. Ved stemmelighed er ESRB-formandens stemme afgørende.
3. Uanset stk. 2, kræver det et flertal på to tredjedele af de afgivne stemmer at vedtage en henstilling eller at offentliggøre en advarsel eller en henstilling.
4. Quorum for enhver afstemning i Det Almindelige Råd er to tredjedele af de stemmeberettigede medlemmer. Hvis dette ikke er opfyldt, kan formanden for ESRB indkalde til et ekstraordinært møde, på hvilket der kan træffes beslutning med et quorum på en tredjedel. Den i artikel 6, stk. 4, nævnte forretningsorden fastsætter en passende frist for indkaldelse til et ekstraordinært møde.
Artikel 11
Styringskomitéen
1. Styringskomitéen består af:
a)
formanden og den første næstformand for ESRB
b)
næstformanden for ECB
c)
fire andre medlemmer af Det Almindelige Råd, der også er medlemmer af ECB's Generelle Råd, under hensyntagen til behovet for en ligelig repræsentation af medlemsstaterne generelt og mellem dem, der har euroen som valuta, og dem, der ikke har euroen som valuta. De vælges af og blandt medlemmerne af Det Almindelige Råd, der også er medlemmer af ECB's Generelle Råd, for en periode på tre år
d)
et medlem af Kommissionen
e)
formanden for Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed)
f)
formanden for Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger)
g)
formanden for Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed)
h)
formanden for EFC
i)
formanden for Det Rådgivende Videnskabelige Udvalg og
j)
formanden for Det Rådgivende Tekniske Udvalg.
Bliver et valgt medlems mandat i Styringskomitéen ledigt, besættes det med et nyt medlem, som vælges af Det Almindelige Råd.
2. Formanden for ESRB indkalder til møder i Styringskomitéen mindst en gang hvert kvartal forud for de enkelte møder i Det Almindelige Råd. Formanden for ESRB kan også indkalde til ad hoc-møder.
Artikel 12
Det Rådgivende Videnskabelige Udvalg
1. Det Rådgivende Videnskabelige Udvalg består af formanden for Det Rådgivende Tekniske Udvalg og 15 eksperter, der repræsenterer en bred vifte af kvalifikationer og erfaringer, og som er foreslået af Styringskomitéen og godkendt af Det Almindelige Råd for en mandatperiode på fire år med mulighed for fornyelse. De udnævnte må ikke være medlemmer af ESA'erne og skal vælges på grundlag af deres generelle kompetence og deres forskellige erfaring i akademiske kredse eller andre sektorer, navnlig i små og mellemstore virksomheder eller fagforeninger eller i deres egenskab af leverandører eller forbrugere af finansielle tjenesteydelser.
2. Formanden og de to næstformænd for Det Rådgivende Videnskabelige Udvalg udpeges af Det Almindelige Råd efter forslag fra formanden for ESRB, og de skal hver især have et højt niveau af ekspertise og viden, f.eks. i kraft af en akademisk baggrund inden for sektorerne bankvæsen, værdipapirmarkeder eller forsikrings- og arbejdsmarkedspensionsordninger. Formandskabet for Det Rådgivende Videnskabelige Udvalg går på skift mellem disse tre personer.
3. Det Rådgivende Videnskabelige Udvalg yder ESRB rådgivning og bistand i overensstemmelse med artikel 4, stk. 5, efter anmodning fra formanden for ESRB.
4. ESRB's sekretariat støtter arbejdet i Det Rådgivende Videnskabelige Udvalg, og lederen af sekretariatet deltager i møderne.
5. Det Rådgivende Videnskabelige Udvalg gennemfører i givet fald høringer på et tidligt tidspunkt med interessenter såsom markedsdeltagere, forbrugerorganisationer og akademiske eksperter, på en åben og gennemsigtig måde, samtidig med at der tages hensyn til kravet om fortrolighed.
6. Det Rådgivende Videnskabelige Udvalg får stillet alle midler til rådighed, der er nødvendige for, at det kan udføre sine opgaver tilfredsstillende.
Artikel 13
Det Rådgivende Tekniske Udvalg
1. Det Rådgivende Tekniske Udvalg består af:
a)
en repræsentant for hver af de nationale centralbanker og en repræsentant for ECB
b)
én repræsentant pr. medlemsstat for de kompetente nationale tilsynsmyndigheder
c)
en repræsentant for Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed)
d)
en repræsentant for Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger)
e)
en repræsentant for Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed)
f)
to repræsentanter for Kommissionen
g)
en repræsentant for EFC og
h)
en repræsentant for Det Rådgivende Videnskabelige Udvalg.
Tilsynsmyndighederne i hver medlemsstat vælger en repræsentant til Det Rådgivende Tekniske Udvalg. Med hensyn til repræsentationen af nationale tilsynsmyndigheder, jf. første afsnits litra b), roterer de respektive repræsentanter, alt efter hvilket spørgsmål der behandles, medmindre en medlemsstats nationale tilsynsmyndigheder har udpeget en fælles repræsentant.
2. Formanden for Det Rådgivende Tekniske Udvalg udpeges af Det Almindelige Råd efter forslag fra formanden for ESRB.
3. Det Rådgivende Tekniske Udvalg yder ESRB rådgivning og bistand i overensstemmelse med artikel 4, stk. 5, efter anmodning fra formanden for ESRB.
4. ESRB's sekretariat støtter arbejdet i Det Rådgivende Tekniske Udvalg, og lederen af sekretariatet deltager i dets møder.
5. Det Rådgivende Tekniske Udvalg får stillet alle midler til rådighed, der er nødvendige for, at det kan udføre sine opgaver tilfredsstillende.
Artikel 14
Andre kilder til rådgivning
Ved udførelsen af opgaverne i artikel 3, stk. 2, søger ESRB, hvis det er relevant, synspunkter hos relevante interessenter i den private sektor.
KAPITEL III
OPGAVER
Artikel 15
Indsamling og udveksling af oplysninger
1. ESRB giver ESA'erne de oplysninger om risici, der er nødvendige for udførelsen af deres opgaver.
2. ESA'erne, Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB), Kommissionen, de nationale tilsynsmyndigheder og nationale statistikmyndigheder arbejder tæt sammen med ESRB og giver ESRB alle de oplysninger, der er nødvendige for udførelsen af dets opgaver i overensstemmelse med EU-lovgivningen.
3. ESRB kan anmode ESA'erne om oplysninger, som regel i summarisk eller sammenfattet form, således at de individuelle finansielle institutioner ikke kan identificeres, jf. dog artikel 36, stk. 2, i forordning(EU) nr. 1093/2010, i forordning (EU) nr. 1094/2010 og i forordning (EU) nr. 1095/2010.
4. Inden ESRB fremsætter anmodning om oplysninger i overensstemmelse med denne artikel, tager det først hensyn til de eksisterende statistikker, som det europæiske statistiske system og ESCB har produceret, formidlet og udviklet.
5. Hvis de ønskede oplysninger ikke er til rådighed eller ikke stilles til rådighed rettidigt, kan ESRB anmode om oplysningerne hos ESCB, de nationale tilsynsmyndigheder eller de nationale statistikmyndigheder. Hvis disse oplysninger vedbliver med ikke at være til rådighed, kan ESRB anmode om dem hos den berørte medlemsstat, uden at dette berører de beføjelser, der er tillagt henholdsvis Rådet, Kommissionen (Eurostat), ECB, Eurosystemet og ESCB med hensyn til statistik og indsamling af data.
6. Hvis ESRB anmoder om oplysninger, som ikke er i summarisk eller sammenfattet form, skal der i den begrundede anmodning redegøres for, hvorfor data om den pågældende individuelle institution anses for at være systemisk relevante og nødvendige i betragtning af den foreliggende markedssituation.
7. Inden hver anmodning om oplysninger, som ikke er i summarisk eller sammenfattet form, rådfører ESRB sig behørigt med den relevante europæiske tilsynsmyndighed for at sikre, at anmodningen er begrundet og forholdsmæssigt afpasset. Hvis den relevante europæiske tilsynsmyndighed ikke finder anmodningen begrundet og forholdsmæssigt afpasset, sender den straks anmodningen tilbage til ESRB med anmodning om yderligere begrundelse. Når ESRB har forelagt den relevante europæiske tilsynsmyndighed denne yderligere begrundelse, sendes de ønskede oplysninger til ESRB fra anmodningens adressater, forudsat at disse har lovlig adgang til de relevante oplysninger.
Artikel 16
Advarsler og henstillinger
1. Hvis der afdækkes betydelige risici for opfyldelsen af målsætningen i artikel 3, stk. 1, advarer ESRB herom og retter om nødvendigt henstillinger om afhjælpende tiltag, herunder om nødvendigt om lovgivningsinitiativer.
2. Advarsler eller henstillinger fra ESRB i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, litra c) og d), kan være enten af generel eller specifik karakter og rettes navnlig til Unionen som helhed, til en eller flere medlemsstater, til en eller flere ESA'er eller en eller flere af de nationale tilsynsmyndigheder. Hvis en advarsel eller en henstilling er rettet til en eller flere af de nationale tilsynsmyndigheder, orienteres den eller de berørte medlemsstater også herom. Til henstillingerne skal være knyttet en nærmere angivet frist for gennemførelse af politisk respons. Henstillinger kan også rettes til Kommissionen for så vidt angår den relevante EU-lovgivning.
3. Samtidig med, at advarsler eller henstillinger fremsendes til adressaterne i overensstemmelse med stk. 2, fremsendes de i overensstemmelse med strenge fortrolighedsregler til Rådet og Kommissionen og, hvis de er rettet til en eller flere nationale tilsynsmyndigheder, til ESA'erne.
4. For at skabe øget bevidsthed omkring risici i Unionens økonomi og prioritere disse risici udarbejder ERSB i tæt samarbejde med de andre parter i ESFS en farvekodeordning, der afspejler situationerne på de forskellige risikoniveauer.
Når kriterierne for denne klassifikation er blevet udarbejdet, skal ESRB's advarsler og henstillinger i hvert enkelt tilfælde, hvor det er hensigtsmæssigt, indikere, hvilken kategori risikoen henhører under.
Artikel 17
Opfølgning af ESRB's henstillinger
1. Er en henstilling i henhold til artikel 3, stk. 2, litra d), rettet til Kommissionen, til en eller flere medlemsstater, til en eller flere ESA'er eller til en eller flere nationale tilsynsmyndigheder, meddeler adressaterne ESRB og Rådet, hvilke handlinger de har foretaget som svar på henstillingerne, og giver behørig begrundelse for eventuel manglende handling. I relevante tilfælde underretter ESRB hurtigst muligt og under overholdelse af strenge fortrolighedsregler ESA'erne om de modtagne svar.
2. Hvis ESRB finder, at dets henstilling ikke er blevet fulgt, eller at adressaterne ikke har begrundet behørigt, at de ikke har truffet nogen foranstaltninger, underretter det under overholdelse af strenge fortrolighedsregler adressaterne, Rådet, og i givet fald den berørte europæiske tilsynsmyndighed.
3. Hvis ESRB har truffet en beslutning om en offentlig henstilling i henhold til stk. 2 og i overensstemmelse med proceduren i artikel 18, stk. 1, kan Europa-Parlamentet opfordre formanden for ESRB til at forelægge den, og adressaterne kan anmode om at måtte deltage i en udveksling af synspunkter.
Artikel 18
Offentlige advarsler og henstillinger
1. Det Almindelige Råd afgør i hvert enkelt tilfælde, efter at have underrettet Rådet i tilstrækkelig god tid til, at det kan reagere, om en advarsel eller en henstilling skal offentliggøres. Uanset artikel 10, stk. 3, kræves der altid et quorum på to tredjedele for beslutninger, der træffes af Det Almindelige Råd i medfør af dette stykke.
2. Beslutter Det Almindelige Råd at offentliggøre en advarsel eller en henstilling, underretter det på forhånd adressaterne.
3. Adressaterne for advarsler og henstillinger offentliggjort af ESRB skal også have ret til at offentliggøre deres synspunkter og begrundelser som svar herpå.
4. Beslutter Det Almindelige Råd ikke at offentliggøre en advarsel eller en henstilling, træffer adressaterne og i givet fald Rådet og ESA'erne alle nødvendige foranstaltninger for at beskytte oplysningernes fortrolige karakter.
KAPITEL IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 19
Ansvarlighed og rapporteringsforpligtelser
1. Mindst en gang om året, og oftere i tilfælde af omfattende uro på de finansielle markeder, indbydes ESRB's formand til en årlig høring i Europa-Parlamentet som en markering af offentliggørelsen af ESRB's årlige rapport til Europa-Parlamentet og Rådet. Denne høring afholdes adskilt fra den monetære dialog mellem Europa-Parlamentet og formanden for ECB.
2. Den årlige rapport, der nævnes i stk. 1, indeholder de oplysninger, som Det Almindelige Råd i henhold til artikel 18 beslutter at offentliggøre. Disse årlige rapporter gøres offentligt tilgængelige.
3. ESRB undersøger endvidere specifikke spørgsmål på foranledning af Europa-Parlamentet, Rådet eller Kommissionen.
4. Europa-Parlamentet kan anmode formanden for ESRB om at deltage i en høring i Europa-Parlamentets kompetente udvalg.
5. Formanden for ESRB fører fortrolige mundtlige drøftelser mindst to gange om året og oftere, hvis det skønnes nødvendigt, bag lukkede døre med formanden og næstformændene for Europa-Parlamentets Økonomi- og Valutaudvalg om ESRB's igangværende aktivitet. Der indgås en aftale mellem Europa-Parlamentet og ESRB om de nærmere enkeltheder for afholdelsen af disse møder med henblik på at sikre fuld fortrolighed i overensstemmelse med artikel 8. ESRB sender Rådet en kopi af denne aftale.
Artikel 20
Revision
Senest den 17. december 2013 gennemgår Europa-Parlamentet og Rådet denne forordning på grundlag af en rapport fra Kommissionen, og de afgør efter at have modtaget en udtalelse fra ECB og ESA'erne, om det er nødvendigt at tage ESRB's opgaver og organisation op til fornyet overvejelse.
De ser navnlig på de nærmere regler for udpegelse eller valg af formanden for ESRB.
Artikel 21
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 24. november 2010.
32010R1092
L 331/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
24.11.2010.
UREDBA (EU) br. 1092/2010 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 24. studenoga 2010.
o makrobonitetnom nadzoru financijskog sustava Europske unije i osnivanju Europskog odbora za sistemske rizike
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Financijska stabilnost je preduvjet za osiguravanje radnih mjesta, kreditiranje i rast u realnom gospodarstvu. Financijska kriza otkrila je važne nedostatke u području financijskog nadzora kojim nisu predviđena štetna makrobonitetna kretanja niti je spriječena akumulacija prekomjernih rizika u financijskom sustavu.
(2)
Europski parlament je u više navrata pozvao na jačanje stvarnih jednakih pravila igre za sve sudionike na razini Unije, ukazujući na značajne propuste prilikom nadzora od strane Unije nad sve integriranijim financijskim tržištima (u svojim rezolucijama od 13. travnja 2000. o priopćenju Komisije o provedbi okvira za financijska tržišta: Plan djelovanja (4), od 21. studenoga 2002. o pravilima bonitetnog nadzora u Europskoj uniji (5), od 11. srpnja 2007. o politici financijskih usluga (2005. - 2010.) - Bijela knjiga (6), od 23. rujna 2008. s preporukama Komisiji o spekulativnim fondovima i vlasničkim ulaganjima koja ne kotiraju na burzi (7) i od 9. listopada 2008. s preporukama Komisiji o nastavnom postupanju nakon Lamfalussyjeva postupka: buduća struktura nadzora (8) te u svojim stajalištima od 22. travnja 2009. o izmijenjenom prijedlogu direktive Europskog parlamenta i Vijeća o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II) (9) te od 23. travnja 2009. o prijedlogu uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o agencijama za procjenu kreditnog rejtinga (10)).
(3)
U studenom 2008. Komisija je ovlastila skupinu na visokoj razini pod predsjedanjem Jacquesa de Larosièrea za izradu preporuka o tome kako ojačati europske nadzorne mehanizme s ciljem bolje zaštite građana i ponovne uspostave povjerenja u financijski sustav.
(4)
U svom konačnom izvješću („de Larosièrovo izvješće”) predstavljenom 25. veljače 2009., skupina na visokoj razini preporučila je, između ostalog, osnivanje tijela na razini Unije, zaduženog za nadzor rizika financijskog sustava u cjelini.
(5)
Komisija je u svojoj Komunikaciji od 4. ožujka 2009. pod nazivom „Poticanje europskog oporavka” pozdravila i dala široku potporu preporukama de Larosièrove skupine. Na svom sastanku 19. i 20. ožujka 2009., Europsko vijeće usuglasilo se o potrebi poboljšanja propisa i nadzora financijskih institucija u Uniji te uporabi de Larosièrova izvješća kao osnove za djelovanje.
(6)
Komisija je u svojoj Komunikaciji pod nazivom „Europski financijski nadzor” od 27. svibnja 2009. predložila niz reformi sadašnjih mehanizama zaštite financijske stabilnosti na razini Unije, posebno uključujući osnivanje Europskog odbora za sistemske rizike (ESRB), odgovornog za makrobonitetni nadzor. Vijeće je dalo potporu stajalištu Komisije dana 9. lipnja 2009., a Europsko vijeće je to učinilo na svom sastanku 18. i 19. lipnja 2009. te su pozdravili namjeru Komisije da donese zakonodavne prijedloge za uspostavljanje okvira tijekom 2010. godine. U skladu sa stajalištima Komisije, Vijeće je zaključilo, između ostalog, da bi Europska središnja banka (ESB) „trebala osigurati analitičku, statističku, administrativnu i logističku potporu ESRB-u, oslanjajući se pri tome i na tehničke savjete nacionalnih središnjih banaka i nadzornika”. Potpora koju ESB daje ESRB-u kao i zadaće koje su dodijeljene ESRB-u ne bi trebale dovesti u pitanje načelo nezavisnosti ESB-a prilikom provedbe njegovih zadaća u skladu s Ugovorom o funkcioniranju Europske unije (UFEU).
(7)
S obzirom na integraciju međunarodnih financijskih tržišta i na rizik proširenja financijskih kriza, postoji potreba za snažnim angažmanom Unije na globalnoj razini. ESRB bi se trebao osloniti na stručno znanje znanstvenog odbora na visokoj razini i preuzeti sve globalne odgovornosti potrebne kako bi se osiguralo da se čuje glas Unije o pitanjima koja se odnose na financijsku stabilnost, posebno putem bliske suradnje s Međunarodnim monetarnim fondom (MMF) i Odborom za financijsku stabilnost (FSB) od kojih se očekuje da osiguraju rana upozorenja povezano s makrobonitetnim rizicima na globalnoj razini kao i suradnje s partnerima skupine G-20.
(8)
ESRB bi, među ostalim, trebao pridonijeti provedbi preporuka MMF-a, FSB-a i Banke za međunarodne namire (BIS) usmjerenih prema skupini G-20.
(9)
U izvješću MMF-a, BIS-a i FSB-a od 28. listopada 2009. predstavljenom ministrima financija skupine G-20 i guvernerima središnjih banaka pod nazivom „Smjernice za ocjenu sistemskog značaja financijskih institucija, tržišta i instrumenata: početna razmatranja” također se navodi da ocjena sistemskog rizika može varirati ovisno o gospodarskom okružju. Ocjena će također biti uvjetovana financijskom infrastrukturom i mehanizmima za upravljanje krizom kao i sposobnošću rješavanja slučajeva propadanja kada do njih dođe. Financijske institucije mogu sistemski biti značajne za lokalne, nacionalne ili međunarodne financijske sustave i gospodarstva. Ključni kriteriji koji pomažu utvrđivanje sistemske važnosti tržišta i institucija su veličina (opseg financijskih usluga koje pruža pojedina sastavnica financijskog sustava), zamjenjivost (opseg do kojeg druge sastavnice sustava mogu pružiti iste usluge u slučaju propadanja) i međusobna povezanost (povezanosti s drugim sastavnicama sustava). Ocjenu temeljenu na ova tri kriterija, trebalo bi dopuniti upućivanjem na financijske ranjivosti i sposobnost institucionalnog okvira za rješavanje slučajeva financijskog propadanja te bi trebalo razmotriti cijeli niz dodatnih čimbenika poput, između ostalog, složenosti specifičnih struktura i poslovnih modela, stupnja financijske neovisnosti, intenziteta i opsega nadzora, transparentnosti financijskih postupaka i povezanosti koje mogu utjecati na ukupan rizik institucija.
(10)
Zadaća ESRB-a trebala bi biti nadzor i procjena sistemskog rizika u uobičajenim vremenima s ciljem smanjenja izloženosti sustava riziku od propadanja dijelova sustava i pojačavanja otpornosti financijskog sustava na šokove. U tom pogledu, ESRB bi trebao pridonijeti osiguranju financijske stabilnosti te smanjenju negativnih učinaka na unutarnje tržište i realno gospodarstvo. Kako bi ostvario svoje ciljeve ESRB bi trebao analizirati sve relevantne informacije.
(11)
Sadašnji mehanizmi Unije stavljaju nedovoljan naglasak na makrobonitetni nadzor i na međusobne povezanosti između kretanja u širem makroekonomskom okružju i financijskog sustava. Odgovornost za makrobonitetnu analizu ostaje rascjepkana te ju provode različita nadležna tijela na različitim razinama, bez postojanja mehanizma kojim se osigurava primjereno prepoznavanje makrobonitetnih rizika i jasno izdavanje upozorenja i preporuka, te njihovo praćenje i provođenje u djelo. Pravilno funkcioniranje Unije i globalnih financijskih sustava te smanjivanje njihovih ugroza, zahtijevaju povećanu usklađenost između makrobonitetnog i mikrobonitetnog nadzora.
(12)
Novoosmišljen sustav makrobonitetnog nadzora zahtijeva vjerodostojno vodstvo visokog profila. Stoga, obzirom na njegovu ključnu ulogu i međunarodnu i unutarnju vjerodostojnost te u duhu preporuka iz de Larosièrova izvješća, predsjednik ESB-a trebao bi predsjedati ESRB-om tijekom prvih pet godina nakon stupanja na snagu ove Uredbe. Povrh toga, trebalo bi povećati zahtjeve u vezi s odgovornošću, a tijela ESRB-a trebala bi biti u mogućnosti osloniti se na bogatu praksu, iskustva i mišljenja.
(13)
U de Larosièrovom izvješću također se navodi da makrobonitetni nadzor nije smislen ako ne može na neki način utjecati na nadzor na mikro razini, dok mikrobonitetni nadzor ne može učinkovito zaštititi financijsku stabilnost, a da na odgovarajući način ne vodi pritom računa o kretanjima na makro razini.
(14)
Trebalo bi se osnovati Europski sustav financijskog nadzora (ESFS) koji bi okupio sudionike financijskog nadzora na nacionalnoj razini i na razini Unije kako bi djelovali kao mreža. U skladu s načelom lojalne suradnje, temeljem članka 4. stavka 3. Ugovora o Europskoj uniji, partneri u ESFS-u trebali bi surađivati uz povjerenje i puno uzajamno poštovanje, posebno kako bi se osigurali odgovarajući i pouzdani tijekovi informacija među njima. Na razini Unije, mreža bi trebala obuhvatiti ESRB i tri tijela mikronadzora: europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) osnovano Uredbom (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (11), europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje) osnovano Uredbom (EU) br. 1094/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (12) i europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) osnovano Uredbom (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (13) (dalje u tekstu skupno: „europska nadzorna tijela, ESA”).
(15)
Unija treba posebno tijelo nadležno za makrobonitetni nadzor u cijelom financijskom sustavu koje bi utvrdilo rizike za financijsku stabilnost te, prema potrebi, izdavalo upozorenja o rizicima i preporuke za djelovanje radi suočavanja s takvim rizicima. Stoga bi trebalo osnovati ESRB kao novo neovisno tijelo koje bi obuhvatilo sve financijske sektore kao i sustave osiguranja depozita. ESRB bi trebao biti odgovoran za provođenje makrobonitetnog nadzora na razini Unije i ne bi trebao imati pravnu osobnost.
(16)
ESRB bi se trebao sastojati od općeg odbora, upravljačkog odbora, tajništva, savjetodavnog znanstvenog odbora i savjetodavnog tehničkog odbora. Pri sastavljanju savjetodavnog znanstvenog odbora, trebalo bi uzeti u obzir odgovarajuća pravila o sukobu interesa koje donese opći odbor. Pri osnivanju savjetodavnog tehničkog odbora, trebalo bi uzeti u obzir postojeće strukture kako bi se izbjeglo udvostručavanje.
(17)
ESRB bi trebao izdati upozorenja i, kada to smatra nužnim, preporuke bilo opće ili posebne prirode, koje bi trebalo uputiti posebno Uniji u cjelini ili jednoj ili više država članica, ili jednoj ili više ESA ili jednom ili više nacionalnih nadzornih tijela s utvrđenim rokom za odgovarajuće mjere politike.
(18)
ESRB bi trebao razraditi kodove u bojama kako bi omogućio zainteresiranim stranama bolju ocjenu prirode rizika.
(19)
Kako bi se povećao njihov utjecaj i legitimnost, takva upozorenja i preporuke trebale bi se slati Vijeću i Komisiji, pridržavajući se strogih pravila o povjerljivosti, a kad su upućena jednom ili više nacionalnih nadzornih tijela, i ESA. Rasprave Vijeća trebao bi pripremiti Gospodarski i financijski odbor (EFC), u skladu sa svojom ulogom, utvrđenom u UFEU-u. Kako bi se pripremile rasprave Vijeća te da bi mu se pravodobno osigurali savjeti vezano uz politike, ESRB bi trebao redovito obavješćivati EFC i trebao bi poslati tekstove svih upozorenja i preporuka čim ih se donese.
(20)
ESRB bi također trebao nadzirati poštovanje upozorenja i preporuka, na temelju izvješća adresata, kako bi osigurao učinkovito pridržavanje svojih upozorenja i preporuka. Adresati preporuka trebaju postupati u skladu s njima, a u slučaju nepostupanja osigurati primjereno obrazloženje (mehanizam „postupiti ili obrazložiti”). Ako ESRB smatra da je reakcija neprimjerena, treba, u skladu sa strogim pravilima o povjerljivosti, obavijestiti adresate, Vijeće i, prema potrebi, dotično europsko nadzorno tijelo.
(21)
ESRB bi trebao odlučiti, na pojedinačnoj osnovi i nakon što je pravodobno obavijestio Vijeće tako da ono može reagirati, bi li se preporuka trebala držati u tajnosti ili objaviti, imajući na umu da javno objavljivanje može pomoći, u određenim okolnostima, potaknuti poštovanje preporuka.
(22)
Ako ESRB otkrije rizik koji bi mogao ozbiljno ugroziti uredno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta ili stabilnost cijelog ili dijela financijskog sustava Unije, bez odlaganja bi trebao obavijestiti Vijeće. Ako ESRB utvrdi mogućnost nastanka izvanredne situacije, trebao bi kontaktirati Vijeće i omogućiti procjenu situacije. Vijeće bi zatim trebalo procijeniti potrebu donošenja odluke upućene ESA o utvrđivanju postojanja izvanredne situacije. Tijekom tog postupka, od najveće važnosti je primjerena zaštita povjerljivosti.
(23)
ESRB bi trebao podnositi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću najmanje jednom godišnje, a u slučaju rasprostranjenih financijskih poteškoća i češće. Prema potrebi, Europski parlament i Vijeće trebali bi imati mogućnost zatražiti od ESRB-a ispitivanje posebnih pitanja vezanih uz financijsku stabilnost.
(24)
ESB i nacionalne središnje banke trebali bi imati vodeću ulogu u makrobonitetnom nadzoru zbog svoga stručnog znanja i postojećih odgovornosti u području financijske stabilnosti. Nacionalni supervizori trebali bi biti uključeni pružanjem stručnog znanja. Sudjelovanje mikrobonitetnih supervizora u radu ESRB-a je bitno kako bi se osigurala ocjena makrobonitetnog rizika utemeljena na potpunim i točnim informacijama o kretanjima u financijskom sustavu. U skladu s navedenim, osobe koje predsjedaju ESA, trebale bi biti članovi s pravom glasa. Jedan predstavnik nadležnih nacionalnih nadzornih tijela svake države članice trebao bi prisustvovati sastancima općeg odbora, bez prava glasa. U duhu otvorenosti, 15 nezavisnih osoba trebalo bi osigurati ESRB-u vanjsko stručno znanje preko savjetodavnog znanstvenog odbora.
(25)
Sudjelovanje člana Komisije u ESRB-u pomoći će u uspostaviti poveznicu s makroekonomskim i financijskim nadzorom Unije, dok će prisutnost predsjednika EFC-a odražavati ulogu ministara država članica odgovornih za financije i Vijeća u zaštiti financijske stabilnosti i provođenju ekonomsko-financijskog nadzora.
(26)
Bitno je da članovi ESRB-a obavljaju svoje dužnosti nepristrano i da uzimaju u obzir samo financijsku stabilnost Unije u cjelini. Ako nije moguće postići konsenzus, glasovanje o upozorenjima i preporukama unutar ESRB-a ne bi se trebalo ponderirati i odluke bi, u pravilu, trebalo donositi običnom većinom.
(27)
Međusobna povezanost financijskih institucija i tržišta podrazumijeva da bi praćenje i procjenu mogućih sistemskih rizika trebalo temeljiti na širokom nizu relevantnih makroekonomskih i mikrofinancijskih podataka i pokazatelja. Ovi sistemski rizici uključuju rizike poremećaja financijskih usluga izazvane značajnim pogoršanjem cjelokupnog financijskog sustava Unije ili njegovih dijelova koji potencijalno mogu imati negativne posljedice na unutarnje tržište i realno gospodarstvo. Bilo koja vrsta financijske institucije i posrednika, tržišta, infrastrukture i instrumenata može biti sistemski značajna. Zato bi ESRB trebao imati pristup svim informacijama koje su nužne za provedbu njegovih zadaća, štiteći, prema potrebi, povjerljivost tih informacija.
(28)
Mjere za prikupljanje informacija određene ovom Uredbom nužne su za provedbu zadaća ESRB-a i ne bi trebale dovesti u pitanje pravni okvir Europskog statističkog sustava u području statistike. Stoga ova Uredba ne bi trebala dovesti u pitanje Uredbu (EZ) br. 223/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2009. o europskoj statistici (14) i Uredbu Vijeća (EZ) br. 2533/98 od 23. studenoga 1998. o prikupljanju statističkih podataka od strane Europske središnje banke (15).
(29)
Sudionici na tržištu mogu pružiti dragocjeni doprinos razumijevanju promjena koje utječu na financijski sustav. Kada je to potrebno, ESRB bi se stoga trebao posavjetovati sa zainteresiranim stranama iz privatnog sektora, uključujući predstavnike financijskog sektora, udruge potrošača i korisničke skupine u području financijskih usluga koje je osnovala Komisija ili su osnovani zakonodavstvom Unije i pružiti im primjerenu priliku da iznesu primjedbe.
(30)
Osnivanje ESRB-a trebalo bi izravno pridonijeti postizanju ciljeva unutarnjeg tržišta. Makrobonitetni nadzor financijskog sustava Unije sastavni je dio ukupnih novih nadzornih mehanizama u Uniji budući da je makrobonitetni aspekt usko povezan s mikrobonitetnim nadzornim zadaćama koje su dodijeljene ESA. Samo s uspostavljenim mehanizmima koji primjereno uzimaju u obzir međusobnu ovisnost mikrobonitetnih i makrobonitetnih rizika sve zainteresirane strane mogu imati dovoljno povjerenja da se uključe u prekogranične financijske aktivnosti. ESRB trebao bi nadzirati i procjenjivati rizike za financijsku stabilnost koji proizlaze iz kretanja koja mogu imati utjecaja na sektorskoj razini ili na razini financijskog sustava u cijelosti. Suočavajući se s takvim rizicima, ESRB bi trebao izravno pridonijeti cjelovitoj strukturi nadzora u Uniji, koja je potrebna za promicanje pravovremenih i dosljednih odgovora politike država članica, čime se sprječavaju razlike u pristupu i poboljšava funkcioniranje unutarnjeg tržišta.
(31)
Sud je u svojoj presudi od 2. svibnja 2006. u predmetu C-217/04 (Ujedinjena kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije) ustanovio da „ništa u tekstu članka 95. EZ (sada članak 114. UFEU) ne podrazumijeva da adresati mjera koje je donio zakonodavac Zajednice na temelju te odredbe, mogu biti samo pojedine države članice. Zakonodavac može smatrati potrebnim osigurati osnivanje tijela Zajednice odgovornog za doprinos provedbi procesa usklađivanja u situacijama kada se, radi olakšavanja jedinstvene provedbe i primjene zakona na temelju te odredbe, čini primjerenim donošenje neobvezujućih mjera potpore i okvirnih mjera” (16). ESRB bi trebao pridonijeti financijskoj stabilnosti potrebnoj za daljnju financijsku integraciju na unutarnjem tržištu, praćenjem sistemskih rizika i izdavanjem upozorenja i preporuka, ako je potrebno. Ove zadaće usko su povezane s ciljevima zakonodavstva Unije u pogledu unutarnjeg tržišta financijskih usluga. Stoga bi trebalo osnovati ESRB na temelju članka 114. UFEU-a.
(32)
Prema preporuci de Larosièrova izvješća, potreban je postupni pristup, a Europski parlament i Vijeće bi trebali provesti potpuno preispitivanje ESFS-a, ESRB-a i ESA do 17. prosinca 2013.
(33)
Budući da cilj ove Uredbe, koji jest učinkovit makrobonitetni nadzor financijskog sustava Unije, države članice ne mogu dostatno ostvariti zbog integracije financijskih tržišta Unije, nego se on može na bolji način postići na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti određenim člankom 5. Ugovora o Europski uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti određenim tim člankom, ova Uredba ne prelazi okvire potrebne za ostvarivanje tog cilja.
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Osnivanje
1. Osniva se Europski odbor za sistemske rizike (ESRB). Njegovo sjedište je u Frankfurtu na Majni.
2. ESRB je dio Europskog sustava financijskog nadzora (ESFS), čija je svrha osiguranje nadzora nad financijskim sustavom Unije.
3. ESFS čine:
(a)
ESRB;
(b)
europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo), osnovano Uredbom (EU) br. 1093/2010;
(c)
europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje), osnovano Uredbom (EU) br. 1094/2010;
(d)
europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) osnovano Uredbom (EU) br. 1095/2010;
(e)
Zajednički odbor europskih nadzornih tijela (Zajednički odbor) na temelju članka 54. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010;
(f)
nadležna ili nadzorna tijela u državama članicama, navedena u aktima Unije iz članka 1. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010.
4. Na temelju načela lojalne suradnje u skladu s člankom 4. stavkom 3. Ugovora o Europskoj uniji, partneri u ESFS-u surađuju uz povjerenje i puno međusobno poštovanje, posebno kako bi se osigurali odgovarajući i pouzdani tijekovi informacija među njima.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe, primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„financijska institucija” znači bilo koje društvo u području primjene zakonodavstva iz članka 1. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010, kao i bilo koje drugo društvo ili subjekt u Uniji, čija glavna djelatnost je slične prirode;
(b)
„financijski sustav” znači sve financijske institucije, tržišta, proizvode i tržišnu infrastrukturu;
(c)
„sistemski rizik” znači rizik poremećaja u financijskom sustavu, koji može uzrokovati ozbiljne negativne posljedice za unutarnje tržište i realno gospodarstvo. Sve vrste financijskih posrednika, tržišta i infrastrukture mogu potencijalno biti sistemski važni do određene mjere.
Članak 3.
Misija, ciljevi i zadaće
1. ESRB je odgovoran za makrobonitetni nadzor financijskog sustava u Uniji, kako bi pridonio sprječavanju ili smanjivanju sistemskih rizika za financijsku stabilnost u Uniji koji proizlaze iz kretanja unutar financijskog sustava, vodeći računa o makroekonomskim kretanjima, a kako bi se izbjegla razdoblja rasprostranjenih financijskih poteškoća. Doprinosi neometanom funkcioniranju unutarnjeg tržišta i time osigurava održivi doprinos financijskog sektora gospodarskom rastu.
2. Za potrebe primjene stavka 1. ESRB provodi sljedeće zadaće:
(a)
određivanje i/ili prikupljanje te analiza svih relevantnih i potrebnih informacija radi ostvarivanja ciljeva opisanih u stavku 1.;
(b)
utvrđivanje i određivanje prioritetnih sistemskih rizika;
(c)
izdavanje upozorenja kad se smatra da su sistemski rizici značajni i, prema potrebi, objavljivanje navedenih upozorenja;
(d)
izdavanje preporuka radi popravnih mjera kao odgovor na utvrđene rizike i, kada je to potrebno, objavljivanje navedenih preporuka;
(e)
ako ESRB utvrdi mogućnost nastanka izvanredne situacije, u skladu s člankom 18. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010, izdavanje povjerljivih upozorenja upućenih Vijeću i davanje procjene situacije Vijeću kako bi Vijeće bilo u mogućnosti procijeniti potrebu donošenja odluke upućene ESA kojom se određuje postojanje izvanredne situacije;
(f)
praćenje nastavnog postupanja nakon upozorenja i preporuka;
(g)
bliska suradnja sa svim ostalim partnerima u ESFS-u; kada je to potrebno, pružanje ESA informacija o sistemskim rizicima koje su im potrebne za provedbu njihovih zadaća; a posebno - u suradnji s ESA - razvijanje zajedničkog skupa kvantitativnih i kvalitativnih pokazatelja (prikaz rizika) za utvrđivanje i mjerenje sistemskih rizika;
(h)
sudjelovanje, kada je to potrebno, u Zajedničkom odboru;
(i)
usklađivanje svojih postupaka s onima međunarodnih financijskih organizacija, posebno s MMF-om i FSB-om kao i odgovarajućim tijelima u trećim zemljama o pitanjima koja su povezana s makrobonitetnim nadzorom;
(j)
provedba ostalih povezanih zadaća, kako je utvrđeno u zakonodavstvu Unije.
POGLAVLJE II.
ORGANIZACIJA
Članak 4.
Struktura
1. ESRB ima opći odbor, upravljački odbor, tajništvo, savjetodavni znanstveni odbor i savjetodavni tehnički odbor.
2. Opći odbor donosi odluke potrebne kako bi se osigurala provedba zadaća koje su povjerene ESRB-u, u skladu s člankom 3. stavkom 2.
3. Upravljački odbor pomaže u postupku odlučivanja ESRB-a, pripremom sastanaka općeg odbora, preispitivanjem dokumenata za raspravu i praćenjem napretka tekućih poslova ESRB-a.
4. Tajništvo je odgovorno za svakodnevno poslovanje ESRB-a. Pod vodstvom predsjednika i upravljačkog odbora i u skladu s Uredbom Vijeća (EU) br. 1096/2010 (17), osigurava visokokvalitetnu analitičku, statističku, administrativnu i logističku potporu ESRB-u. Ono se također oslanja na tehničke savjete ESA, nacionalnih središnjih banaka i nacionalnih nadzornika.
5. Savjetodavni znanstveni odbor i savjetodavni tehnički odbor iz članaka 12. i 13. pružaju savjete i pomoć u vezi s pitanjima bitnima za rad ESRB-a.
Članak 5.
Predsjednik i potpredsjednik ESRB-a
1. ESRB-om predsjeda predsjednik ESB-a tijekom petogodišnjeg razdoblja nakon stupanja na snagu ove Uredbe. U narednim razdobljima, predsjednika ESRB-a imenuje se u skladu s načinima određenim na temelju preispitivanja određenog u članku 20.
2. Prvog potpredsjednika na petogodišnji mandat između sebe biraju članovi Općeg vijeća ESB-a, uzimajući u obzir potrebu za uravnoteženom zastupljenošću država članica općenito i između onih čija je valuta euro i onih čija valuta nije euro. Prvi potpredsjednik može biti ponovno izabran jednom.
3. Drugi potpredsjednik je predsjednik Zajedničkog odbora, imenovan u skladu s člankom 55. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010.
4. Predsjednik i potpredsjednici predstavljaju Europskom parlamentu, tijekom javne rasprave, način na koji namjeravaju ispunjavati svoje dužnosti na temelju ove Uredbe.
5. Predsjednik predsjeda sastancima općeg odbora i upravljačkog odbora.
6. Potpredsjednici, prema redu prvenstva, predsjedaju općim odborom i/ili upravljačkim odborom, ako predsjednik nije u mogućnosti sudjelovati na sastanku.
7. Ako mandat člana Općeg vijeća ESB-a, izabranog za prvog potpredsjednika, prestane prije završetka petogodišnjeg razdoblja ili ako iz bilo kojeg razloga prvi potpredsjednik ne može ispunjavati svoje dužnosti, bira se novi prvi potpredsjednik u skladu sa stavkom 2.
8. Predsjednik predstavlja ESRB.
Članak 6.
Opći odbor
1. Članovi općeg odbora s pravom glasa su:
(a)
predsjednik i potpredsjednik ESB-a;
(b)
guverneri nacionalnih središnjih banaka;
(c)
član Komisije;
(d)
predsjednik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo);
(e)
predsjednik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje);
(f)
predsjednik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala);
(g)
predsjednik i dva potpredsjednika savjetodavnog znanstvenog odbora;
(h)
predsjednik savjetodavnog tehničkog odbora.
2. Članovi općeg odbora bez prava glasa su:
(a)
jedan visokopozicionirani predstavnik nadležnih nacionalnih nadzornih tijela iz svake države članice u skladu sa stavkom 3.;
(b)
predsjednik Gospodarskog i financijskog odbora (EFC).
3. U pogledu zastupanja nacionalnih nadzornih tijela u skladu sa stavkom 2. točkom (a), odgovarajući visokopozicionirani predstavnici rotiraju se ovisno o točki o kojoj se raspravlja, osim ako su se nacionalna nadzorna tijela pojedine države članice sporazumjela o zajedničkom predstavniku.
4. Opći odbor utvrđuje poslovnik ESRB-a.
Članak 7.
Nepristranost
1. Kada sudjeluju u aktivnostima općeg odbora i upravljačkog odbora ili pri obavljanju bilo koje druge aktivnosti koja se odnosi na ESRB, članovi ESRB-a obavljaju svoje dužnosti nepristrano i isključivo u interesu Unije u cjelini. Ne smiju tražiti ni primati naputke država članica, institucija Unije ili bilo kojih drugih javnih ili privatnih tijela.
2. Nijedan član općeg odbora (bez obzira na to imali li pravo glasa ili ne) ne smije obavljati funkciju u financijskom sektoru.
3. Ni države članice ni institucije Unije kao ni druga javna ili privatna tijela ne smiju nastojati utjecati na članove ESRB-a pri provedbi zadaća određenih u članku 3. stavku 2.
Članak 8.
Poslovna tajna
1. Članovi općeg odbora i sve ostale osobe koje rade ili su radile za ili u vezi s ESRB-om (uključujući odgovarajuće osoblje središnjih banaka, savjetodavnog znanstvenog odbora, savjetodavnog tehničkog odbora, ESA i nadležnih nacionalnih nadzornih tijela država članica), ne smiju otkriti informacije na koje se primjenjuju odredbe o poslovnoj tajni, čak i nakon što su prestali obavljati svoje dužnosti.
2. Informacije koje prime članovi ESRB-a, koriste se samo tijekom obavljanja njihovih dužnosti i provedba zadaća određenih člankom 3. stavkom 2.
3. Ne dovodeći u pitanje članak 16. i primjenu kaznenog prava, nikakve povjerljive informacije koje prime osobe iz stavka 1. tijekom obavljanja svojih dužnosti, ne smiju se otkriti nijednoj osobi ni bilo kojem tijelu, osim u sažetom ili agregiranom obliku tako da nije moguće prepoznati pojedinu financijsku instituciju.
4. ESRB zajedno s ESA dogovara i uspostavlja posebne postupke povjerljivosti kako bi zaštitili informacije u vezi s pojedinim financijskim institucijama te informacije na temelju kojih se mogu prepoznati pojedine financijske institucije.
Članak 9.
Sastanci općeg odbora
1. Redovne plenarne sastanke općeg odbora saziva predsjednik ESRB-a te se oni se održavaju najmanje četiri puta godišnje. Izvanredni sastanci mogu se sazvati na inicijativu predsjednika ESRB-a ili na zahtjev najmanje jedne trećine članova općeg odbora koji imaju pravo glasa.
2. Svaki član na sastancima općeg odbora prisustvuje osobno i nije ga moguće zastupati.
3. Odstupajući od stavka 2., član koji je spriječen prisustvovati sastancima tijekom razdoblja od najmanje tri mjeseca, može imenovati zamjenika. Tog člana također može zamijeniti osoba koja je formalno imenovana u skladu s pravilima koja se primjenjuju na dotičnu instituciju radi privremene zamjene predstavnika.
4. Kad je to primjerno, visokopozicionirani predstavnici međunarodnih financijskih organizacija koje provode aktivnosti koje su izravno povezane sa zadaćama ESRB-a određenima člankom 3. stavkom 2. mogu biti pozvani prisustvovati sastancima općeg odbora.
5. Sudjelovanje u radu ESRB-a može biti otvoreno visokopozicioniranim predstavnicima odgovarajućih tijela iz trećih zemalja, posebno iz država EGP-a, i strogo ograničeno na pitanja koja su od posebnog značaja za te zemlje. ESRB može utvrditi pravila koja određuju, poglavito, prirodu, opseg i postupovne aspekte sudjelovanja tih trećih zemalja u rad ESRB-a. Takva pravila mogu predvidjeti ad hoc zastupanje u ulozi promatrača u općem odboru i trebala bi se odnositi samo na pitanja koja su relevantna za te zemlje, isključujući bilo koji slučaj u kojem bi se moglo raspravljati o situaciji u pojedinim financijskim institucijama ili državama članicama.
6. Sastanci su tajni.
Članak 10.
Način glasovanja u općem odboru
1. Svaki član općeg odbora s pravom glasa ima jedan glas.
2. Ne dovodeći u pitanje postupke glasovanja iz članka 18. stavka 1. opći odbor odlučuje običnom većinom prisutnih članova s pravom glasa. Ako su glasovi pri odlučivanju jednako podijeljeni, odlučujući je glas predsjednika ESRB-a.
3. Odstupajući od stavka 2., za donošenje preporuka ili objavu upozorenja ili preporuka zahtijeva se dvotrećinska većina danih glasova.
4. Za sva glasovanja općeg odbora zahtijeva se prisutnost dvije trećine članova s pravom glasa. Ako nije postignut kvorum, predsjednik ESRB-a može sazvati izvanredan sastanak na kojem se odluke mogu donijeti ako je prisutna jedna trećina članova s pravom glasa. Poslovnik iz članka 6. stavka 4. predviđa odgovarajući rok za sazivanje izvanrednog sastanka.
Članak 11.
Upravljački odbor
1. Upravljački odbor čine:
(a)
predsjednik i prvi potpredsjednik ESRB-a;
(b)
potpredsjednik ESB-a;
(c)
četiri druga člana općeg odbora koji su također članovi Općeg vijeća ESB-a, uzimajući u obzir potrebu za uravnoteženom zastupljenošću država članica općenito i između onih čija je valuta euro i onih čija valuta nije euro. Biraju ih između sebe članovi općeg odbora koji su također članovi Općeg vijeća ESB-a na razdoblje od tri godine;
(d)
član Komisije;
(e)
predsjednik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo);
(f)
predsjednik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje);
(g)
predsjednik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala);
(h)
predsjednik EFC-a;
(i)
predsjednik savjetodavnog znanstvenog odbora; i
(j)
predsjednik savjetodavnog tehničkog odbora.
Svako slobodno mjesto izabranog člana upravljačkog odbora popunjava opći odbor izborom novog člana.
2. Sastanke upravljačkog odbora saziva predsjednik ESRB-a najmanje tromjesečno, prije svakog sastanka općeg odbora. Predsjednik ESRB-a može također sazivati ad hoc sastanke.
Članak 12.
Savjetodavni znanstveni odbor
1. Savjetodavni znanstveni odbor čine predsjednik savjetodavnog tehničkog odbora i 15 stručnjaka koji predstavljaju široki niz znanja i iskustava koje predlaže upravljački odbor, a odobrava opći odbor za četverogodišnji obnovljivi mandat. Kandidati ne smiju biti članovi ESA i biraju se na temelju njihove opće sposobnosti i različitog iskustva u akademskim područjima ili u drugim sektorima, posebno u malim i srednjim poduzećima ili sindikatima ili kao pružatelji ili korisnici financijskih usluga.
2. Predsjednika i dva potpredsjednika savjetodavnog znanstvenog odbora imenuje opći odbor na prijedlog predsjednika ESRB-a, a svi posjeduju visoku razinu odgovarajućeg iskustva i znanja, na primjer na temelju akademskog obrazovanja u sektorima bankarstva, tržišta vrijednosnih papira ili osiguranja ili strukovnog mirovinskog osiguranja. U predsjedanju savjetodavnim znanstvenim odborom trebaju se rotirati ove tri osobe.
3. Savjetodavni znanstveni odbor pruža savjete i pomoć ESRB-u u skladu s člankom 4. stavkom 5. na zahtjev predsjednika ESRB-a.
4. Tajništvo ESRB-a podupire rad savjetodavnog znanstvenog odbora, a voditelj tajništva sudjeluje na njegovim sastancima.
5. Kad je to primjereno, savjetodavni znanstveni odbor organizira savjetovanja u ranoj fazi sa zainteresiranim stranama poput sudionika na tržištu, udruga potrošača i akademskih stručnjaka, na otvoren i transparentan način, vodeći računa o zahtjevu povjerljivosti.
6. Savjetodavnom znanstvenom odboru osiguravaju se sva potrebna sredstva kako bi uspješno izvršio svoje zadaće.
Članak 13.
Savjetodavni tehnički odbor
1. Savjetodavni tehnički odbor čine:
(a)
predstavnik svake nacionalne središnje banke i predstavnik ESB-a;
(b)
jedan predstavnik nadležnih nacionalnih nadzornih tijela iz svake države članice u skladu s drugim podstavkom;
(c)
predstavnik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo);
(d)
predstavnik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje);
(e)
predstavnik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala);
(f)
dva predstavnika Komisije;
(g)
predstavnik EFC-a;
(h)
predstavnik savjetodavnog znanstvenog odbora.
Nadzorna tijela svake države članice biraju jednog predstavnika u savjetodavni tehnički odbor. U pogledu zastupanja nacionalnih nadzornih tijela u skladu s točkom (b) prvog podstavka, odgovarajući predstavnici rotiraju se ovisno o točki o kojoj se raspravlja, osim ako su se nacionalna nadzorna tijela pojedine države članice dogovorila o zajedničkom predstavniku.
2. Predsjednika savjetodavnog tehničkog odbora imenuje opći odbor na zahtjev predsjednika ESRB-a.
3. Savjetodavni tehnički odbor pruža savjete i pomoć ESRB-u u skladu s člankom 4. stavkom 5. na zahtjev predsjednika ESRB-a.
4. Tajništvo ESRB-a podupire rad savjetodavnog tehničkog odbora, a voditelj tajništva sudjeluje na njegovim sastancima.
5. Savjetodavnom tehničkom odboru osiguravaju se sva potrebna sredstva kako bi uspješno izvršio svoje zadaće.
Članak 14.
Drugi izvori savjetovanja
Pri provedbi svojih zadaća određenih u članku 3. stavku 2., ESRB, kada je to potrebno, traži mišljenje odgovarajućih zainteresiranih strana iz privatnog sektora.
POGLAVLJE III.
ZADAĆE
Članak 15.
Prikupljanje i razmjena informacija
1. ESRB pruža ESA informacije o rizicima koje su potrebne za provedbu njezinih zadaća.
2. ESA, Europski sustav središnjih banaka (ESSB), Komisija, nacionalna nadzorna tijela i nacionalna tijela nadležna za statistiku blisko surađuju s ESRB-om i pružaju mu sve informacije koje su potrebne za provedbu njegovih zadaća u skladu sa zakonodavstvom Unije.
3. U skladu s člankom 36. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010, ESRB može zahtijevati informacije od ESA, u pravilu u sažetom ili zbirnom obliku, tako da nije moguće prepoznati pojedinu financijsku instituciju.
4. Prije nego što zatraži informacije u skladu s ovim člankom, ESRB najprije vodi računa o postojećim statističkim podacima koje su izradili, objavili i razvili Europski statistički sustav i ESSB.
5. Ako tražene informacije nisu stavljene na raspolaganje ili pravodobno dostupne, ESRB može zatražiti te informacije od ESSB-a, nacionalnih nadzornih tijela ili nacionalnih tijela nadležnih za statistiku. Ako informacije i dalje budu nedostupne, ESRB ih može zatražiti od dotične države članice, ne dovodeći u pitanje povlastice dane Vijeću, Komisiji (Eurostatu), ESB-u, Eurosustavu, odnosno ESSB-u u području statistike i prikupljanja podataka.
6. Ako ESRB zahtijeva informacije koje nisu u sažetom ili zbirnom obliku, u obrazloženom zahtjevu pojašnjava zbog čega se podaci o odgovarajućoj pojedinoj financijskoj instituciji smatraju značajnima za sustav i nužnima s obzirom na situaciju na tržištu.
7. Prije svakog zahtjeva za informacijama koje nisu u sažetom ili zbirnom obliku, ESRB se na odgovarajući način savjetuje s odgovarajućim europskim nadzornim tijelom kako bi osigurao da je zahtjev opravdan i razmjeran. Ako odgovarajuće europsko nadzorno tijelo smatra da je zahtjev neopravdan i nerazmjeran, odmah ga vraća ESRB-u i traži dodatno obrazloženje. Nakon što je ESRB dostavio odgovarajućem europskom nadzornom tijelu navedeno dodatno obrazloženje, adresati zahtjeva šalju tražene informacije ESRB-u pod uvjetom da imaju zakonit pristup odgovarajućim informacijama.
Članak 16.
Upozorenja i preporuke
1. Kada se utvrde značajni rizici za postizanje cilja iz članka 3. stavka 1., ESRB dostavlja upozorenja i, kada je to potrebno, izdaje preporuke za popravne mjere, uključujući, kada je to potrebno, zakonodavne inicijative.
2. Upozorenja ili preporuke koje izda ESRB u skladu s člankom 3. stavkom 2., točkama (c) i (d) mogu biti opće ili posebne prirode, a upućene su posebno Uniji u cjelini ili jednoj ili više država članica, ili jednoj ili više ESA ili jednom ili više nacionalnih nadzornih tijela. Ako su upozorenje ili preporuka upućeni jednom ili više nacionalnih nadzornih tijela, o tome se također obavještava i dotična država članica/države članice. Preporuke uključuju određen vremenski okvir za odgovor politike. Preporuke također mogu biti upućene Komisiji u vezi s odgovarajućim zakonodavstvom Unije.
3. Upozorenja ili preporuke koje se šalju adresatima u skladu sa stavkom 2., istodobno se šalju Vijeću i Komisiji, u skladu sa strogim pravilima o povjerljivosti, a ako su upućeni jednom ili više nacionalnih nadzornih tijela, također i ESA.
4. Kako bi se povećala svijest o rizicima u gospodarstvu Unije i takvi rizici razvrstali po prioritetima, ESRB, u bliskoj suradnji s drugim partnerima u ESFS-u, razrađuje sustav kodova u bojama koje odgovaraju situacijama različitih stupnjeva rizika.
Nakon što su kriteriji za takvo razvrstavanje razrađeni, upozorenja i preporuke ESRB-a naznačuju, na pojedinačnoj osnovi i kada je to potrebno, kojoj kategoriji rizik pripada.
Članak 17.
Nastavno postupanje nakon preporuka ESRB-a
1. Ako je preporuka iz članka 3. stavka 2. točke (d) upućena Komisiji, jednoj ili više država članica, jednoj ili više ESA ili jednom ili više nacionalnih nadzornih tijela, adresati obavješćuju ESRB-u i Vijeće o mjerama koje su poduzete kao odgovor na preporuku i daju odgovarajuće obrazloženje za sva nepostupanja. Kad je to potrebno, ESRB, u skladu sa strogim pravilima o povjerljivosti, bez odlaganja obavještava ESA o primljenim odgovorima.
2. Ako ESRB ocijeni da njegova preporuka nije provedena ili da adresati nisu dostavili primjereno obrazloženje za nepostupanje, on o tome, u skladu sa strogim pravilima o povjerljivosti, obavještava adresate, Vijeće i, kada je to potrebno, dotično europsko nadzorno tijelo.
3. Ako ESRB u skladu sa stavkom 2. donese odluku o preporuci koja je objavljena na temelju postupka iz članka 18. stavka 1., Europski parlament može pozvati predsjednika ESRB-a da predstavi navedenu odluku, a adresati mogu zahtijevati sudjelovanje u razmjeni mišljenja.
Članak 18.
Javna upozorenja i preporuke
1. Nakon što je dovoljno unaprijed obavijestio Vijeće, kako bi moglo reagirati, opći odbor na pojedinačnoj osnovi donosi odluku o tome je li potrebno upozorenje ili preporuku objaviti. Neovisno o članku 10. stavku 3. za odluke koje donosi opći odbor u skladu s ovim stavkom potrebna je prisutnost dvije trećine članova s pravom glasa.
2. Ako opći odbor donese odluku o objavljivanju upozorenja ili preporuke, o tome unaprijed obavještava adresate.
3. Adresati upozorenja i preporuka koje je objavio ESRB, također imaju pravo kao odgovor objaviti svoja stajališta i obrazloženje.
4. Ako opći odbor donese odluku da neće objaviti upozorenje ili preporuku, adresati i, prema potrebi, Vijeće i ESA, poduzimaju sve mjere potrebne za zaštitu njihove povjerljive prirode.
POGLAVLJE IV.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 19.
Odgovornost i obveze izvješćivanja
1. Najmanje jednom godišnje, a u slučaju rasprostranjenih financijskih poteškoća i češće, predsjednik ESRB-a se poziva na godišnju raspravu u Europskom parlamentu, povodom objavljivanja godišnjeg izvješća ESRB-a Europskom parlamentu i Vijeću. Ova se rasprava provodi odvojeno od dijaloga o monetarnoj politici između Europskog parlamenta i predsjednika ESB-a.
2. Godišnje izvješće iz stavka 1. sadrži informacije koje opći odbor odluči objaviti u skladu s člankom 18. Godišnje izvješće stavlja se na raspolaganje javnosti.
3. ESRB također preispituje posebna pitanja na poziv Europskog parlamenta, Vijeća ili Komisije.
4. Europski parlament može zatražiti od predsjednika ESRB-a sudjelovanje u raspravi nadležnih odbora Europskog parlamenta.
5. Predsjednik ESRB-a najmanje dva puta godišnje, a i češće ako se smatra potrebnim, održava povjerljive usmene rasprave s predsjednikom i potpredsjednikom Odbora za gospodarska i monetarna pitanja Europskog parlamenta o tekućim aktivnostima ESRB-a. Kako bi se zajamčila potpuna tajnost u skladu s člankom 8., Europski parlament i ESRB sklapaju sporazum o podrobnom načinu organizacije tih sastanaka. ESRB dostavlja Vijeću presliku toga sporazuma.
Članak 20.
Preispitivanje
Do 17. prosinca 2013. Europski parlament i Vijeće preispituju ovu Uredbu na temelju izvješća Komisije, a nakon primljenih mišljenja ESB-a i ESA, donose odluku o potrebi preispitivanja misije i organizacije ESRB-a.
Oni posebno preispituju način imenovanja ili biranja predsjednika ESRB-a.
Članak 21.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 24. studenoga 2010.