KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1206/2011
af 22. november 2011
om fastlæggelse af krav til luftfartøjsidentifikation med henblik på overvågning af det fælles europæiske luftrum
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 552/2004 af 10. marts 2004 om interoperabilitet i det europæiske lufttrafikstyringsnet (interoperabilitetsforordningen) (1), særlig artikel 3, stk. 5,
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Eurocontrol har i overensstemmelse med artikel 8, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 549/2004 af 10. marts 2004 om rammerne for oprettelse af et fælles europæisk luftrum ("rammeforordningen") (2) fået mandat fra Kommissionen til at opstille krav til overvågningsaktiviteternes præstation og interoperabilitet i det europæiske lufttrafikstyringsnet ("EATMN"). Nærværende forordning er baseret på den deraf følgende rapport af 9. juli 2010.
(2)
Individuelle luftfartøjers identitet bør fastslås efter procedurerne fra Organisationen for International Civil Luftfart ("ICAO"), før lufttrafiktjenester, der benytter et overvågningssystem, stilles til rådighed for luftfartøjet.
(3)
En sammenhængende drift forudsætter en utvetydig og kontinuerlig identifikation af individuelle luftfartøjer, der opererer i almen lufttrafik i henhold til instrumentflyvereglerne i det fælles europæiske luftrum.
(4)
Den nuværende metode, hvormed individuelle luftfartøjers identitet fastslås i Europa, går ud på at anvende særskilte transponderkoder til sekundær radarovervågning (i det følgende benævnt "SSR-koder"), der er tildelt i henhold til ICAO's procedurer og ICAO's Air Navigation Plan, European Region.
(5)
Væksten i trafikken i det sidste årti har ført til, at der ofte ikke er tilstrækkeligt mange særskilte SSR-koder til rådighed til at opfylde efterspørgslen i spidsbelastningsperioder, og derfor er det ikke muligt at garantere identifikationen af individuelle luftfartøjer i det europæiske luftrum i øjeblikket.
(6)
En indledende operativ kapacitet til at anvende downlink-luftfartøjsidentifikation bør indføres på en harmoniseret måde inden for et nærmere afgrænset udsnit af det fælles europæiske luftrum med henblik på at nedbringe den samlede efterspørgsel efter særskilte SSR-kodetildelinger med henblik på individuel luftfartøjsidentifikation.
(7)
For at optimere tilgængeligheden af særskilte SSR-koder bør de luftfartstjenesteudøvere, der ikke har kapacitet til at anvende downlink-luftfartøjsidentifikation, ibrugtage en forbedret og harmoniseret kapacitet til automatisk tildeling af SSR-koder til luftfartøjer.
(8)
En kapacitet til at anvende downlink-luftfartøjsidentifikation bør tages i brug i hele det fælles europæiske luftrum for at mindske behovet for særskilte SSR-koder til at identificere den almene lufttrafik, der opererer i henhold til instrumentflyvereglerne.
(9)
Downlink-luftfartøjsidentifikation kan bedst mindske efterspørgslen efter særskilte SSR-kodetildelinger, hvis IFPS (integrated initial flight plan processing system) identificerer de flyvninger, som kan få tildelt den aftalte "conspicuity code", og luftfartstjenesteudøvere tildeler en "conspicuity code" til berettigede flyvninger, når det er muligt at identificere luftfartøjet via downlink-luftfartøjsidentifikation.
(10)
Downlink-luftfartøjsidentifikation kan kun benyttes til at identificere individuelle luftfartøjer, når luftfartstjenesteudøverne benytter egnede overvågningssensorer, overvågningsdatabehandlings- og distributionssystemfunktioner, flyvedatabehandlingssystemfunktioner, luft-jord- og jord-jord-kommunikation, flyvelederdisplayfunktioner, og sørger for procedurer og personaleuddannelse.
(11)
I hvilket omfang luftfartstjenesteudøverne faktisk kan få gavn af kapaciteten til at anvende downlink-luftfartøjsidentifikation med henblik på at mindske behovet for tildeling af særskilte SSR-koder afhænger af udstyrsniveauet i luftfartøjer, som benytter downlink-luftfartøjsidentifikation, hvorvidt de systemer, der frembringer kapaciteten, dækker disse luftfartøjers samlede flyveruter og det overordnede krav om at sikre en effektiv og sikker drift.
(12)
Flyveledere bør modtage advarsler mod utilsigtet overlapning i forbindelse med SSR-kodetildelinger til mere end ét luftfartøj, så en eventuel fejlagtig luftfartøjsidentifikation forebygges.
(13)
Den ensartede anvendelse af specifikke procedurer inden for det fælles europæiske luftrum er afgørende for en interoperabel og sammenhængende drift.
(14)
Medlemsstaterne bør gengive alle ændringer af faciliteter og tjenester, der foretages som følge af gennemførelsen af denne forordning, i ICAO's "European Air Navigation Plan" gennem den normale ændringsforslagsprocedure.
(15)
Denne forordning bør ikke omfatte militære operationer og militære træningsflyvninger som omhandlet i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 549/2004.
(16)
Med henblik på at opretholde eller forbedre det eksisterende sikkerhedsniveau i forbindelse med operationerne bør medlemsstaterne pålægges at sikre, at de berørte parter udfører en sikkerhedsvurdering, herunder fareidentifikation, risikovurdering og risikoreduktion. En harmoniseret anvendelse af disse processer på de systemer, der er omfattet af denne forordning, forudsætter, at der fastsættes specifikke sikkerhedskrav vedrørende alle interoperabilitets- og præstationskrav.
(17)
Gennemførelsesbestemmelserne vedrørende interoperabilitet bør i henhold til forordning (EF) nr. 552/2004 beskrive de særlige procedurer for overensstemmelsesvurdering, der skal anvendes ved vurdering af komponenternes overensstemmelse eller anvendelsesegnethed samt ved verifikation af systemerne.
(18)
For lufttrafiktjenester, der primært stilles til rådighed for luftfartøjer i almen lufttrafik under militærets opsyn, kan overholdelsen af denne forordning hindres af begrænsninger med hensyn til offentlige indkøb.
(19)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for det Fælles Luftrum -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Ved denne forordning fastsættes krav til systemer, som bidrager til at stille overvågningsoplysninger til rådighed, samt komponenter og tilhørende procedurer med henblik på at sikre en utvetydig og kontinuerlig individuel identifikation af luftfartøjer i EATMN.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse på overvågningskæden bestående af:
a)
overvågningssystemers luftbårne komponenter og tilknyttede procedurer
b)
jordbaserede overvågningssystemer samt deres komponenter og tilknyttede procedurer
c)
systemer og procedurer til lufttrafiktjenester, navnlig systemer til behandling af flyvedata, systemer til behandling af overvågningsdata og systemer til behandling af menneske/maskine-grænseflader
d)
jord-jord- og luft-jord-kommunikationssystemer samt deres komponenter og tilknyttede procedurer, der benyttes til distribution af overvågningsdata.
2. Denne forordning finder anvendelse på alle flyvninger, der gennemføres som almen lufttrafik i overensstemmelse med instrumentflyveregler inden for det luftrum, der defineres i artikel 1, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 551/2004 (3).
Artikel 3
Definitioner
Med henblik på denne forordning finder definitionerne i artikel 2 i forordning (EF) nr. 549/2004 anvendelse.
Herudover forstås ved:
1) "luftfartøjsidentifikation": en gruppe bogstaver, tal eller en kombination heraf, som enten er identisk med eller er den tilsvarende kodebetegnelse for det flykaldesignal, der skal benyttes i luft-jord-kommunikation, og som benyttes til at identificere luftfartøjet i lufttrafiktjenesternes jord-jord-kommunikation
2) "SSR-kode": en af de 4 096 identitetskoder til sekundær radarovervågning, som kan sendes af overvågningssystemers luftbårne komponenter
3) "særskilt SSR-kode": en firecifret identitetskode til sekundær radarovervågning, hvori de to sidste cifre ikke er "00"
4) "downlink-luftfartøjsidentifikation": luftfartøjsidentifikation, der sendes fra overvågningssystemers luftbårne komponenter via et luft-jord-overvågningssystem
5) "conspicuity code": en særskilt SSR-kode, der er udpeget til særlige formål
6) "overflyvning": en flyvning ind i et afgrænset luftrum fra en tilstødende sektor, som efterfølgende gennemflyver det afgrænsede luftrum og forlader det afgrænsede luftrum ved overgangen til en tilstødende sektor
7) "ankommende flyvning": en flyvning ind i et afgrænset luftrum fra en tilstødende sektor, som efterfølgende gennemflyver det afgrænsede luftrum og lander på en destination i det afgrænsede luftrum
8) "afgående flyvning": en flyvning, der afgår fra en flyveplads inden for et afgrænset luftrum, som efterfølgende gennemflyver det afgrænsede luftrum og enten lander på en flyveplads inden for det afgrænsede luftrum eller forlader det afgrænsede luftrum ved overgangen til en tilstødende sektor
9) "operatør": en person, organisation eller virksomhed, som udfører eller tilbyder at udføre en luftfartøjsoperation
10) "kodetildelingsliste": et dokument med angivelse af den samlede fordeling af SSR-koder til medlemsstater og lufttrafiktjenesteenheder, som medlemsstaterne har truffet aftale om og offentliggjort i ICAO's Air Navigation Plan, European Region
11) "kooperativ overvågningskæde": en overvågningskæde, der benytter både jordbaserede og luftbårne komponenter til at fastlægge overvågningsdataelementer
12) "integrated initial flight plan processing system": et system under det fælles europæiske lufttrafikstyringsnet, gennem hvilket en centraliseret flyplanbehandlings- og distributionstjeneste, som tager sig af modtagelse, validering og distribution af flyveplaner, udøves i det luftrum, som denne forordning finder anvendelse på.
Artikel 4
Præstationskrav
1. Medlemsstater, som er ansvarlige for at stille lufttrafiktjenester til rådighed i det luftrum, der er defineret i bilag I, skal sikre, at der indføres en kapacitet til at identificere individuelle luftfartøjer via downlink-luftfartøjsidentifikation for:
a)
mindst 50 % af alle overflyvninger af den enkelte medlemsstats afgrænsede luftrum og
b)
mindst 50 % af det samlede antal af alle ankommende flyvninger og afgående flyvninger inden for den enkelte medlemsstats afgrænsede luftrum.
2. Luftfartstjenesteudøvere skal senest den 2. januar 2020 sikre, at den kooperative overvågningskæde har den fornødne kapacitet, således at de kan identificere individuelle luftfartøjer via downlink-luftfartøjsidentifikation.
3. Luftfartstjenesteudøvere, der identificerer individuelle luftfartøjer via downlink-luftfartøjsidentifikationen, skal sikre, at de opfylder kravene i bilag II.
4. Luftfartstjenesteudøvere, der identificerer individuelle luftfartøjer med særskilte SSR-koder uden for det luftrum, som er afgrænset i bilag I, skal sikre, at de opfylder kravene i bilag III.
5. Luftfartstjenesteudøvere skal sikre, at:
a)
de i artikel 2, stk. 1, litra b), c) og d) nævnte systemer om fornødent tages i brug til støtte for de krav, der er fastsat i stk. 3 og 4 i nærværende artikel
b)
de i artikel 2, stk. 1, litra b), c) og d) nævnte systemer eller procedurer om fornødent tages i brug for at informere flyveledere om utilsigtet dublering af SSR-kodetildelinger.
6. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at:
a)
dele af luftrummet anmeldes til den centraliserede flyplanbehandlings- og distributionstjeneste, jf. punkt 1 i bilag II, til støtte for kravene i stk. 1 og 2 i nærværende artikel og 6, litra b) i nærværende stykke.
b)
IFPS (integrated initial flight plan processing system) meddeler alle berørte luftfartstjenesteudøvere, hvilke flyvninger der er berettiget til at anvende den "conspicuity code", der er nævnt i litra c).
c)
alle medlemsstater når til enighed om en fælles "conspicuity code", som koordineres med europæiske tredjelande, og som udelukkende tildeles de luftfartøjer, der identificeres individuelt via downlink-luftfartøjsidentifikationen.
Artikel 5
Sikkerhedskrav
1. Medlemsstaterne skal sikre, at ændringer i de eksisterende systemer nævnt i artikel 2, stk. 1, litra b), c) og d) eller indførelsen af nye systemer sker efter en sikkerhedsvurdering, herunder fareidentifikation, risikovurdering og risikoreduktion, som gennemføres af de berørte parter.
2. Under de i stk. 1 nævnte vurderinger tages der som minimum hensyn til kravene i bilag IV.
Artikel 6
Komponenternes overensstemmelse eller anvendelsesegnethed
Inden der udstedes en EF-erklæring om overensstemmelse eller anvendelsesegnethed i henhold til artikel 5 i forordning (EF) nr. 552/2004, skal fabrikanter af komponenter til de systemer, der er anført i nærværende forordnings artikel 2, stk. 1, eller deres bemyndigede og i Unionen etablerede repræsentanter vurdere de pågældende komponenters overensstemmelse eller anvendelsesegnethed i henhold til kravene i bilag V.
Certificeringsprocesser i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 (4) anses dog for acceptable procedurer for overensstemmelsesvurdering af komponenter, hvis de omfatter påvisning af overensstemmelse med nærværende forordnings krav til præstationer og sikkerhed.
Artikel 7
Systemverifikation
1. Luftfartstjenesteudøvere, der kan påvise eller har påvist, at de opfylder betingelserne i bilag VI, skal foretage en verifikation af de i artikel 2, stk. 1, litra b), c) og d) omhandlede systemer efter kravene i bilag VII, del A.
2. Luftfartstjenesteudøvere, der ikke kan påvise, at de opfylder betingelserne i bilag VI, skal indgå aftale med et bemyndiget organ om verifikation af systemerne i artikel 2, stk. 1, litra b), c) og d). Verifikationen gennemføres i overensstemmelse med kravene i bilag VII, del B.
3. Certificeringsprocesser i henhold til forordning (EF) nr. 216/2008 anses for acceptable procedurer for verifikation af systemer, hvis de omfatter påvisning af overensstemmelse med nærværende forordnings krav til præstationer og sikkerhed.
Artikel 8
Yderligere krav til luftfartstjenesteudøverne
1. Luftfartstjenesteudøvere sikrer, at det berørte personale på behørig vis oplyses om kravene i denne forordning, og at personalet har modtaget tilstrækkelig uddannelse i sine jobfunktioner.
2. Luftfartstjenesteudøvere skal:
a)
udarbejde og opdatere driftshåndbøger, der indeholder de instrukser og oplysninger, der er nødvendige for, at det relevante personale kan anvende denne forordning
b)
sikre, at håndbøgerne i litra a) er tilgængelige og opdaterede, og at deres opdatering og distribution er underkastet passende kvalitets- og dokumentationshåndtering
c)
sikre, at arbejdsmetoderne og driftsprocedurerne er i overensstemmelse med denne forordning.
Artikel 9
Yderligere krav til operatører
1. Operatører træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at det personale, der betjener og vedligeholder overvågningsudstyret, oplyses om denne forordnings relevante bestemmelser, at personalet har modtaget tilstrækkelig uddannelse i sine jobfunktioner, og at instrukser i brugen af dette udstyr findes i cockpittet.
2. Operatører træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at downlink-luftfartøjsidentifikation stilles til rådighed, når det er operationelt påkrævet, jf. artikel 4, stk. 1, og artikel 4, stk. 2.
3. Operatører skal sikre, at indstillingen af downlink-luftfartøjsidentifikation, jf. stk. 4, er i overensstemmelse med flyveplanens punkt 7 "fly identifikation" af flyveplanen omtalt i bilag I, punkt 2, til Kommissionens forordning (EF) nr. 1033/2006 (5).
4. Operatører af disse luftfartøjer, der har kapacitet til at ændre downlink-luftfartøjsidentifikation, jf. stk. 2, i luften, skal sikre, at downlink-luftfartøjsidentifikation ikke ændres under flyvningen, medmindre luftfartstjenesteudøverne anmoder herom.
Artikel 10
Yderligere krav til medlemsstaterne
Medlemsstaterne skal sikre overensstemmelse med forordningen, herunder offentliggørelse af relevante oplysninger i nationale luftfartspublikationer.
Artikel 11
Fritagelser
1. I det særlige tilfælde, hvor lufttrafiktjenester i indflyvningsområdet stilles til rådighed af militære enheder eller under militærets opsyn, og begrænsninger med hensyn til offentlige indkøb hindrer overholdelsen af artikel 4, stk. 2, meddeler medlemsstaterne senest den 31. december 2017 Kommissionen en frist, hvor downlink-luftfartøjsidentifikation skal være indført, og denne må ikke være senere end den 2. januar 2025.
2. Efter samråd med netadministratoren og senest den 31. december 2018 kan Kommissionen genvurdere fritagelser, der meddeles i henhold til stk. 1, som kan have betydelig indvirkning på EATMN.
Artikel 12
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 9. februar 2012.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. november 2011.
32011R1206
L 305/23
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
22.11.2011.
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1206/2011
od 22. studenoga 2011.
o utvrđivanju zahtjeva u vezi s identifikacijom zrakoplova u okviru nadzora za jedinstveno europsko nebo
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EZ) br. 552/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 10. ožujka 2004. o interoperabilnosti Europske mreže za upravljanje zračnim prometom („Uredba o interoperabilnosti”) (1), a posebno njezin članak 3. stavak 5.,
budući da:
1.
U skladu s člankom 8. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 549/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 10. ožujka 2004. o utvrđivanju okvira za stvaranje jedinstvenog europskog neba (okvirna Uredba) (2), Komisija je ovlastila Eurocontrol za razvoj zahtjeva u vezi s učinkovitošću i interoperabilnošću nadzora u okviru Mreže upravljanja europskim zračnim prometom (EATMN). Ova se Uredba temelji na proizašlom izvješću o ovlaštenju od 9. srpnja 2010.
2.
Prije nego što se zrakoplovima pruže operativne usluge u zračnom prometu uz uporabu sustava nadzora, treba uspostaviti pojedinačnu identifikaciju zrakoplova u skladu s postupcima Međunarodne organizacije civilnog zrakoplovstva (ICAO).
3.
Nesmetani rad ovisi o jednoznačnoj i stalnoj identifikaciji pojedinačnih zrakoplova kojima se obavljaju letovi u općem zračnom prometu u skladu s pravilima instrumentalnog letenja u zračnom prostoru jedinstvenog europskog neba.
4.
Sadašnja metoda za identifikaciju pojedinačnog zrakoplova koristi diskrecijske kodove transpondera sekundarnog nadzornog radara („SSR kodovi” -), dodijeljene u skladu s postupcima ICAO-a i s planom zračne plovidbe za europsku regiju.
5.
Rast prometa tijekom posljednjeg desetljeća rezultirao je uobičajenim pomanjkanjem raspoloživih diskrecijskih SSR kodova za udovoljavanje potražnji tijekom razdoblja najgušćeg prometa, pa se stoga pojedinačna identifikacija zrakoplova u europskom zračnom prostoru trenutačno ne može jamčiti.
6.
Početnu operativnu mogućnost korištenja funkcije identifikacije zrakoplova koja se šalje radiovezom prema zemlji potrebno je uskladiti i postaviti unutar određenog dijela zračnog prostora jedinstvenog europskog neba kako bi se smanjili sveukupni zahtjevi za dodjelama diskrecijskih SSR kodova u svrhu postizanja pojedinačne identifikacije zrakoplova.
7.
Kako bi se optimizirala raspoloživost diskrecijskih SSR kodova, oni pružatelji usluga u zračnoj plovidbi koji nemaju mogućnost uporabe funkcije identifikacije zrakoplova koja se šalje radiovezom prema zemlji trebali bi uvesti poboljšane i usklađene mogućnosti za automatsko dodjeljivanje SSR kodova zrakoplovima.
8.
U zračnom prostoru jedinstvenog europskog neba trebalo bi uvesti mogućnost uporabe funkcije identifikacije zrakoplova koja se šalje radiovezom prema zemlji, kako bi se riješila potreba za diskrecijskim SSR kodovima za identifikaciju općeg zračnog prometa koji se obavlja u skladu s pravilima instrumentalnog letenja.
9.
Smanjenje zahtjeva za dodjelama diskrecijskih SSR kodova, kada se koristi funkcija identifikacije zrakoplova koja se šalje radiovezom prema zemlji - može se najbolje postići integriranim sustavom za obradu početnog plana leta kojim se identificiraju oni letovi koji su pogodni za dodjelu dogovorenog koda uočljivosti te kod pružatelja usluga u zračnoj plovidbi koji dodjeljuju dogovoreni kôd uočljivosti tim letovima kada je identifikacija uporabom funkcije identifikacije zrakoplova koja se šalje radiovezom prema zemlji uspješna.
10.
Funkcija identifikacije zrakoplova koja se šalje radiovezom prema zemlji može se koristiti za postizanje pojedinačne identifikacije zrakoplova samo kada pružatelji usluga u zračnoj plovidbi koriste odgovarajuće nadzorne senzore, funkciju sustava za obradu i distribuciju nadzornih podataka, funkciju sustava za obradu podataka o letu, komunikacije zrak-zemlja i zemlja-zemlja, funkciju kontrolorskog zaslona te ako osiguravaju postupke i osposobljavanje osoblja.
11.
Stupanj u kojem pružatelji usluga u zračnoj plovidbi mogu uistinu koristiti mogućnost uporabe funkcije identifikacije zrakoplova koja se šalje radiovezom prema zemlji za smanjenje zahtjeva za dodjelom diskrecijskih SSR kodova ovisi o razini opremljenosti zrakoplova funkcijom identifikacije zrakoplova koja se šalje radiovezom prema zemlji, o stupnju u kojem su rute tih zrakoplova unutar granične pokrivenosti sustava koji osiguravaju tu mogućnost te o najvažnijem zahtjevu da se osiguraju učinkovite i sigurne operacije.
12.
Kontrolorima zračnog prometa trebalo bi dati upozorenje o nenamjernoj dodjeli istog SSR koda većem broju zrakoplova kako bi se spriječila moguća pogrešna identifikacija zrakoplova.
13.
Jedinstvena primjena specifičnih postupaka unutar zračnog prostora jedinstvenog europskog neba bitna je za postizanje interoperabilnosti i nesmetanog rada.
14.
Države članice moraju sve promjene uređaja i usluga do kojih dođe radi provedbe ove Uredbe uključiti u Europski plan zračne plovidbe ICAO-a putem uobičajenih postupaka za izmjene.
15.
Ovom Uredbom ne bi smjele biti obuhvaćene vojne operacije i osposobljavanje, kako je navedeno u članku 1. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 549/2004.
16.
Radi održavanja ili poboljšanja postojećih razina sigurnosti operacija, od država članica treba zahtijevati da osiguraju da zainteresirane strane obave procjenu sigurnosti, uključujući utvrđivanje opasnosti, procjenu rizika i postupke ublažavanja. Usklađena primjena ovih postupaka na sustave obuhvaćene ovom Uredbom zahtijeva utvrđivanje specifičnih zahtjeva u vezi sa sigurnošću za sve zahtjeve koji se odnose na interoperabilnost i učinkovitost.
17.
U skladu s Uredbom (EZ) br. 552/2004, u provedbenim pravilima za interoperabilnost moraju se opisati specifični postupci za procjenu sukladnosti koji se upotrebljavaju za procjenu sukladnosti sastavnih dijelova ili njihove prikladnosti za uporabu, kao i za provjeru sustava.
18.
U slučaju operativnih usluga u zračnom prometu koje se pružaju prvenstveno zrakoplovima koji lete u općem zračnom prometu pod vojnim nadzorom, ograničenja u vezi s nabavom mogu spriječiti sukladnost s ovom Uredbom.
19.
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Odbora za jedinstveno nebo,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom utvrđuju zahtjevi za sustave koji pridonose osiguravanju nadzornih podataka, za njihove sastavne dijelove i s njima povezane postupke kako bi se osigurala jednoznačna i stalna pojedinačna identifikacija zrakoplova unutar EATMN-a.
Članak 2.
Područje primjene
1. Ova se Uredba primjenjuje na nadzorni lanac koji se sastoji od:
(a)
sastavnih dijelova nadzornih sustava u zrakoplovu i s njima povezanih postupaka;
(b)
nadzornih sustava na zemlji, njihovih sastavnih dijelova i s njima povezanih postupaka;
(c)
sustava i postupaka za operativne usluge u zračnom prometu, posebno sustava za obradu podataka o letu, sustava za obradu nadzornih podataka i sustava korisničkog sučelja;
(d)
komunikacijskih sustava zemlja-zemlja i zrak-zemlja, njihovih sastavnih dijelova i s njima povezanih postupaka koji se upotrebljavaju za distribuciju nadzornih podataka.
2. Ova se Uredba primjenjuje na sve letove u općem zračnom prometu koji lete u skladu s pravilima instrumentalnog letenja unutar zračnog prostora utvrđenog u članku 1. stavku 3. Uredbe (EZ) br. 551/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (3).
Članak 3.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se definicije iz članka 2. Uredbe (EZ) br. 549/2004.
Primjenjuju se također sljedeće definicije:
1.
„identifikacija zrakoplova” znači skupina slova, brojeva ili njihova kombinacija, koja je ili identična pozivnom znaku zrakoplova ili je njegov kodirani ekvivalent koji se upotrebljava u komunikacijama zrak-zemlja, a koristi se za identifikaciju zrakoplova u komunikacijama zemlja-zemlja;
2.
„SSR kôd” znači jedan od 4 096 identifikacijskih kodova sekundarnog nadzornog radara koji se mogu prenositi pomoću sastavnih dijelova nadzornih sustava u zrakoplovu;
3.
„diskrecijski SSR kôd” znači četveroznamenkasti identifikacijski kôd sekundarnog nadzornog rada, kod kojeg posljednje dvije znamenke nisu „00”;
4.
„identifikacija zrakoplova koja se šalje radiovezom prema zemlji” znači identifikacija zrakoplova koja se šalje pomoću sastavnih dijelova nadzornih sustava u zrakoplovu putem nadzornog sustava zrak-zemlja;
5.
„kôd uočljivosti” znači pojedinačni SSR kôd koji je određen za posebne namjene;
6.
„prelet” znači let koji ulazi u definirani zračni prostor iz susjednog sektora, potom prolazi kroz definirani zračni prostor i izlazi iz definiranog zračnog prostora u susjedni sektor izvan njega;
7.
„dolazni let” znači let koji ulazi u definirani zračni prostor iz susjednog sektora, potom prolazi kroz definirani zračni prostor i slijeće na odredište unutar definiranog zračnog prostora;
8.
„odlazni let” znači let koji polazi iz zračne luke unutar definiranog zračnog prostora, potom prolazi kroz definirani zračni prostor te ili slijeće u zračnoj luci unutar definiranog zračnog prostora ili izlazi iz definiranog zračnog prostora u susjedni sektor izvan njega;
9.
„operator” znači osoba, organizacija ili poduzeće koje obavlja ili nudi izvođenje zrakoplovne operacije;
10.
„lista dodjele kodova” znači dokument u kojem je navedena cjelokupna raspodjela SSR kodova državama članicama i jedinicama koje pružaju operativne usluge u zračnom prometu (ATS), o kojem su se države članice dogovorile i koji je objavljen u planu zračne plovidbe za europsku regiju ICAO-a;
11.
„kooperativni nadzorni lanac” znači nadzorni lanac kojem su za utvrđivanje nadzornih podatkovnih jedinica potrebni sastavni dijelovi na zemlji i u zrakoplovu;
12.
„integrirani sustav za obradu početnog plana leta” znači sustav unutar mreže upravljanja europskim zračnim prometom, putem kojeg se unutar zračnog prostora obuhvaćenog ovom Uredbom osigurava centralizirana služba za obradu i prosljeđivanje planova leta, koja se bavi primanjem, ovjeravanjem i prosljeđivanjem planova leta.
Članak 4.
Zahtjevi u vezi s učinkovitošću
1. Države članice odgovorne za pružanje operativnih usluga u zračnom prometu unutar zračnog prostora definiranog u Prilogu I. osiguravaju provedbu mogućnosti koja im omogućuje uspostavljanje pojedinačne identifikacije zrakoplova uporabom identifikacije zrakoplova koja se šalje radiovezom prema zemlji za:
(a)
najmanje 50 % svih preleta definiranog zračnog prostora pojedine države članice; i
(b)
najmanje 50 % zajedničkog ukupnog broja svih dolaznih i odlaznih letova unutar definiranog zračnog prostora pojedine države članice.
2. Pružatelji usluga u zračnoj plovidbi osiguravaju da najkasnije do 2. siječnja 2020. kooperativni nadzorni lanac ima potrebne mogućnosti koje im omogućuju uspostavljanje pojedinačne identifikacije zrakoplova uporabom funkcije identifikacije zrakoplova koja se šalje radiovezom prema zemlji.
3. Pružatelji usluga u zračnoj plovidbi koji uspostavljaju pojedinačnu identifikaciju zrakoplova uporabom funkcije identifikacije zrakoplova koja se šalje radiovezom prema zemlji osiguravaju sukladnost sa zahtjevima utvrđenim u Prilogu II.
4. Pružatelji usluga u zračnoj plovidbi koji uspostavljaju pojedinačnu identifikaciju zrakoplova uporabom diskrecijskih SSR kodova izvan zračnog prostora utvrđenog u Prilogu I., osiguravaju sukladnost sa zahtjevima utvrđenim u Prilogu III.
5. Pružatelji usluga u zračnoj plovidbi osiguravaju da:
(a)
se sustavi iz točaka (b), (c) i (d) članka 2. stavka 1. uvedu, prema potrebi, za podršku zahtjeva utvrđenih u stavcima 3. i 4. ovog članka;
(b)
se sustavi ili postupci iz točaka (b), (c) i (d) članka 2. stavka 1. uvedu, prema potrebi, za obavješćivanje kontrolora zračnog prometa o nenamjernom udvostručavanju dodjele SSR koda.
6. Države članice osiguravaju da:
(a)
se dio zračnog prostora prijavi centraliziranoj službi za obradu i prosljeđivanje planova leta iz točke (1) Priloga II. za podršku zahtjeva iz stavaka 1. i 2. ovog članka i točke (b) ovog stavka;
(b)
integrirani sustav za obradu početnog plana leta obavješćuje sve pružatelje usluga u zračnoj plovidbi kojih se to tiče, o onim letovima koji su pogodni za uporabu koda uočljivosti iz točke (c);
(c)
se o jedinstvenom kodu uočljivosti dogovore sve države članice i da se on uskladi s europskim trećim zemljama, za dodjelu samo onim zrakoplovima kod kojih je uspostavljena pojedinačna identifikacija zrakoplova uporabom funkcije identifikacije zrakoplova koja se šalje radiovezom prema zemlji.
Članak 5.
Zahtjevi u vezi sa sigurnošću
1. Države članice osiguravaju da prije bilo koje promjene u postojećim sustavima iz točaka (b), (c) i (d) članka 2. stavka 1. ili prije uvođenja novih sustava, zainteresirane strane izvedu procjenu sigurnosti, uključujući utvrđivanje opasnosti, procjenu rizika i postupke ublažavanja.
2. Pri procjenjivanju iz stavka 1. uvažavaju se najmanje zahtjevi navedeni u Prilogu IV.
Članak 6.
Sukladnost ili prikladnost za uporabu sastavnih dijelova
Prije izdavanja deklaracije EZ-a o sukladnosti ili prikladnosti za uporabu iz članka 5. Uredbe (EZ) br. 552/2004, proizvođači sastavnih dijelova sustava iz članka 2. stavka 1. ove Uredbe ili njihovi ovlašteni zastupnici s poslovnim nastanom u Uniji procjenjuju sukladnost ili prikladnost za uporabu tih sastavnih dijelova u skladu sa zahtjevima utvrđenim u Prilogu V.
Međutim, postupci certifikacije koji su u skladu s Uredbom (EZ) br. 216/2008 Europskog parlamenta i Vijeća (4) smatraju se prihvatljivim postupcima za procjenu sukladnosti sastavnih dijelova ako uključuju dokaz o sukladnosti s primjenljivim zahtjevima ove Uredbe u vezi s učinkovitošću i sigurnošću.
Članak 7.
Provjera sustava
1. Pružatelji usluga u zračnoj plovidbi koji mogu dokazati ili su dokazali da ispunjavaju uvjete utvrđene u Prilogu VI. provode provjeru sustava iz točaka (b), (c) i (d) članka 2. stavka 1. u skladu sa zahtjevima utvrđenim u dijelu A Priloga VII.
2. Pružatelji usluga u zračnoj plovidbi koji ne mogu dokazati da ispunjavaju uvjete utvrđene u Prilogu VI. sklapaju podugovor s imenovanim tijelom za provjeru sustava iz točaka (b), (c) i (d) članka 2. stavka 1. Ova se provjera provodi u skladu sa zahtjevima utvrđenim u dijelu B. Priloga VII.
3. Postupci certifikacije koji su u skladu s Uredbom (EZ) br. 216/2008 smatraju se prihvatljivim postupcima za provjeru sustava, ako uključuju dokaz o sukladnosti s primjenljivim zahtjevima ove Uredbe u vezi s učinkovitošću i sigurnošću.
Članak 8.
Dodatni zahtjevi za pružatelje usluga u zračnoj plovidbi
1. Pružatelji usluga u zračnoj plovidbi osiguravaju da je sve uključeno osoblje dobro upoznato sa zahtjevima utvrđenim u ovoj Uredbi te da je odgovarajuće osposobljeno za svoje radne funkcije.
2. Pružatelji usluga u zračnoj plovidbi:
(a)
izrađuju i održavaju operativne priručnike koji sadrže potrebne upute i informacije koje odgovarajućem osoblju omogućuju primjenu ove Uredbe;
(b)
osiguravaju da su priručnici iz točke (a) dostupni i ažurni, te da njihovo ažuriranje i raspodjela podliježe primjerenom upravljanju kvalitetom i konfiguracijom dokumentacije;
(c)
osiguravaju da su metode rada i operativni postupci u skladu s ovom Uredbom.
Članak 9.
Dodatni zahtjevi za operatore
1. Operatori poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurali da je osoblje koje upotrebljava i održava opremu za nadzor upoznato s relevantnim odredbama ove Uredbe te da je odgovarajuće osposobljeno za svoje radne funkcije te da su upute o načinu uporabe te opreme dostupne u pilotskoj kabini.
2. Operatori poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurali da je u zrakoplovu osigurana funkcija identifikacije zrakoplova koja se šalje radiovezom prema zemlji, kada se to operativno zahtijeva, kako je navedeno u članku 4. stavcima 1. i 2.
3. Operatori osiguravaju da je uspostavljanje funkcije identifikacije zrakoplova koja se šalje radiovezom prema zemlji iz stavka 4. u skladu s točkom 7 „identifikacija zrakoplova” plana leta iz točke 2. Priloga Uredbi Komisije (EZ) br. 1033/2006 (5).
4. Operatori onih zrakoplova koji imaju mogućnost mijenjanja funkcije identifikacije zrakoplova koja se šalje radiovezom prema zemlji iz stavka 2. kada se ona nalazi u zrakoplovu, osiguravaju da se funkcija identifikacije zrakoplova koja se šalje radiovezom prema zemlji ne mijenja tijekom leta, osim ako to zahtijeva pružatelj usluga u zračnoj plovidbi.
Članak 10.
Dodatni zahtjevi za države članice
Države članice osiguravaju sukladnost s ovom Uredbom, uključujući objavljivanje relevantnih informacija u nacionalnom zborniku zrakoplovnih informacija.
Članak 11.
Izuzeća
1. U posebnom slučaju područja prilaženja u kojima operativne usluge u zračnom prometu pružaju vojne jedinice ili se one pružaju pod vojnim nadzorom i kada ograničenja u vezi s nabavom sprečavaju sukladnost s člankom 4. stavkom 2., države članice moraju najkasnije do 31. prosinca 2017. obavijestiti Komisiju o datumu usklađenja s identifikacijom zrakoplova koja se šalje radiovezom prema zemlji, koji ne smije biti kasniji od 2. siječnja 2025.
2. Nakon savjetovanja s upraviteljem mreže, a najkasnije do 31. prosinca 2018., Komisija može revidirati izuzeća priopćena na temelju stavka 1. koja bi mogla imati značajan utjecaj na EATMN.
Članak 12.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 9. veljače 2012.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 22. studenoga 2011.