RÅDETS AFGØRELSE 2012/237/FUSP
af 3. maj 2012
om restriktive foranstaltninger over visse personer, enheder og organer, der truer freden, sikkerheden eller stabiliteten i Republikken Guinea-Bissau
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 29, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
På baggrund af, hvor alvorlig den aktuelle situation i Republikken Guinea-Bissau er, finder Rådet det nødvendigt at vedtage foranstaltninger over for dem, der prøver at forhindre eller blokere en fredelig politisk proces, eller hvis aktiviteter undergraver stabiliteten i Republikken Guinea-Bissau, navnlig dem, der førte an i mytteriet den 1. april 2010 og statskuppet den 12. april 2012, og som med deres handlinger sigter mod at underminere retsstaten, begrænse de civile magtorganers herredømme og befordre straffrihed og ustabilitet i landet.
(2)
Der er behov for yderligere handling fra Unionens side for at iværksætte en række foranstaltninger -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at nægte personer, som deltager i eller yder støtte til handlinger, der truer freden, sikkerheden eller stabiliteten i Republikken Guinea-Bissau, og personer med tilknytning til sådanne personer, jf. listen i bilaget, indrejse i eller gennemrejse af deres område.
2. Stk. 1 forpligter ikke en medlemsstat til at nægte sine egne statsborgere indrejse på sit område.
3. Stk. 1 gælder ikke tilfælde, hvor en medlemsstat er bundet af en folkeretlig forpligtelse, dvs.:
a)
som værtsland for en international mellemstatslig organisation
b)
som værtsland for en international konference indkaldt af De Forende Nationer (FN) eller i FN's regi
c)
i henhold til en multilateral aftale, hvorved der tilkendes privilegier og immuniteter, eller
d)
i henhold til Lateranforliget fra 1929 mellem Pavestolen (Vatikanstaten) og Italien.
4. Stk. 3 anses også for at gælde i tilfælde, hvor en medlemsstat er værtsland for Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE).
5. Rådet underrettes behørigt om alle tilfælde, hvor en medlemsstat indrømmer en undtagelse i medfør af stk. 3 eller 4.
6. Medlemsstaterne kan indrømme undtagelser fra foranstaltningerne i stk. 1, såfremt rejsen er berettiget af tvingende humanitære hensyn eller med henblik på deltagelse i mellemstatslige møder, herunder møder i Unionens regi eller møder, hvor en medlemsstat, der varetager formandskabet for OSCE, er vært, hvor der føres en politisk dialog, som direkte fremmer demokratiet, menneskerettighederne og retsstaten i Republikken Guinea-Bissau.
7. En medlemsstat, der ønsker at indrømme undtagelser som omhandlet i stk. 6, underretter skriftligt Rådet herom. Undtagelsen anses for at være indrømmet, medmindre ét eller flere medlemmer af Rådet skriftligt gør indsigelse inden for to arbejdsdage efter at have modtaget underretning om den foreslåede undtagelse. Hvis ét eller flere medlemmer af Rådet gør indsigelse, kan Rådet med kvalificeret flertal beslutte at indrømme den foreslåede undtagelse.
8. Hvis en medlemsstat i medfør af stk. 3, 4, 6 og 7 tillader personer, der er opført på listen i bilaget, indrejse i eller gennemrejse af sit område, gælder tilladelsen kun det formål, den er givet til, og de personer, der er berørt deraf.
Artikel 2
1. Alle pengemidler og økonomiske ressourcer, som tilhører, ejes, besiddes eller kontrolleres af de fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer, som deltager i eller yder støtte til handlinger, der truer freden, sikkerheden eller stabiliteten i Republikken Guinea-Bissau, og fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer med tilknytning til dem, jf. listen i bilaget, indefryses.
2. Ingen midler eller økonomiske ressourcer må direkte eller indirekte stilles til rådighed for eller være til fordel for de fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer, der er opført på listen i bilaget.
3. En medlemsstats kompetente myndighed kan på vilkår, som den finder passende, tillade, at visse indefrosne pengemidler eller økonomiske ressourcer frigives eller stilles til rådighed, efter at have konstateret, at pengemidlerne eller de økonomiske ressourcer er:
a)
nødvendige til at dække basale behov hos de personer, der er opført på listen i bilaget, og de familiemedlemmer, som disse har forsørgerpligt over for, herunder betaling af fødevarer, husleje eller renter og afdrag på hypotekslån, medicin og lægebehandling, skatter, forsikringspræmier og offentlige forbrugsafgifter
b)
bestemt udelukkende til betaling af rimelige honorarer og godtgørelse af udgifter i forbindelse med juridisk bistand
c)
bestemt udelukkende til betaling af afgifter eller gebyrer til rutinemæssig forvaltning af indefrosne pengemidler eller økonomiske ressourcer
d)
nødvendige til afholdelse af ekstraordinære udgifter, såfremt den kompetente myndighed, mindst to uger før tilladelsen gives, har meddelt de andre kompetente myndigheder og Kommissionen, hvorfor den skønner, at der bør gives særlig tilladelse.
Medlemsstaterne underretter de øvrige medlemsstater og Kommissionen om tilladelser, der måtte være meddelt i medfør af dette stykke.
4. Uanset stk. 1 kan en medlemsstats kompetente myndigheder give tilladelse til frigivelse af visse indefrosne pengemidler eller økonomiske ressourcer, hvis følgende betingelser er opfyldt:
a)
de omhandlede pengemidler eller økonomiske ressourcer er omfattet af en retslig, administrativ eller voldgiftsmæssig afgørelse om tilbageholdelsesret, der er truffet inden den dato, hvor den i stk. 1, omhandlede fysiske eller juridiske person, enhed eller organ blev optaget i bilaget, eller af en dom, administrativ afgørelse eller voldgiftsmæssig kendelse, der er afsagt før nævnte dato
b)
pengemidlerne eller de økonomiske ressourcer skal udelukkende anvendes til at opfylde fordringer, der er sikret ved en sådan afgørelse om tilbageholdelsesret eller er anerkendt som gyldige ved en sådan dom, afgørelse eller kendelse, inden for de grænser, som er fastsat ved gældende lovgivning og administrative bestemmelser om sådanne fordringshaveres rettigheder
c)
afgørelsen om tilbageholdelsesret eller dommen, afgørelsen eller kendelsen er ikke til fordel for en fysisk eller juridisk person, en enhed eller et organ, der er opført i bilaget
d)
anerkendelse af afgørelsen om tilbageholdelsesret eller dommen, afgørelsen eller kendelsen må ikke ske i strid med almindelige retsprincipper i den pågældende medlemsstat.
Medlemsstaterne underretter de øvrige medlemsstater og Kommissionen om tilladelser, der måtte være meddelt i medfør af dette stykke.
5. Stk. 2 finder ikke anvendelse på beløb, der tilføres indefrosne konti i form af:
a)
renter eller anden form for afkast fra disse konti, eller
b)
forfaldne beløb i henhold til kontrakter, aftaler eller forpligtelser, som er indgået eller opstået forud for den dato, hvor disse konti blev omfattet af bestemmelserne i denne afgørelse,
forudsat at sådanne renter eller anden form for afkast og betalinger fortsat er omfattet af stk. 1.
Artikel 3
1. Rådet vedtager efter forslag fra en medlemsstat eller Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik ændringer til listen i bilaget i det omfang, det er nødvendigt.
2. Rådet underretter den pågældende fysiske eller juridiske person, den pågældende enhed eller det pågældende organ om sin afgørelse, herunder om begrundelsen for opførelsen, enten direkte, hvis adressen er bekendt, eller ved offentliggørelse af en bekendtgørelse, og giver den fysiske eller juridiske person, enheden eller organet mulighed for at fremsætte bemærkninger.
3. Når der fremsættes bemærkninger eller forelægges væsentlig ny dokumentation, tager Rådet sin afgørelse op til fornyet overvejelse og underretter den fysiske eller juridiske person, enheden eller organet herom.
Artikel 4
For at give de i denne afgørelse omhandlede foranstaltninger størst mulig virkning tilskynder Unionen tredjelande til at vedtage restriktive foranstaltninger svarende til de i denne afgørelse indeholdte.
Artikel 5
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne afgørelse finder anvendelse indtil 5 maj 2013. Gennemførelsen overvåges løbende. Afgørelsen forlænges eller ændres alt efter tilfældet, hvis Rådet skønner, at dens mål ikke er nået.
Udfærdiget i Bruxelles, den 3. maj 2012.