EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 423/2012
af 22. maj 2012
om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 for så vidt angår visse bestemmelser om risikodelingsinstrumenter for medlemsstater, der har vanskeligheder eller har risiko for alvorlige vanskeligheder med deres finansielle stabilitet
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 177,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den hidtil usete verdensomspændende finansielle krise og økonomiske nedgang har i alvorlig grad skadet den økonomiske vækst og den finansielle stabilitet og forårsaget en kraftig forringelse af de finansielle, økonomiske og sociale forhold i flere medlemsstater.
(2)
Der er allerede blevet truffet en række vigtige foranstaltninger til imødegåelse af krisens negative virkninger, herunder ændringer af de lovgivningsmæssige rammer, men finanskrisens indvirkning på realøkonomien, arbejdsmarkedet og borgerne mærkes i udbredt omfang.
(3)
I henhold til artikel 122, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, som fastsætter, at Unionen kan yde finansiel støtte til en medlemsstat, som er i vanskeligheder eller har alvorlig risiko for store vanskeligheder blandt andet som følge af usædvanlige begivenheder, som den ikke selv er herre over, blev der med Rådets forordning (EU) nr. 407/2010 (3) oprettet en europæisk finansiel stabiliseringsmekanisme med henblik på at bevare den finansielle stabilitet i Unionen.
(4)
Ved Rådets gennemførelsesafgørelse 2011/77/EU (4) og 2011/344/EU (5) fik henholdsvis Irland og Portugal tildelt finansiel støtte i henhold til forordning (EU) nr. 407/2010.
(5)
Grækenland havde allerede store vanskeligheder med hensyn til finansiel stabilitet inden ikrafttrædelsen af forordning (EU) nr. 407/2010. Den finansielle støtte til Grækenland kunne derfor ikke have hjemmel i nævnte forordning.
(6)
Aftalen mellem kreditorerne og lånefacilitetsaftalen for Grækenland, undertegnet den 8. maj 2010, trådte i kraft den 11. maj 2010. Aftalen mellem kreditorerne bevarer fuld retskraft og retsvirkning for en treårig programperiode, så længe der er udestående beløb under lånefacilitetsaftalen.
(7)
Rådets forordning (EF) nr. 332/2002 af 18. februar 2002 om indførelse af en mekanisme for mellemfristet betalingsbalancestøtte til medlemsstaterne (6) foreskriver, at Rådet yder gensidig bistand, når en medlemsstat, som ikke har vedtaget euroen, er i vanskeligheder eller risikerer alvorlige vanskeligheder med hensyn til sin betalingsbalance.
(8)
Ved Rådets beslutning 2009/102/EF (7) og 2009/459/EF (8) fik Ungarn og Rumænien tildelt finansiel støtte i henhold til forordning (EF) nr. 332/2002.
(9)
Den 11. juli 2011 undertegnede finansministrene fra de 17 medlemsstater i euroområdet traktaten om oprettelse af den europæiske stabiliseringsmekanisme (ESM). Som opfølgning på beslutninger truffet af stats- og regeringscheferne for euroområdet den 21. juli og 9. december 2011 blev traktaten ændret med henblik på at forbedre mekanismens effektivitet og undertegnet den 2. februar 2012. I henhold til den traktat påtager ESM sig senest i 2013 de opgaver, som nu varetages af den europæiske finansielle stabiliseringsfacilitet og den europæiske finansielle stabiliseringsmekanisme. Der bør derfor tages højde for ESM i denne forordning.
(10)
Det Europæiske Råd udtrykte i sine konklusioner af 23. og 24. juni 2011 tilfredshed med Kommissionens hensigt om at styrke synergivirkningerne mellem låneprogrammet for Grækenland og EU-midlerne og støttede bestræbelserne på at øge Grækenlands kapacitet til at absorbere EU-midlerne for at fremme vækst og beskæftigelse ved på ny at fokusere på en forbedring af konkurrenceevnen og jobskabelse. Endvidere udtrykte det tilfredshed med og støtte til, at Kommissionen sammen med medlemsstaterne udarbejder et omfattende program for teknisk bistand til Grækenland.
(11)
I erklæringen fra stats- og regeringscheferne for euroområdet og EU-institutionerne af 21. juli 2011 blev Kommissionen og Den Europæiske Investeringsbank (EIB) opfordret til at forbedre synergivirkningerne mellem låneprogrammer og EU-midler i alle lande, der får bistand fra Unionen eller Den Internationale Valutafond. Denne forordning bør bidrage til dette mål.
(12)
I erklæringen fra medlemmerne af Det Europæiske Råd af 30. januar 2012 udtrykte stats- og regeringscheferne enighed om at øge EIB's støtte til infrastruktur som en hasteforanstaltning og opfordrede Rådet, Kommissionen og EIB til at overveje de muligheder, der er for at styrke EIB's tiltag til at støtte væksten, og til at fremsætte passende henstillinger, herunder mulighederne for at lade Den Europæiske Unions almindelige budget geare EIB's gruppefinansieringskapacitet. Denne forordning har til formål at reagere på denne opfordring i den nuværende krisestyringskontekst.
(13)
Gennemførelsen af operationelle programmer og projekter inden for infrastrukturinvesteringer og produktive investeringer i Grækenland står over for alvorlige problemer, fordi betingelserne for deltagelse fra den private sektor, herunder den finansielle sektor, har ændret sig kraftigt som følge af den økonomiske og finansielle krise.
(14)
For at afhjælpe disse problemer og fremskynde gennemførelsen af operationelle programmer og projekter og for at styrke den økonomiske genopretning er det nødvendigt, at de medlemsstater, der har oplevet eller været truet af alvorlige vanskeligheder med hensyn til deres finansielle stabilitet, og som har modtaget finansiel støtte i henhold til en af de finansielle støttemekanismer, der er omhandlet i artikel 77, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden (9), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1311/2011 (10), kan bidrage med finansielle midler fra operationelle programmer til oprettelsen af risikodelingsinstrumenter, der yder lån eller garantier eller andre finansielle faciliteter, til støtte for projekter og operationer, der er planlagt i henhold til et operationelt program.
(15)
På baggrund af EIB's mangeårige ekspertise som den største finansieringskilde til infrastrukturprojekter og dens forpligtelse til at støtte den økonomiske genopretning bør Kommissionen ved at indgå en samarbejdsaftale med EIB med henblik herpå kunne oprette risikodelingsinstrumenter. For at skabe retssikkerhed, er det nødvendigt at fastlægge de væsentligste og mest typiske vilkår og betingelser for sådan en samarbejdsaftale i forordning (EF) nr. 1083/2006. Hvad angår risikodelingsinstrumenternes specifikke krisestyringskarakter som fastsat i nærværende forordning, bør de specifikke vilkår og betingelser for hvert samarbejde fastlægges i en individuel samarbejdsaftale, som indgås mellem Kommissionen og EIB i henhold til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (11).
(16)
I betragtning af behovet for at udvide investeringsmuligheder, der evt. opstår i de pågældende medlemsstater, bør Kommissionen desuden kunne oprette risikodelingsinstrumenter sammen med nationale eller internationale offentligretlige organer eller privatretlige organer med offentlige tjenesteydelsesopgaver, som stiller tilstrækkelige garantier, jf. artikel 54, stk. 2, litra c), i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002, på lignende vilkår og betingelser som dem, der gælder for og anvendes af EIB.
(17)
For at reagere hurtigt i forbindelse med den aktuelle økonomiske, finansielle og sociale krise bør risikodelingsinstrumenter i henhold til denne forordning gennemføres af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 54, stk. 2, i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002.
(18)
Af hensyn til klarheden og retssikkerheden bør der indføjes en definition af et risikodelingsinstrument i artikel 36a i forordning (EF) nr. 1083/2006 som ændret ved nærværende forordning. Risikodelingsinstrumenter bør anvendes til lån og garantier samt til andre finansielle faciliteter til finansiering af operationer, der medfinansieres af Den Europæiske Fond for Regional Udvikling (EFRU) eller Samhørighedsfonden, for så vidt angår investeringsomkostninger, som ikke kan finansieres som støtteberettigede udgifter i medfør af artikel 55 i forordning (EF) nr. 1083/2006 eller i medfør af Unionens regler om statsstøtte. Med henblik på dette er det ligeledes nødvendigt at indføre en undtagelse fra artikel 54, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1083/2006.
(19)
En medlemsstat, som ønsker at udnytte fordelene ved et risikodelingsinstrument, bør i sin skriftlige anmodning til Kommissionen tydeligt anføre, hvorfor den pågældende medlemsstat mener, at den opfylder en af støtteberettigelsesbetingelserne i artikel 77, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1083/2006, og den bør i sin anmodning vedlægge alle oplysninger, som er påkrævet i henhold til nærværende forordning for at kunne bevise, at den anførte støtteberettigelsesbetingelse opfyldes. Den anmodende medlemsstat bør i sin anmodning ligeledes udpege de programmer (herunder listen over projektforslag og tilhørende finansieringsbehov), der medfinansieres af EFRU eller Samhørighedsfonden, og den del af 2012- og 2013-bevillingerne til sådanne programmer, den ønsker at tildele til risikodelingsinstrumentet. Medlemsstatens anmodning bør derfor sendes til Kommissionen senest den 31. august 2013 med henblik på vedtagelse af en afgørelse fra Kommissionens side om den anmodende medlemsstats deltagelse i et risikodelingsinstrument senest den 31. december 2013. Inden Kommissionen træffer afgørelse om medlemsstatens anmodning, bør de tilhørende operationelle programmer under EFRU og Samhørighedsfonden revideres i henhold til artikel 33, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1083/2006.
(20)
De valgte operationer, som er berettigede i henhold til et risikodelingsinstrument, bør enten være store projekter, som Kommissionen allerede har truffet afgørelse om i henhold til artikel 41 i forordning (EF) nr. 1083/2006, eller andre projekter, som medfinansieres af EFRU eller Samhørighedsfonden, og som er omfattet af et eller flere af deres operationelle programmer, i de tilfælde hvor disse projekter mangler finansiering af de investeringsudgifter, som skal dækkes af private investorer. Endelig kan de valgte operationer også være operationer, som bidrager til at nå målene for den anmodende medlemsstats nationale strategiske referencerammer og for Fællesskabets strategiske retningslinjer for samhørighed, og som i kraft af deres karakter kan bidrage til at fremme vækst og styrke den økonomiske genopretning, afhængigt af om der er midler til rådighed under risikodelingsinstrumentet.
(21)
Den anmodende medlemsstat bør desuden i sin anmodning anføre det beløb, der er til rådighed til anvendelse udelukkende til den pågældende medlemsstat inden for dennes samhørighedspolitiske finansielle tildeling, jf. artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1083/2006, og som kan øremærkes til risikodelingsinstrumentets mål udelukkende fra EU-budgetforpligtelserne, som skal gennemføres i 2012 og 2013, jf. artikel 75, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1083/2006, og det pågældende beløb bør ikke overstige 10 % af den vejledende samlede bevilling fra EFRU og Samhørighedsfonden til den anmodende medlemsstat for perioden 2007-2013, som er godkendt i henhold til artikel 28, stk. 3, litra b), i forordning (EF) nr. 1083/2006. Endelig er det nødvendigt at sikre, at Unionens finansiering af risikodelingsinstrumentet, herunder administrationsudgifter og andre støtteberettigede omkostninger, er klart begrænset til ovennævnte maksimumsbeløb for Unionens bidrag til risikodelingsinstrumentet, og der bør ikke være yderligere eventualforpligtelser for Den Europæiske Unions almindelige budget. Enhver residualrisiko ved de finansierede operationer under det oprettede risikodelingsinstrument bør derfor afholdes enten af EIB eller af de nationale eller internationale offentligretlige organer eller privatretlige organer med offentlige tjenesteydelsesopgaver, som risikodelingsinstrumentet er blevet oprettet sammen med i kraft af en samarbejdsaftale. Genanvendelse af tilbageførsler eller beløb, der resterer fra bevillingerne til risikodelingsinstrumentet, bør i henhold til nærværende forordning stilles til rådighed for den samme medlemsstat på dennes anmodning og inden for samme risikodelingsinstrument, såfremt støtteberettigelsesbetingelserne stadig opfyldes.
(22)
Kommissionen bør kontrollere, at de af den anmodende medlemsstat fremlagte oplysninger er korrekte, og at medlemsstatens anmodning er berettiget, og bør tillægges beføjelse til inden fire måneder efter medlemsstatens anmodning at træffe en afgørelse i form af en gennemførelsesretsakt, om vilkår og betingelser for den anmodende medlemsstats deltagelse i risikodelingsinstrumentet. Det bør imidlertid sikres, at kun projekter, for hvilke alt efter omstændighederne enten EIB eller de nationale eller internationale offentligretlige organer eller privatretlige organer med offentlige tjenesteydelsesopgaver har truffet en positiv finansieringsafgørelse, gøres berettigede til støtte fra et oprettet risikodelingsinstrument. Af hensyn til gennemsigtighed og retssikkerhed bør Kommissionens afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
(23)
I betragtning af det krisestyringsorienterede formål med og karakteren af det risikodelingsinstrument, som er indført ved denne forordning, såvel som den hidtil usete krise på de internationale markeder og den økonomiske nedgang, som har skadet den finansielle stabilitet i flere medlemsstater alvorligt, hvilket nødvendiggør en hurtig indsats for at imødegå virkningerne på realøkonomien, arbejdsmarkedet og borgerne, er det hensigtsmæssigt, at denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
(24)
Forordning (EF) nr. 1083/2006 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 1083/2006 foretages følgende ændringer;
1)
Artikel 14, stk. 1, affattes således:
»1. Den Europæiske Unions budget for fondene gennemføres ved delt forvaltning mellem medlemsstaterne og Kommissionen i overensstemmelse med artikel 53, litra b), i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (12), dog ikke for så vidt angår det risikodelingsinstrument, der er omhandlet i nærværende forordnings artikel 36a, og den tekniske bistand, der er omhandlet i nærværende forordnings artikel 45.
Princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning anvendes i overensstemmelse med artikel 48, stk. 2, i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002.
2)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 36a
Risikodelingsinstrument
1. I denne artikel forstås ved et risikodelingsinstrument et finansielt instrument, som garanterer fuldstændig eller delvis dækning af en bestemt risiko, hvor det er relevant mod en aftalt godtgørelse.
2. En medlemsstat, der opfylder en af betingelserne i artikel 77, stk. 2, litra a), b) og c), kan bidrage med en del af de samlede midler fordelt i overensstemmelse med artikel 19 og 20 til et risikodelingsinstrument, som oprettes ved hjælp af en samarbejdsaftale, der indgås af Kommissionen med enten EIB eller med nationale eller internationale offentligretlige organer eller privatretlige organer med offentlige tjenesteydelsesopgaver, som stiller tilstrækkelige garantier, jf. artikel 54, stk. 2, litra c), i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002, på lignende vilkår og betingelser som dem, der gælder for og anvendes af EIB (»det kontraherende eksekutivorgan«), til dækning af tilvejebringelse af og kapitalallokering til garantier og lån samt andre finansielle faciliteter, der ydes via risikodelingsinstrumentet.
3. Den i stk. 2 omhandlede samarbejdsaftale skal navnlig indeholde regler om: den samlede størrelse af Unionens bidrag og tidsplanen for, hvordan det stilles til rådighed; forvaltningskontoens betingelser, som fastsættes af det kontraherende eksekutivorgan; støtteberettigelseskriterierne for anvendelse af Unionens bidrag, detaljerne for den specifikke risikodeling (herunder gearingsgraden), der skal sikres, og de garantier, der skal stilles af det kontraherende eksekutivorgan; prisfastsættelsen for risikodelingsinstrumentet, baseret på risikomargenen og dækningen af samtlige administrative omkostninger forbundet med risikodelingsinstrumentet; ansøgnings- og godkendelsesproceduren for de projektforslag, som er omfattet af instrumentet; perioden, hvori risikodelingsinstrumentet er til rådighed, og rapporteringskravene.
Den specifikke risikodeling (herunder gearingsgraden), som det kontraherende eksekutivorgan påtager sig i henhold til samarbejdsaftalen, skal gennemsnitligt sigte mod at være mindst 1,5 gang så stor som Unionens bidrag til risikodelingsinstrumentet.
Betalinger til risikodelingsinstrumentet foretages i rater i overensstemmelse med den planlagte anvendelse af risikodelingsinstrumentet til långivning og garantistillelse, som finansierer særlige operationer.
4. Uanset artikel 54, stk. 5, anvendes risikodelingsinstrumentet til at finansiere operationer, der medfinansieres af EFRU eller Samhørighedsfonden, for så vidt angår investeringsomkostninger, som ikke kan finansieres som støtteberettigede udgifter i medfør af artikel 55 eller i medfør af Unionens regler om statsstøtte.
Det kan ligeledes anvendes til at finansiere operationer, som bidrager til at nå målene for den anmodende medlemsstats nationale strategiske referencerammer, samt Fællesskabets strategiske retningslinjer for samhørighed i henhold til Rådets beslutning 2006/702/EF (13), og som skaber størst merværdi til Unionens strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst.
5. Risikodelingsinstrumentet gennemføres af Kommissionen som led i den indirekte centrale forvaltning i overensstemmelse med artikel 54 og 56 i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002.
6. En medlemsstat, som ønsker at udnytte fordelene ved et risikodelingsinstrument, indgiver en skriftlig anmodning til Kommissionen senest den 31. august 2013. I sin anmodning angiver medlemsstaten alle de oplysninger, der er nødvendige for at:
a)
fastslå, at den opfylder en af de i artikel 77, stk. 2, litra a), b) og c), omhandlede betingelser, ved henvisning til en afgørelse fra Rådet eller andre retsakter, som beviser, at medlemsstaten er støtteberettiget
b)
fastsætte listen over programmer (herunder listen over projektforslag og tilhørende finansieringsbehov), som medfinansieres af enten EFRU eller Samhørighedsfonden, og den del af bevillingerne for 2012 og 2013 til sådanne programmer, som ønskes udtaget af disse programmer, for at bevilge disse beløb til risikodelingsinstrumentet
c)
fastsætte listen over foreslåede projekter, jf. stk. 4, andet afsnit, og den del af bevillingerne for 2012 og 2013, som ønskes udtaget af disse programmer, for at bevilge disse beløb til risikodelingsinstrumentet
d)
fastsætte det beløb, medlemsstaten har eksklusiv råderet over inden for dens finansielle bevilling under samhørighedspolitikken, jf. artikel 18, stk. 2, og en angivelse af det beløb, som vil kunne øremærkes til risikodelingsinstrumentets mål udelukkende fra de EU-budgetforpligtelser, som skal gennemføres i årene 2012 og 2013, jf. artikel 75, stk. 1.
7. Efter at have kontrolleret, at medlemsstatens anmodning er korrekt og berettiget, vedtager Kommissionen inden for fire måneder efter medlemsstatens anmodning en afgørelse i form af en gennemførelsesretsakt, der specificerer det system, der er oprettet for at garantere, at det disponible beløb udelukkende anvendes til den medlemsstat, der har tilvejebragt dette inden for sin samhørighedspolitiske finansielle tildeling, jf. artikel 18, stk. 2, samt de vilkår og betingelser, der gælder for den anmodende medlemsstats deltagelse i et sådant risikodelingsinstrument. Vilkår og betingelser vedrører navnlig følgende:
a)
sporbarhed og regnskabsførelse, oplysninger om anvendelsen af midlerne, betalingsbetingelserne samt overvågnings- og kontrolsystemer
b)
strukturen af gebyrer og andre administrations- og forvaltningsomkostninger
c)
en vejledende liste over finansieringsberettigede projekter, og
d)
maksimumsbeløbet for Unionens bidrag, som kan bevilges til et risikodelingsinstrument fra medlemsstatens disponible bevillinger, samt raterne til den praktiske gennemførelse.
Kommissionens afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Når Kommissionen træffer afgørelse om medlemsstatens anmodning, sikrer den, at kun projekter, for hvilke der er truffet en positiv finansieringsafgørelse af enten EIB, et nationalt eller internationalt offentligt organ eller et privatretligt organ med offentlige tjenesteydelsesopgaver, accepteres som berettiget til finansiering gennem et oprettet risikodelingsinstrument.
8. Forud for den i stk. 7 omhandlede afgørelse fra Kommissionen revideres de operationelle programmer under EFRU og Samhørighedsfonden i overensstemmelse med artikel 33, stk. 2.
9. Loftet for de finansielle tildelinger til risikodelingsinstrumentet må ikke overskrides og må ikke overstige 10 % af den vejledende samlede bevilling fra EFRU og Samhørighedsfonden til den anmodende medlemsstat for perioden 2007-2013, som er godkendt i henhold til artikel 28, stk. 3, litra b). De finansielle bevillinger, der er til rådighed til projekterne i nærværende artikels stk. 4, andet afsnit, er begrænsede til de beløb, som er tilovers efter finansiering af de i stk. 4, første afsnit, omhandlede operationer. Ud over Unionens samlede bidrag til risikodelingsinstrumentet, som er godkendt ved den i stk. 7 i nærværende artikel omhandlede afgørelse, må Unionens deltagelse i et risikodelingsinstrument ikke medføre nogen yderligere eventualforpligtelser hverken for Den Europæiske Unions almindelige budget eller for den pågældende medlemsstat.
10. Eventuelle tilbageførsler eller beløb, der resterer efter fuldførelsen af en operation, der er dækket af risikodelingsinstrumentet, kan efter anmodning fra den berørte medlemsstat genanvendes inden for risikodelingsinstrumentet, såfremt medlemsstaten fortsat opfylder en af betingelserne i artikel 77, stk. 2, litra a), b) og c). Hvis medlemsstaten ikke længere opfylder nogen af disse betingelser, betragtes tilbageførsler eller resterende beløb som formålsbestemte indtægter som omhandlet i artikel 18 i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002. På anmodning af den berørte medlemsstat føjes supplerende forpligtelsesbevillinger, som disse formålsbestemte indtægter medfører, til den pågældende medlemsstats samhørighedspolitiske finansielle tildeling for det følgende år.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 22. maj 2012.
32012R0423
L 133/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
22.05.2012.
UREDBA (EU) br. 423/2012 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 22. svibnja 2012.
o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 u pogledu određenih odredbi o instrumentima za podjelu rizika za države članice u poteškoćama ili kojima prijete ozbiljne poteškoće u odnosu na financijsku stabilnost
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 177.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
nakon savjetovanja s Odborom regija,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Dosad najveća globalna financijska kriza i recesija ozbiljno su naškodile gospodarskom rastu i financijskoj stabilnosti te prouzročile snažno pogoršanje financijskih, gospodarskih i socijalnih uvjeta u nekoliko država članica.
(2)
Iako su već poduzeta važna djelovanja za suzbijanje negativnih učinaka krize, uključujući izmjene zakonodavnog okvira, utjecaj financijske krize na realno gospodarstvo, tržište rada i građane je velik.
(3)
Na temelju članka 122. stavka 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije kojim se predviđa mogućnost odobravanja financijske pomoći Unije državi članici u poteškoćama ili joj prijete ozbiljne poteškoće koje su između ostalog prouzročene izvanrednim okolnostima izvan njezine kontrole, Uredbom Vijeća (EU) br. 407/2010 (3) uspostavljen je Mehanizam za europsku financijsku stabilnost s ciljem očuvanja financijske stabilnosti Unije.
(4)
Provedbenim odlukama Vijeća 2011/77/EU (4) i 2011/344/EU (5) odobrena je financijska pomoć Irskoj i Portugalu na temelju Uredbe (EU) br. 407/2010.
(5)
Grčka je već prije stupanja na snagu Uredbe (EU) br. 407/2010 imala ozbiljne poteškoće povezane s financijskom stabilnošću. Financijska pomoć Grčkoj stoga se nije mogla temeljiti na toj Uredbi.
(6)
Ugovor među vjerovnicima i Ugovor o kreditu za Grčku potpisani 8. svibnja 2010. stupili su na snagu 11. svibnja 2010. Ugovor među vjerovnicima ostaje u cijelosti valjan i na snazi u trogodišnjem razdoblju programa, sve dok postoje neotplaćeni iznosi na temelju Ugovora o kreditu.
(7)
Uredbom Vijeća (EZ) br. 332/2002 od 18. veljače 2002. o uspostavi instrumenta srednjoročne financijske pomoći platnim bilancama država članica (6) predviđa se da Vijeće odobrava uzajamnu pomoć kad je država članica koja nije usvojila euro u poteškoćama ili joj ozbiljno prijete poteškoće u pogledu platne bilance.
(8)
Odlukama Vijeća 2009/102/EZ (7) i 2009/459/EZ (8) odobrena je financijska pomoć Mađarskoj i Rumunjskoj na temelju Uredbe (EZ) br. 332/2002.
(9)
Ministri financija 17 država članica europodručja potpisali su 11. srpnja 2011. Ugovor o uspostavi europskog stabilizacijskog mehanizma (ESM). U skladu s odlukama koje su 21. srpnja odnosno 9. prosinca 2011. donijeli šefovi država ili vlada europodručja, Ugovor je izmijenjen kako bi se poboljšala učinkovitost mehanizma i potpisan je 2. veljače 2012. Na temelju tog Ugovora, ESM će do 2013. preuzeti zadaće koje trenutačno ispunjavaju europski instrument za financijsku stabilnost i europski mehanizam za financijsku stabilnost. Ova bi Uredba stoga trebala uzeti u obzir ESM.
(10)
U zaključcima od 23. i 24. lipnja 2011. Europsko vijeće je pozdravilo namjeru Komisije da poveća sinergiju između kreditnog programa za Grčku i fondova Unije i podržalo napore da se poveća sposobnost Grčke za apsorpciju fondova Unije kako bi se rast i zapošljavanje potaknuli ponovnim usmjeravanjem pažnje na poboljšanje konkurentnosti i stvaranje radnih mjesta. Europsko vijeće je isto tako pozdravilo i podržalo pripremu sveobuhvatnog programa tehničke pomoći Grčkoj od strane Komisije zajedno s državama članicama.
(11)
U Izjavi šefova država ili vlada europodručja i institucija EU-a od 21. srpnja 2011. Komisija i Europska investicijska banka, (EIB), pozvane su da povećaju sinergiju između kreditnih programa i fondova Unije u svim zemljama koje primaju pomoć Unije ili Međunarodnog monetarnog fonda. Ova bi Uredba trebala doprinijeti tom cilju.
(12)
U Izjavi članova Europskog vijeća od 30. siječnja 2012. šefovi država ili vlada sporazumjeli su se o jačanju potpore EIB-a za infrastrukturu kao hitnoj mjeri i pozvali Vijeće, Komisiju i EIB na razmatranje mogućih opcija za jačanje mjera EIB-a za potporu rasta i usvajanje odgovarajućih preporuka, uključujući mogućnosti korištenja općeg proračuna Europske unije za jačanje financijskog kapaciteta grupe EIB. Cilj ove Uredbe je odgovoriti na taj poziv u kontekstu sadašnjeg upravljanja krizom.
(13)
Provedba operativnih programa i projekata u području infrastrukture i proizvodnih ulaganja u Grčkoj suočena je s ozbiljnim problemima jer su se uvjeti za sudjelovanje privatnog sektora i posebno financijskog sektora temeljito promijenili zbog gospodarske i financijske krize.
(14)
Kako bi se ti problemi ublažili i ubrzala provedba operativnih programa i projekata te ojačao gospodarski oporavak, potrebno je da države članice koje imaju ili kojima prijete ozbiljne teškoće povezane s njihovom financijskom stabilnošću, a kojima je odobrena financijska pomoć na temelju jednog od mehanizama financijske pomoći predviđenog u članku 77. stavku 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 od 11. srpnja 2006. o utvrđivanju općih odredaba o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu i Kohezijskom fondu (9), kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 1311/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (10), mogu doprinijeti financijska sredstva iz operativnih programa za uspostavljanje instrumenata za podjelu rizika kojima se osiguravaju krediti ili jamstva, odnosno, drugi financijski instrumenti kao potpora projektima i operacijama predviđenim u sklopu operativnog programa.
(15)
S obzirom na dugogodišnju stručnost EIB-a kao glavnog financijera infrastrukturnih projekata i s obzirom na njegovu obvezu podupiranja gospodarskog oporavka, Komisija bi trebala moći uspostaviti instrumente za podjelu rizika preko sporazuma o suradnji koji za tu svrhu sklapa s EIB-om. Kako bi se osigurala pravna sigurnost, potrebno je utvrditi tipične glavne odredbe i uvjete takvih sporazuma o suradnji u Uredbi (EZ) br. 1083/2006. S obzirom na posebnu prirodu instrumenata za podjelu rizika povezano s upravljanjem krizom, kako je predviđeno ovom Uredbom, posebne odredbe i uvjeti suradnje trebaju se utvrditi u pojedinom sporazumu o suradnji koji sklapaju Komisija i EIB u skladu s Uredbom Vijeća, (EZ, Euratom), br. 1605/2002 od 25. lipnja 2002. o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (11).
(16)
S obzirom na potrebu širenja investicijskih mogućnosti koje mogu nastati u navedenim državama članicama, Komisija bi također trebala moći uspostaviti instrumente za podjelu rizika s nacionalnim ili međunarodnim tijelima javnog sektora ili tijelima uređenima privatnim pravom koja pružaju javne usluge, a koja daju odgovarajuća jamstva iz članka 54. stavka 2. točke (c) Uredbe, (EZ, Euratom) br. 1605/2002 prema uvjetima sličnim uvjetima koji se primjenjuju na EIB, odnosno, koje primjenjuje EIB.
(17)
Kako bi brzo reagirala u okviru sadašnje gospodarske, financijske i socijalne krize, Komisija bi trebala provesti instrumente za podjelu rizika na temelju ove Uredbe u skladu s člankom 54. stavkom 2. Uredbe, (EZ, Euratom), br. 1605/2002.
(18)
Zbog jasnoće i pravne sigurnosti definiciju instrumenta za podjelu rizika trebalo bi umetnuti u članak 36.a Uredbe (EZ) br. 1083/2006, kako je izmijenjena ovom Uredbom. Instrumenti za podjelu rizika trebali bi se upotrebljavati za kredite i jamstva kao i za druge financijske instrumente kako bi se financirale operacije koje se sufinanciraju sredstvima Europskog fonda za regionalni razvoj, (EFRR-a), ili Kohezijskog fonda, (KF-a), u vezi s investicijskim troškovima koji se ne mogu financirati kao prihvatljivi izdaci na temelju članka 55. Uredbe (EZ) br. 1083/2006 ili na temelju pravila Unije o državnim potporama. U tu svrhu je također potrebno utvrditi odstupanje od članka 54. stavka 5. Uredbe (EZ) br. 1083/2006.
(19)
Država članica koja želi koristiti instrument za podjelu rizika trebala bi u svom pisanom zahtjevu Komisiji jasno navesti zašto smatra da ispunjava jedan od uvjeta prihvatljivosti iz članka 77. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1083/2006 i zahtjevu bi trebala priložiti sve informacije potrebne u skladu s ovom Uredbom kako bi dokazala da ispunjava navedeni uvjet prihvatljivosti. Država članica koja podnosi zahtjev u zahtjevu bi trebala također odrediti programe (uključujući popis predloženih projekata i povezanih potreba za financiranjem) koji se sufinanciraju sredstvima EFRR-a ili KF-a, i dio alokacija tim programima za 2012. i 2013. koji želi alocirati instrumentu za podjelu rizika. Zahtjev države članice stoga bi se trebao dostaviti Komisiji do 31. kolovoza 2013. kako bi Komisija do 31. prosinca 2013. donijela odluku o sudjelovanju države članice koja podnosi zahtjev u instrumentu za podjelu rizika. Prije odluke Komisije o zahtjevu države članice povezani operativni programi u sklopu EFRR-a i KF-a trebali bi se revidirati u skladu s člankom 33. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1083/2006.
(20)
Odabrane operacije prihvatljive u sklopu instrumenta za podjelu rizika trebale bi biti veliki projekti na koje se već primjenjuje odluka Komisije na temelju članka 41. Uredbe (EZ) br. 1083/2006 ili drugi projekti koji se sufinanciraju sredstvima EFRR-a ili KF-a i koji su obuhvaćeni jednim njihovim operativnim programom ili s više njih, ako su ti projekti suočeni s pomanjkanjem financijskih sredstava za investicijske troškove koje snose privatni ulagači. Naposljetku, odabrane operacije mogu biti i operacije koje pridonose ciljevima nacionalnog strateškog referentnog okvira države članice koja podnosi zahtjev i strateškim smjernicama Zajednice o koheziji te koje zbog svoje prirode pridonose podupiranju rasta i jačaju gospodarski oporavak, pod uvjetom da postoje raspoloživa sredstva u sklopu instrumenta za podjelu rizika.
(21)
Osim toga, država članica koja podnosi zahtjev u njemu bi trebala navesti raspoloživ iznos koji se upotrebljava isključivo za njezinu korist u sklopu njezine financijske alokacije za kohezijsku politiku na temelju članka 18. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1083/2006, a koji se može rasporediti za ciljeve instrumenta za podjelu rizika isključivo u okviru proračunskih obveza Unije koje se izvršavaju u godinama 2012. i 2013. na temelju članka 75. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1083/2006 i koji ne smije prelaziti 10 % indikativne ukupne alokacije za državu članicu koja podnosi zahtjev za razdoblje od 2007. do 2013. iz EFRR-a i KF-a, a koja je odobrena u skladu s člankom 28. stavkom 3. točkom (b) Uredbe (EZ) br. 1083/2006. Naposljetku, potrebno je osigurati da se sredstva Unije za instrument za podjelu rizika, uključujući naknade za upravljanje i ostale opravdane troškove, jasno ograniče na gore naveden maksimalan iznos doprinosa Unije instrumentu za podjelu rizika i ne bi trebala postojati dodatna potencijalna obveza za opći proračun Europske unije. Bilo koji preostali rizik svojstven operacijama koje se financiraju iz uspostavljenog instrumenta za podjelu rizika trebao bi stoga snositi EIB ili nacionalna, odnosno međunarodna tijela javnog sektora ili tijela uređena privatnim pravom koja pružaju javne usluge, a s kojim je na temelju sporazuma o suradnji uspostavljen instrument za podjelu rizika. Istoj državi članici trebalo bi na temelju ove Uredbe na njezin zahtjev i u okviru istog instrumenta za podjelu rizika omogućiti ponovnu upotrebu vraćenih ili svih preostalih iznosa koji su dodijeljeni instrumentu za podjelu rizika, pod uvjetom da još uvijek ispunjava uvjete prihvatljivosti.
(22)
Komisija bi trebala provjeriti jesu li informacije koje je dostavila država članica koja podnosi zahtjev točne i je li zahtjev države članice opravdan te treba biti ovlaštena da provedbenim aktom u roku od četiri mjeseca od zahtjeva države članice donese odluku o uvjetima sudjelovanja države članice koja podnosi zahtjev u instrumentu za podjelu rizika. Međutim, samo projekti za koje je pozitivna odluka o financiranju donesena ovisno o slučaju od strane EIB-a ili nacionalnih, odnosno, međunarodnih tijela javnog sektora ili tijela uređenih privatnim pravom koja pružaju javne usluge trebali bi se prihvatiti kao prihvatljivi za financiranje preko uspostavljenog instrumenta za podjelu rizika. Zbog transparentnosti i pravne sigurnosti odluku Komisije trebalo bi objaviti u Službenom listu Europske unije.
(23)
S obzirom na svrhu i prirodu instrumenata za podjelu rizika uspostavljenih ovom Uredbom, a koji su povezani s upravljanjem krizom, te s obzirom na dosad najveću krizu koja utječe na međunarodna tržišta i recesiju koje su ozbiljno naškodile financijskoj stabilnosti nekoliko država članica, a koje zahtijevaju brz odgovor kako bi se suzbili učinci na realno gospodarstvo, tržište rada i građane, primjereno je da ova Uredba stupi na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije.
(24)
Uredbu (EZ) br. 1083/2006 trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Uredba (EZ) br. 1083/2006 mijenja se kako slijedi:
(1)
Članak 14. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Proračun Europske unije dodijeljen fondovima izvršava se u okviru podjele upravljanja između država članica i Komisije u skladu s člankom 53. točkom (b) Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 od 25. lipnja 2002. o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (12), uz iznimku instrumenta navedenog u članku 36.a ove Uredbe i tehničke pomoći navedene u članku 45. ove Uredbe.
Načelo dobrog financijskog upravljanja primjenjuje se u skladu s člankom 48. stavkom 2. Uredbe (EZ, Euratom) br. 1605/2002.
(2)
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 36.a
Instrument za podjelu rizika
1. Za potrebe ovog članka instrument za podjelu rizika znači financijski instrument kojim se jamči ukupno ili djelomično pokriće utvrđenog rizika, kad je to primjereno, u zamjenu za dogovorenu naknadu.
2. Država članica koja ispunjava jedan od uvjeta iz članka 77. stavka 2. točaka (a), (b) i (c) može doprinijeti dio ukupnih sredstava koja su u skladu s člancima 19. i 20. dodijeljena instrumentu za podjelu rizika, koji se uspostavlja putem sporazuma o suradnji koji Komisija sklapa s EIB-om ili s nacionalnim, odnosno međunarodnim tijelima javnog sektora ili tijelima uređenima privatnim pravom koja pružaju javne usluge, a koja daju odgovarajuća jamstva iz članka 54. stavka 2. točke (c) Uredbe (EZ, Euratom) br. 1605/2002, prema uvjetima sličnim uvjetima koji se primjenjuju na EIB, odnosno koje primjenjuje EIB (,ugovorno provedbeno tijelo’) za pokriće rezervacija i kapitala za jamstva i kredite, kao i za druge financijske instrumente odobrene u sklopu instrumenta za podjelu rizika.
3. Sporazum o suradnji iz stavka 2. sadrži pravila, a posebno o: ukupnom iznosu doprinosa Unije i o rasporedu prema kojem će taj iznos biti stavljen na raspolaganje; uvjetima povjereničkog računa koje određuje ugovorno provedbeno tijelo; kriterijima prihvatljivosti za upotrebu doprinosa Unije; detaljima točne podjele rizika, (uključujući stupanj financijske poluge), koji se pokriva i o jamstvima koja osigurava ugovorno provedbeno tijelo; određivanju cijene instrumenta za podjelu rizika na osnovi granice rizika i pokriću svih administrativnih troškova instrumenta za podjelu rizika; postupku za podnošenje i odobravanje zahtjeva za predložene projekte obuhvaćene instrumentom za podjelu rizika; razdoblju tijekom kojeg je instrument za podjelu rizika na raspolaganju i o izvještajnim zahtjevima.
Točna podjela rizika, (uključujući stupanj financijske poluge), koji ugovorno provedbeno tijelo preuzima u skladu sa sporazumom o suradnji u prosjeku je jednak najmanje iznosu koji je 1,5 puta veći od doprinosa Unije instrumentu za podjelu rizika.
Plaćanja za instrument za podjelu rizika obavljaju se u tranšama, u skladu s predviđenom upotrebom instrumenta za podjelu rizika u osiguravanju kredita i jamstava za financiranje određenih operacija.
4. Odstupajući od članka 54. stavka 5., instrument za podjelu rizika upotrebljava se za financiranje operacija koje se sufinanciraju sredstvima EFRR-a ili Kohezijskog fonda u vezi s investicijskim troškovima koji se ne mogu financirati kao prihvatljivi izdaci na temelju članka 55. ili na temelju pravila Unije o državnim potporama.
Instrument za podjelu rizika može se također upotrebljavati za financiranje operacija koje doprinose ostvarenju ciljeva nacionalnog strateškog referentnog okvira države članice koja podnosi zahtjev i strateškim smjernicama Zajednice o koheziji u skladu s Odlukom Vijeća 2006/702/EZ (13) i koje daju najveću dodanu vrijednost strategiji Unije za pametan, održiv i inkluzivan rast.
5. Instrument za podjelu rizika provodi Komisija u okviru neizravnog centraliziranog upravljanja u skladu s člancima 54. i 56. Uredbe (EZ, Euratom) br. 1605/2002.
6. Država članica koja želi koristiti instrument za podjelu rizika podnosi pisani zahtjev Komisiji do 31. kolovoza 2013. U zahtjevu država članica dostavlja sve informacije potrebne za utvrđivanje:
(a)
ispunjavanja jednog od uvjeta iz članka 77. stavka 2. točaka (a), (b) i (c) pomoću upućivanja na odluku Vijeća ili drugi pravni akt kojim se dokazuje njezina prihvatljivost;
(b)
popisa programa, (uključujući predložene projekte i povezane potrebe za financiranjem), koji se sufinanciraju sredstvima EFRR-a ili Kohezijskog fonda i dijela alokacija tim programima za 2012. i 2013. koji želi preuzeti iz tih programa kako bi preraspodijelila te iznose u instrument za podjelu rizika;
(c)
popisa predloženih projekata na temelju stavka 4. drugog podstavka i dijela alokacija za 2012. i 2013. koji želi preuzeti iz tih programa kako bi preraspodijelila te iznose u instrument za podjelu rizika;
(d)
iznosa koji je na raspolaganju za njezinu isključivu korist u sklopu njezine financijske alokacije za kohezijsku politiku na temelju članka 18. stavka 2. te naznake iznosa koji se može rasporediti za ciljeve instrumenta za podjelu rizika isključivo u okviru proračunskih obveza Unije koji se izvršavaju u godinama 2012. i 2013. na temelju članka 75. stavka 1.
7. Nakon što provjeri ispravnost i opravdanost zahtjeva države članice Komisija u roku od četiri mjeseca od zahtjeva države članice provedbenim aktom donosi odluku u kojoj se navodi sustav uspostavljen kako bi se zajamčilo da je raspoloživ iznos upotrijebljen za isključivu korist države članice koja ga je osigurala u sklopu svoje financijske alokacije za kohezijsku politiku na temelju članka 18. stavka 2. te u kojoj se navode uvjeti sudjelovanja države članice koja podnosi zahtjev u instrumentu za podjelu rizika. Uvjeti posebno obuhvaćaju sljedeće:
(a)
sljedivost i računovodstvo, informacije o upotrebi sredstava, uvjete plaćanja te sustave praćenja i kontrole;
(b)
strukturu naknada i ostalih administrativnih troškova te troškova upravljanja;
(c)
indikativan popis prihvatljivih projekata za financiranje; i
(d)
maksimalan iznos doprinosa Unije koji se može dodijeliti instrumentu za podjelu rizika iz raspoloživih alokacija navedene države članice te rata za praktičnu provedbu.
Odluka Komisije objavljuje se u Službenom listu Europske unije.
Pri odlučivanju o zahtjevu države članice Komisija osigurava da su samo projekti za koje je pozitivna odluka o financiranju donesena od strane EIB-a ili nacionalnog, odnosno međunarodnog tijela javnog sektora ili tijela uređenog privatnim pravom koje pruža javne usluge prihvatljivi za financiranje preko uspostavljenog instrumenta za podjelu rizika.
8. Odluci Komisije iz stavka 7. prethodi revizija operativnih programa u sklopu EFRR-a i Kohezijskog fonda u skladu s člankom 33. stavkom 2.
9. Financijske alokacije za instrument za podjelu rizika strogo su ograničene i ne smiju prelaziti 10 % indikativne ukupne alokacije za državu članicu koja podnosi zahtjev za razdoblje od 2007. do 2013. iz EFRR-a i Kohezijskog fonda, a koja je odobrena u skladu s člankom 28. stavkom 3. točkom (b). Financijske alokacije koje su raspoložive za projekte iz stavka 4. drugog podstavka ovog članka ograničene su na iznose koji su preostali nakon financiranja operacija navedenih u stavku 4. prvom podstavku ovog članka. Osim ukupnog doprinosa Unije instrumentu za podjelu rizika koji je odobren odlukom iz stavka 7. ovog članka, sudjelovanje Unije u instrumentu za podjelu rizika ne smije stvoriti dodatne potencijalne obveze ni za opći proračun Europske unije niti za navedenu državu članicu.
10. Svi vraćeni ili preostali iznosi nakon završetka operacije koja je obuhvaćena instrumentom za podjelu rizika mogu se na zahtjev navedene države članice ponovno upotrijebiti u sklopu instrumenta za podjelu rizika, pod uvjetom da država članica još uvijek ispunjava jedan od uvjeta iz članka 77. stavka 2. točaka (a), (b) i (c). Ako država članica više ne ispunjava ni jedan od tih uvjeta, vraćeni ili preostali iznos smatra se namjenskim prihodom u smislu članka 18. Uredbe (EZ, Euratom) br. 1605/2002. Na zahtjev navedene države članice, dodatna odobrena sredstva za preuzimanje obveza koja su stvorena tim namjenskim prihodom dodaju se sljedeće godine financijskoj alokaciji za kohezijsku politiku te države članice.
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske Unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 22. svibnja 2012.