EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2011/77/EU
af 27. september 2011
om ændring af direktiv 2006/116/EF om beskyttelsestiden for ophavsret og visse beslægtede rettigheder
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 53, stk. 1, samt artikel 62 og 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, (1)
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/116/EF (3) er beskyttelsestiden for udøvende kunstnere og fonogramfremstillere 50 år.
(2)
For udøvende kunstneres vedkommende starter denne periode ved fremførelsen, eller, hvis optagelsen af en fremførelse udgives lovligt eller offentliggøres lovligt inden for 50 år efter fremførelsen, med denne første udgivelse eller offentliggørelse, alt efter hvilken dato der er den første.
(3)
For fonogramfremstillere starter perioden ved optagelsen af fonogrammet eller ved dets lovlige udgivelse inden for 50 år efter optagelsen eller, hvis det ikke udgives på denne måde, ved dets lovlige offentliggørelse inden for 50 år efter optagelsen.
(4)
Den anerkendte samfundsmæssige betydning af udøvende kunstneres kreative bidrag bør afspejles i et beskyttelsesniveau, der påskønner deres kreative og kunstneriske bidrag.
(5)
Udøvende kunstnere indleder normalt deres karriere som ganske unge, og den nuværende beskyttelsestid på 50 år for optagelser af fremførelser beskytter i mange tilfælde ikke fremførelsen i hele de udøvende kunstneres levetid. En del udøvende kunstnere kan derfor miste indkomst i slutningen af deres levetid. Hertil kommer, at udøvende kunstnere i mange tilfælde ikke kan påberåbe sig nogen ret til at forhindre eller begrænse en eventuel uacceptabel anvendelse af deres fremførelser, der måtte finde sted i deres levetid.
(6)
Indtægterne fra enerettighederne til reproduktion og tilrådighedsstillelse, som foreskrevet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (4), samt rimeligt vederlag for reproduktioner til privat brug i den i nævnte direktiv fastsatte betydning, og indtægterne fra enerettighederne til distribution og udlejning i den betydning, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/115/EF af 12. december 2006 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret (5), bør være til rådighed for udøvende kunstnere i det mindste i hele deres levetid.
(7)
Beskyttelsestiden for optagelser af fremførelser og for fonogrammer bør derfor udvides til 70 år efter den relevante begivenhed.
(8)
Rettighederne til optagelsen af fremførelsen bør atter tilfalde den udøvende kunstner, hvis en fonogramfremstiller enten afstår fra at udbyde et fonogram, som ville være offentlig ejendom, hvis ikke beskyttelsestiden var forlænget, til salg i tilstrækkeligt mange eksemplarer, som defineret i den internationale konvention om beskyttelse af udøvende kunstnere og fremstillere af fonogrammer samt radio- og fjernsynsforetagender, eller afstår fra at gøre et sådant fonogram tilgængeligt for offentligheden. Denne mulighed bør være tilgængelig ved udløbet af en rimelig tidsfrist for fonogramfremstilleren til at udføre begge disse udnyttelseshandlinger. Fonogramfremstillerens rettigheder til fonogrammet bør derfor ophøre for at undgå, at disse rettigheder kommer til at bestå samtidig med den udøvende kunstners rettigheder til optagelsen af fremførelsen, når sidstnævnte rettigheder ikke længere er overført eller overdraget til fonogramfremstilleren.
(9)
Ved indgåelse af et kontraktforhold med en fonogramfremstiller er udøvende kunstnere normalt nødt til at overføre eller overdrage deres enerettigheder til reproduktion, distribution, udlejning og tilrådighedsstillelse af optagelser af deres fremførelser. Til gengæld modtager nogle udøvende kunstnere et forskud på royalties og får kun vederlag, når fonogramfremstilleren er holdt skadesløs for forskuddet og har foretaget alle kontraktmæssige fradrag. Andre udøvende kunstnere overfører eller overdrager deres enerettigheder mod et engangshonorar (ingen løbende vederlag). Dette er navnlig tilfældet for udøvende kunstnere, der medvirker i baggrunden og ikke figurerer på listen over medvirkende (»ikke-krediterede udøvende kunstnere«), men sommetider også for udøvende kunstnere, der figurer på listen over medvirkende (»krediterede udøvende kunstnere«).
(10)
For at sikre, at udøvende kunstnere, der har overført eller overdraget deres enerettigheder til fonogramfremstilleren, har fordel af forlængelsen af beskyttelsestiden, bør der indføres en række ledsageforanstaltninger.
(11)
En første ledsageforanstaltning bør være, at fonogramfremstillere pålægges en pligt til mindst én gang om året at hensætte et beløb, der svarer til 20 procent af indtægterne fra enerettighederne til distribution, reproduktion og tilrådighedsstillelse af fonogrammer. Ved »indtægter« forstås fonogramfremstillerens indtægter inden fradrag af omkostninger.
(12)
Betaling af disse beløb bør udelukkende forbeholdes udøvende kunstnere, hvis fremførelser er optaget på et fonogram, og som har overført eller overdraget deres rettigheder til fonogramfremstilleren mod et engangshonorar. De således hensatte beløb bør fordeles til ikke-krediterede udøvende kunstnere mindst én gang om året på individuel basis. En sådan fordeling bør overlades til rettighedshaverorganisationer, og nationale regler om indtægter, som ikke kan fordeles, kan finde anvendelse. For at undgå, at der pålægges en uforholdsmæssig byrde ved indsamlingen og forvaltningen af disse indtægter bør medlemsstaterne kunne regulere, i hvilket omfang mikrovirksomheder er forpligtet til at bidrage, når sådanne betalinger ville forekomme urimelige i forhold til omkostningerne ved indsamling og forvaltning af sådanne indtægter.
(13)
I henhold til artikel 5 i direktiv 2006/115/EF har udøvende kunstnere imidlertid i forvejen en ufravigelig ret til et rimeligt vederlag for udlejning af bl.a. fonogrammer. Det er desuden ikke almindelig kontraktmæssig praksis, at udøvende kunstnere overfører eller overdrager en fonogramfremstiller deres rettigheder til et rimeligt, samlet vederlag for udsendelse via radio eller fjernsyn og offentliggørelse i henhold til artikel 8, stk. 2, i direktiv 2006/115/EF og til rimelig kompensation for reproduktioner til privat brug i henhold til artikel 5, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/29/EF. Ved beregningen af det samlede beløb, en fonogramfremstiller skal betale som supplerende vederlag, bør der derfor ikke tages hensyn til fonogramfremstillerens indtægter fra udlejning af fonogrammer eller fra det rimelige, samlede vederlag for udsendelse via radio og fjernsyn og offentliggørelse eller rimelig kompensation modtaget for privat kopiering.
(14)
En anden ledsageforanstaltning for atter at skabe ligevægt i de kontrakter, hvorefter udøvende kunstnere overfører deres enerettigheder på royalty-basis til en fonogramfremstiller, bør være, at »tavlen viskes ren« for de udøvende kunstnere, der har overdraget deres ovennævnte enerettigheder til fonogramfremstillere for royalties eller vederlag. For at udøvende kunstnere kan drage fuld nytte af forlængelsen af beskyttelsestiden bør medlemsstaterne sikre, at der i henhold til kontrakter mellem fonogramfremstillere og udøvende kunstnere udbetales en royalty- eller vederlagssats, der ikke fradrages forudbetalinger eller kontraktmæssige fradrag, til udøvende kunstnere i den forlængede beskyttelsestid.
(15)
Af hensyn til retssikkerheden bør det fastsættes, at medmindre andet tydeligt fremgår af kontrakten, vil en kontraktmæssig overførelse eller overdragelse af rettigheder til optagelsen af fremførelsen, der er aftalt før den dato, på hvilken medlemsstaterne skal vedtage foranstaltninger til at gennemføre dette direktiv, fortsat være gældende i den forlængede beskyttelsestid.
(16)
Medlemsstaterne bør kunne bestemme, at visse vilkår i kontrakter, som fastsætter løbende vederlag, kan genforhandles til fordel for de udøvende kunstnere. Medlemsstaterne bør have de fornødne procedurer på plads, i tilfælde af at genforhandlingen mislykkes.
(17)
Dette direktiv bør ikke berøre nationale regler og aftaler, som er forenelige med dets bestemmelser, som f.eks. kollektive aftaler/overenskomster, der er indgået i medlemsstaterne mellem organisationer, der repræsenterer udøvende kunstnere, og organisationer, der repræsenterer producenterne.
(18)
I nogle medlemsstater gælder der en samlet beskyttelsestid for musikstykker med tekst, som beregnes fra det tidspunkt, hvor den længstlevende forfatter dør, hvorimod der i andre medlemsstater anvendes forskellige beskyttelsestider for musik og tekst. I langt de fleste tilfælde har musikstykker med tekst flere forfattere. F.eks. er operaer ofte skabt af en librettist og en komponist. Inden for musikgenrer som jazz, rock og popmusik er det desuden almindeligt, at den kreative proces finder sted i et samarbejde.
(19)
Derfor er harmoniseringen af beskyttelsestiderne for musikstykker med tekst, hvis tekster og musik er skabt med henblik på at blive anvendt sammen, ufuldstændig og giver anledning til hindringer af den fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser, f.eks. i forbindelse med kollektiv rettighedsforvaltning på tværs af grænserne. For at sikre, at sådanne hindringer fjernes, bør alle sådanne værker, som er beskyttet på den dato, hvor medlemsstaterne skal gennemføre dette direktiv, være omfattet af samme harmoniserede beskyttelsestid i alle medlemsstater.
(20)
Direktiv 2006/116/EF bør ændres i overensstemmelse hermed.
(21)
Målene for ledsageforanstaltningerne kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, fordi nationale foranstaltninger på dette område enten vil medføre fordrejning af konkurrencevilkårene eller påvirke rækkevidden af fonogramfremstillerens enerettigheder, som er fastsat i EU-lovgivningen, og kan derfor bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(22)
I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (6) tilskyndes medlemsstaterne til både i egen og i Unionens interesse at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelsen mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
Ændring af direktiv 2006/116/EF
I direktiv 2006/116/EF foretages følgende ændringer:
1)
Følgende stykke tilføjes til artikel 1:
»7. Beskyttelsestiden for et musikstykke med tekst udløber 70 år efter det tidspunkt, hvor den længstlevende af følgende personer dør, uanset om disse personer anses som medophavsmænd: tekstforfatteren eller komponisten til musikstykket, såfremt begge bidrag specifikt blev skabt til det pågældende musikstykke med tekst.«.
2)
Artikel 3 ændres således:
a)
stk. 1, andet punktum, affattes således:
»Hvis
-
en optagelse af en fremførelse på et andet medie end et fonogram udgives lovligt eller offentliggøres lovligt inden for dette tidsrum, udløber rettighederne dog 50 år efter datoen for første lovlige udgivelse eller første lovlige offentliggørelse, alt efter hvilken dato der er den første
-
en optagelse af en fremførelse på et fonogram udgives lovligt eller offentliggøres lovligt inden for dette tidsrum, udløber rettighederne dog 70 år efter datoen for første lovlige udgivelse eller første lovlige offentliggørelse, alt efter hvilken dato der er den første.«
b)
i stk. 2, andet og tredje punktum, erstattes tallet »50« med tallet »70«
c)
følgende stykker indsættes:
»2a. Hvis fonogramproducenten 50 år efter, at fonogrammet blev udgivet lovligt, eller, såfremt en sådan udgivelse ikke har fundet sted, 50 år efter, at fonogrammet blev offentliggjort lovligt, ikke udbyder eksemplarer af fonogrammet til salg i tilstrækkeligt antal eller ikke gør det tilgængeligt for offentligheden ved trådbunden eller trådløs udsendelse på en sådan måde, at medlemmer af offentligheden har adgang til det fra steder og på tidspunkter, de selv vælger, kan den udøvende kunstner hæve kontrakten, i henhold til hvilken den udøvende kunstner har overført eller overdraget sine rettigheder til optagelsen af sin fremførelse til en fonogramfremstiller (herefter benævnt »overførelses- eller overdragelseskontrakt«). Retten til at hæve overførelses- eller overdragelseskontrakten kan udøves, hvis producenten senest et år efter, at den udøvende kunstner i overensstemmelse med det foregående punktum har meddelt, at han agter at hæve overførelses- eller overdragelseskontrakten, ikke udfører begge de udnyttelseshandlinger, der er omhandlet i nævnte punktum. Den udøvende kunstner kan ikke give afkald på denne hæveret. Hvis et fonogram indeholder optagelse af flere udøvende kunstneres fremførelser, kan de hæve deres overførelses- eller overdragelseskontrakter i henhold til gældende national lovgivning. Hvis overførelses- eller overdragelseskontrakten hæves i henhold til dette stykke, ophører fonogramfremstillerens rettigheder til fonogrammet.
2b. Hvis en overførelses- eller overdragelseskontrakt giver den udøvende kunstner ret til et engangshonorar, har den pågældende ret til et årligt supplerende vederlag fra fonogramfremstilleren for hvert hele år, der følger umiddelbart efter det 50. år efter, at fonogrammet blev udgivet lovligt, eller, såfremt en sådan udgivelse ikke har fundet sted, det 50. år efter, at det blev offentliggjort lovligt. Den udøvende kunstner kan ikke give afkald på retten til et årligt supplerende vederlag.
2c. Det samlede beløb, en fonogramfremstiller hensætter til betaling af det i stk. 2b nævnte årlige supplerende vederlag, skal svare til 20 % af fonogramfremstillerens indtægter i året forud for det år, for hvilket det nævnte vederlag betales, fra reproduktion, distribution og tilrådighedsstillelse af disse fonogrammer efter det 50. år efter at fonogrammet blev udgivet lovligt, eller, såfremt en sådan udgivelse ikke har fundet sted, det 50. år efter, at fonogrammet blev offentliggjort lovligt.
Medlemsstaterne sikrer, at det kræves af fonogramfremstillerne, at de efter anmodning giver de udøvende kunstnere, som er berettiget til det i stk. 2b nævnte årlige supplerende vederlag, enhver oplysning, som kan være nødvendig for at sikre betalingen af dette vederlag.
2d. Medlemsstaterne sikrer, at retten til at modtage det i stk. 2b nævnte årlige supplerende vederlag administreres af rettighedshaverorganisationer.
2e. Hvis en udøvende kunstner har ret til et løbende vederlag, skal hverken forudbetaling eller kontraktmæssige fradrag fratrækkes fra betalingerne til den udøvende kunstner efter det 50. år efter, at fonogrammet blev udgivet lovligt, eller, såfremt en sådan udgivelse ikke har fundet sted, det 50. år efter, at fonogrammet blev offentliggjort lovligt.«.
3)
I artikel 10 tilføjes følgende stykker:
»5. Artikel 3, stk. 1-2e, i den udgave heraf, der er gældende den 31. oktober 2011, finder anvendelse på optagelser af fremførelser og fonogrammer, hvortil den udøvende kunstners og fonogramfremstillerens rettigheder i henhold til disse bestemmelser i den udgave heraf, der var gældende den 30. oktober 2011, fortsat er beskyttede den 1. november 2013, og på optagelser af fremførelser og fonogrammer, der skabes efter denne dato.
6. Artikel 1, stk. 7, finder anvendelse på musikstykker med tekst, hvoraf mindst musikstykket eller teksten er beskyttet i mindst en medlemsstat den 1. november 2013, og på musikstykker med tekst, der skabes efter denne dato.
Dette stykkes første afsnit berører ikke nogen udnyttelseshandling, der har fundet sted før den 1. november 2013. Medlemsstaterne vedtager de nødvendige bestemmelser for navnlig at beskytte tredjemands erhvervede rettigheder.«.
4)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 10a
Overgangsforanstaltninger
1. Medmindre andet er klart angivet i kontrakten anses en overførelses- eller overdragelseskontrakt, som er indgået inden den 1. november 2013, for fortsat at være gældende efter det tidspunkt, hvor den udøvende kunstners i henhold til artikel 3, stk. 1, i den udgave heraf, der var gældende den 30. oktober 2011, ikke længere ville være beskyttet.
2. Medlemsstaterne kan beslutte, at overførelses- eller overdragelseskontrakter, hvorefter en udøvende kunstner har ret til et løbende vederlag, og som er indgået inden den 1. november 2013, kan ændres efter det 50. år efter, at fonogrammet var lovligt udgivet, eller såfremt en sådan udgivelse ikke har fundet sted, det 50. år efter, at fonogrammet blev offentliggjort lovligt.«.
Artikel 2
Gennemførelse
1. Medlemsstater sætter senest den 1. november 2013 de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse bestemmelser.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 3
Rapportering
1. Senest den 1. november 2016 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet, Rådet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg en rapport om nærværende direktivs anvendelse i lyset af udviklingen af det digitale marked ledsaget, om nødvendigt, af et forslag til yderligere ændring af direktiv 2006/116/EF.
2. Senest den 1. januar 2012 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet, Rådet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg en rapport med en vurdering af det eventuelle behov for en forlængelse af beskyttelsestiden for udøvende kunstnere og producenter i den audiovisuelle sektors rettigheder. Kommissionen forelægger, om nødvendigt, et forslag til yderligere ændring af direktiv 2006/116/EF.
Artikel 4
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 5
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 27. september 2011.
32011L0077
L 265/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
27.09.2011.
DIREKTIVA 2011/77/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 27. rujna 2011.
o izmjeni Direktive 2006/116/EZ o trajanju zaštite autorskog prava i određenih srodnih prava
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 53. stavak 1., članke 62. i 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Prema Direktivi 2006/116/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (3), razdoblje zaštite umjetnika izvođača i proizvođača fonograma je 50 godina.
(2)
U slučaju umjetnika izvođača to razdoblje počinje izvedbom ili, kad je fiksacija izvedbe zakonito izdana ili zakonito priopćena javnosti u roku od 50 godina od izvedene izvedbe, prvim izdanjem ili prvim priopćavanjem javnosti, štogod je prije.
(3)
Za proizvođača fonograma, razdoblje počinje fiksacijom fonograma ili njegovim zakonitim izdanjem u roku od 50 godina od fiksacije, a ako nije izdan, njegovim zakonitim priopćavanjem javnosti u roku od 50 godina nakon fiksacije.
(4)
Društveno priznata važnost kreativnog doprinosa umjetnika izvođača trebala bi se odražavati u razini zaštite kojom se priznaje njihov kreativni i umjetnički doprinos.
(5)
Umjetnici izvođači općenito započinju svoju karijeru mladi i sadašnje trajanje zaštite od 50 godina primjenjivo na fiksacije izvedaba često ne štiti njihove izvedbe tijekom cijelog života. Stoga se neki umjetnici izvođači suočavaju s nedostatnim prihodom pri kraju života. Osim toga, umjetnici izvođači često se ne mogu pouzdati u svoja prava na zaštitu ili ograničenje neprikladne uporabe njihovih izvedaba koja se može dogoditi tijekom njihovog života.
(6)
Prihod proizašao iz isključivih prava na reprodukciju i davanja na raspolaganje, kako je propisano u Direktivi 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog prava i srodnih prava u informacijskom društvu (4), kao i pravedna naknada za reprodukcije za privatnu uporabu u smislu te Direktive, i iz isključivih prava na distribuciju i iznajmljivanje u smislu Direktive 2006/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o pravu iznajmljivanja i pravu posudbe te o određenim autorskom pravu srodnim pravima u području intelektualnog vlasništva (5), trebao bi biti dostupan umjetnicima izvođačima barem tijekom njihovih života.
(7)
Razdoblje zaštite za fiksacije izvedaba i za fonograme trebao bi se stoga produljiti na 70 godina od odgovarajućeg događaja.
(8)
Prava na fiksaciju izvedbe trebala bi se vratiti umjetniku izvođaču ako proizvođač fonograma odbije ponuditi dovoljnu količinu kopija fonograma za prodaju u smislu Međunarodne konvencije o zaštiti umjetnika izvođača, proizvođača fonograma i organizacija za radiodifuziju, koji bi bili u javnoj domeni, osim za razdoblje produljenja, ili odbija staviti fonogram na raspolaganje javnosti. Ta bi mogućnost trebala biti dostupna istekom razumnog vremenskog razdoblja da bi proizvođač fonograma izvršio ove obje radnje iskorištavanja. Prava proizvođača fonograma na fonogram trebala bi stoga isteći kako bi se izbjegla situacija u kojoj bi ta prava postojala istodobno s pravima umjetnika izvođača na fiksaciju izvedbe u trenutku kad se ova potonja više ne mogu prenijeti ni dodijeliti proizvođaču fonograma.
(9)
Prilikom stupanja u ugovorni odnos s proizvođačem fonograma, umjetnici izvođači obično moraju prenijeti ili ustupiti proizvođaču fonograma svoja isključiva prava reprodukcije, distribucije, iznajmljivanja i stavljanja na raspolaganje fiksacija svojih izvedaba. Zauzvrat se nekim umjetnicima izvođačima plaća predujam naknade, a plaćanja tek kad proizvođač fonograma pokrije početni predujam i provede ugovorno utvrđene odbitke. Drugi umjetnici izvođači prenose ili ustupaju svoja isključiva prava u zamjenu za jednokratnu isplatu (naknada se ne ponavlja). To je osobito slučaj kod umjetnike izvođače koji nastupaju u pozadini i ne navode se među zaslužnima (neistaknuti umjetnici izvođači), ali i kod umjetnika izvođača koji se navode među zaslužnima (istaknuti umjetnici izvođači).
(10)
Kako bi se osiguralo da umjetnici izvođači koji su prenijeli ili dodijelili svoja isključiva prava proizvođačima fonograma zaista imaju korist od produljenja razdoblja, trebalo bi uvesti niz popratnih mjera.
(11)
Prva mjera trebalo bi biti uvođenje obveze za proizvođače fonograma da izdvoje, barem jednom godišnje, iznos koji je jednak 20 % prihoda od isključivih prava distribucije, reprodukcije i stavljanja na raspolaganje fonograma. „Prihod” znači prihod koji je proizvođač fonograma stekao prije odbijanja troškova.
(12)
Plaćanje tih iznosa trebalo bi biti rezervirano isključivo u korist umjetnika izvođača čije su izvedbe fiksirane u fonogramu i koji su prenijeli ili dodijelili svoja prava proizvođaču fonograma u zamjenu za jednokratno plaćanje. Iznosi odvojeni na taj način trebali se raspodijeliti neistaknutim umjetnicima izvođačima najmanje jedanput godišnje na pojedinačnoj osnovi. Ta bi se raspodjela trebala povjeriti društvima za kolektivno ostvarivanje prava, a mogu se primijeniti i nacionalna pravila o neraspodjeljivom prihodu. Kako bi se izbjeglo postavljanje nerazmjernog opterećenja u ubiranju i upravljanju tim prihodom, države članice trebale bi moći urediti omjer u kojem mikro poduzeća podliježu obvezi doprinošenja, kada se takva plaćanja čine nerazumna u odnosu na troškove ubiranja i upravljanja tim prihodom.
(13)
Međutim, članak 5. Direktive 2006/115/EZ već dodjeljuje umjetnicima izvođačima neosporivo pravo na pravednu naknadu za iznajmljivanje, između ostalog, fonograma. Isto tako, u ugovornoj praksi umjetnici izvođači uobičajeno ne prenose ni ne ustupaju proizvođačima fonograma svoja prava na jedinstvenu pravednu naknadu za emitiranje i priopćavanje javnosti prema članku 8. stavku 2. Direktive 2006/115/EZ i na pravednu naknadu za reprodukcije za privatnu uporabu prema članku 5. stavku 2. točki (b) Direktive 2001/29/EZ. Prema tome, u izračunu sveukupnog iznosa koji je namijenjen proizvođaču fonograma za plaćanja dodatne naknade, ne bi se trebao uzeti u obzir prihod koji je proizvođač fonograma stekao od iznajmljivanja fonograma, ni jedinstvene pravedne naknade primljene za emitiranje i priopćavanje javnosti niti pravedne naknade primljene za privatno umnožavanje.
(14)
Druga dodatna mjera određena za ponovno uspostavljanje ravnoteže u ugovorima prema kojima umjetnici izvođači prenose svoja isključiva prava uz naknadu proizvođaču fonograma trebala bi biti „ponovni početak” za one umjetnike proizvođače koji su ustupili svoja gore navedena isključiva prava proizvođačima fonograma u zamjenu za naknadu. Kako bi umjetnici izvođači u potpunosti imali korist od produljenja trajanja zaštite, države članice trebale bi osigurati da, prema sporazumima između proizvođača fonograma i umjetnika izvođača, naknada nije opterećena predujmovima niti ugovorno utvrđenim odbicima i da je plaćena izvođačima tijekom produljenog trajanja.
(15)
Radi pravne sigurnosti, trebalo bi osigurati da u izostanku jasnih pokazatelja o suprotnom od onog što je u ugovoru, ugovorni prijenos ili osnivanje prava za fiksiranje izvedbe sklopljeni prije datuma na koji države članice namjeravaju donijeti mjere za provedbu ove Direktive nastavljaju proizvoditi učinke tijekom produljenog trajanja.
(16)
Države članice trebale bi moći osigurati da se o pojedinim uvjetima tih ugovora kojima se predviđaju periodična plaćanja može ponovno pregovarati u korist umjetnika izvođača. Države članice trebale bi predvidjeti postupke kojima se pokriva slučaj kada ponovljeni pregovori ne uspiju.
(17)
Ova Direktiva ne trebala bi utjecati na nacionalna pravila i sporazume koji su sukladni njezinim odredbama kao što su kolektivni ugovori sklopljeni u državama članicama između organizacija koje zastupaju umjetnike izvođače i organizacija koje zastupaju proizvođače.
(18)
U nekim državama članicama, glazbenim kompozicijama s riječima je dan jedinstveno trajanje zaštite, izračunano od smrti posljednjeg živućeg autora, dok se u drugim državama članicama primjenjuju različita trajanja zaštite za glazbu i za stihove. Glazbene kompozicije s riječima su pretežno djela koautora. Na primjer, opera je često djelo libretista i skladatelja. Osim toga, u muzičkim žanrovima poput jazza, rocka i pop glazbe, postupak stvaranja je po prirodi često suradnički.
(19)
Prema tome, usklađivanje trajanja zaštite u odnosu na glazbene kompozicije s riječima i stihovima i glazbom koje su stvorene kako bi se koristile zajedno nepotpuno je i stvara prepreke slobodnom kretanju robe i usluga kao što su prekogranične usluge kolektivnog upravljanja. Kako bi se osiguralo uklanjanje tih prepreka, sva takva djela zaštićena na datum s kojim se od država članica zahtjeva da prenesu ovu Direktivu trebala bi imati isto usklađeno trajanje zaštite u svim državama članicama.
(20)
Direktivu 2006/116/EEZ trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti.
(21)
Budući da ciljeve dodatnih mjera ne mogu dostatno ostvariti države članice, budući da bi nacionalne mjere u ovom području dovele ili do poremećaja natjecanja ili utjecale na područje primjene isključivih prava proizvođača fonograma koji su definirani zakonodavstvom Unije, nego ih se može na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti određenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti određenim u tom članku ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.
(22)
U skladu s točkom 34. Međuinstitucionalnog sporazuma o boljem zakonodavstvu (6), države članice potiču se da za sebe i u interesu Unije sastave vlastite tablice kojima će što je bolje moguće prikazati korelaciju između ove Direktive i svojih mjera za prijenos, te da ih objave,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Izmjene Direktive 2006/116/EZ
Direktiva 2006/116/EZ mijenja se kako slijedi:
(1)
Sljedeći stavak dodaje se članku 1.:
„7. Trajanje zaštite glazbene kompozicije s riječima istječe 70 godina nakon smrti posljednje živuće osobe, bilo da su te osobe određene kao koautori ili ne: autora stihova i skladatelja glazbene kompozicije, uz uvjet da su oba doprinosa posebno stvorena za predmetnu glazbenu kompoziciju s riječima.”
(2)
Članak 3. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 1. druga rečenica zamjenjuje se sljedećim:
„Međutim,
-
ako je fiksirana izvedba zakonito izdana ili zakonito priopćena javnosti u tom razdoblju, a ne radi se o fonogramu, prava prestaju istekom 50 godina od prve takve objave ili prvog takvog priopćavanja javnosti ovisno o tome što je ranije,
-
ako je fiksirana izvedba zakonito izdana ili zakonito priopćena javnosti u tom razdoblju, prava prestaju istekom 70 godina od prve takve objave ili prvog takvog priopćavanja javnosti, ovisno o tome što je ranije.”;
(b)
u drugoj i trećoj rečenici stavka 2. broj „50” zamjenjuje se sa „70”;
(c)
umeću se sljedeći stavci:
„2.a Ako, 50 godina nakon što je fonogram zakonito izdan ili ako nije izdan, 50 godina nakon što je zakonito priopćen javnosti, proizvođač fonograma ne nudi kopije fonograma za prodaju u dostatnoj količini ili ga ne daje na raspolaganje javnosti, žičanim ili bežičnim sredstvima, tako da mu pojedinci iz javnosti mogu pristupiti s mjesta i u vrijeme koje sami odaberu, umjetnik izvođač može raskinuti ugovor prema kojem je umjetnik izvođač prenio ili ustupio svoja prava na fiksaciju izvedbe proizvođaču fonograma (dalje u tekstu ‚ugovor o prijenosu ili ustupu’). Pravo na raskid ugovora o prijenosu ili ustupu može se ostvariti ako proizvođač, u roku godine dana od obavijesti umjetnika izvođača o svojoj namjeri da raskine ugovor o prijenosu ili ustupu u skladu s prethodnom rečenicom, ne izvrši obje radnje iskorištavanja navedene u toj rečenici. Umjetnik izvođač se ne može odreći prava na raskid. Kada fonogram sadrži fiksaciju izvedaba skupine izvođača, oni mogu raskinuti svoje ugovore o prijenosu ili ustupu u skladu s mjerodavnim nacionalnim pravom. Ako je ugovor o prijenosu ili ustupu raskinut u skladu s ovim stavkom, prava proizvođača fonograma na fonogram prestaju.
2.b Kada ugovor o prijenosu ili ustupu daje pravo umjetniku izvođaču da potražuje jednokratnu naknadu, umjetnik izvođač ima pravo dobiti godišnju dodatnu naknadu od proizvođača fonograma za svaku punu godinu odmah nastavno na 50. godinu nakon što je fonogram zakonito izdan ili ako nije, 50. godinu nakon što je zakonito priopćen javnosti. Umjetnik izvođač ne može se odreći prava na raskid.
2.c Ukupni iznos koji proizvođač fonograma odvaja za plaćanje godišnje dodatne naknade navedene u stavku 2.b odgovara iznosu od 20 % prihoda koji je proizvođač fonograma stekao tijekom godine koja prethodi onoj za koju se plaća navedena naknada, na temelju reprodukcije, distribucije i stavljanje na raspolaganje predmetnog fonograma, u 50. godini nakon što je zakonito objavljen ili ako nije objavljen, u 50. godini od njegovog zakonitog priopćavanja javnosti.
Države članice osiguravaju da se od proizvođača fonograma traži da na zahtjev umjetnika izvođača koji imaju pravo na godišnju dodatnu naknadu navedenu u stavku 2.b osiguraju sve informacije kako bi se osiguralo plaćanje te naknade.
2.d Države članice osiguravaju da pravom na dobivanje dodatne godišnje naknade kako je navedeno u stavku 2.b upravljaju društva za kolektivno ostvarivanje prava.
2.e Kada je umjetnik izvođač ovlašten na periodična plaćanja, prilikom plaćanja mu se ne smiju odbiti predujmi ni bilo kakvi ugovoreni odbici u 50. godini od zakonitog izdavanja fonograma, ili ako nije bio izdan, u 50. godini od njegova zakonitog priopćavanja javnosti.”
(3)
Sljedeći se stavci dodaju članku 10:
„5. Članak 3. stavci 1. do 2.e u verziji koja je na snazi 31. listopada 2011. primjenjuju se na fiksacije izvedaba i fonograma u odnosu na koje su umjetnik izvođač i proizvođač fonograma još uvijek zaštićeni na temelju tih odredaba u verziji koja je važeća na dan 1. studenoga 2013. i na fiksacije izvedaba i fonograma koje će nastati nakon tog datuma.
6. Članak 1. stavak 7. primjenjuje se na glazbene kompozicije s riječima kod kojih je barem glazbena kompozicija ili stihovi zaštićeni u barem jednoj državi članici 1. studenoga 2013. i na glazbene kompozicije s riječima koje će nastati nakon tog datuma.
Prvi podstavak ovog stavka ne dovodi u pitanje niti jednu radnju iskorištavanja izvršenu prije 1. studenoga 2013. Države članice donose potrebne odredbe, osobito za zaštitu stečenih prava trećih strana.”
(4)
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 10.a
Prijelazne mjere
1. Ako ne postoje jasni ugovorni pokazatelji o suprotnom, smatra se da ugovor o prijenosu ili ustupu sklopljen prije 1. studenoga 2013. nastavlja proizvoditi učinke i nakon trenutka kada umjetnik izvođač ne bi bio više zaštićen na temelju članka 3. stavka 1. u verziji koja je važeća 30. listopada 2011.
2. Države članice mogu predvidjeti da se ugovori o prijenosu ili ustupu prema kojima umjetnik izvođač ima pravo na periodična plaćanja i koji su sklopljeni prije 1. studenoga 2013. mogu izmijeniti nakon 50. godine od zakonitog izdavanja fonograma ili ako nije bio izdan, nakon 50. godine od njegova zakonitog priopćavanja javnosti.”
Članak 2.
Prenošenje
1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 1. studenoga 2013. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
2. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 3.
Izvješćivanje
1. Do 1. studenoga 2016., Komisija podnosi Europskom parlamentu, Vijeću i Europskom gospodarskom i socijalnom odboru izvješće o primjeni ove Direktive s obzirom na razvoj digitalnog tržišta, kojem se, prema potrebi, prilaže prijedlog za daljnju izmjenu Direktive 2006/116/EZ.
2. Do 1. siječnja 2012., Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu, Vijeću i Europskom gospodarskom i socijalnom odboru, ocjenjujući moguću potrebu za produljenje trajanja zaštite prava umjetnika izvođača i proizvođača u audiovizualnom sektoru. Prema potrebi, Komisija podnosi prijedlog za daljnju izmjenu Direktive 2006/116/EZ.
Članak 4.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 5.
Adresati
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 27. rujna 2011.