KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 24. april 2012
om fastlæggelse af det andet sæt af regioner, hvor visuminformationssystemet (VIS) sættes i drift
(meddelt under nummer C(2012) 2505)
(2012/274/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 767/2008 af 9. juli 2008 om visuminformationssystemet (VIS) og udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne om visa til kortvarigt ophold (VIS-forordningen) (1), særlig artikel 48, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ifølge artikel 48 i forordning (EF) nr. 767/2008 skal der ske en gradvis idriftsættelse af VIS. Kommissionen fastlagde i sin beslutning 2010/49/EF (2), de første regioner, hvor VIS skulle sættes i drift. I betragtning af, at VIS blev sat i drift den 11. oktober 2011, er det nødvendigt at fastlægge det andet sæt af regioner, hvor de oplysninger, der skal behandles i VIS, herunder fotografier og fingeraftryksoplysninger, skal indsamles og fremsendes til VIS for alle visumansøgninger i den pågældende region.
(2)
Ifølge artikel 48, stk. 4, i forordning (EF) nr. 767/2008 skal rækkefølgen af regionerne med henblik på implementeringen af VIS fastlægges på grundlag af følgende kriterier: risikoen for ulovlig indvandring, trusler mod medlemsstaternes indre sikkerhed og den realistiske mulighed for at indsamle biometriske data fra alle lokaliteter i den pågældende region.
(3)
Kommissionen har foretaget en vurdering for de forskellige regioner, hvori den for det første kriterium har taget hensyn til forhold såsom de gennemsnitlige tal for afslag på visum, tallene for afslag på indrejse og tallene for, hvor mange tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold der er afsløret på medlemsstaternes område; for det andet kriterium har den taget udgangspunkt i en trusselsvurdering foretaget af Europol; og for det tredje kriterium har den anvendt det forhold, at den konsulære tilstedeværelse eller repræsentation er steget i alle regioner i verden siden vedtagelsen af beslutning 2010/49/EF.
(4)
Ifølge denne vurdering bør de næste regioner, hvor indsamling og fremsendelse af visumoplysninger til VIS bør starte for alle visumansøgninger, være Vestafrika, Centralafrika, Østafrika, det sydlige Afrika, Sydamerika, Centralasien og Sydøstasien.
(5)
Det besatte palæstinensiske område blev udelukket fra den mellemøstlige region, som var omfattet af beslutning 2010/49/EF, på grund af de tekniske vanskeligheder, der kunne opstå med at udstyre de berørte konsulater og kontorer. For at undgå huller i forbindelse med bekæmpelse af ulovlig indvandring og beskyttelse af den indre sikkerhed og i betragtning af den tid, medlemsstaterne har tilbage til at løse de tekniske vanskeligheder, bør det besatte palæstinensiske område være den 11. region, hvor indsamling og fremsendelse af visumoplysninger til VIS bør starte for alle visumansøgninger.
(6)
Idriftsættelsen i hver af de omhandlede regioner fastlægges af Kommissionen i henhold til artikel 48, stk. 3, i forordning (EF) nr. 767/2008.
(7)
Med henblik på fastlæggelsen af yderligere regioner bør efterfølgende afgørelser træffes på et senere tidspunkt på grundlag af en yderligere, ajourført vurdering af disse andre regioner i overensstemmelse med de relevante kriterier og erfaringen med idriftsættelsen i de regioner, som er fastlagt i beslutning 2010/49/EF og i denne afgørelse.
(8)
Da VIS-forordningen bygger på Schengenreglerne, har Danmark meddelt, at VIS-forordningen er gennemført i Danmarks nationale lovgivning i overensstemmelse med artikel 5 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Danmark er derfor i medfør af international ret forpligtet til at gennemføre denne afgørelse.
(9)
Denne afgørelse udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (3). Den er derfor ikke bindende for og finder ikke anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(10)
Denne afgørelse udgør en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (4). Den er derfor ikke bindende for og finder ikke anvendelse i Irland.
(11)
For så vidt angår Island og Norge udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (5), henhørende under det område, der er nævnt i artikel 1, litra B, i Rådets afgørelse 1999/437/EF (6) om visse gennemførelsesbestemmelser til nævnte aftale.
(12)
For så vidt angår Schweiz udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (7), henhørende under det område, der er nævnt i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (8).
(13)
For så vidt angår Liechtenstein udgør denne afgørelse en udvikling af bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, henhørende under det område, der er nævnt i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EU (9).
(14)
For så vidt angår Cypern udgør denne afgørelse en retsakt, der bygger på, eller som på anden måde har tilknytning til Schengenreglerne, jf. artikel 3, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2003.
(15)
For så vidt angår Bulgarien og Rumænien udgør denne afgørelse en retsakt, der bygger på, eller som på anden måde har tilknytning til Schengenreglerne, jf. artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2005.
(16)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelsen fra det udvalg, der er nedsat ved artikel 51, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1987/2006 af 20. december 2006 om oprettelse, drift og brug af anden generation af Schengeninformationssystemet (SIS II) (10) -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
De regioner, hvor indsamling og fremsendelse af oplysninger til visuminformationssystemet (VIS) starter efter de regioner, der er fastlagt i beslutning 2010/49/EF i medfør af artikel 48, stk. 3, i forordning (EF) nr. 767/2008, er følgende:
-
Den 4. region:
-
Benin
-
Burkina Faso
-
Cape Verde
-
Elfenbenskysten
-
Gambia
-
Ghana
-
Guinea
-
Guinea-Bissau
-
Liberia
-
Mali
-
Niger
-
Nigeria
-
Senegal
-
Sierra Leone
-
Togo.
-
Den 5. region:
-
Burundi
-
Cameroun
-
Den Centralafrikanske Republik
-
Tchad
-
Congo
-
Den Demokratiske Republik Congo
-
Ækvatorialguinea
-
Gabon
-
Rwanda
-
São Tomé og Príncipe.
-
Den 6. region:
-
Comorerne
-
Djibouti
-
Eritrea
-
Etiopien
-
Kenya
-
Madagaskar
-
Mauritius
-
Seychellerne
-
Somalia
-
Sydsudan
-
Sudan
-
Tanzania
-
Uganda.
-
Den 7. region:
-
Angola
-
Botswana
-
Lesotho
-
Malawi
-
Mozambique
-
Namibia
-
Sydafrika
-
Swaziland
-
Zambia
-
Zimbabwe.
-
Den 8. region:
-
Argentina
-
Bolivia
-
Brasilien
-
Chile
-
Colombia
-
Ecuador
-
Paraguay
-
Peru
-
Uruguay
-
Venezuela.
-
Den 9. region:
-
Kasakhstan
-
Kirgisistan
-
Tadsjikistan
-
Turkmenistan
-
Usbekistan.
-
Den 10. region:
-
Brunei
-
Burma/Myanmar
-
Cambodja
-
Indonesien
-
Laos
-
Malaysia
-
Filippinerne
-
Singapore
-
Thailand
-
Vietnam.
-
Den 11. region:
Det besatte palæstinensiske område.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken Litauen, Storhertugdømmet Luxembourg, Ungarn, Republikken Malta, Kongeriget Nederlandene, Republikken Østrig, Republikken Polen, Den Portugisiske Republik, Rumænien, Republikken Slovenien, Den Slovakiske Republik, Republikken Finland og Kongeriget Sverige.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. april 2012.
32012D0274
L 134/20
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
PROVEDBENA ODLUKA KOMISIJE
od 24. travnja 2012.
o određivanju druge skupine regija za početak rada Viznog informacijskog sustava (VIS)
(priopćena pod brojem dokumenta C(2012) 2505)
(2012/274/EU)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EZ) br. 767/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o Viznom informacijskom sustavu (VIS) i razmjeni podataka između država članica o vizama za kratkotrajni boravak (Uredba VIS) (1), a posebno njezin članak 48. stavak 4.,
budući da:
(1)
Članak 48. Uredbe (EZ) br. 767/2008 predviđa postupnu provedbu aktivnosti VIS-a. Komisija u svojoj Odluci 2010/49/EZ (2) određuje prve regije za početak rada VIS-a. Uzimajući u obzir početak rada VIS-a 11. listopada 2011., treba odrediti drugu skupinu regija u kojima će se podaci koje treba obraditi u VIS-u, uključujući fotografije i otiske prstiju, prikupljati i prosljeđivati u sustav VIS za sve zahtjeve za izdavanje viza u dotičnoj regiji.
(2)
Člankom 48. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 767/2008 predviđeno je da se skupina regija u kojima će se započeti primjenjivati VIS odredi na temelju sljedećih kriterija: opasnosti od nezakonitog useljavanja, opasnosti za nacionalnu sigurnost država članica te izvedivosti prikupljanja biometrijskih podataka iz svih lokacija u dotičnoj regiji.
(3)
Komisija je za različite regije napravila procjenu, uzimajući u obzir, za prvi kriterij, elemente kao što su prosječna stopa odbijanja izdavanja vize, stopa odbijanja ulaska i stopa državljana trećih zemalja za koje je utvrđena nezakonita prisutnost na državnom području država članica; za drugi kriterij, procjenu opasnosti koju je izvršio Europol; i za treći kriterij, činjenicu da se od donošenja Odluke 2010/49/EZ razina konzularnih predstavništava u svim regijama u svijetu povećala.
(4)
Na temelju te ocjene regije u kojima bi trebalo započeti prikupljanje podataka i njihovo prosljeđivanje u VIS za sve zahtjeve za izdavanje viza su sljedeće: Zapadna Afrika, Središnja Afrika, Istočna Afrika, Južna Afrika, Južna Amerika, Središnja Azija, Jugoistočna Azija.
(5)
Okupirano palestinsko područje zbog tehničkih je poteškoća, koje bi mogle nastati pri opremanju predmetnih konzularnih predstavništava ili ureda, isključeno iz regije Bliski istok za koju važi Odluka 2010/49/EZ. Kako bi se spriječila praznina u borbi protiv nezakonitog useljavanja i zaštite unutarnje sigurnosti i vodeći računa o vremenu preostalom državama članicama imaju za rješavanje tehničkih poteškoća, okupirano palestinsko područje bi trebalo biti jedanaesta regija u kojoj bi trebalo započeti prikupljanje podataka i njihovo prosljeđivanje u VIS za sve zahtjeve za izdavanje viza.
(6)
Datum početka rada u svakoj od tih regija određuje Komisija u skladu s člankom 48. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 767/2008.
(7)
Za određivanje dodatnih regija, naknadno bi trebalo donijeti dodatne odluke na temelju dodatne i ažurirane ocjene tih drugih regija, u skladu s odgovarajućim kriterijima i iskustvom pri provedbi u regijama određenima Odlukom 2010/49/EZ i ovom Odlukom.
(8)
Budući da se Uredba VIS temelji na schengenskoj pravnoj stečevini, Danska je u skladu s člankom 5. Protokola o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o osnivanju Europske zajednice, obavijestila da je Uredbu VIS prenijela u svoje nacionalno pravo. Stoga je za Dansku u skladu s međunarodnim pravom obvezna provesti ovu Odluku.
(9)
Ova Odluka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u kojoj Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje u skladu s Odlukom Vijeća 2000/365/EZ od 29. svibnja 2000. o zahtjevu Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske za sudjelovanje u pojedinim odredbama schengenske pravne stečevine (3). Ova Odluka stoga za Ujedinjenu Kraljevinu nije obvezujuća i na nju se ne primjenjuje.
(10)
Ova Odluka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u kojoj Irska ne sudjeluje u skladu s Odlukom Vijeća 2002/192/EZ od 28. veljače 2002. o zahtjevu Irske za sudjelovanje u pojedinim odredbama schengenske pravne stečevine (4). Ova Odluka stoga nije za Irsku obvezujuća i na nju se ne primjenjuje.
(11)
Što se tiče Islanda i Norveške, ova Odluka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma kojeg su sklopili Vijeće Europske unije i Republika Island i Kraljevina Norveška o pridruživanju Islanda i Norveške provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (5), koje spadaju u područje iz članka 1. točke B Odluke Vijeća 1999/437/EZ (6) o određenim dogovorima za primjenu tog Sporazuma.
(12)
Što se tiče Švicarske, ova Odluka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (7), koje spadaju u područje iz članka 1. točke B Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2008/146/EZ (8).
(13)
Što se tiče Lihtenštajna, ova Odluka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Protokola između Europske unije, Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i Kneževine Lihtenštajna o pristupanju Kneževine Lihtenštajna Sporazumu između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine koje spadaju u područje iz članka 1. točke B Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2011/350/EU (9).
(14)
Što se tiče Cipra, ova Uredba predstavlja akt koji se temelji na schengenskoj pravnoj stečevini ili je na koji drugi način s njom povezan, u smislu članka 3. stavka 2. Akta o pristupanju iz 2003.
(15)
Što se tiče Bugarske i Rumunjske, ova Odluka predstavlja akt koji se temelji na schengenskoj pravnoj stečevini ili je na koji drugi način s njom povezan u smislu članka 4. stavka 2. Akta o pristupanju iz 2005.
(16)
Mjere predviđene ovom Odlukom u skladu su s mišljenjem Odbora koji je osnovan na temelju članka 51. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1987/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o uspostavi, radu i uporabi druge generacije Schengenskog informacijskog sustava (SIS II) (10),
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Poslije regija određenih Odlukom 2010/49/EZ prikupljanje podataka i njihovo prosljeđivanje u Vizni informacijski sustav (VIS) u skladu s člankom 48. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 767/2008 započinje u sljedećim regijama:
-
Četvrta regija
-
Benin,
-
Burkina Faso,
-
Kabo Verde,
-
Côte d’Ivoire,
-
Gambija,
-
Gana,
-
Gvineja,
-
Gvineja Bisau,
-
Liberija,
-
Mali,
-
Niger,
-
Nigerija,
-
Senegal,
-
Sijera Leone,
-
Togo,
-
Peta regija
-
Burundi,
-
Kamerun,
-
Srednjoafrička Republika,
-
Čad,
-
Kongo,
-
Demokratska Republika Kongo,
-
Ekvatorska Gvineja,
-
Gabon,
-
Ruanda,
-
Sveti Toma i Prinsipe,
-
Šesta regija
-
Komori,
-
Džibuti,
-
Eritreja,
-
Etiopija,
-
Kenija,
-
Madagaskar,
-
Mauricijus,
-
Sejšeli,
-
Somalija,
-
Južni Sudan,
-
Sudan,
-
Tanzanija,
-
Uganda,
-
Sedma regija
-
Angola,
-
Bocvana,
-
Lesoto,
-
Malavi,
-
Mozambik,
-
Namibija,
-
Južna Afrika,
-
Kraljevina Svazi,
-
Zambija,
-
Zimbabve.
-
Osma regija
-
Argentina,
-
Bolivija,
-
Brazil,
-
Čile,
-
Kolumbija,
-
Ekvador,
-
Paragvaj,
-
Peru,
-
Urugvaj,
-
Venezuela,
-
Deveta regija
-
Kazakstan,
-
Kirgistan,
-
Tadžikistan,
-
Turkmenistan,
-
Uzbekistan.
-
Deseta regija
-
Brunej,
-
Burma/Mjanmar,
-
Kambodža,
-
Indonezija,
-
Laos,
-
Malezija,
-
Filipini,
-
Singapur,
-
Tajland,
-
Vijetnam.
-
Jedanaesta regija
Okupirano palestinsko područje
Članak 2.
Ova je Odluka upućena Kraljevini Belgiji, Republici Bugarskoj, Češkoj Republici, Saveznoj Republici Njemačkoj, Republici Estoniji, Helenskoj Republici, Kraljevini Španjolskoj, Francuskoj Republici, Talijanskoj Republici, Republici Cipru, Republici Latviji, Republici Litvi, Velikom Vojvodstvu Luksemburgu, Mađarskoj, Republici Malti, Kraljevini Nizozemskoj, Republici Austriji, Republici Poljskoj, Portugalskoj Republici, Rumunjskoj, Republici Sloveniji, Slovačkoj Republici, Republici Finskoj i Kraljevini Švedskoj.
Sastavljeno u Bruxellesu 24. travnja 2012.