EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 765/2012
af 13. juni 2012
om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den 28. juli 2011 vedtog Verdenshandelsorganisationens (»WTO«) tvistbilæggelsesorgan appelorganets rapport og panelrapporten som ændret af appelorganets rapport (»rapporterne«) i tvisten »De Europæiske Fællesskaber - De endelige antidumpingforanstaltninger vedrørende visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern eller stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina« (2).
(2)
I rapporterne blev det bl.a. konstateret, at artikel 9, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (3) (»antidumpinggrundforordningen«), ikke var i overensstemmelse med artikel 6.10, 9.2 og 18.4 i WTO's antidumpingaftale og med artikel XVI:4 i WTO-overenskomsten. Artikel 9, stk. 5 i antidumpinggrundforordningen indeholder bestemmelser om, at de individuelle eksporterende producenter i lande uden markedsøkonomi, som ikke får markedsøkonomisk behandling, jf. antidumpinggrundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), bliver underlagt en landsdækkende told, medmindre sådanne eksportører kan godtgøre, at de opfylder betingelserne for individuel behandling i antidumpinggrundforordningens artikel 9, stk. 5.
(3)
Appelorganet fandt, at antidumpinggrundforordningens artikel 9, stk. 5, indeholder en formodning om, at de eksporterende producenter i lande uden markedsøkonomi ikke er berettigede til individuel behandling, og at de for at kvalificere sig til individuel behandling har bevisbyrden ved prøvningen af, om de opfylder kriterierne for individuel behandling. I henhold til appelorganet findes der intet retsgrundlag for en sådan formodning i de relevante WTO-aftaler.
(4)
Imidlertid præciserede appelorganet, at ved fastlæggelsen af én dumpingmargin og én antidumpingtold for en række eksportører afhænger denne fastlæggelses overensstemmelse med artikel 6.10 og 9.2 i WTO's antidumpingaftale af, om der foreligger forhold, som indikerer, at to eller flere eksportører står i et sådant forhold, at de bør behandles som én enhed, til trods for at de retligt er adskilt. Sådanne forhold kan omfatte: i) eksistensen af selskabsmæssige og strukturelle forbindelser mellem eksportørerne, f.eks. fælles kontrol, aktiebesiddelser og ledelse, ii) eksistensen af selskabsmæssige og strukturelle forbindelser mellem staten og eksportørerne, f.eks. fælles kontrol, aktiebesiddelser og ledelse, og iii) kontrol eller væsentlig indflydelse fra statens side med hensyn til prisfastsættelse og resultater. I den forbindelse bør de udtryk i de foreslåede ændringer til antidumpinggrundforordningens artikel 9, stk. 5, der afspejler disse forhold, læses i lyset af appelorganets præciseringer, uden at dette berører de udtryk, der anvender den samme eller en lignende ordlyd i andre bestemmelser i antidumpinggrundforordningen.
(5)
Den 18. august 2011 underrettede Unionen tvistbilæggelsesorganet om, at den har til hensigt at gennemføre tvistbilæggelsesorganets henstillinger og afgørelser i denne tvist således, at WTO-forpligtelserne overholdes.
(6)
I den forbindelse er det nødvendigt at ændre bestemmelserne i antidumpinggrundforordningens artikel 9, stk. 5 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Artikel 9, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1225/2009 affattes således:
»5. Antidumpingtold pålægges i hvert enkelt tilfælde med en passende sats uden forskelsbehandling for al indførsel af en vare, for hvilken der er konstateret dumping og deraf følgende skade, med undtagelse af indførsel fra leverandører, der i henhold til bestemmelserne i denne forordning har afgivet pristilsagn, som er blevet godtaget.
I forordningen om indførelse af antidumpingforanstaltningerne anføres tolden for hver enkelt leverandør, eller, hvis dette ikke er praktisk muligt, for det pågældende leverandørland. Leverandører, der er retligt adskilt fra andre leverandører, eller som er retligt adskilt fra staten, kan alligevel anses for én enhed i forbindelse med fastsættelsen af tolden. Ved anvendelsen af dette afsnit kan der tages hensyn til forhold, som f.eks. eksistensen af strukturelle eller selskabsmæssige forbindelser mellem leverandørerne og staten eller mellem leverandørerne indbyrdes, statens kontrol med eller væsentlige indflydelse på prisfastsættelse og produktion eller leverandørlandets økonomiske struktur.«
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den finder anvendelse efter denne forordnings ikrafttræden på alle undersøgelser, der indledes i henhold til forordning (EF) nr. 1225/2009.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 13. juni 2012.
32012R0765
L 237/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
UREDBA (EU) br. 765/2012 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 13. lipnja 2012.
o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon dostave nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (1),
budući da:
(1)
Tijelo za rješavanje sporova („DSB”) Svjetske trgovinske organizacije („WTO”) 28. srpnja 2011. usvojilo je izvješće Prizivnog tijela i izvješće Povjerenstva kako je izmijenjeno izvješćem Prizivnog tijela u sporu „Europske zajednice - konačne antidampinške mjere na određene željezne ili čelične elemente za pričvršćivanje iz Kine” (2) („Izvješća”).
(2)
U Izvješćima je utvrđeno, između ostalog, da članak 9. stavak 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (3) („osnovna antidampinška Uredba”) nije u skladu s člankom 6. stavkom 10., člankom 9. stavkom 2. i člankom 18. stavkom 4. Antidampinškog sporazuma WTO-a i člankom XVI:4 Sporazuma o WTO-u. Članak 9. stavak 5. osnovne antidampinške Uredbe propisuje da pojedinačni proizvođači izvoznici u zemljama bez tržišnog gospodarstva koji ne dobiju tretman tržišnog gospodarstva prema članku 2. stavku 7. točki (c) osnovne antidampinške Uredbe podliježu pristojbi na razini cijele zemlje, osim ako takvi izvoznici mogu dokazati da ispunjavaju uvjete za individualni tretman („IT”) utvrđene u članku 9. stavku 5. osnovne antidampinške Uredbe.
(3)
Prizivno je tijelo utvrdilo da članak 9. stavak 5. osnovne antidampinške Uredbe iznosi pretpostavku da proizvođači izvoznici koji djeluju u zemljama bez tržišnog gospodarstva nemaju pravo na individualni tretman te da bi se kvalificirali za individualni tretman, njihova je dužnost dokazati da ispunjavaju kriterije testiranja za individualni tretman. Prema Prizivnom tijelu, u odgovarajućim Sporazumima WTO-a nije predviđena ikakva pravna osnova za takvu pretpostavku.
(4)
Međutim, Prizivno je tijelo razjasnilo da će, kod utvrđivanja jedinstvene dampinške marže i jedinstvene antidampinške pristojbe za niz izvoznika, dosljednost tog utvrđivanja s člankom 6. stavkom 10. i člankom 9. stavkom 2. Antidampinškog sporazuma WTO-a ovisiti o postojanju situacija prema kojima su dva ili više izvoznika, iako pravno različiti, u takvom odnosu da bi ih trebalo tretirati kao jedinstven subjekt. Takve situacije mogu uključivati: i. postojanje organizacijskih i strukturalnih veza između izvoznika, poput zajedničkog nadzora, udjela i upravljanja; ii. postojanje organizacijskih i strukturalnih veza između države i izvoznika, poput zajedničkog nadzora, udjela i upravljanja; i iii. nadzor ili materijalni utjecaj države u smislu određivanja cijena i proizvodnje. U tom smislu, uvjete predloženih izmjena članka 9. stavka 5. osnovne antidampinške Uredbe koji odražavaju te situacije trebalo bi tumačiti u svjetlu obrazloženja Prizivnog tijela ne dovodeći u pitanje uvjete sličnog ili jednakog teksta u ostalim odredbama osnovne antidampinške Uredbe.
(5)
Unija je 18. kolovoza 2011. obavijestila Tijelo za rješavanje sporova (DSB) da namjerava provesti preporuke i odluke Tijela za rješavanja sporova u ovom sporu na način sukladan njezinim obvezama prema WTO-u.
(6)
U tu je svrhu potrebno izmijeniti odredbe članka 9. stavka 5. osnovne antidampinške Uredbe,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Članak 9. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 zamjenjuje se sljedećim:
„5. Antidampinška pristojba uvodi se u odgovarajućim iznosima u svakom pojedinačnom slučaju, na nediskriminacijskoj osnovi, na uvoze proizvoda iz svih izvora za koje je utvrđeno da su pod dampingom i koji nanose štetu, osim na uvoze iz onih izvora koji su prihvatili preuzimanje obveza prema uvjetima iz ove Uredbe.
Uredba kojom se uvode antidampinške mjere navodi pristojbu za svakog od dobavljača ili, ako je to nepraktično, za svaku dotičnu zemlju dobavljača. Dobavljači koji se pravno razlikuju od ostalih dobavljača ili koji su pravno različiti od države, za potrebe utvrđivanja pristojbe mogu se smatrati jedinstvenim subjektom. Radi primjene ovog podstavka, u obzir se mogu uzeti čimbenici poput postojanja strukturalnih ili organizacijskih veza između dobavljača i države ili između dobavljača, nadzora ili materijalnog utjecaja države u smislu određivanja cijena i proizvodnje, ili gospodarske strukture zemlje dobavljača”.
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu trećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se na sve ispitne postupke pokrenute u skladu s Uredbom (EZ) br. 1225/2009 nakon stupanja ove Uredbe na snagu.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 13. lipnja 2012.