KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 29/2012
af 13. januar 2012
om handelsnormer for olivenolie
(kodifikation)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007/EF af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1), særlig artikel 113, stk. 1, litra a), og artikel 121, første afsnit, litra a) sammenholdt med artikel 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens forordning (EF) Nr. 1019/2002 af 13. juni 2002 om handelsnormer for olivenolie (2) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder (3). Forordningen bør af klarheds- og rationaliseringshensyn kodificeres.
(2)
Olivenolie har særlige organoleptiske og ernæringsmæssige egenskaber, som betyder, at produktet i modsætning til de fleste andre vegetabilske fedtstoffer kan afsættes på markedet til relativt høje priser, produktionsomkostningerne taget i betragtning. Som følge af denne markedssituation bør der fastsættes handelsnormer med særlige mærkningsregler for olivenolie, som supplerer dem, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (4), og især principperne i direktivets artikel 2.
(3)
For at sikre, at den olivenolie, som sælges, er ægte, bør de emballager, der anvendes i detailhandelen, have en begrænset størrelse og være forsynet med en passende lukkeanordning. For emballager bestemt til storkøkkener bør medlemsstaterne dog kunne tillade en større kapacitet.
(4)
Ud over den information, som forbrugerne får via de obligatoriske betegnelser, der er foreskrevet for de forskellige olivenoliekategorier i artikel 118 i forordning (EF) nr. 1234/2007, bør de informeres om, af hvilken type den olivenolie er, som findes i handelen.
(5)
På grund af sædvaner i landbruget og lokale udvindings- eller sammenstikningsmetoder kan jomfruolie til direkte afsætning have meget forskellige kvaliteter og smagskarakterer afhængigt af den geografiske oprindelse. Det kan inden for en og samme oliekategori føre til prisforskelle, som forstyrrer markedet. For de andre spiseoliekategorier er der ikke væsentlige oprindelsesbetingede forskelle, og angivelse af oprindelsen på emballager bestemt til forbrugerne kunne give forbrugerne det indtryk, at der er sådanne forskelle. For at undgå risikoen for fordrejning af markedet for olivenolie til konsum bør der derfor fastlægges en obligatorisk ordning på EU-plan for oprindelsesbetegnelse, som bør begrænses til »ekstra jomfruolie« og »jomfruolie«, der opfylder præcise betingelser. Den frivillige ordning, der har været anvendt indtil 2009, har vist sig utilstrækkelig til at undgå vildledning af forbrugerne med hensyn til jomfruolies reelle egenskaber i den henseende. Desuden er der ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed (5) blevet fastsat bestemmelser om sporbarhed, som har fundet anvendelse siden den 1. januar 2005. Den erfaring, de erhvervsdrivende og myndighederne har opnået på dette område, gør det muligt at gøre mærkning af ekstra jomfruolies og jomfruolies oprindelse obligatorisk.
(6)
Navne på eksisterende mærker, der omfatter geografiske angivelser, kan fortsat anvendes, hvis navnene er officielt registreret i overensstemmelse med Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (6), eller med Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (7).
(7)
En regional oprindelsesbetegnelse kan være forbundet med en beskyttet oprindelsesbetegnelse (BOB) eller en beskyttet geografisk betegnelse (BGB) i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 af 20. marts 2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler (8). For at undgå vildledning af forbrugerne og dermed forstyrrelser af markedet bør kun regionale oprindelsesbetegnelser kunne tildeles BOB og BGB. For importeret olivenolie er det nødvendigt at overholde bestemmelserne om ikke-præferentiel oprindelse i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (9).
(8)
Hvis EU eller en medlemsstat er angivet som oprindelse for jomfruolien, må det tages i betragtning, at de anvendte oliven, men også udvindingsmetoderne og -teknikkerne har indflydelse på deres kvalitet og smag. Oprindelsesbetegnelsen må derfor gælde det geografiske område, i hvilket olivenolien er fremstillet, hvilket generelt svarer til det område, hvor olien er udvundet af olivenerne. I nogle tilfælde er det sted, hvor olivenerne er høstet, dog ikke det samme som det, hvor olien er udvundet, og der bør gives oplysning herom på emballagen eller på etiketter på emballagen for ikke at vildlede forbrugerne og forstyrre markedet for olivenolie.
(9)
En stor del af EU’s ekstra jomfruolie og jomfruolie består af sammenstikninger af olie fra forskellige medlemsstater og tredjelande. Der bør defineres enkle bestemmelser om mærkning af sådanne sammenstikningers oprindelse.
(10)
I henhold til direktiv 2000/13/EF må oplysninger, som anføres i mærkningen, ikke være af en sådan art, at de vildleder køberen med hensyn til den pågældende olivenolies beskaffenhed eller ved at tillægge den egenskaber, som den ikke har, eller ved at give indtryk af, at den har særlige egenskaber, som i virkeligheden er fælles for de fleste olier. Desuden er det nødvendigt med harmoniserede regler for visse fakultative, hyppigt brugte oplysninger om olivenolie for at definere dem helt præcist og gøre det muligt at kontrollere, at de er rigtige. Således må begrebet »koldpresning« eller »koldekstraktion« svare til en veldefineret traditionel produktionsmetode. Det Internationale Olivenolieråd har i sin reviderede metode til organoleptisk vurdering af jomfruolie fastsat visse udtryk, der beskriver ekstra jomfruolies og jomfruolies organoleptiske egenskaber med hensyn til smag og/eller lugt. Anvendelsen af de pågældende udtryk i mærkningen af ekstra jomfruolie og jomfruolie bør forbeholdes olie, som er blevet vurderet efter den tilsvarende analysemetode. Det er nødvendigt med overgangsordninger for visse erhvervsdrivende, der i øjeblikket anvender de forbeholdte udtryk. Oplysning om syreindhold må ikke anføres alene, da det kan give forbrugerne den fejlagtige opfattelse, at det er et absolut kvalitetskriterium, mens det kun har kvalitativ værdi set i sammenhæng med de øvrige kendetegn ved den pågældende olivenolie. Da visse oplysninger anføres stadigt hyppigere, bør der fastlægges objektive kriterier for, hvordan de skal anvendes, for at skabe klarhed på markedet for olivenolie.
(11)
Det er nødvendigt at hindre, at levnedsmidler, som indeholder olivenolie, vildleder forbrugeren ved at fremhæve olivenoliens ry uden at oplyse produktets faktiske sammensætning. Etiketterne må derfor indeholde en klar angivelse af procentdelen af olivenolie samt visse særlige angivelser for produkter, der udelukkende består af en blanding af vegetabilske olier. Desuden må der tages hensyn til nogle særlige bestemmelser i en række forordninger om olivenolieholdige produkter.
(12)
Betegnelserne for olivenoliekategorierne svarer til de fysisk-kemiske og organoleptiske egenskaber, der er fastlagt i bilag XVI til forordning (EF) nr. 1234/2007 og i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2568/91 af 11. juli 1991 om kendetegnene for olivenolie og olie af olivenpresserester og de i den forbindelse anvendte metoder (10). De øvrige angivelser i mærkningen skal være baseret på objektive elementer for at undgå enhver risiko for misbrug til skade for forbrugerne og konkurrencefordrejning på markedet for de berørte olier.
(13)
Som led i kontrolordningen i henhold til artikel 113, stk. 3, andet afsnit i forordning (EF) nr. 1234/2007, skal medlemsstaterne ud fra de angivelser, der skal anføres ved mærkningen, fastlægge de dokumentationskrav og sanktioner, der skal anvendes. Fastslåede kendsgerninger, analyseresultater, pålidelige registreringer, information af administrativ art eller om regnskabsforhold kan f.eks. anvendes som dokumentation, uden at udelukke nogen muligheder på forhånd.
(14)
Da kontrollen af de virksomheder, der står for mærkningen, skal foretages i den medlemsstat, hvor de er etableret, må der skabes en procedure for administrativt samarbejde mellem Kommissionen og de medlemsstater, hvor olien markedsføres.
(15)
For at der kan foretages en evaluering af det system, der indføres med denne forordning, skal de berørte medlemsstater indsende oplysninger om deres erfaringer og om eventuelle problemer.
(16)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Uden at direktiv 2000/13/EF og forordning (EF) nr. 510/2006 herved tilsidesættes, fastlægges der i denne forordning særlige handelsnormer for detailhandelen med olivenolie og olie af olivenpresserester, jf. nr. 1, litra a) og b), og nr. 3 og 6 i bilag XVI til forordning (EF) nr. 1234/2007.
2. I denne forordning forstås ved »detailhandel« salg til den endelige forbruger af olie som omhandlet i stk. 1, i uforandret stand eller blandet i et levnedsmiddel.
Artikel 2
Olie som omhandlet i artikel 1, stk. 1, sælges til den endelige forbruger i færdigpakninger, der højst må rumme 5 l. Denne emballage skal være forsynet med en åbningsanordning, der ikke mere er intakt, når den har været brugt første gang, og emballagen skal være mærket i overensstemmelse med artikel 3-6.
Når det gælder olie bestemt til konsum i restauranter, hospitaler, marketenderier og lignende, kan medlemsstaterne afhængigt af, hvilken type storkøkken der er tale om, fastsætte en maksimal kapacitet for emballager på over 5 l.
Artikel 3
Betegnelser i overensstemmelse med artikel 118 i forordning (EF) nr. 1234/2007 anses for at være varebetegnelser som omhandlet i artikel 3, stk. 1, nr. 1, i direktiv 2000/13/EF.
Mærkningen af olie som omhandlet i artikel 1, stk. 1, skal med typer, som er letlæselige og ikke kan udviskes, foruden betegnelsen omhandlet i stk. 1 i nærværende artikel, men ikke nødvendigvis tæt på denne, indeholde følgende oplysninger for hver enkelt oliekategori:
a)
for ekstra jomfruolie:
»olivenolie af bedste kvalitet, der er udvundet direkte af oliven og udelukkende ved mekaniske processer«
b)
for jomfruolie:
»olivenolie, der er udvundet direkte af oliven og udelukkende ved mekaniske processer«
c)
for olivenolie - bestående af raffineret olivenolie og jomfruolie:
»olie, der udelukkende indeholder raffineret olivenolie og olie udvundet direkte af oliven«
d)
for olie af olivenpresserester:
»olie, der udelukkende indeholder olie fremstillet ved behandling af det produkt, der er fremkommet efter udvinding af olivenolie, og olie udvundet direkte af oliven,«
eller
»olie, der udelukkende indeholder olie fremstillet ved behandling af olivenpresserester og olie udvundet direkte af oliven.«
Artikel 4
1. For ekstra jomfruolie og jomfruolie som defineret i nr. 1, litra a) og b), i bilag XVI til forordning (EF) nr. 1234/2007 skal oprindelsesbetegnelsen anføres i mærkningen.
For de i nr. 3 og 6 i bilag XVI til forordning (EF) nr. 1234/2007 definerede produkter skal der ikke anføres nogen oprindelsesbetegnelse i mærkningen.
I nærværende forordning forstås ved »oprindelsesbetegnelse« et geografisk navn på emballagen eller på en etiket på emballagen.
2. De i stk. 1 omhandlede oprindelsesbetegnelser må:
a)
når det drejer sig om olivenolie med oprindelse i en medlemsstat eller et tredjeland i overensstemmelse med stk. 4 og 5, kun være en henvisning til medlemsstaten, EU eller tredjelandet, alt efter hvad der er relevant, eller
b)
når det drejer sig om sammenstikninger af olivenolie med oprindelse i flere medlemsstater eller tredjelande i overensstemmelse med stk. 4 og 5, kun være en af følgende angivelser, alt efter hvad der er relevant:
i)
»sammenstikning af olivenolie med oprindelse inden for EU« eller en henvisning til EU
ii)
»sammenstikning af olivenolie med oprindelse uden for EU« eller en henvisning til oprindelsen uden for EU
iii)
»sammenstikning af olivenolie med oprindelse inden for og uden for EU« eller en henvisning til oprindelsen inden for EU eller uden for EU, eller
c)
kun være en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller en beskyttet geografisk betegnelse, jf. forordning (EF) nr. 510/2006, i overensstemmelse med bestemmelserne i den pågældende varespecifikation.
3. Mærker eller virksomheders navne, for hvilke ansøgninger om registrering blev indgivet senest den 31. december 1998 i henhold til direktiv 89/104/EØF eller senest den 31. maj 2002 i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 40/94 (11), betragtes ikke som oprindelsesbetegnelser, der falder ind under nærværende forordning.
4. Ved import fra et tredjeland bestemmes oprindelsesbetegnelsen efter artikel 22-26 i forordning (EØF) nr. 2913/92.
5. En oprindelsesbetegnelse, der indeholder navnet på en medlemsstat eller EU, skal svare til det geografiske område, hvor de pågældende oliven er høstet, og hvor den mølle ligger, i hvilken olieudvindingen har fundet sted.
Såfremt olivenerne er høstet i en anden medlemsstat eller et andet tredjeland end det land, hvor den mølle ligger, i hvilken olieudvindingen har fundet sted, skal følgende anføres i oprindelsesbetegnelsen: »(Ekstra) jomfruolie fremstillet i (EU eller den pågældende medlemsstat) af oliven høstet i (EU, den pågældende medlemsstat eller det pågældende tredjeland).«
Artikel 5
Ved mærkningen af olie som omhandlet i artikel 1, stk. 1, kan de fakultative angivelser i nærværende artikel anvendes, hvis de dertil svarende krav er opfyldt:
a)
Angivelsen »første koldpresning« må kun anvendes for ekstra jomfruolie eller jomfruolie, som er udvundet ved under 27 °C ved en første presning af olivenmassen i et traditionelt udvindingssystem med hydrauliske presser.
b)
Angivelsen »koldekstraktion« må kun anvendes for ekstra jomfruolie eller jomfruolie, som er udvundet ved under 27 °C ved filtrering eller centrifugering af olivenmassen.
c)
De organoleptiske egenskaber, der vedrører smag og/eller lugt, må kun angives for ekstra jomfruolie eller jomfruolie; de i punkt 3.3 i bilag XII til forordning (EØF) nr. 2568/91 anførte udtryk må kun angives i mærkningen, hvis de er baseret på resultaterne af en vurdering foretaget ved hjælp af den metode, der er fastsat i det bilag.
d)
Mærkningen må kun angive syreindhold eller maksimalt syreindhold, hvis der i samme synsfelt og med typer af samme størrelse er anført peroxidtal, voksindhold og UV-absorbans bestemt i henhold til forordning (EØF) nr. 2568/91.
Produkter, der sælges under varemærker, for hvilke ansøgninger om registrering blev indgivet senest den 1. marts 2008, og som indeholder mindst et af de i punkt 3.3 i bilag XII til forordning (EØF) nr. 2568/91 anførte udtryk, er undtaget fra kravene i artikel 5, første afsnit, litra c), i nærværende forordning indtil den 1. november 2012.
Artikel 6
1. Hvis det i mærkningen uden for ingredienslisten ved ord, billeder eller grafiske fremstillinger fremhæves, at der er olie som omhandlet i artikel 1, stk. 1, i en blanding af olivenolie og andre vegetabilske olier, skal varebetegnelsen for den pågældende blanding være som følger: »Blanding af vegetabilske olier (eller de pågældende vegetabilske oliers specifikke navn) og olivenolie«, direkte efterfulgt af blandingens olivenolieindhold i procent.
I mærkningen af de i første afsnit omhandlede blandinger må indholdet af olivenolie kun fremhæves ved billeder eller grafiske fremstillinger, hvis det udgør over 50 %.
Medlemsstaterne kan forbyde fremstilling på deres område af blandinger af olivenolie og andre vegetabilske olier som omhandlet i første afsnit til internt forbrug. De kan dog ikke forbyde markedsføring på deres område af sådanne blandinger hidrørende fra andre lande, og de kan ikke forbyde fremstilling på deres område af blandinger med henblik på markedsføring i en anden medlemsstat eller til eksport.
2. Hvis det i mærkningen uden for ingredienslisten ved ord, billeder eller grafiske fremstillinger fremhæves, at der er olie som omhandlet i artikel 1, stk. 1, i nærværende forordning i et andet levnedsmiddel end de i stk. 1 i nærværende artikel omhandlede, skal varebetegnelsen for det pågældende levnedsmiddel efterfølges direkte af en angivelse af den procentdel, som den tilsatte olie som omhandlet i artikel 1, stk. 1, i nærværende forordning udgør af levnedsmidlets samlede nettovægt, undtagen når det drejer sig om tun i olivenolie, jf. Rådets forordning (EØF) nr. 1536/92 (12), og sardiner i olivenolie, jf. Rådets forordning (EØF) nr. 2136/89 (13).
I stedet for at angive, hvilken procentdel den tilsatte olivenolie udgør af levnedsmidlets samlede nettovægt, kan det angives, hvilken procentdel den tilsatte olivenolie udgør af fedtstoffets samlede vægt, hvorefter udtrykket »fedtprocent« tilføjes.
3. Betegnelserne i artikel 3, første afsnit, erstatter ordet »olivenolie« i mærkningen af produkter som omhandlet i punkt stk. 1 og 2 i nærværende artikel.
Hvis der indgår olie af olivenpresserester, anvendes »olie af olivenpresserester« dog i stedet for »olivenolie«.
4. De i artikel 3, andet afsnit, omhandlede oplysninger kræves ikke anført i mærkningen af produkter som omhandlet i nærværende artikels stk. 1 og 2.
Artikel 7
Efter anmodning fra den medlemsstat, som er nævnt i adressen på den i mærkningen anførte fabrikant, pakkevirksomhed eller forhandler, skal den berørte part fremlægge dokumentation for de i artikel 4, 5 og 6 omhandlede angivelser på grundlag af et eller flere af følgende punkter:
a)
faktiske forhold eller videnskabeligt fastslåede kendsgerninger
b)
analyseresultater eller automatiske registreringer af repræsentative prøver
c)
administrative eller regnskabsmæssige oplysninger i overensstemmelse med EU's og/eller medlemsstaternes retsforskrifter.
Den pågældende medlemsstat accepterer visse afvigelser mellem angivelserne i mærkningen i henhold til artikel 4, 5 og 6 og konklusionerne på grundlag af den fremlagte dokumentation og/eller resultaterne af eventuelle kontradiktoriske ekspertudtalelser under hensyntagen til, hvor præcise og repeterbare metoderne og den pågældende dokumentation er, og, i givet fald, hvor præcise og repeterbare de kontradiktoriske ekspertudtalelser er.
Artikel 8
1. Hver medlemsstat sender Kommissionen navn og adresse på det organ eller de organer, som er ansvarlige for at kontrollere, om denne forordning overholdes, hvorefter Kommissionen videresender disse oplysninger til de øvrige medlemsstater samt andre interesserede parter, der måtte anmode herom.
2. Den medlemsstat, som er nævnt i adressen på den i mærkningen anførte fabrikant, pakkevirksomhed eller forhandler, skal efter anmodning om kontrol og inden udgangen af måneden efter den måned, hvor anmodningen blev fremsat, udtage prøver og kontrollere rigtigheden af de angivelser i mærkningen, som der er rejst tvivl om. En sådan anmodning kan komme fra:
a)
Kommissionens ansvarlige tjenestegrene
b)
en erhvervsorganisation i nævnte medlemsstat, jf. artikel 125 i forordning (EF) nr. 1234/2007
c)
en anden medlemsstats kontrolorgan.
3. Sammen med den i stk. 2 omhandlede anmodning sendes alle oplysninger, som vil være nyttige i forbindelse med den ønskede kontrol, bl.a.:
a)
dato for prøvetagning eller køb af den pågældende olie
b)
navn eller firmanavn og adresse på den virksomhed, hvor prøvetagning eller køb af den pågældende olie har fundet sted
c)
nummeret på de pågældende partier
d)
kopier af al mærkning på den pågældende olies emballage
e)
analyseresultater eller resultater af andre kontradiktoriske ekspertudtalelser med angivelse af de anvendte metoder samt navn og adresse på det pågældende laboratorium eller den pågældende ekspert
f)
i givet fald navn og adresse på leverandøren af den pågældende olie som oplyst af salgsvirksomheden.
4. Den berørte medlemsstat underretter inden udgangen af tredje måned efter den måned, hvori den i stk. 2 omhandlede anmodning blev fremsat, den anmodende part om det referencenummer, hvorunder anmodningen er registreret, og om resultatet af denne anmodning.
Artikel 9
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger, herunder etablering af en sanktionsordning, for at sikre, at denne forordning overholdes.
Senest den 31. december 2002 meddeler medlemsstaterne Kommissionen de foranstaltninger, der er truffet, og efterfølgende ændringer heraf meddeles inden udgangen af måneden efter den måned, hvori ændringerne er blevet vedtaget.
Senest den 31. december 2004 meddeler Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet Kommissionen de i første afsnit omhandlede foranstaltninger, og efterfølgende ændringer heraf meddeles inden udgangen af måneden efter den måned, hvori ændringerne er blevet vedtaget.
Senest den 31. december 2010 meddeler Bulgarien og Rumænien Kommissionen de i første afsnit omhandlede foranstaltninger, og efterfølgende ændringer heraf meddeles inden udgangen af måneden efter den måned, hvori ændringerne er blevet vedtaget.
2. Til kontrol af angivelserne i artikel 4, 5 og 6 kan de berørte medlemsstater indføre en ordning for godkendelse af virksomheder, hvis aftapningsanlæg er beliggende på deres område.
Godkendelse og en alfanumerisk identifikation tildeles den virksomhed, der ansøger herom, og som opfylder følgende betingelser:
a)
råder over et aftapningsanlæg
b)
forpligter sig til at indsamle og opbevare den af medlemsstaten fastsatte dokumentation i overensstemmelse med artikel 7
c)
har et oplagringssystem, der til den berørte medlemsstats tilfredshed gør det muligt at kontrollere herkomsten af olier med oprindelsesbetegnelse.
I mærkningen anføres i givet fald den alfanumeriske identifikation for den godkendte aftapningsvirksomhed.
Artikel 10
Senest den 31. marts hvert år sender de berørte medlemsstater Kommissionen en rapport om det foregående år med oplysninger om følgende:
a)
kontrolanmodninger, som er modtaget i henhold til artikel 8, stk. 2
b)
igangsatte kontroller og kontroller, som er igangsat i tidligere produktionsår, men endnu ikke afsluttet
c)
opfølgninger af foretagne kontroller og gennemførte sanktioner.
I rapporten skal disse oplysninger fordeles på kontrollens igangsættelsesår og på overtrædelsestype. Hvis der har været særlige vanskeligheder, anføres disse, og det samme gør eventuelle forslag til forbedring af kontrollen.
Artikel 11
Forordning (EF) nr. 1019/2002 ophæves.
Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag II.
Artikel 12
1. Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Produkter, der er legalt fremstillet og mærket i EU eller legalt indført i EU og overgået til frit forbrug inden den 1. juli 2012, afsættes, indtil lagrene er opbrugt.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. januar 2012.
32012R0029
L 012/14
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 29/2012
od 13. siječnja 2012.
o tržišnim standardima za maslinovo ulje
(kodifikacija)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u) (1), a posebno njezin članak 113. stavak 1. točku (a) i članak 121. prvi stavak točku (a), u vezi s člankom 4.,
budući da:
(1)
Uredba Vijeća (EZ) br. 1019/2002 od 13. lipnja 2002. o tržišnim standardima za maslinovo ulje (2) nekoliko je puta znatno izmijenjena (3). Radi jasnoće i racionalnosti navedenu bi Uredbu trebalo kodificirati.
(2)
Maslinovo ulje ima određena svojstva, posebno organoleptička i prehrambena, koja mu, uzimajući u obzir troškove proizvodnje, omogućavaju postizanje relativno visokih tržišnih cijena u usporedbi s većinom drugih biljnih masti. S obzirom na ovu situaciju na tržištu, trebalo bi utvrditi tržišne standarde za maslinovo ulje koji bi u prvom redu sadržavali posebna pravila za označivanje, koja bi nadopunila ona utvrđena Direktivom 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. ožujka 2000. o usklađivanju zakonodavstava država članica o označivanju, prezentiranju i oglašavanju hrane (4), a posebno pravila utvrđena člankom 2. te Direktive.
(3)
Kako bi se zajamčila autentičnost maslinovog ulja koje se prodaje, pakiranje za maloprodaju trebalo bi biti manjih dimenzija i imati odgovarajući sustav zatvaranja. Međutim, državama članicama trebalo bi dozvoliti mogućnost odobravanja pakiranja većih dimenzija za ugostiteljske i druge objekte javne prehrane.
(4)
Pored obveznih naziva za različite kategorije maslinovog ulja predviđenih u članku 118. Uredbe (EZ) br. 1234/2007, potrošače bi trebalo informirati o vrstama maslinovog ulja koje se nude.
(5)
Kao rezultat poljoprivrednih tradicija i lokalnih načina ekstrakcije i miješanja, djevičanska maslinova ulja koja se izravno prodaju mogu se znatno razlikovati po okusu ovisno o njihovom zemljopisnom podrijetlu. To može dovesti do različitih cijena unutar iste kategorije, koje uzrokuju poremećaje na tržištu. Ne postoje znatne razlike u drugim kategorijama jestivog maslinovog ulja s obzirom na njegovo podrijetlo pa bi takvo navođenje podrijetla na pojedinačnom pakiranju takvog ulja moglo navesti potrošače da povjeruju da razlike u kakvoći postoje. Kako se ne bi izazvali poremećaji na tržištu jestivog maslinovog ulja, trebalo bi uspostaviti obvezni režim Unije za označivanje podrijetla, koje bi trebalo biti ograničeno na ekstra djevičanska i djevičanska ulja koja ispunjavaju precizne uvjete. Neobvezni mehanizmi koji su se primjenjivali do 2009. pokazali su se nedovoljnima za izbjegavanje zablude među potrošačima o stvarnim svojstvima djevičanskih ulja. Nadalje, Uredbom (EZ) br. 178/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2002. o utvrđivanju općih načela i uvjeta zakona o hrani, osnivanju Europske agencije za sigurnost hrane te utvrđivanju postupaka u područjima sigurnosti hrane (5) uspostavljena su pravila sljedivosti, koja se primjenjuju od 1. siječnja 2005. Iskustvo koje su proizvođači i upravna tijela stekla u vezi s ovim pitanjem omogućilo je da označivanje podrijetla ekstra djevičanskog i djevičanskog maslinovog ulja postane obvezno.
(6)
Postojeći žigovi koji uključuju zemljopisne navode mogu se i dalje upotrebljavati pod uvjetom da su u prošlosti službeno registrirani u skladu s prvom Direktivom Vijeća 89/104/EEZ od 21. prosinca 1988. o usklađivanju zakonodavstva država članica o žigovima (6), ili Uredbom Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 29. veljače 2009. o žigu Zajednice (7).
(7)
Regionalno označivanje podrijetla može biti obuhvaćeno zaštićenom oznakom izvornosti (ZOI) ili zaštićenom oznakom zemljopisnog podrijetla (ZOZP) prema Uredbi Vijeća (EZ) br. 510/2006 od 20. ožujka 2006. o zaštiti oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda (8). Označivanje koje upućuje na regionalno podrijetlo trebalo bi biti ograničeno na ZOI-eve i ZOZP-ove kako bi se izbjeglo dovođenje potrošača u zabludu što bi moglo dovesti do poremećaja na tržištu. Uvezena maslinova ulja moraju biti usklađena s propisima o nepreferencijalnom podrijetlu predviđenim u Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (9).
(8)
Ako označivanje podrijetla maslinovog ulja upućuje na Uniju ili državu članicu, trebalo bi imati na umu da na kakvoću i okus ulja utječu ne samo masline, već i način i tehnika ekstrakcije ulja. Označivanje podrijetla mora stoga upućivati na zemljopisno područje u kojem je maslinovo ulje dobiveno, što je općenito područje u kojem je ulje ekstrahirano iz maslina. Međutim, u određenim se slučajevima ulje ekstrahira na mjestu koje nije isto kao ono na kojem su masline ubrane i tu informaciju bi trebalo navesti na ambalaži ili privjesnici pričvršćenoj na pakiranje kako bi se osiguralo da ne dođe do dovođenja potrošača u zabludu i poremećaja na tržištu maslinovog ulja.
(9)
U Uniji, značajan dio ekstra djevičanskog maslinovog ulja i djevičanskog maslinovog ulja jesu mješavine ulja koja potječu iz različitih država članica i trećih zemalja. Trebalo bi utvrditi odredbe za označivanje podrijetla takvih mješavina.
(10)
Prema Direktivi 2000/13/EZ, navodi na oznakama prilikom označivanja ne smiju dovoditi potrošača u zabludu, posebno vezano uz svojstva maslinovog ulja, ili mu pripisivati svojstva koja ne posjeduje, ili sugerirati da posjeduje posebna svojstva kada zapravo većina ulja posjeduje takva svojstva. Određeni, neobvezni navodi koji se uobičajeno koriste, a specifični su za maslinovo ulje također zahtijevaju usklađena pravila kako bi se precizno definirali takvi navodi i osiguralo da njihova točnost može biti provjerena. U skladu s tim, pojmovi „hladno prešanje” i „hladna ekstrakcija” trebali bi odgovarati određenoj tradicionalnoj metodi proizvodnje. Određene pojmove koji opisuju senzorska svojstva, a odnose se na okus i/ili miris ekstra djevičanskog i djevičanskog maslinovog ulja utvrdilo je Međunarodno vijeće za masline (International Olive Council - IOC) u svojoj revidiranoj metodi za senzorsko ocjenjivanje djevičanskih maslinovih ulja. Korištenje takvih navoda prilikom označivanja ekstra djevičanskih i djevičanskih maslinovih ulja trebalo bi biti rezervirano za ulja koja su ocijenjena koristeći propisanu analitičku metodu. Za određene proizvođače koji trenutačno koriste spomenute navode potrebne su prijelazne odredbe. Upućivanje na kiselost bez drugih navoda pogrešno navodi na zaključak da predstavlja mjerilo apsolutne kakvoće što može dovesti do dovođenja potrošača u zabludu s obzirom da ovaj čimbenik predstavlja kvalitativnu vrijednost samo u odnosu na druga svojstva dotičnog maslinovog ulja. Stoga bi radi porasta broja određenih navoda i njihovog gospodarskog značaja, trebalo utvrditi objektivne kriterije za njihovu uporabu kako bi se osigurala jasnoća na tržištu maslinovog ulja.
(11)
Trebalo bi poduzeti korake kako bi se osiguralo da hrana koja sadrži maslinovo ulje ne obmanjuje potrošače naglašavajući ugled maslinovog ulja bez jasnog navođenja stvarnog sastava proizvoda. Udio maslinovog ulja i određeni navodi specifični za proizvode koji se sastoje isključivo od mješavine biljnih ulja terbali bi biti jasno navedeni na oznakama. Pored toga, trebalo bi voditi računa o posebnim odredbama utvrđenima u određenim propisima specifičnima za proizvode od maslinovog ulja.
(12)
Nazivi kategorija maslinovog ulja odgovaraju fizikalno-kemijskim i organoleptičkim svojstvima koja su određena u Prilogu XVI. Uredbi (EZ) br. 1234/2007 i u Uredbi Komisije (EEZ) br. 2568/91 o karakteristikama maslinovog ulja i ulja komine maslina te o odgovarajućim metodama analize (10). Svi drugi navodi na oznavi trebali bi biti potkrijepljeni objektivnim činjenicama kako bi se osiguralo da potrošači nisu dovedeni u zabludu i da ne dođe do poremećaja na tržištu dotičnog ulja.
(13)
Unutar okvira sustava provjera utvrđenog u članku 113. stavku 3. drugom podstavku Uredbe (EEZ) br. 1234/2007, države članice trebale bi oderditi dokaze koje treba dostaviti i kazne u slučaju različitih navoda koji mogu biti korišteni na oznakama. Ne isključujući unaprijed ni jednu mogućnost, takvi dokazi mogli bi uključivati utvrđene činjenice, rezultate analiza ili pouzdane zapise te upravne ili računovodstvene podatke.
(14)
Budući da se provjere poduzeća odgovornih za označivanje moraju provoditi u državi članici u kojoj ista imaju poslovni nastan, trebao bi postojati postupak upravne suradnje između Komisije i država članica u kojima se ulje stavlja na tržište.
(15)
Kako bi se ocijenili mehanizmi predviđeni u ovoj Uredbi, predmetne države članice trebale bi izvješćivati o okolnostima i poteškoćama s kojima se susreću.
(16)
Mjere predviđene u ovoj Uredbi u skladu su s mišljenjem Upravljačkog odbora za zajedničku organizaciju tržišta poljoprivrednih proizvoda,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
1. Ne dovodeći u pitanje Direktivu 2000/13/EZ i Uredbu (EZ) br. 510/2006, ovom se Uredbom utvrđuju posebni standardi za maloprodaju ulja od ploda i komine maslina iz točke 1. podtočaka (a) i (b) te točaka 3. i 6. Priloga XVI. Uredbi (EZ) br. 1234/2007.
2. Za potrebe ove Uredbe, maloprodaja znači prodaja ulja iz stavka 1. krajnjem potrošaču, prezentirana u izvornom stanju ili kao sastojak hrane.
Članak 2.
Ulja iz članka 1. stavka 1. prezentiraju se krajnjem potrošaču u pakiranju najveće zapremine do 5 litara. Takvo je pakiranje opremljeno sustavom za otvaranje koji se više ne može vratiti u prvobitno stanje nakon prvog otvaranja i označava se u skladu s člancima 3. do 6.
Međutim, u slučaju ulja namijenjenih potrošnji u restoranima, bolnicama, kantinama i drugim sličnim objektima, države članice mogu odrediti najveću zapreminu veću od pet litara za pakiranja ovisno o vrsti dotičnog objekta.
Članak 3.
Opisi u skladu s člankom 118. Uredbe (EZ) br. 1234/2007 smatraju se nazivom pod kojim se proizvod prodaje kako je navedeno u članku 3. stavku 1. točki 1. Direktive 2000/13/EZ.
Označivanjem ulja iz članka 1. stavka 1. navode se jasnim i neizbrisivim slovima, pored naziva iz prvog stavka ovog članka, ali ne nužno u njegovoj blizini, sljedeće informacije o kategoriji ulja:
(a)
ekstra djevičansko maslinovo ulje:
„ulje visoke kakvoće, dobiveno izravno iz ploda masline isključivo mehaničkim postupcima”;
(b)
djevičansko maslinovo ulje
„ulje dobiveno izravno iz ploda maslina isključivo mehaničkim postupcima”;
(c)
maslinovo ulje sastavljeno od rafiniranog maslinovog ulja i djevičanskih maslinovih ulja:
„ulje dobiveno miješanjem rafiniranog maslinovog ulja, i (ekstra) djevičanskog maslinovog ulja”;
(d)
ulje komine maslina:
„ulje dobiveno miješanjem rafiniranog maslinovog ulja komine masline i djevičanskog maslinovog ulja”;
ili
„ulje koje se sastoji isključivo od ulja dobivenog obradom komine maslina i ulja dobivenog izravno iz ploda maslina”.
Članak 4.
1. Ekstra djevičansko maslinovo ulje i djevičansko maslinovo ulje kako je određeno u točki 1. podtočkama (a) i (b) Priloga XVI. Uredbi (EZ) br. 1234/2007 nosi oznaku podrijetla.
Proizvodi određeni u točkama 3. i 6. Priloga XVI. Uredbi (EZ) br. 1234/2007 ne nose nikakvu oznaku podrijetla.
Za potrebe ove Uredbe, „označivanje podrijetla” znači upućivanje na zemljopisno područje na pakiranju ili privjesnici pričvršćenoj na njega.
2. Označivanje podrijetla iz stavka 1. sastoji se samo od:
(a)
u slučaju maslinovih ulja, u skladu s odredbama iz stavaka 4. i 5., iz jedne od država članica ili treće zemlje, upućivanja na državu članicu, Uniju ili treću zemlju, prema potrebi; ili
(b)
u slučaju mješavina maslinovih ulja, u skladu s odredbama iz stavaka 4. i 5., iz više od jedne država članice ili treće zemlje, jednog od sljedećih navoda, prema potrebi:
i.
„mješavina maslinovih ulja iz Europske unije” ili upućivanja na Uniju;
ii.
„mješavina maslinovih ulja koja nisu iz Europske unije” ili upućivanja na podrijetlo izvan Unije;
iii.
„mješavina maslinovih ulja iz Europske unije i maslinovih ulja koja nisu iz Europske unije” ili upućivanja na podrijetlo iz Unije i izvan Unije; ili
(c)
zaštićene oznake izvornosti ili zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla iz Uredbe Vijeća (EZ) br. 510/2006, u skladu s odredbama predmetne specifikacije proizvoda.
3. Trgovački nazivi (brandovi) ili nazivi poduzeća, za koje je zahtjev za registraciju podnesen najkasnije 31. prosinca 1998. na temelju Direktive 89/104/EEZ ili najkasnije 31. ožujka 2002. na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 (11) ne smatraju se oznakama podrijetla obuhvaćenima ovom Uredbom.
4. U slučaju uvoza iz treće zemlje, oznaka podrijetla određuje se u skladu s člancima od 22. do 26. Uredbe (EEZ) br. 2913/92.
5. Oznaka podrijetla koja upućuje na državu članicu ili Uniju odgovara zemljopisnom području na kojem su masline ubrane ili na kojem se nalazi objekt u kojem su te masline prerađene u ulje.
Ako su masline ubrane u jednoj državi članici ili trećoj zemlji, a njihova prerada u ulje obavljena u drugoj zemlji, oznaka podrijetla sadrži sljedeći tekst: „(ekstra) djevičansko maslinovo ulje, dobiveno u (Uniji ili naziv dotične države članice) od maslina, ubranih u (Uniji ili naziv dotične države članice ili treće zemlje)”.
Članak 5.
Među navodima koji nisu obvezni, a koji se mogu navesti prilikom označivanja ulja iz članka 1. stavka 1., jesu navodi utvrđeni u ovom članku i udovoljavaju sljedećim zahtjevima:
(a)
navod „prvo hladno prešanje” može se navesti samo za ekstra djevičansko ili djevičansko maslinovo ulje, dobiveno pri temperaturi prerade nižoj od 27 °C prvim mehaničkim prešanjem maslinovog tijesta pomoću tradicionalnog načina ekstrakcije koristeći hidrauličku prešu;
(b)
navod „hladni postupak” može se navesti samo za ekstra djevičansko ili djevičansko maslinovo ulje, dobiveno pri temperaturi prerade nižoj od 27 °C procjeđivanjem ili centrifugiranjem maslinovog tijesta;
(c)
podaci o organoleptičkim svojstvima koji upućuju na okus i/ili miris mogu se navoditi samo za ekstra djevičanska ili djevičanska maslinova ulja; izrazi iz točke 3. podtočke 3. Priloga XII. Uredbi (EEZ) br. 2568/91 mogu se navoditi prilikom označivanja samo ako se temelje na rezultatima ocjenjivanja provedenog na temelju metode predviđene u tom Prilogu;
(d)
podaci o udjelu slobodnih masnih kiselina ili najvećem udjelu slobodnih masnih kiselina, određenima u skladu s Uredbom (EEZ) br. 2568/91, mogu se navesti samo uz navođenje, sa znakovima iste veličine i u istom vidnom polju, vrijednosti peroksidnog broja, udjela voskova i vrijednosti apsorbancije u ultraljubičastom području određenima u skladu s Uredbom (EEZ) br. 2568/1991.
Proizvodi sa žigom koji se prodaju, a čiji je zahtjev za registraciju podnesen najkasnije 1. ožujka 2008. i koji sadržava najmanje jedan od izraza iz točke 3. podtočke 3. Priloga XII. Uredbi (EEZ) br. 2568/91 ne moraju udovoljavati zahtjevima iz članka 5., prvog stavka, točke (c) ove Uredbe do 1. studenoga 2011.
Članak 6.
1. U slučaju kada se prisutnost ulja iz članka 1. stavka 1. u mješavini maslinovog ulja i drugih biljnih ulja pri označivanju naglašava na drugom mjestu na oznaci osim u popisu sastojaka riječima, slikama ili grafičkim prikazima, takva mješavina mora nositi sljedeći opisni naziv: „mješavina biljnih ulja (ili određeni naziv predmetnih biljnih ulja) i maslinovog ulja”, iza čega neposredno slijedi postotak maslinovog ulja u mješavini.
Prisutnost maslinovog ulja može se naglasiti slikama ili grafičkim prikazom prilikom označivanja mješavine iz prvog stavka samo ako ono čini više od 50 % dotične mješavine.
Države članice mogu zabraniti proizvodnju mješavina maslinovog ulja i drugih biljnih ulja iz prvog podstavka za potrebe svoje potrošnje na svojem državnom području. Međutim, one ne smiju zabraniti stavljanje takvih mješavina koje dolaze iz drugih zemalja na svoje tržište i ne smiju na svom državnom području zabraniti proizvodnju takvih mješavina namijenjenih stavljanju na tržište druge države članice.
2. Osim tune u maslinovom ulju iz Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1536/92 (12) i sardina u maslinovom ulju iz Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2136/89 (13), u slučaju kada su ulja iz članka 1. stavka 1. ove Uredbe sastojak hrane, osim one iz stavka 1. ovog članka, a pri označivanju te hrane se osim u popisu sastojaka njihova prisutnost naglašava na nekom drugom mjestu riječima, slikama ili grafičkim prikazima, onda se neposredno uz naziv hrane navodi postotak ulja iz članka 1. stavka 1. ove Uredbe u odnosu na ukupnu neto masu hrane.
Postotak dodanog maslinovog ulja u odnosu na ukupnu neto masu hrane može se zamijeniti postotkom dodanog ulja u odnosu na ukupnu masu masti, dodajući riječi „postotak masti”.
3. Nazivi iz prvog stavka članka 3. mogu se zamijeniti riječima „maslinovo ulje” prilikom označivanja proizvoda iz stavaka 1. i 2. ovog članka.
Međutim, u slučaju kada je prisutno ulje komine maslina, riječi „maslinovo ulje” zamjenjuju se riječima „ulje komine maslina”.
4. Informacije iz drugog stavka članka 3. nije potrebno navesti kod označivanja proizvoda iz stavaka 1. i 2. ovog članka.
Članak 7.
Na zahtjev države članice u kojoj se nalazi sjedište subjekta u poslovanju s hranom koji proizvodi, pakira ili stavlja na tržište, a čija je adresa navedena na oznaci, dotična stranka daje na uvid dokumentaciju koja potkrepljuje navode iz članaka 4., 5. i 6. na temelju jednog ili više sljedećih elemenata:
(a)
činjeničnih elemenata ili znanstveno utvrđenih činjenica;
(b)
rezultata analize ili automatskih zapisa na reprezentativnim uzorcima;
(c)
upravnih ili računovodstvenih podataka koji se čuvaju u skladu s pravilima Unije i/ili nacionalnim pravilima.
Predmetna država članica dozvoljava odstupanja između navoda iz članaka 4., 5. i 6. koji se nalaze na oznaci i zaključaka donesenih na temelju priložene dokumentacije i/ili usporedivih stručnih mišljenja, uzimajući u obzir točnost i „ponovljivost” metoda i predmetne dokumentacije te, ako je primjenjivo, točnost i „ponovljivost” usporedivih stručnih mišljenja.
Članak 8.
1. Svaka država članica Komisiji prosljeđuje naziv i adresu tijela odgovornih za nadzor primjene ove Uredbe, koja o tome obavješćuje ostale države članice i sve ostale zainteresirane stranke koje to zahtijevaju.
2. Država članica u kojoj se nalazi sjedište subjekta u poslovanju s hranom koji proizvodi, pakira ili stavlja na tržište čija se adresa navodi na oznaci, po primitku zahtjeva za provjeru, uzima uzorke prije kraja mjeseca, koji slijedi nakon mjeseca u kojem je podnesen zahtjev i provjerava istinitost navoda na predmetnoj oznaci. Ovaj zahtjev može poslati:
(a)
nadležna tijela Komisije;
(b)
organizacija gospodarskih subjekata na tržištu u navedenoj državi članici, u skladu s člankom 125. Uredbe (EZ) br. 1234/2007;
(c)
kontrolno tijelo druge države članice.
3. Zahtjevi iz stavka 2. popraćeni su svim informacijama potrebnima za zahtijevanu provjeru, a posebno:
(a)
datumom uzorkovanja ili kupnje predmetnog ulja;
(b)
imenom ili nazivom poduzeća i adresom poduzeća u kojem je uzet uzorak ili gdje je kupljeno predmetno ulje;
(c)
brojem predmetnih serija;
(d)
preslikom svih oznaka koje se pojavljuju na pakiranju predmetnog ulja;
(e)
rezultatima analiza ili drugih usporedivih stručnih mišljenja uz navođenje korištenih metoda te ime i adresu predmetnog laboratorija ili stručnjaka;
(f)
gdje je to primjenjivo, imenom dobavljača predmetnog ulja, kako ga navodi prodavač.
4. Prije kraja trećeg mjeseca nakon mjeseca u kojem je podnesen zahtjev iz stavka 2., dotična država članica obavješćuje podnositelja zahtjeva o dodijeljenom referentnom broju zahtjeva te poduzetim mjerama.
Članak 9.
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere, uključujući sustav kazni kako bi se osiguralo poštivanje ove Uredbe.
Države članice obavješćuju Komisiju o mjerama poduzetima s tim ciljem najkasnije 31. prosinca 2002. i o izmjenama tih mjera prije kraja mjeseca nakon onog u kojem su usvojene.
Republika Češka, Estonija, Cipar, Latvija, Litva, Mađarska, Malta, Poljska, Slovenija i Slovačka obavješćuju Komisiju o mjerama iz stavka 1. najkasnije 31. prosinca 2004. te o izmjenama tih mjera prije kraja mjeseca nakon onog u kojem su usvojene.
Bugarska i Rumunjska obavješćuju Komisiju o mjerama iz prvog stavka najkasnije 31. prosinca 2010. te o izmjenama tih mjera prije kraja mjeseca nakon onog mjeseca u kojem su donesene.
2. Radi provjere navoda iz članaka 4., 5. i 6., predmetne države članice mogu uvesti mehanizme za odobravanje objekata čija se postrojenja za pakiranje nalaze na njihovom državnom području.
Odobrenje i alfanumerička identifikacija dodjeljuju se svakom objektu koji to zahtijeva ako ispunjava sljedeće uvjete:
(a)
ima postrojenja za pakiranje;
(b)
preuzme obvezu prikupljanja i čuvanja dodatne dokumentacije koju zahtijeva država članica u skladu s člankom 7.;
(c)
ima sustav skladištenja koji omogućava provjeru podrijetla ulja koja nose oznaku izvornosti, u skladu sa zahtjevima predmetne države članice.
Na oznaci se, prema potrebi, navodi alfanumerička identifikacija odobrenog objekta za pakiranje.
Članak 10.
Predmetne države članice Komisiji prosljeđuju, najkasnije 31. ožujka svake godine, izvješće koje sadrži sljedeće informacije za prethodnu godinu:
(a)
zahtjeve za provjeru zaprimljene u skladu s člankom 8. stavkom 2.;
(b)
provjere koje su provedene i one započete u prethodnoj tržišnoj godini, a koje su još u tijeku;
(c)
mjere koje su uslijedile nakon provedenih provjera i primijenjene kazne.
U izvješću se ove informacije navode po godinama u kojima su provedene provjere i po kategoriji prekršaja. Prema potrebi, u njemu se navode sve posebne poteškoće na koje se nailazi i prijedlozi vezani uz poboljšanje kontrole.
Članak 11.
Uredba (EZ) br. 1019/2002 stavlja se izvan snage.
Upućivanja na Uredbu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu II.
Članak 12.
1. Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
2. Proizvodi koji su zakonito proizvedeni i označeni u Zajednici ili zakonito uvezeni u Zajednicu i stavljeni u slobodni promet prije 1. srpnja 2012. mogu se prodavati do isteka zaliha.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 13. siječnja 2012.