RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1138/2011
af 8. november 2011
om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse fedtalkoholer og blandinger heraf med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 9,
under henvisning til forslag fremsat af Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Midlertidige foranstaltninger
(1)
Kommissionen indførte ved forordning (EU) nr. 446/2011 (2) (»forordningen om midlertidig told«) en midlertidig antidumpingtold på importen af visse fedtalkoholer og blandinger heraf (FOH) med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia (»de pågældende lande«).
(2)
Proceduren blev indledt ved en indledningsmeddelelse (»indledningsmeddelelsen«), der blev offentliggjort den 13. august 2010 (3) som følge af en klage indgivet den 30. juni 2010 af to EU-producenter, Cognis GmbH (Cognis) og Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Sasol) (samlet benævnt »klagerne«). De to virksomheder tegner sig for en betydelig del, i dette tilfælde over 25 %, af den samlede EU-produktion af den undersøgte vare.
(3)
Som anført i betragtning 9 i forordningen om midlertidig told omfattede undersøgelsen af dumping og skade perioden fra 1. juli 2009 til 30. juni 2010 (»undersøgelsesperioden« eller »UP«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for skadesvurderingen dækkede perioden fra 1. januar 2007 til udgangen af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«).
2. Efterfølgende procedure
(4)
Efter fremlæggelse af de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for beslutningen om at indføre midlertidige antidumpingforanstaltninger (»fremlæggelse af de foreløbige konklusioner«), indgav en række interesserede parter skriftlige redegørelser for at tilkendegive deres synspunkter vedrørende de foreløbige konklusioner. Parter, der anmodede herom, fik lejlighed til at blive hørt.
(5)
Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe en endelig afgørelse i sagen.
(6)
Efterfølgende blev alle parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for, at det påtænktes at anbefale, at der indføres en endelig antidumpingtold på importen af visse fedtalkoholer og blandinger heraf med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia, og at der foretages en endelig opkrævning af de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told (»fremlæggelse af de endelige oplysninger«). Parterne fik også en frist til at fremsætte bemærkninger til denne fremlæggelse af de endelige oplysninger.
(7)
De interesserede parters mundtlige og skriftlige bemærkninger blev overvejet og, hvor det var relevant, taget i betragtning.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(8)
Den pågældende vare er, jf. betragtning 10 og 11 i forordningen om midlertidig told, mættede fedtalkoholer med en carbonkædelængde på C8, C10, C12, C14, C16 eller C18 (ekskl. forgrenede isomerer), herunder rene mættede fedtalkoholer (også benævnt »single cuts«), blandinger, der hovedsageligt indeholder en kombination af carbonkædelængderne C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (normalt klassificeret som C8-C10), blandinger, der hovedsagelig indeholder en kombination af carbonkædelængderne C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (normalt klassificeret som C12-C14), og blandinger, der hovedsageligt indeholder en kombination af carbonkædelængderne C16-C18, med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia, som i øjeblikket henhører under KN-kode ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 og ex 3823 70 00
(9)
Efter indførelsen af midlertidige foranstaltninger klagede visse parter over den tvetydighed, der kan findes i definitionen af den pågældende vare. De hævdede, at i henhold til indledningsmeddelelsen indgår kun lineær FOH i varedækningen, hvorved FOH med forgrenede isomerer eller forgrenet FOH udelukkes. Andre parter påstod, at det ikke giver nogen mening at udelukke FOH med forgrenede isomerer fremstillet ved Oxo-processen, fordi de har samme anvendelsesformål og konkurrerer med lineær FOH på markedet.
(10)
Det er blevet konstateret, at alle typer FOH, der er omfattet af denne undersøgelse - jf. betragtning 8 - på trods af eventuelle forskelle med hensyn til de råvarer, som anvendes ved produktionen eller produktionsprocessen har samme eller meget ensartede fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og anvendes til samme formål. Eventuelle variationer med hensyn til den pågældende vare ændrer ikke dens grundlæggende definition, dens egenskaber eller forskellige parters opfattelse af den.
(11)
Derfor bør den foreløbige afgørelse om at udelukke FOH med forgrenede isomerer fra varedækningen, jf. indledningsmeddelelsen, og at udelukke visse virksomheders produktion af forgrenet FOH fra definitionen af EU-produktionen (herunder de virksomheder, der fremstiller FOH ved Oxo-processen) opretholdes. Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger vedrørende samme vare, bekræftes konklusionerne i betragtning 10 og 11 i forordningen om midlertidig told.
2. Samme vare
(12)
Der mindes om, at det blev foreløbigt fastsat i betragtning 13 i forordningen om midlertidig told, at lineær FOH og forgrenet FOH ikke er samme vare, og oplysningerne om producenter, der producerer FOH fremstillet af forgrenede isomerer, bør således ikke indgå i skadesanalysen.
(13)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger vedrørende samme vare, bekræftes betragtning 12 og 13 i forordningen om midlertidig told.
C. DUMPING
1. Indien
1.1. Normal værdi
(14)
Da der ikke fremsat bemærkninger om fastsættelsen af den normale værdi, bekræftes de foreløbige resultater i betragtning 14-18 i forordningen om midlertidig told hermed.
1.2. Eksportpris
(15)
Da der ikke er fremsat bemærkninger vedrørende fastsættelsen af eksportprisen, bekræftes de foreløbige resultater i betragtning 19 i forordningen om midlertidig told hermed.
1.3. Sammenligning
(16)
Efter fremlæggelsen af de foreløbige og endelige konklusioner gentog begge de indiske eksporterende producenter deres påstand om, at der burde ses bort fra deres salg til en af de oprindelige klagere i Unionen i UP ved beregningen af dumpingmargenen (jf. betragtning 22 forordningen om midlertidig told). Virksomhederne baserede deres anmodning på det forhold, at artikel 9, stk. 1, i WTO's antidumpingaftale fastsætter, at den told, der skal indføres, skal være lig med den fulde dumpingmargen eller mindre. De indiske eksporterende producenter henviste også til artikel 2, stk. 4, i WTO s antidumpingaftale, i henhold til hvilken der skal foretages en rimelig sammenligning mellem eksportprisen og den normale værdi. De hævdede på dette grundlag, at klageren havde forhandlet med dem om køb af meget store mængder til meget lave priser, samtidig med at virksomheden var ved at udarbejde klagen, og at priserne på disse transaktioner således ikke var blevet fastsat på rimelige vilkår, og at disse transaktioner derfor ikke burde indgå i dumpingberegningerne.
(17)
Indledningsvist skal det bemærkes, at det forhold, at WTO s antidumpingaftale giver mulighed for at pålægge en told, der er lavere end den fulde dumpingmargen, ikke skaber en forpligtelse til at gøre dette. Grundforordningens artikel 9, stk. 4, indebærer blot en forpligtelse til at begrænse antidumpingtolden til et niveau, der er tilstrækkeligt til at afhjælpe skaden. Der forelå desuden ikke beviser for, at priserne ikke var blevet forhandlet frit mellem parterne. En undersøgelse af den pågældende klagers samlede indkøb viste også, at de priser, som klageren havde opnået hos de to indiske eksporterende producenter, var i overensstemmelse med de priser, der var aftalt for den pågældende klagers køb af sammenlignelige produkter hos andre leverandører. Det blev endvidere fastslået, at klageren havde importeret den pågældende vare fra de indiske eksporterende producenter i en årrække og ikke kun i UP. Desuden fremførte en af de eksporterende producenter under en mundtlig høring under ledelse af høringskonsulenten, at de priser, der blev krævet af klageren, var strukturelt lavere end de priser, som andre kunder blev opkrævet. Det kan konkluderes, at der ikke foreligger beviser for, at priserne ikke var blevet fastsat på en rimelig måde, blot fordi der var tale om salg til en klager, og det bekræftes, at påstanden afvises.
(18)
Efter fremlæggelsen af de foreløbige og endelige konklusioner gentog begge de indiske eksporterende producenter deres krav om en justering for valutaomregning i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra j), da der var en længerevarende opskrivning af den indiske rupee (INR) i forhold til euroen (EUR) fra november 2009, som ville have en fordrejende virkning på dumpingberegningerne (jf. betragtning 23 i forordningen om midlertidig told). Begge eksporterende producenter indrømmede, at deres salgspriser i anden halvdel af UP var højere end i første halvdel af UP, men de hævdede, at denne tendens udelukkende skyldtes en stigning i omkostningerne til råvarer og den generelle forbedring af markedsvilkårene efter den økonomiske krises afslutning, og ikke afspejlede opskrivningen af INR over for EUR. Virksomhederne hævdede desuden, at selv hvis de kunne justere deres priser regelmæssigt og med korte intervaller, ville de aldrig kunne forudsige vekselkursernes nøjagtige udvikling i fremtiden.
(19)
Undersøgelsen har vist, at selv om INR er blevet gradvist opskrevet i forhold til EUR i anden halvdel af undersøgelsesperioden, er priserne for hver enkelt indisk eksporterende producents salg af de vigtigste produkter til flere af de vigtigste kunder faktisk blevet ændret fra måned til måned, navnlig i anden halvdel af UP. Der er således intet, der tyder på, at priserne ved salg til Unionen ikke kunne være blevet ændret samtidig for også at afspejle ændringer i valutakurser inden for 60 dage som fastsat i grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra j), og artikel 2, stk. 4, nr. 1, i WTO's antidumpingaftale. Da priserne i flere tilfælde blev ændret hyppigt, kunne eventuelle ændringer i valutakurserne også være blevet afspejlet. Dette viste desuden, at FOH-markedet i almindelighed er åbent over for hyppige prisændringer. Selv i tilfælde, hvor priserne blev ændret mindre hyppigt, er der således ingen beviser for, at dette ikke var på grund af de forretningsbeslutninger, som parterne traf. At priserne hurtigt kan tilpasses for at tage hensyn til ændrede markedsforhold (i dette tilfælde angiveligt ændringer i valutakurserne) gav de indiske eksporterende producenter mulighed for at lade sådanne ændringer blive afspejlet i deres salgspriser, hvis de havde ønsket det, hvilket de tilsyneladende har gjort i en række tilfælde. I lyset af ovenstående er en justering for valutaomregninger ikke berettiget, og påstanden afvises.
(20)
Efter fremlæggelsen af de foreløbige konklusioner hævdede en af de indiske eksporterende producenter, at en godtgørelse for forskelle i indirekte skatter, der ydes i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra b), og var blevet ydet i forbindelse med visse varetyper, også burde have været ydet i forbindelse med varer og blandinger med kædelængderne C12 and C14, da den told, der blev betalt på råvarer, der anvendes til disse varer, blev refunderet ved eksport af varen. I løbet af undersøgelsen blev der dog ikke indgivet oplysninger, der kunne efterprøves på stedet, og som beviser, at en sådan told efterfølgende var blevet refunderet. Efter fremlæggelsen af de endelige konklusioner hævdede virksomheden, at dens bemærkninger var blevet misforstået, og at alle de råvarer, der blev anvendt til fremstillingen af varer og blandinger med kædelængderne C12 og C14, var blevet importeret toldfrit. Da der skal betales en indirekte skat, hvis disse råvarer efterfølgende indarbejdes i varer, der sælges på hjemmemarkedet, kræver virksomheden en justering af den normale værdi for disse specifikke varetyper. Den dokumentation, der blev forelagt i forbindelse med kontrollen, viser dog, at de specifikke råvarer, som er nødvendige for produktionen af varetyper med kædelængderne C12 og C14 og blev importeret toldfrit i UP, kun var tilstrækkelige til fremstilling af en brøkdel af virksomhedens eksport af denne vare i UP. Det er derfor sikkert, at mindst to tredjedele af den eksporterede vare med kædelængde C12 og C14 er blevet fremstillet ved hjælp af råvarer, for hvilke der er betalt importtold. Da virksomheden ikke har forelagt dokumentation, der viser, at nogen af disse råvarer, som er importeret toldfrit, blev anvendt til eksportsalg til Unionen og ikke til eksportsalg til tredjelande, afvises påstanden.
(21)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger vedrørende sammenligning, bekræftes indholdet af betragtning 20 og 23 i forordningen om midlertidig told hermed.
1.4. Dumpingmargen
(22)
Da der ikke er fremsat bemærkninger vedrørende beregningen af dumpingmargenen, bekræftes indholdet af betragtning 24-26 i forordningen om midlertidig told hermed.
(23)
Udtrykt i procent af nettoprisen cif, frit Unionens grænse, ufortoldet, fastsættes den endelige dumpingmargen til følgende:
Virksomhed
Endelig dumpingmargen
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Alle andre virksomheder
9,3 %
2. Indonesien
2.1. Normal værdi
(24)
Efter fremlæggelsen af de foreløbige og endelige konklusioner hævdede en af de indonesiske eksporterende producenter at, ved vurderingen af transaktionernes rentabilitet burde salgs-, general- og administrationsomkostningerne (SG&A) ikke have været fordelt på individuelle transaktioner på grundlag af omsætningen, og at dette har ført til, at en række transaktioner blev anset for at være urentable. Påstanden blev undersøgt, men det blev konstateret, at en fordeling af SG&A-omkostningerne på individuelle transaktioner på grundlag af omsætningen er mere hensigtsmæssig på grund af de særlige kendetegn ved sådanne omkostninger, som er mere værdirelaterede end mængderelaterede. Det bør bemærkes, at de samlede SG&A-omkostninger fordelt på hver enkelt varetype er de samme, uanset hvilken af de to metoder der anvendes til fordeling af SG&A-omkostninger på individuelle transaktioner. Endelig blev de transaktioner, for hvilke den eksporterende producent anfægtede resultatet af rentabilitetskontrollen, gennemgået på ny, og det blev bekræftet, at transaktionerne var urentable. Påstanden afvises derfor.
(25)
Den samme indonesiske eksporterende producent hævdede også, at ved fastsættelsen af det fortjenstniveau, der er anvendt ved beregningen af den normale værdi, bør fortjenesten af salg, der er identificeret som salg, der ikke har fundet sted i normal handel, på produkttypeniveau, ikke udelukkes, da mere end 80 % af det samlede salg på hjemmemarkedet var fortjenstgivende. Med hensyn til denne påstand mindes der om, at fastlæggelsen af omfanget af salget i normal handel skulle foretages for hver varetype, jf. betragtning 29-32 i forordningen om midlertidig told, da dette er den mest hensigtsmæssige måde, hvorpå der kan foretages en nøjagtig sammenligning mellem salgspriserne og de relevante produktionsomkostninger. Desuden udelukker grundforordningens artikel 2, stk. 6, ikke, at den undersøgte vare inddeles i varetyper, hvis det er relevant. Salg, som ikke anses for at være foretaget i normal handel, udelukkes på produkttypeniveau fra beregningen af den fortjeneste, der skal anvendes til beregning af den normale værdi. Påstanden afvises derfor.
(26)
Den samme indonesiske eksporterende producent hævdede også, at der ved beregningen af den normale værdi for visse varetyper ikke var blevet foretaget justeringer for at bringe de normale værdier tilbage til niveauet ab fabrik. Påstanden blev accepteret, og beregningen blev ændret i overensstemmelse hermed.
(27)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger om fastsættelsen af den normale værdi, bekræftes de foreløbige resultater - med de i denne forordnings betragtning 26 omhandlede ændringer - i betragtning 27-33 i forordningen om midlertidig told hermed.
2.2. Eksportpris
(28)
Efter fremlæggelsen af de foreløbige konklusioner hævdede en af de indonesiske eksporterende producenter, at der ikke forelå nogen begrundelse for at betragte den pris, som han opkræver af sin forretningsmæssigt forbundne importvirksomhed i Unionen, som upålidelig, og for at beregne eksportprisen i forbindelse med et sådant salg i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9. I denne forbindelse skal det bemærkes, at de interne afregningspriser mellem forretningsmæssigt forbundne parter ikke anses for at være pålidelige, da de kan være kunstigt fastsat på forskellige niveauer afhængigt af, hvad der vil være mest fordelagtigt for de berørte virksomheder. Ved beregning af eksportprisen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9, under anvendelse af en rimelig fortjenstmargen, som er uafhængig af den faktiske fortjeneste ved afregningspriserne, undgås eventuelle forvridende virkninger, som afregningspriserne kunne give anledning til. Påstanden afvises derfor.
(29)
Hvad angår eksportsalg til Unionen gennem forretningsmæssigt forbundne importører i Unionen, hævdede begge indonesiske eksportører efter fremlæggelsen af de foreløbige konklusioner, at den fortjenstmargen, som var blevet anvendt ved beregningen af eksportprisen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9, var uhensigtsmæssig. De fremførte begge, at den fortjeneste, som blev anvendt i den midlertidige fase, kun vedrørte en delvis samarbejdsvillig importør og ikke var blevet kontrolleret, og at den derfor ikke var pålidelig. De foreslog derfor, at der anvendes en fortjeneste på 5 %, således som det skete i forbindelse med andre undersøgelser. I betragtning af det lave samarbejdsniveau blandt uafhængige importører i forbindelse med denne undersøgelse blev påstanden accepteret, og der blev anvendt et fortjenstniveau på 5 %, hvilket er i overensstemmelse med det fortjenstniveau, der er blevet anvendt i tidligere undersøgelser vedrørende samme sektor.
(30)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger vedrørende sammenligning, bekræftes indholdet af betragtning 34-36 i forordningen om midlertidig told med de i denne forordnings betragtning 29 omhandlede justeringer.
2.3. Sammenligning
(31)
Efter fremlæggelsen af de foreløbige konklusioner påpegede begge de indonesiske eksportører, at der ikke burde have været foretaget nogen justering for forskelle i provision i henhold til artikel 2, stk. 10, litra i), for salg via de respektive forretningsmæssigt forbundne forhandlere i et tredjeland. Begge virksomheder hævdede, at deres produktionsvirksomheder i Indonesien og de respektive forretningsmæssigt forbundne forhandlere i Singapore udgør én enkelt økonomisk enhed, og at forhandlerne i tredjelandet fungerer som eksportafdeling for deres forretningsmæssigt forbundne indonesiske virksomheder. I begge tilfælde faktureres hjemmemarkedssalget og en del af eksportsalget til tredjelande direkte af producenten i Indonesien, og forhandlerne i Singapore får en provision af en bestemt størrelse. For en af de indonesiske virksomheders vedkommende fremgår denne provision af en kontrakt, der kun omfatter eksportsalget. Desuden sælger forhandlerne i tredjelandet også varer fremstillet af andre producenter, i et tilfælde også varer fremstillet af ikke-forretningsmæssigt forbundne producenter. Begge forretningsmæssigt forbundne forhandlere i Singapore har således helt klart funktioner, der svarer til dem, som udføres af en agent, der arbejder på provisionsbasis. Påstanden afvises derfor.
(32)
Efter fremlæggelsen af de endelige konklusioner gentog den indonesiske regering og en af de indonesiske eksporterende producenter påstanden om én enkelt økonomisk enhed, jf. betragtning 31. De hævdede, at i Matsushita mod Rådet (4) havde Domstolen tidligere fundet, at det forhold, at en producent udfører visse salgsfunktioner, ikke betyder, at en produktionsvirksomhed og en salgsvirksomhed ikke kan udgøre en enkelt økonomisk enhed. Desuden hævdede de også, at salg til tredjelande, som udføres direkte af eksportøren uden involvering af forhandleren i Singapore, kun udgør en lille andel af eksportsalget, og at Rette i Første Instans i Interpipe-dommen (5) havde fundet, at et beskedent direkte salg foretaget af producenten ikke støttede påstanden om, at der ikke var tale om en enkelt økonomisk enhed. Sluttelig hævdede de, at i Canon mod Rådet (6) blev konklusionen om, at der er tale om en enkelt økonomisk enhed, ikke påvirket af, at et salgsdatterselskab også fungerede som forhandler af andre virksomheders varer.
(33)
Selv om Domstolen i Matsushita mod Rådet fandt, at institutionerne i denne sag var berettiget til at konkludere, at en producent sammen med en eller flere distributionsvirksomheder, som producenten kontrollerer, udgør en økonomisk enhed, selv om den pågældende producent selv udfører visse salgsfunktioner, følger det ikke nødvendigvis heraf, at der består en pligt til altid at betragte en producent og hans forretningsmæssigt forbundne salgsvirksomheder som en enkelt økonomisk enhed. I modsætning til den indonesiske eksporterende producent foretog producenten i Matsushita mod Rådet desuden ikke noget direkte salg selv. At den eksporterende producents direkte salg kun udgjorde en begrænset andel af den samlede salgsmængde til Unionen, var for det andet kun et af flere elementer, som Retten i Første Instans analyserede i Interpipe-dommen. Domstolen understregede, hvad der er endnu vigtigere, at dette direkte salg kun blev foretaget til de nye medlemsstater i en overgangsperiode. I modsætning hertil tyder de foreliggende oplysninger i denne sag på, at producentens direkte salg til visse tredjelande ikke er midlertidigt, men - i det mindste i princippet - strukturelt, dvs. permanent. For hver enkelt af de pågældende producenter udgør dette salg desuden en betydelig andel af salget på hjemmemarkedet. I Canon mod Rådet omfattede det salg, som den eksporterende producents salgsdatterselskab havde på hjemmemarkedet, sluttelig andre varer, som blot blev solgt under et andet varemærke, men ikke desto mindre alle var blevet fremstillet af den eksporterende producent selv. Påstanden afvises derfor igen.
(34)
En af de indonesiske virksomheder hævdede endvidere, at selv om begrebet én enkelt økonomisk enhed ikke skulle blive accepteret, havde Kommissionen indført en »dobbelt margen«, idet den fra den eksportpris, der opkræves af uafhængige kunder i Unionen, både fradrager en fortjeneste for den forretningsmæssigt forbundne importør i Unionen og en provision til den forretningsmæssigt forbundne forhandler i tredjelandet. Der blev dog taget hensyn til de to poster af forskellige årsager, og de blev fratrukket særskilt. Som forklaret i betragtning 28 blev eksportprisen ved salg gennem forretningsmæssigt forbundne importører i Unionen beregnet i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9, på grundlag af den pris, hvortil de importerede varer første gang videresælges til en uafhængig køber. I disse tilfælde skal der foretages en justering for denne fortjeneste med henblik på at fastsætte en pålidelig eksportpris ved Unionens grænse. Provisionen for den forretningsmæssigt forbundne forhandler i tredjelandet blev derimod fratrukket i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i). Derfor afvises påstanden.
(35)
Virksomheden hævdede endvidere, at hvis eksportprisen skulle justeres for provisionen for den forretningsmæssigt forbundne forhandler i det pågældende tredjeland i henhold til artikel 2, stk. 10, litra i), skulle der foretages en tilsvarende justering af den normale værdi, da denne forhandler også ville koordinere hjemmemarkedssalget. Den skriftlige kontrakt mellem forhandleren og producenten i Indonesien omfatter dog kun eksportsalg. Desuden faktureres hjemmemarkedssalget af virksomheden i Indonesien. Påstanden afvises derfor.
(36)
Hvad angår justeringen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i), anses det for passende at anvende en rimelig fortjenstmargen, som er uafhængig af den faktiske fortjeneste ved afregningspriserne for at undgå eventuelle fordrejende virkninger, der måtte opstå på grund af afregningspriserne. Derfor blev de faktiske fortjenstmargener for forhandlere i det tredjeland, der blev anvendt i den midlertidige fase, erstattet med en fortjenstmargen på 5 %, som anses for at være en rimelig fortjeneste for de aktiviteter, der gennemføres af handelsvirksomheder i den kemiske sektor, og som det blev gjort i tidligere sager (7).
(37)
En anden indonesisk virksomhed hævdede, at Kommissionen havde fratrukket udgifter til provisioner for salg gennem virksomhedens forretningsmæssigt forbundne importør i Unionen to gange. Virksomheden hævdede, at der blev foretaget en justering for både den forretningsmæssigt forbundne importørs SG&A-omkostninger samt udgifter til provisioner som en direkte salgsomkostning ved beregningen af eksportprisen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9. Da udgifter til provisioner allerede er medtaget i SG&A-omkostningerne, førte dette til et dobbelt fradrag for udgifter til provisioner. Denne påstand blev anset for berettiget, og beregningen blev ændret i overensstemmelse hermed.
(38)
En af virksomhederne gentog sit krav om justering for forskellige fysiske egenskaber med den begrundelse, at virksomheden eksporterer den pågældende vare til Unionen i både flydende og fast form, mens den kun sælger varen i fast form på hjemmemarkedet, og at priserne for varen i flydende form er lavere end priserne for den undersøgte vare i fast form (jf. betragtning 39 i forordningen om midlertidig told). Som støtte for påstanden forelagde virksomheden en kopi af to fakturaer for salg til andre eksportmarkeder. Disse beviser kunne dog ikke verificeres på dette sene stadium i proceduren, og det kunne heller ikke konstateres, at den pågældende forskel gjaldt for alle de tilfælde, hvor der var tale om ovenstående forskelle i fysiske egenskaber. Påstanden afvises derfor.
(39)
Efter fremlæggelsen af de foreløbige konklusioner hævdede en af de indonesiske eksportører, at den rentesats, der blev benyttet ved beregningen af kreditomkostningerne for dennes forretningsmæssigt forbundne importør i Unionen i forordningen om midlertidig told, ikke var rimelig, og eksportøren foreslog at anvende en rentesats, der er baseret på tal, som Deutsche Bundesbank har offentliggjort for UP. Da den rentesats, der blev benyttet ved beregningen af kreditomkostningerne for denne virksomhed i forordningen om midlertidig told, var baseret på oplysninger, der er indgivet af andre parter, og således afspejler deres specifikke finansielle situation, som ikke nødvendigvis er relevant for den pågældende forretningsmæssigt forbundne importør, blev påstanden accepteret, og beregningen blev ændret i overensstemmelse hermed.
(40)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger vedrørende sammenligningen, bekræftes de foreløbige konklusioner i betragtning 37-40 i forordningen om midlertidig told med de i betragtning 36, 37 og 39 i nærværende forordning omhandlede justeringer.
2.4. Dumpingmargen
(41)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger vedrørende beregningen af dumpingmargenen, bekræftes indholdet af betragtning 41 og 42 i forordningen om midlertidig told hermed.
(42)
Udtrykt i procent af nettoprisen cif, frit Unionens grænse, ufortoldet, fastsættes den endelige dumpingmargen til følgende:
Virksomhed
Midlertidig dumpingmargen
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Alle andre virksomheder
7,3 %
3. Malaysia
3.1. Normal værdi
(43)
Efter fremlæggelsen af de foreløbige konklusioner hævdede en af de malaysiske eksporterende producenter, at rentabilitetskontrollen inden for rammerne af vurderingen af normal handel (jf. betragtning 46 i forordningen om midlertidig told) ikke burde have været baseret på de vejede gennemsnitlige årlige produktionsomkostninger, og at de individuelle omkostninger for hver enkelt transaktion på hjemmemarkedet derimod skulle have været anvendt på grund af de daglige udsving i priserne på de vigtigste råvarer. Med hensyn til denne påstand bør det bemærkes, at det er Kommissionens faste praksis at anvende vejede gennemsnitlige produktionsomkostninger som benchmark for rentabilitetskontrollen. Dette format blev fulgt af virksomheden i dens besvarelse af spørgeskemaet og udgjorde grundlaget for de kontrolbesøg, hvor data indberettet af virksomheden blev afstemt med virksomhedens regnskaber. Kravet om anvendelse af transaktionsbaserede produktionsomkostninger, som ville være en betydelig afvigelse fra Kommissionens normale praksis, blev første gang fremsat i virksomhedens bemærkninger til dokumentet med fremlæggelsen af de foreløbige konklusioner, og de relevante tal kunne derfor ikke verificeres på stedet. Det bør også bemærkes, at omkostningsskemaerne for de individuelle transaktioner, som virksomheden forelagde til støtte for sin påstand, i vid udstrækning er baseret på skøn og derfor ikke udgør mere nøjagtige og repræsentative omkostningsdata end dem, der oprindeligt blev indberettet af virksomheden og efterprøvet på stedet. Endelig bør det bemærkes, at strukturen i det nye omkostningsskema, der blev forelagt, ikke giver mulighed for afstemning med den relevante del af de forvaltningsrapporter, der blev kontrolleret på stedet. Derfor afvises påstanden.
(44)
Den malaysiske eksportør uden hjemmemarkedssalg (jf. betragtning 51 i forordningen om midlertidig told) hævdede, at de beløb for SG&A-omkostninger og fortjeneste, der anvendtes til beregning af den normale værdi, ikke burde være baseret på det vejede gennemsnit af de faktiske beløb, der blev fastsat for de to andre eksporterende producenter, der sælger samme vare på det malaysiske marked. Virksomheden hævdede, at disse tal ikke er repræsentative, eftersom virksomheden anvender andre fremstillingsmetoder, der involverer andre grundlæggende råvarer. Med hensyn til denne påstand skal der mindes om, at virksomhedens egne fremstillingsomkostninger blev anvendt ved beregningen af den normale værdi. Kun de beløb, der vedrører SG&A-omkostninger og fortjeneste, blev fastsat på grundlag af tallene fra de to andre malaysiske eksporterende producenter. Fortjenestens størrelse blev fastsat som beskrevet i betragtning 45 i nærværende forordning. For det andet kunne virksomheden ikke redegøre for den anvendte produktionsmetodes påståede virkninger for SG&A-omkostningerne. Desuden bemærkes det, at kun en begrænset del af virksomhedens produktion er baseret på den produktionsmetode, som angiveligt er anderledes, mens en væsentlig del af produktionen fremstilles med den samme produktionsproces og under anvendelse af de samme grundlæggende råvarer, som de andre to malaysiske producenter anvender. Det konkluderes derfor, at virksomheden ikke kunne påvise, at de anvendte tal ikke var repræsentative, og påstanden herom afvises.
(45)
Samme malaysiske eksportør hævdede endvidere, at skulle Kommissionen ikke desto mindre anvende oplysningerne fra de to andre eksportører til beregning af SG&A, bør disse oplysninger være baseret på de vejede gennemsnitlige tal for alle transaktioner på hjemmemarkedet for disse eksporterende producenter og ikke kun for de rentable transaktioner. Denne påstand blev accepteret i princippet. Hvad angår SG&A, bekræftes det således, at de gennemsnitlige SG&A-omkostninger for alle transaktioner på hjemmemarkedet for de to malaysiske eksporterende producenter blev anvendt til beregning af den normale værdi. De tal, som blev anvendt til denne beregning, blev kontrolleret under kontrolbesøget i de pågældende malaysiske virksomheder. Hvad angår fastsættelsen af fortjenesten, bør det bemærkes, at det ikke var muligt at fastsætte en fortjeneste på grundlag af de beløb, som de to andre eksporterende producenter havde henholdsvis afholdt og opnået. En sådan beregning viser rent faktisk et samlet tab. Der kunne derfor ikke fastsættes en fortjeneste på dette grundlag. I den sammenhæng afvises den malaysiske eksportørs påstand om, at et negativt beløb kan anvendes som fortjeneste ved beregningen af den normale værdi. Begrebet fortjeneste indebærer i sagens natur nødvendigvis, at der skal være tale om et positivt beløb. Det blev også overvejet, om fortjenesten kunne fastlægges på grundlag af den eksporterende producents rentable salg i Malaysia, men denne tilgang blev forkastet, da den ville have været i modstrid med WTO's konklusioner i sagen om import af sengelinned af bomuld fra Indien (8). I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra c), skal beregningen af fortjenesten baseres på enhver anden rimelig metode og i mangel af andre oplysninger, blev den langfristede markedsrente i Malaysia anset som det mest passende grundlag for fastsættelse af fortjenesten. Denne metode blev anset for konservativ, rimelig og mest hensigtsmæssig, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra c). Det skal bemærkes, at den fortjenstmargen, der fastlægges således, ikke overstiger den fortjeneste, som andre eksportører opnår ved salg af varer inden for samme generelle kategori på oprindelseslandets hjemmemarked.
(46)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger om fastsættelsen af den normale værdi, bekræftes de foreløbige resultater i betragtning 44-51 i forordningen om midlertidig told - med undtagelse af den i betragtning 45 i nærværende forordning omhandlede ændring.
3.2. Eksportpris
(47)
Hvad angår eksportsalg til Unionen gennem forretningsmæssigt forbundne importører i Unionen, hævdede de to malaysiske eksportører efter fremlæggelsen af de foreløbige konklusioner, at den fortjenstmargen, som var blevet anvendt ved beregningen af eksportprisen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9, var uhensigtsmæssig. En af virksomhederne underbyggede sine påstande med rentabilitetstallene i undersøgelsesperioden for nogle af dens europæiske ikke-forretningsmæssigt forbundne forhandlere. I denne forbindelse skal det bemærkes, at disse tal ikke kan betragtes som repræsentative, da de pågældende forhandlere handler med en lang række kemiske produkter, og i et af tilfældene er forhandleren også producent. De afvises derfor som et pålideligt benchmark. Den anden virksomhed hævdede, at dens forretningsmæssigt forbundne importør i Unionen ikke burde behandles som en distributør, men som en forretningsmæssigt forbundet agent, og derfor burde justeringen for SG&A-omkostninger og fortjeneste ved beregningen af eksportprisen ikke overstige den provision, der normalt ydes uafhængige agenter, der handler i sektoren. Virksomheden forelagde sine aftaler med uafhængige agenter som benchmark. Efter fremlæggelsen af de endelige konklusioner blev der argumenteret yderligere for denne påstand, idet det blev fremført, at i sagen om wolframelektroder (9) blev en forretningsmæssigt forbundet importørs fortjeneste betragtet som pålidelig og accepteret i forbindelse med beregningen af eksportprisen. Som svar på denne påstand bør det bemærkes, at grundforordningens artikel 2, stk. 9, ikke fastsætter bestemmelser for forskellig behandling af henholdsvis forretningsmæssigt forbundne importører, der angiveligt optræder som distributører, og importører, der angiveligt optræder som agenter.
Det kræves i artikel 2, stk. 9, at der foretages justeringer for alle omkostninger, der påløber mellem indførsel og videresalg, samt for fortjeneste. Desuden bør det bemærkes, at undersøgelsen viste, at den forretningsmæssigt forbundne virksomhed er beliggende i Unionen. Den håndterer bl.a. kundernes bestillinger og fakturering af den pågældende vare produceret af den forretningsmæssigt forbundne eksportør og er ligeledes ansvarlig for at sørge for toldbehandlingen i Unionen. Selv om visse aktiviteter udføres af den forretningsmæssigt forbundne eksportør forud for import, betyder dette ikke, at eksportprisen ikke kan beregnes på grundlag af videresalgsprisen til den første uafhængige kunde med de nødvendige justeringer, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 9. De forskelle i funktioner sammenlignet med andre forretningsmæssigt forbundne importører, som virksomheden fremsætter påstand om, afspejles normalt i SG&A-omkostningerne, hvor Kommissionen anvendte virksomhedens faktiske oplysninger. Denne påstand kan derfor ikke godtages. Det bør endvidere bemærkes, at i ovennævnte sag vedrørende wolframelektroder var den forretningsmæssigt forbundne importør yderligere integreret i forretningsaktiviteterne vedrørende den vare i efterfølgende produktionsled, som den forretningsmæssigt forbundne koncern producerer, og udførte også andre aktiviteter end de aktiviteter, der udføres af en handelsvirksomhed. Ikke forretningsmæssigt forbundne importørers fortjeneste blev således ikke anset for at være tilstrækkeligt repræsentativ for en sådan kompleks struktur. Situationen i nævnte sag kan ikke sammenlignes med situationen for den pågældende malaysiske forretningsmæssigt forbundne importør, som kun udfører salgsfunktioner. Af de årsager, der er omhandlet i betragtning 29, justeres den pågældende fortjenstmargen ikke desto mindre til 5 %. Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger om fastsættelsen af eksportprisen, bekræftes de foreløbige konklusioner i betragtning 52-54 i forordningen om midlertidig told - med undtagelse af den ovenfor omhandlede ændring.
3.3. Sammenligning
(48)
Efter den foreløbige fremlæggelse af konklusioner gentog en af de malaysiske eksportører sin påstand (se også betragtning 57 i forordningen om midlertidig told) om, at dens forretningsmæssigt forbundne importør i Unionen rent faktisk er producentens eksportafdeling, og at der ville være tale om overdrevent store fradrag ved fastlæggelsen af eksportprisen ab fabrik, hvis der blev foretaget fuldstændige justeringer for SG&A-omkostninger og fortjeneste i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9. Virksomheden hævdede, at der alternativt burde foretages en lignende justering ved beregningen af den normale værdi. Påstanden blev gentaget i de bemærkninger, der blev indgivet efter fremlæggelsen af de endelige konklusioner. Der blev imidlertid ikke forelagt nye argumenter, som kunne føre til en ændring af konklusionerne på dette område. Der mindes navnlig om, at den forretningsmæssigt forbundne virksomhed havde udstedt fakturaer til kunder i Unionen, og at den forretningsmæssigt forbundne virksomhed havde modtaget betalinger fra kunder i Unionen. Desuden skal det bemærkes, at der var en avance på denne forretningsmæssigt forbundne virksomheds salg. Den forretningsmæssigt forbundne virksomheds regnskaber viste også, at den havde båret de normale SG&A-omkostninger, der påløb mellem import og videresalg. Derfor udfører den forretningsmæssigt forbundne virksomhed rent faktisk de funktioner, der typisk varetages af en importør. Endelig bør det bemærkes, at producenten i Malaysia også foretog direkte salg til uafhængige kunder i Unionen og andre lande. Hvad angår sidstnævnte spørgsmål, henviste virksomheden til Interpipe-dommen og anvendte argumenter, der svarede til dem, som var blevet brugt af de indonesiske eksporterende producenter. Af de i denne forordnings betragtning 33 omhandlede årsager adskiller omstændighederne i denne sag sig fra de omstændigheder, der diskuteres i Interpipe-dommen. Den malaysiske eksportørs påstand om, at virksomhedens uafhængige salg blev forhandlet på plads af den forretningsmæssigt forbundne importør i Unionen, som fungerer som den malaysiske virksomheds eksportsalgsafdeling, er i modstrid med de forklaringer, der blev afgivet under kontrolbesøget, hvor det japanske moderselskabs centrale rolle blev fremhævet i denne sammenhæng. Ovennævnte resultater fører til den konklusion, at justeringen for SG&A og fortjeneste bør bevares, og at en tilsvarende justering for beregning af den normale værdi ikke er berettiget.
(49)
Samme virksomhed påstod desuden, at visse af dens forretningsmæssigt forbundne importørs salgsomkostninger var blevet fratrukket to gange ved beregningen af eksportprisen. Beregningerne blev kontrolleret, og eftersom påstanden blev fundet berettiget, blev de justeret i overensstemmelse hermed.
(50)
En af de malaysiske eksportører hævdede, at sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen, ikke bør være baseret på varetyper, som de fremgår af varekontrolnumrene, men på virksomhedernes egne varekoder. Ifølge denne virksomhed vil der med de varekontrolnumre, der blev anvendt i undersøgelsen, ikke i tilstrækkelig grad blive taget højde for de særlige forhold, der gælder for produktionsprocessen, og forskelle i omkostninger og priser. Til støtte for denne påstand henviste virksomheden til visse af sine varer, som blev fremstillet ved anderledes produktionsmetoder og af andre råvarer, hvilket resulterede i højere enhedsproduktionsomkostninger. Det bør bemærkes, at denne påstand hverken blev fremsat i den foreløbige fase af undersøgelsen eller under kontrolbesøget. Desuden ville anvendelse af virksomhedens egne varekoder ved beregningen ikke løse problemet med forskellige produktionsmetoder, da den samme virksomheds produktionskoder også anvendes for varer, der er fremstillet ved andre produktionsmetoder. Derfor afvises påstanden.
(51)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger vedrørende sammenligningen, bekræftes de foreløbige resultater i betragtning 55-58 i forordningen om midlertidig told, dog med undtagelse af den i betragtning 49 i nærværende forordning omhandlede ændring.
3.4. Dumpingmargen
(52)
Efter fremlæggelsen af de foreløbige konklusioner fremsatte en malaysisk producent, der ikke eksporterede til Unionen, bemærkninger til betragtning 60 i forordningen om midlertidig told, idet han hævdede, at der findes andre producenter af den pågældende vare i Malaysia. I den forbindelse skal det bemærkes, at tilstedeværelsen af endnu en producent i Malaysia, som ikke eksporterer til Unionen, ikke ændrer konklusionen vedrørende samarbejdsviljen i Malaysia, da der ikke blev forelagt beviser for, at de undersøgte virksomheder ikke tegnede sig for hele eksporten af den pågældende vare til Unionen i UP. Samme malaysiske producent gav desuden udtryk for kritik af, at producenter som ham selv, der ikke eksporterede til Unionen i UP, ville være omfattet af samme resttold. Det skal i den forbindelse bemærkes, at virksomheder, som ikke har eksporteret til Unionen i UP, ikke kan være omfattet af en individuel told. Så snart disse virksomheder begynder at eksportere eller uigenkaldeligt forpligter sig til at sælge til Unionen, kan de ansøge om en »ny eksportør-undersøgelse« i overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 4, hvilket kan føre til fastsættelse af en individuel told, hvis betingelserne i nævnte artikel er opfyldt.
(53)
En af de malaysiske producenter hævdede, at den cif-værdi, som anvendes som grundlag for beregning af dumpingmargenens størrelse, ikke bør baseres på den pris, der angives til toldmyndighederne, men bør beregnes på grundlag af videresalgsprisen med fradrag af alle omkostninger, der er påløbet efter import til Unionen. Da cif-prisen blev anvendt som grundlag for toldværdierklæringen ved Unionens grænse og ikke synes at være ukorrekt angivet, skal denne pris dog anvendes som grundlag for beregning af dumpingmargenens størrelse. Virksomheden hævdede, at der var en tidsforskel mellem de pågældende leverancer fra Malaysia og toldbehandlingen med henblik på gensalg i Unionen. Selv om fakturaerne til toldbehandlingen udstedes på et senere tidspunkt - med priser, der er i overensstemmelse med FIFO-metoden for værdiansættelse af lagerbeholdningerne - er det stadig afregningspriserne og ikke gensalgsprisen, som udgør grundlaget for beregning af toldværdien. Derfor afvises påstanden.
(54)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger vedrørende beregningen af dumpingmargenen, bekræftes indholdet af betragtning 59 og 60 i forordningen om midlertidig told.
(55)
Udtrykt i procent af nettoprisen cif, frit Unionens grænse, ufortoldet, fastsættes den endelige dumpingmargen til følgende:
Virksomhed
Endelig dumpingmargen
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Alle andre virksomheder
5,7 %
D. SKADE
1. Indledende bemærkninger
(56)
Efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told blev det konstateret, at der skulle foretages mindre korrektioner af forbruget som følge af en skrivefejl. Dette førte til mindre ændringer i salgsmængden, EU-erhvervsgrenens markedsandel og de pågældende landes markedsandel. Disse korrektioner har imidlertid ingen betydelig indvirkning på de tendenser og konklusioner, der blev nået frem til med hensyn til EU-erhvervsgrenens forbrug, salgsmængde og markedsandel samt de pågældende landes markedsandel på EU-markedet i den betragtede periode.
2. EU-produktionen og EU-erhvervsgrenen
(57)
Som nævnt i betragtning 62 i forordningen om midlertidig told blev det konstateret, at samme vare blev fremstillet af de to klagere og en række små producenter i Unionen. Som nævnt i betragtning 11 og 12 i nærværende forordning blev producenter, der fremstiller FOH med forgrenede isomerer, udelukket fra definitionen af EU-produktionen af FOH. På trods af de i betragtning 58 i nærværende forordning omhandlede kendsgerninger bekræftes definitionen af EU-erhvervsgrenen i betragtning 62 og 63 i forordningen om midlertidig told.
(58)
En af de to klagere blev overtaget af en virksomhed, der deltager i den aktuelle procedure som bruger. Denne klager valgte at indtage en neutral holdning efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told.
(59)
Derfor satte en række parter spørgsmålstegn ved støtten til eller relevansen af undersøgelsen, idet de hævdede, at støtten til undersøgelsen skal bestå under hele undersøgelsen.
(60)
En analyse af denne påstand viste, at de resterende klagere repræsenterer over 40 % af den samlede EU-produktion, dvs. over 25 % af den samlede EU-produktion og 100 % af de EU-producenter af FOH, der havde givet udtryk for deres støtte til eller modstand imod klagen. De tærskler på 25 % og 50 %, der kræves i grundforordningens artikel 5, stk. 4, er således fuldt ud opfyldt, og undersøgelsens status kan bekræftes.
(61)
En række parter hævdede, at eftersom begge klagere havde importeret den pågældende vare i UP, bør de ikke betragtes som en del af EU-erhvervsgrenen. Det blev dog verificeret, at den andel af varen, som disse virksomheder importerede fra de pågældende lande, ikke var betydelig sammenlignet med deres produktion af samme vare. Desuden var denne import hovedsageligt af midlertidig karakter. Det kan derfor bekræftes, at disse virksomheders hovedaktivitet er produktion og salg af samme vare. Derfor bekræftes betragtning 62 og 63 i forordningen om midlertidig told.
3. EU-forbruget
(62)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger vedrørende EU-forbruget, bekræftes konklusionerne i betragtning 64-66 i forordningen om midlertidig told hermed.
4. Import til Unionen fra de pågældende lande og prisunderbud
4.1. Kumulering
(63)
En række parter gjorde indvendinger mod, at der blev foretaget en kumulativ vurdering for de berørte tre lande i forordningen om midlertidig told. Efter deres opfattelse opfyldes betingelserne for kumulering, der er fastsat i grundforordningens artikel 3, stk. 4, ikke. De fremførte navnlig, at det negative underbud, der konstateredes for et af landene, udelukkede kumulering. De anførte desuden, at der var forskelle med hensyn til udviklingen i salgsmængde for de tre eksportlande i den betragtede periode samt med hensyn til adgangen til råvarer og de råvarer, der anvendes i de tre eksporterende lande. Endelig blev det nævnt, at eksportsalget fra et af de pågældende lande blev kanaliseret gennem forretningsmæssigt forbundne virksomheder. Efter deres mening gælder der forskellige konkurrencevilkår for de pågældende lande på EU-markedet. Grundforordningens artikel 3, stk. 4, bestemmer, at hvis indførslen af en vare fra mere end ét land samtidig er omfattet af antidumpingundersøgelser, kan følgevirkningerne af en sådan indførsel kun vurderes kumulativt, hvis det fastslås, at: a) den dumpingmargen, der er fastlagt for indførslen fra hvert af de pågældende lande, er højere end den minimumsværdi, der er anført i nævnte forordnings artikel 9, stk. 3, og den indførte mængde fra hvert land ikke er ubetydelig, og b) det vil være hensigtsmæssigt at foretage en kumulativ vurdering af virkningerne af indførslen på baggrund af vilkårene for konkurrencen mellem de indførte varer og vilkårene for konkurrencen mellem de indførte varer og den i Unionen fremstillede vare.
a)
Som beskrevet i punkt 4.3.2 i forordningen om midlertidig told var dumpingimporten for hvert enkelt berørt land ikke ubetydelig, og dumpingimportens tilstedeværelse forblev betydelig i den betragtede periode.
b)
Det blev konstateret, at de pågældende landes konkurrencevilkår og prisfastsættelse var sammenlignelig for de importerede varer og samme vare, navnlig i UP. Som forklaret i betragtning 127 i forordningen om midlertidig told lå de skadestærskler, der var blevet fastsat for de pågældende lande, betydeligt over minimumsgrænsen på 2 %. Derfor afspejler prisunderbuddet ikke nøjagtigt den situation, som ville forekomme på et marked med effektiv priskonkurrence. Desuden blev salgskanalerne og pristendenserne for hvert af de pågældende lande analyseret, og det blev konstateret, at de var ensartede, jf. nedenstående tabel. De pågældende landes importpriser fulgte en nedadgående tendens og var særligt lave i undersøgelsesperioden sammenlignet med EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige priser.
Importen baseret på Eurostats oplysninger (justeret til kun at omfatte den pågældende vare)
2007
2008
2009
UP
Gennemsnitlig pris i EUR pr. Ton (Malaysia)
911
944
799
857
Indeks: 2007 = 100
100
104
88
94
Årlig Δ %
3,6
-15,4
7,3
Gennemsnitlig pris i EUR pr. Ton (Indonesien)
996
1 169
899
912
Indeks: 2007 = 100
100
117
90
92
Årlig Δ %
17,3
-23,1
1,4
Gennemsnitlig pris i EUR pr. Ton (Indien)
997
1 141
897
915
Indeks: 2007 = 100
100
114
90
92
Årlig Δ %
14,4
-21,4
2,1
(64)
Derfor bekræftes betragtning 67 til 70 i forordningen om midlertidig told.
4.2. Data om mængde, pris og markedsandel for dumpingimporten fra de pågældende lande
(65)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger vedrørende mængde, pris og markedsandel for dumpingimporten fra de pågældende lande bekræftes betragtning 71-73 i forordningen om midlertidig told hermed.
4.3. Prisunderbud
(66)
En række parter hævdede, at der er forskelle i råvarepriserne mellem FOH fremstillet af henholdsvis naturlige olier og fedtstoffer og FOH fremstillet af syntetiske kilder som råolie eller mineralolie, og at yderligere et kriterium vedrørende varekontrolnummeret burde have været indført for at tage højde for forskelle i produktionsomkostningerne som følge af de forskellige produktionsprocesser. Varekontrolnumre er imidlertid fastsat på grundlag af de individuelle egenskaber hos hver enkelt underkategori af varer, der falder ind under definitionen af den pågældende vare, og ikke på grundlag af prisen for hver af disse varer. Endvidere blev det fastslået, at der ikke er nogen væsentlige forskelle med hensyn til de grundlæggende egenskaber hos FOH, der er fremstillet af naturlige olier og fedtstoffer, og FOH, der er fremstillet af råolie eller mineralolie, og forskellene i produktionsomkostningerne er ej heller af et sådant omfang, at en differentiering med hensyn til varekontrolnumre er berettiget. Påstanden afvises derfor.
(67)
Visse parter hævdede, at det tal, der anvendes til at afspejle omkostningerne efter importen, som udgør ca. 3 % af importprisen, og som blev anvendt til at fastsætte størrelsen af de pågældende landes underbud, var uklart og ikke forekom at være hensigtsmæssig i dette tilfælde. De oplysninger, der blev kontrolleret i løbet af undersøgelsen, viste dog, at de importerende parter som f.eks. importører og brugere skulle betale et sådant beløb i omkostninger efter import for at kunne frigive den pågældende vare til fri omsætning på EU-markedet. Desuden fremlagde parterne ikke nogen dokumentation, der kunne tyde på, at omkostningerne efter import ikke var fastsat korrekt i dette tilfælde. Påstanden blev derfor afvist. Den metode, som benyttes til beregning af prisunderbuddet, jf. betragtning 74 og 75 i forordningen om midlertidig told, bekræftes hermed.
5. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
5.1. Indledende bemærkninger
(68)
Trods den ændring af ejerskabet, der er omhandlet i betragtning 58, blev det anset, at de oplysninger, som den klager, der tilbagekaldte sin klage, forelagde, og som blev efterprøvet ved kontrolbesøg hos denne, ikke automatisk bør udelukkes fra skadesanalysen, da dennes produktion stadig udgør en del af EU-produktionen.
(69)
En række parter hævdede, at visse oplysninger fra EU-erhvervsgrenen, især vedrørende dens køb af den pågældende vare med oprindelse i Indien, Malaysia og Indonesien, burde udelades fra skadesanalysen og beregningen af skadesmargenen, fordi enhver påstået skade i forbindelse med disse køb ville være selvforskyldt. Som nævnt i betragtning 63 i forordningen om midlertidig told var disse køb dog hovedsagelig en følge af den midlertidige lukning af en af producenternes produktionsanlæg. Desuden var disse køb ikke betydelige i sammenligning med klagernes samlede produktion. Der var derfor ingen tvingende årsager til at udelukke de nævnte producenters køb fra skadesanalysen eller beregningen af skadestærsklen.
(70)
De indledende bemærkninger i betragtning 76 i forordningen om midlertidig told bekræftes hermed.
5.2. Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse, salg og markedsandel
(71)
Da der ikke blev fremsat bemærkninger vedrørende EU-erhvervsgrenens produktion, produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salg og markedsandel, bekræftes betragtning 77-81 i forordningen om midlertidig told.
5.3. EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedssalgspriser
(72)
Efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told blev det konstateret, at der skulle foretages korrektioner af EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedssalgspriser som følge af en skrivefejl. Nedenstående tabel viser den ændrede udvikling EU-erhvervsgrenens enhedspris i den betragtede periode.
Enhedspris, salg til ikke forretningsmæssigt forbundne parter i Unionen
2007
2008
2009
UP
Indeks: 2007 = 100
100
123
102
96
Årlig Δ %
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Kilde: spørgeskemabesvarelser.
(73)
I modsætning til det i betragtning 84 i forordningen om midlertidig told anførte faldt EU-erhvervsgrenens priser med 4 % i løbet af den betragtede periode. Faldet var betydeligt fra 2008 til 2009 med et yderligere fald i UP. I løbet af denne periode faldt salgspriserne med 22 %. Denne ændring har ingen indvirkning på konklusionen vedrørende EU-erhvervsgrenens økonomiske situation, og da der ikke er fremsat bemærkninger vedrørende EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedssalgspriser, bekræftes betragtning 82 og 83 i forordningen om midlertidig told.
5.4. Lagerbeholdninger, beskæftigelse, lønninger og produktivitet, rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evne til at rejse kapital, vækst og omfanget af den faktiske dumpingmargen
(74)
En række parter hævdede, at EU-erhvervsgrenen umuligt kunne have lidt skade, da de virksomheder, der indgår i EU-erhvervsgrenen er vertikalt integrerede og importerede den pågældende vare fra tredjelande. De kunne derfor anvende den importerede vare til deres produktion i senere omsætningsled og sælge den produktion, som ikke er rentabel.
(75)
Det bør bemærkes, at i visse antidumpingundersøgelser har producenter som f.eks. stålproducenter og producenter af kemikalier, der indgår i definitionen af EU-erhvervsgrenen i disse tilfælde, aktiviteter i senere led af produktionskæden, og at en andel af deres produktion af den pågældende vare er bestemt til bunden anvendelse. I en sådan situation undersøges forekomsten af væsentlig skade for EU-erhvervsgrenen, udelukkende for så vidt angår produktion og salg af den pågældende vare. I den foreliggende sag er der blevet konstateret væsentlig skade i forbindelse med salget af den pågældende vare, jf. betragtning 77-93 i forordningen om midlertidig told. Parterne fremlagde ingen dokumentation, der viste, at konklusionerne i disse betragtninger ikke er korrekte, og at EU-erhvervsgrenen ikke havde lidt væsentlig skade i UP. Derfor blev denne påstand afvist.
(76)
En række parter hævdede, at klagernes lukning af en vis produktionskapacitet gav et misvisende billede af den skade, de angiveligt har lidt. De hævdede, at der var andre producenter i Unionen, der bidrog til kapaciteten i Unionen, og at EU-erhvervsgrenens kapacitet voksede med investeringer i ny kapacitet. Dette er næppe udtryk for en industri, der har lidt skade. Andre parter påstod, at de reducerede investeringer ikke er et udtryk for skade, men for at produktionen flyttes ud af Unionen.
(77)
Undersøgelsen fastslog i betragtning 78 i forordningen om midlertidig told, at EU-erhvervsgrenens produktionskapacitet steg med 9 % i 2008, men derefter faldt med 10 % i undersøgelsesperioden. Dette var resultatet af afgørelser, der blev truffet for at imødegå konkurrencen fra de pågældende lande, og de efterfølgende midlertidige lukninger skyldtes også presset fra dumpingimporten. Hvad angår investeringer, konstateredes det i betragtning 89 i forordningen om midlertidig told, at EU-erhvervsgrenens investeringer i EU faldt med 35 % i den betragtede periode. Dette er en af flere faktorer, som betød, at det i betragtning 92 og 93 i forordningen om midlertidig told kunne konkluderes, at EU-erhvervsgrenen led væsentlig skade i UP.
(78)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger vedrørende lagre, beskæftigelse, lønninger og produktivitet, rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evnen til at rejse kapital, vækst samt omfanget af den faktiske dumpingmargen, bekræftes betragtning 85-91 i forordningen om midlertidig told hermed.
5.5. Udviklingen efter UP
(79)
En række parter hævdede, at der ikke var bevis for, at EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, og at den omstændighed, at den ene af de to oprindelige klagere havde trukket sin støtte til undersøgelsen tilbage, viste, at pågældende klager ikke havde lidt skade. Det blev også hævdet, at skadesindikatorerne for den anden klager ikke viste tegn på skade.
(80)
Det bør bemærkes, at den pågældende virksomhed ikke modsatte sig undersøgelsen, men indtog en neutral holdning. Som forklaret i betragtning 57 blev det derfor stadig anset for hensigtsmæssigt at bevare begge EU-producenter som en del af EU-erhvervsgrenen.
(81)
Det blev hævdet, at der har været en markant stigning i priserne i perioden efter UP, og at prisudviklingen i denne periode straks vil resultere i overskud for klagerne, som selv forelagde oplysninger om bedre resultater i deres offentlige udtalelser vedrørende perioden 2010-2011.
(82)
En række parter insisterede på, at der var en betydelig forbedring i EU-erhvervsgrenens situation i perioden efter UP og påpegede, at visse virksomheder planlægger at bygge nye anlæg i Unionen. Det blev også hævdet, at i betragtning af den seneste stigning i importpriserne, bør foranstaltningerne suspenderes eller indføres i form af en mindsteimportpris.
(83)
Begivenheder, der er indtruffet efter UP, tages normalt ikke i betragtning i en antidumpingundersøgelse. Desuden er der ingen beviser, der tyder på, at de nævnte begivenheder, der er indtruffet efter UP, er indlysende, uomtvistelige og vedvarende. Hvad angår en eventuel suspension af de endelige foranstaltninger, bør dette ses på baggrund af en udvikling efter undersøgelsesperioden, som ville være af varig karakter.
(84)
Hvad angår indførelsen af mindsteimportpriser, anses det, at omstændighederne ikke berettiger sådanne mindsteimportpriser, jf. betragtning 122-126. Derfor afvises alle ovennævnte påstande.
6. Konklusion om skade
(85)
Undersøgelsen bekræftede, at de fleste skadesindikatorer for EU-erhvervsgrenen viste en faldende tendens i den betragtede periode. På grundlag af ovenstående bekræftes konklusionen om, at EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade i undersøgelsesperioden, i betragtning 92 og 93 i forordningen om midlertidig told.
E. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. Virkninger af dumpingimporten
(86)
En af parterne bemærkede, at analysen i betragtning 108 i forordningen om midlertidig told er mangelfuld, da den synes at forbinde et overordnet og vedvarende fald i forbruget med stigningen i importen, mens importen fra de pågældende lande udviklede sig i takt med forbruget ifølge den pågældende part.
(87)
Det bør præciseres, at det overordnede forbrug som omhandlet i betragtning 64-66 i forordningen om midlertidig told rent faktisk steg med 2 % i den betragtede periode. Dette rokker dog ikke ved, at der var en betydelig overordnet stigning i mængde og markedsandel for dumpingimporten til lave priser fra de pågældende lande i den betragtede periode (jf. betragtning 96 i forordningen om midlertidig told), hvorimod markedets størrelse var næsten uændret, og EU-erhvervsgrenen mistede betydelige markedsandele, navnlig mellem 2009 og UP.
(88)
Visse parter hævdede, at udviklingen i importen fra de pågældende lande ikke er knyttet til forringelsen af EU-erhvervsgrenens økonomiske situation, navnlig med hensyn til salgsmængde, salgsværdier og rentabilitet. De hævder, at der blev konstateret en forbedring i EU-erhvervsgrenens rentabilitet, da importen steg i 2008, hvorefter den faldt markant, da importen forblev stabil.
(89)
I strid med ovenstående påstand viste undersøgelsen en generel sammenhæng mellem dumpingimporten til lave priser og den skade, som EU-erhvervsgrenen led i hele den betragtede periode (jf. betragtning 95-98 i forordningen om midlertidig told). Undersøgelsen viste også, at EU-erhvervsgrenen ikke kunne genoprettes i den betragtede periode på grund af den øgede tilstedeværelse af dumpingimport til lave priser på EU-markedet. Påstanden bør derfor afvises.
(90)
Det hævdedes også, at der var forskelle i tendenserne for importen alt afhængigt af den alkoholtype, som visse eksporterende producenter fremstiller, og at der derfor bør foretages en separat skadesundersøgelse for disse alkoholtyper. De forskellige typer, der er omfattet af varedækningen, har imidlertid de samme grundlæggende egenskaber. Undersøgelsen afslørede ingen betydelige forskelle som følge af brugen af forskellige råvarer. Derfor er der i dette tilfælde ingen grund til foretage en separat analyse af tendenserne for hver enkelt alkoholtype.
(91)
Det blev også fremført, at skaden ikke kan tilskrives Indien, fordi landets import ikke steg i den betragtede periode, navnlig når klagernes indkøb ikke tages i betragtning. Det blev dog konstateret, at importen fra Indien fandt sted til dumpingpriser på EU-markedet, og at skadesmargenen var langt over minimumsgrænsen på 2 %. Desuden var betingelserne for en kumulativ vurdering for de pågældende lande opfyldt, jf. betragtning 63-65. Denne påstand bør derfor afvises.
(92)
Det blev også fremført, at skaden ikke kan tilskrives de virksomheder, hvis individuelle underbudsmargen var negativ, eller, af denne årsag, importen fra Indonesien som helhed.
(93)
Desuden var alle betingelserne for en kumulativ vurdering for den pågældende import opfyldt, jf. betragtning 63-65. Derfor blev de virkninger, som den billige dumpingimport med oprindelse i de pågældende lande havde på EU-erhvervsgrenen, vurderet samlet i forbindelse med analysen af skaden og årsagen til skaden. At der ikke er tale om underbud, udelukker desuden ikke, at EU-erhvervsgrenen er blevet forvoldt væsentlig skade. Som nævnt i betragtning 124-127 i forordningen om midlertidig told blev det rent faktisk konstateret, at den pris, som EU-erhvervsgrenen krævede, ikke var tilstrækkelig til at dække alle omkostninger og opnå en rimelig fortjenstmargen, som den kunne have opnået uden dumpingimport i UP. Påstanden afvises derfor.
(94)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger til dumpingimportens virkninger, bekræftes konklusionerne i betragtning 95-98 i forordningen om midlertidig told.
2. Virkningerne af andre faktorer
(95)
En række parter har hævdet, at den reelle årsag til den skade, som EU-erhvervsgrenen eventuelt har lidt, burde tilskrives den finansielle krise, da erhvervsgrenen led størst skade på det tidspunkt, hvor importen fra de pågældende lande blev stabil. Det blev også nævnt, at forværringen af EU-erhvervsgrenens rentabilitet svarede til den forværring, der er konstateret for andre virksomheder i den kemiske sektor.
(96)
Krisen havde betydning for EU-erhvervsgrenens resultater. Udviklingen i skadesindikatorer som f.eks. kapacitetsudnyttelse og salgsmængde viser, at EU-erhvervsgrenens situation blev forværret af krisen og blev noget bedre i takt med forbedringen på markedet. Undersøgelsen viste dog, at forbedringen ikke tillod en genrejsning i EU-erhvervsgrenen, som befandt sig langt fra den økonomiske situation, der var fremherskende i begyndelsen af den betragtede periode. Som nævnt i betragtning 89 var 2008, dvs. lige før den finansielle krise begyndte, året med den største stigning i dumpingimporten fra de pågældende lande og det kraftigste fald i EU-erhvervsgrenens salgsmængder. Efter dette år genrejste EU-erhvervsgrenen sig ikke, og dumpingimporten var fortsat massivt til stede på EU-markedet. Af disse grunde står det klart, at uanset andre faktorer bidrog dumpingimporten i vidt omfang til den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen led i UP. Påstanden afvises derfor.
(97)
En række parter hævdede også, at den reelle årsag til den påståede skade for EU-erhvervsgrenen skulle findes i importen fra andre tredjelande, faldet i efterspørgslen, stigningen i råvarepriserne og mangelfuld adgang til disse råvarer, EU-erhvervsgrenens forkerte strategiske beslutninger, konkurrencepresset i de efterfølgende omsætningsled, faldet i produktionen af den pågældende vare til bunden anvendelse, den generelle ændring i markedsvilkårene og konkurrencesituationen på EU-markedet.
(98)
Det er værd at nævne, at ovennævnte parter ikke var i stand til at dokumentere deres påstande og påvise, at andre faktorer end dumpingimport til lave priser fra de pågældende lande, brød årsagssammenhængen mellem den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt, og dumpingimporten.
(99)
Visse parter hævdede, at Kommissionen ikke foretog en analyse af de mulige virkninger af salg af forgrenet FOH for EU-erhvervsgrenens salg af den pågældende vare og virkningerne for dens økonomiske situation. Undersøgelsen fokuserede på varen som defineret i betragtning 8-12, og ingen af parterne forelagde pålidelige oplysninger, der ville have gjort det muligt at vurdere de mulige negative virkninger, som forgrenet FOH har haft for EU-erhvervsgrenens økonomiske situation. Derfor afvises denne påstand.
(100)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger vedrørende virkningerne af andre faktorer, bekræftes konklusionerne i betragtning 99-106 i forordningen om midlertidig told hermed.
3. Konklusion om årsagssammenhæng
(101)
Undersøgelsen tydede ikke på, at der var andre faktorer end dumpingimporten til lave priser fra de pågældende lande, som brød årsagssammenhængen mellem den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt, og dumpingimporten.
(102)
Da der ikke er fremsat bemærkninger vedrørende årsagssammenhæng, bekræftes betragtning 107-110 i forordningen om midlertidig told hermed.
F. UNIONENS INTERESSER
1. EU-erhvervsgrenen
(103)
Da der ikke er fremsat bemærkninger vedrørende Unionens interesser, bekræftes konklusionerne i betragtning 112 og 113 i forordningen om midlertidig told.
2. Importører
(104)
Da der ikke blev fremsat bemærkninger vedrørende importører, bekræftes konklusionerne i betragtning 115 og 116 i forordningen om midlertidig told.
3. Brugere
(105)
Der mindes om, at for at vurdere de eventuelle virkninger af antidumpingforanstaltningerne for EU-brugerne fokuseredes der i undersøgelsen på de aggregerede oplysninger fra fem store brugervirksomheder, som blev besøgt i den foreløbige fase.
(106)
På dette grundlag blev det foreløbigt konstateret, at den pågældende vares andel af de samlede produktionsomkostninger var betydelig for denne koncern og lå på mellem 10 % og 20 % alt afhængigt af det endelige produkt. De foreliggende oplysninger blev dog revideret, og ifølge nye beregninger og korrektionen af visse tal var spændet på mellem 15 % og 25 %. Det blev ligeledes konstateret, at den gennemsnitlige fortjenstmargen i den forretningsdel, hvor den pågældende vare bruges, var på ca. 6 % for de fem besøgte virksomheder; de nye beregninger viser en højere gennemsnitlig fortjenstmargen, på ca. 7,5 %. Endelig er den gennemsnitlige andel af den forretningsaktivitet, hvor den pågældende vare bruges, set i forhold til den samlede forretningsaktivitet også blevet korrigeret. Det blev foreløbigt konstateret, at den var på ca. 22 %, men ifølge de nye beregninger kan det konstateres, at den er på 25 %.
(107)
Efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told fremsatte en række brugere bemærkninger til den endelige fremlæggelse. De anfægtede valget af de fem brugervirksomheder, jf. betragtning 118 i forordningen om midlertidig told, og hævdede, at de oplysninger, der er anvendt til vurdering af foranstaltningernes mulige virkninger for brugerindustrien ikke var gennemskuelige, ikke baseret på repræsentative parter og ikke baseret på et tilstrækkeligt stort antal parter. Det blev hævdet, at analysen bør tage hensyn til data fra alle de samarbejdsvillige brugere, der medvirkede ved undersøgelsen.
(108)
Som nævnt i betragtning 117 og 118 i forordningen om midlertidig told tegner de 21 samarbejdsvillige virksomheder sig tilsammen for ca. 25 % af det samlede køb i Unionen af den pågældende vare i UP, mens de fem virksomheder, der blev anvendt til vurdering af brugernes interesser, tegnede sig for ca. 18 % af disse køb og for 72 % af de samarbejdsvillige brugeres køb af den pågældende vare. Ud over at være repræsentativ, hvad angår den mængde af den pågældende vare, der er blevet købt, var disse fem brugere meget repræsentative for de forskellige sektorer i brugerindustrien. De fem besøgte virksomheder er rent faktisk en heterogen gruppe, der ikke blot omfatter producenter, der bruger varen i oprindelig form, dvs. producenter af overfladeaktive stoffer, men også brugere af overfladeaktive stoffer og brugere i senere produktionsled.
(109)
Ikke desto mindre blev der foretaget en bredere analyse, hvor der tages hensyn til alle de oplysninger, der blev afgivet af de samarbejdsvillige brugere. Navnlig blev der foretaget en specifik vurdering af de mulige virkninger af antidumpingtold for producenterne af overfladeaktive stoffer som en særskilt gruppe, da denne gruppe potentielt kunne blive mest påvirket af indførelsen af foranstaltninger. Der blev foretaget en anden separat analyse for en anden gruppe brugere, der består af alle andre brugervirksomheder, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen.
(110)
Der blev foretaget en simulering, der først vurderede den mulige virkning af en gennemsnitlig told på 5 % på importen af FOH for alle samarbejdsvillige brugere og derefter for to adskilte grupper. Resultatet af simuleringen viste, at de endelige virkninger af denne gennemsnitlige told for de samlede produktionsomkostninger for den branche, der bruger den pågældende vare, ville blive på omkring 0,09 % for alle brugere, mens virkningerne af samme told for producenter i efterfølgende produktionsled, som benytter den pågældende vare, ville være på omkring 0,05 % for producenterne af overfladeaktive stoffer og på ca. 0,29 % for den anden gruppe af virksomheder.
(111)
Analysen viste også, at producenterne af overfladeaktive stoffer generelt opnåede lavere fortjenstmargener i de sektorer, hvor den undersøgte vare bruges; denne gruppe importerede dog kun ca. 2,6 % af deres samlede indkøb af den pågældende vare fra de pågældende lande i UP. Desuden tegner den andel af branchen for overfladeaktive stoffer, der bruger FOH, sig kun for ca. 24 % af den samlede omsætning. Selv hvis der anvendes en gennemsnitlig antidumpingtold på 5 %, er den endelige indvirkning på produktionsomkostningerne, herunder for den undersøgte vare, således meget begrænset og endog ubetydelig for den samlede rentabilitet.
(112)
En række producenter af overfladeaktive stoffer hævdede ikke desto mindre, at antidumpingtolden vil forhindre dem i frit at købe deres råvarer, hvorved der skabes en fordrejning inden for deres markedssegment.
(113)
Som anført i betragtning 120 i forordningen om midlertidig told skaber niveauet for antidumpingtolden og de mulige virkninger for brugerindustrien og markedet i efterfølgende omsætningsled ikke alvorlige hindringer for import af den pågældende vare. Undersøgelsen bekræftede, at den endelige antidumpingtold ikke ville kunne skabe fordrejninger på markedet i efterfølgende omsætningsled. Samtidig burde det ikke være vanskeligt for producenterne af overfladeaktive stoffer at lade denne forholdsvis begrænsede stigning i omkostningerne blive afspejlet i den endelige pris for deres varer. Derfor afvises påstanden om, at antidumpingtolden vil skabe fordrejninger på markedet i efterfølgende omsætningsled.
(114)
Efter fremlæggelsen af de endelige konklusioner hævdede en række brugere, at EU-producenterne havde nægtet at levere varer til dem, og at der kun fandtes nogle få andre forsyningskilder. Som anført i betragtning 120 i forordningen om midlertidig told burde det relativt lave niveau for de foreslåede foranstaltninger ikke udelukke muligheden for at importere den pågældende vare. Desuden udnyttede EU-producenterne ikke hele deres kapacitet i den betragtede periode. Ydermere er det også muligt at importere fra andre tredjelande, som ikke er pålagt foranstaltninger, og Eurostats tal for importen af FOH fra resten af verden efter UP viser, at denne import er stigende, hvilket viser, at den påståede risiko for manglende udbud ikke kan underbygges. Derfor blev denne påstand afvist.
(115)
En række brugersammenslutninger, som ikke gav sig til kende inden for den i indledningsmeddelelsens pkt. 5.3 fastsatte frist, hævdede, at deres synspunkter, navnlig vedrørende foranstaltningernes potentielle virkninger for små og mellemstore virksomheder og specifikke sektorer, ikke afspejles i vurderingen af Unionens interesser. Det bør dog bemærkes, at der er blevet taget hensyn til alle disse sammenslutningers bemærkninger i forbindelse med denne undersøgelse. Som anført i betragtning 109 er der i forbindelse med vurderingen af Unionens interesser blevet taget hensyn til alle de oplysninger, som de samarbejdsvillige brugere har forelagt. Derfor er denne påstand blevet afvist.
(116)
En række parter hævdede, at eventuelle foranstaltningers varighed burde begrænses til maksimalt to år. I henhold til grundforordningen skal en endelig antidumpingforanstaltning normalt have en varighed på fem år. Da ingen af parterne kunne dokumentere, at en periode på to år vil være tilstrækkelig til at modvirke den dumping, der forvolder skade, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 1, synes der ikke at være nogen gyldig grund til at afvige fra foranstaltningernes standardvarighed. Derfor er denne påstand blevet afvist.
(117)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger vedrørende brugernes interesser, bekræftes det, at indførelsen af endelige foranstaltninger på importen af den pågældende vare ikke vil være i strid med Unionens interesser, og konklusionerne i betragtning 117-121 i forordningen om midlertidig told bekræftes.
4. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(118)
På grundlag af ovenstående kan konklusionerne i betragtning 122 i forordningen om midlertidig told bekræftes. Der er ingen tvingende grunde til ikke at indføre en endelig antidumpingtold på importen af FOH fra de pågældende lande.
G. ENDELIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
1. Skadestærskel
(119)
Der mindes om, at den fortjenstmargen, der anvendtes til beregning af målfortjenesten i den foreløbige fase, var på 7,7 %. Klagerne har fremført, at en målfortjeneste på 15 % ville være mere passende. I denne forbindelse skal det bemærkes, at de undlod at indsende verificerbare beviser til støtte for påstanden om, at målfortjenesten var for lav. Det foreslås derfor at bekræfte den foreløbige målfortjeneste på 7,7 %, som er baseret på den fortjenstmargen, som en af klagerne opnåede for hele sit alkoholsalg i det sidste rentable år inden den kraftige stigning i dumpingimport til lave priser.
(120)
Visse parter hævdede, at 7,7 % ikke var realistisk og var for højt et tal. De foreslog en lavere fortjenstmargen på 3-5 % til fastsættelse af skadestærsklen. Denne påstand blev imidlertid ikke underbygget med nogen form for dokumentation for, at den foreslåede fortjeneste var den, der kunne opnås af EU-erhvervsgrenen uden dumpingimport på EU-markedet, og den blev derfor ikke accepteret.
(121)
Visse parter har hævdet, at Kommissionen fejlagtigt fastsatte skadesmargenen på grundlag af målprisunderbudsmargenen, mens den skulle have anvendt underbudsmargenen. I den foreliggende sag blev det ikke fundet, at underbudsmargenen var et passende grundlag for fastsættelse af skadestærsklen for EU-erhvervsgrenen, da den ikke ville afspejle den pris, der ville kunne opnås uden dumpingimport på EU-markedet. Påstanden blev derfor afvist.
(122)
På dette grundlag kan de midlertidige dumpingmargener, udtrykt som en procentdel af cif-prisen, frit EU s grænse, ufortoldet, som anført i betragtning 127 i forordningen om midlertidig told bekræftes.
2. Endelige foranstaltninger
2.1. De endelige foranstaltningers form
(123)
Som nævnt i betragtning 79-84 hævdede en række parter bl.a., at de nuværende foranstaltninger burde suspenderes, fordi begivenhederne efter UP med hensyn til prisstigningen for den pågældende vare på EU-markedet var indlysende, uomtvistelige og vedvarende. De hævdede ligeledes, at eventuelle endelige foranstaltninger ikke burde have form af en værditold, men snarere af en mindsteimportpris.
(124)
I dette bestemte tilfælde anses det dog, at omstændighederne ikke berettiger indførelse af en sådan mindsteimportpris. En sådan form for foranstaltning kunne let omgås på grund af den pågældende vares art og de pågældende eksportørers komplekse virksomhedsstrukturer.
(125)
Det skal dog indrømmes, at der er en vis prisfølsomhed på markedet for den pågældende vare, og det vil således være rimeligt at minimere de endelige foranstaltningers virkninger for EU-brugerne i tilfælde af betydelige prisstigninger for den pågældende vare. Det anses således for at være hensigtsmæssigt at ændre de endelige foranstaltningers form fra en værditold til en specifik told.
(126)
Denne form for foranstaltninger forventes i et vist omfang at begrænse eventuelle utilsigtede negative virkninger for brugerne i tilfælde af betydelige og hurtige prisstigninger. Hvis priserne på den anden side falder, vil en specifik told stadig sikre EU-producenterne tilstrækkelig beskyttelse. Den specifikke told er baseret på cif-værdien af de samarbejdsvillige virksomheders eksport til Unionen i UP, omregnet til EUR ved hjælp af månedlige valutakurser og ganget med dumpingmargenen eller skadesmargenen, alt afhængigt af hvad der er lavest, i henhold til reglen om den lavest mulige told.
(127)
To eksporterende producenter hævdede i den forbindelse, at den årlige valutakurs burde anvendes i stedet for den månedlige valutakurs. Det skal dog bemærkes, at i overensstemmelse med standardpraksis foretages alle omregninger af valutakurser i forbindelse med antidumpingundersøgelser ved hjælp af de månedlige valutakurser. Dette var også tilfældet i forbindelse med denne undersøgelse. Påstanden blev derfor afvist.
(128)
Klageren hævdede at, ved fastsættelsen af den specifikke told burde de nuværende priser på FOH og ikke cif-værdierne i UP have været anvendt. Det bør bemærkes, at specifik told fastsættes på grundlag af beregningerne af dumping og skade i UP. Der er ikke blevet fremsat underbyggede argumenter for at basere beregningerne af den specifikke told på en periode efter UP i dette tilfælde. Derfor er denne påstand blevet afvist.
2.2. Indførelse af de endelige foranstaltninger
(129)
Efter offentliggørelsen af de foreløbige foranstaltninger gav en potentiel eksporterende producent sig til kende og hævdede, at resttolden burde fastsættes på samme niveau, som den højeste told, der er indført, og ikke på samme niveau, som den højeste dumpingmargen, der er konstateret for Indonesien. Resttolden fastsættes dog på niveauet for restdumpingmargenen eller restskadesmargenen under anvendelse af reglen om den lavest mulige told. Påstanden blev derfor afvist.
(130)
Ud fra ovenstående bør der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 9, stk. 4, indføres en endelig antidumpingtold på importen af den pågældende vare svarende til enten dumping- eller skadesmargenen, afhængigt af hvad der er lavest, i henhold til reglen om den lavest mulige told.
(131)
Alle parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og overvejelser, der lå til grund for den påtænkte anbefaling af indførelsen af en endelig antidumpingtold. De fik også en frist, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger til fremlæggelsen af de endelige konklusioner. Der blev taget behørigt hensyn til parternes bemærkninger, og konklusionerne er, hvor det har været relevant, blevet ændret i overensstemmelse hermed.
(132)
Der foreslås følgende endelige antidumpingtold:
Land
Virksomhed
Endelig specifik antidumpingtold (EUR pr. ton netto)
Indien
VVF Limited
46,98
Alle andre virksomheder
86,99
Indonesien
P.T. Musim Mas
45,63
Alle andre virksomheder
80,34
Malaysia
KL-Kepong Oleomas Sdn.Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd
51,07
Alle andre virksomheder
61,01
(133)
Den individuelle antidumpingtold for de virksomheder, der er nævnt i denne forordning, gælder udelukkende for importen af den pågældende vare, som er fremstillet af disse virksomheder og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Import af den pågældende vare, som er fremstillet af andre virksomheder, som ikke udtrykkeligt er nævnt i denne forordning med navn og adresse, herunder enheder, der er forretningsmæssigt forbundet med den specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af denne sats, men bør være omfattet af toldsatsen for »alle andre virksomheder«.
(134)
Alle anmodninger om anvendelse af denne individuelle antidumpingtold (f.eks. efter ændring i den pågældende enheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) indgives omgående til Kommissionen (10) sammen med alle relevante oplysninger, navnlig om ændringer i virksomhedens aktiviteter vedrørende produktion, hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller den pågældende ændring i produktions- og salgsenheder. Denne forordning bør i givet fald blive ændret i overensstemmelse hermed gennem en ajourføring af listen over virksomheder, der er omfattet af individuelle toldsatser.
3. Tilsagn
(135)
En af de indiske samt en af de malaysiske eksporterende producenter og dennes forretningsmæssigt forbundne importører afgav et pristilsagn i overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 1. Begge pristilsagn omfattede et stort antal varegrupper (inddelt efter kemisk specifikation), som hver især er omfattet af forskellige mindsteimportpriser, og som udviser prisforskelle mellem grupperne på op til 25 % for den malaysiske eksportørs vedkommende og på op til 100 % for den indiske eksportørs vedkommende. Desuden varierede priserne med op til 20 % inden for de enkelte grupper, og der er således en meget stor risiko for krydskompensation. Det blev også bemærket, at den indiske eksportørs pristilsagn ikke tog højde for prisudsvingene for den pågældende vare. Der blev også konstateret yderligere risiko for krydskompensation, for så vidt angår den malaysiske eksportør og hans forretningsmæssigt forbundne importør i Unionen, som ikke blot købte den pågældende vare af den malaysiske eksportør, men også af andre leverandører. Sluttelig ville det være vanskeligt for toldmyndighederne at fastlægge varens kemiske specifikation uden individuelle analyser, hvilket betyder, at kontrollen bliver meget byrdefuld, hvis ikke praktisk umulig. Tilbuddene om pristilsagn blev derfor afslået. Efter forslaget om at ændre foranstaltningernes form ændrede en eksporterende producent sit tilsagn og foreslog en gennemsnitlig minimumsimportpris for alle varegrupper og påstod, at der ikke længere ville være risiko for krydskompensation. Den anden eksporterende producent fastholdt sit pristilsagn. I betragtning af antallet af varetyper og prisudsvingene mellem grupperne vil en minimumsimportpris dog fuldstændig kunne bringe foranstaltningernes effektivitet i fare. Desuden udgør virksomhedernes struktur og deres tilsagn, jf. ovenfor, stadig en hindring for en godtagelse af tilsagnene. Den rapporterings- og prisordning, som blev foreslået af en eksportør, ændrer ikke på disse problemstillinger og ville under alle omstændigheder gøre overvågningen mere byrdefuld, om ikke umulig. Pristilsagnene kan derfor ikke godtages.
4. Endelig opkrævning af midlertidig antidumpingtold
(136)
På grund af størrelsen af de konstaterede dumpingmargener og omfanget af den skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen, anses det for nødvendigt, at de beløb, der er stillet som sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold, indført ved forordningen om midlertidig told, bør opkræves endeligt med et beløb svarende til den endelige told. Hvis den endelige told er lavere end den midlertidige told, bør beløb, for hvilke der midlertidigt er stillet sikkerhed ud over den endelige told, frigives -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af mættede fedtalkoholer med en carbonkædelængde på C8, C10, C12, C14, C16 eller C18 (ekskl. forgrenede isomerer), herunder rene mættede fedtalkoholer (også benævnt »single cuts«), blandinger, der hovedsageligt indeholder en kombination af carbonkædelængderne C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (normalt klassificeret som C8-C10), blandinger, der hovedsagelig indeholder en kombination af carbonkædelængderne C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (normalt klassificeret som C12-C14), og blandinger, der hovedsageligt indeholder en kombination af carbonkædelængderne C16-C18, med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia, som i øjeblikket henhører under KN-kode ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 og ex 3823 70 00 (Taric-kode 2905168510, 2905190060, 3823700011 og 3823700091).
2. Den endelige antidumpingtold for de i stk. 1 omhandlede varer fremstillet af følgende virksomheder fastsættes til:
Land
Virksomhed
Endelig antidumpingtold (EUR pr. ton netto)
Taric-tillægskode
Indien
VVF Ltd., Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Alle andre virksomheder
86,99
B999
Indonesien
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Alle andre virksomheder
80,34
B999
Malaysia
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd, KL-Kepong Oleomas Sdn Bhd, Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Alle andre virksomheder
61,01
B999
3. I tilfælde, hvor varer er blevet beskadiget før overgangen til fri omsætning, og hvor den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, derfor fordeles med henblik på fastsættelse af toldværdien i henhold til artikel 145 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (11), reduceres det toldbeløb, der er beregnet på grundlag af de ovenfor anførte beløb, med en procentsats svarende til fordelingen af den pris, der faktisk er betalt eller skal betales.
4. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
De beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold i henhold til forordning (EU) nr. 446/2011 opkræves endeligt. De beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed ud over den endelige antidumpingtold, frigives.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 8. november 2011.
32011R1138
L 293/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
PROVEDBENA UREDBA VIJEĆA (EU) br. 1138/2011
od 8. studenoga 2011.
o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određenih masnih alkohola i njihovih mješavina podrijetlom iz Indije, Indonezije i Malezije
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (1) (osnovna Uredba), a posebno njezin članak 9.,
uzimajući u obzir prijedlog koji je podnijela Europska komisija (Komisija) nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom,
budući da:
A. POSTUPAK
1. Privremene mjere
(1)
Komisija je Uredbom (EU) br. 446/2011 (2) (privremena Uredba) uvela privremenu antidampinšku pristojbu na uvoz određenih masnih alkohola i njihovih mješavina (FOH) podrijetlom iz Indije, Indonezije i Malezije (dotične zemlje).
(2)
Postupak je pokrenut putem obavijesti o pokretanju postupka objavljene 13. kolovoza 2010. (3) nakon pritužbe koju su 30. lipnja 2010. podnijela dva proizvođača iz Unije, Cognis GmbH (Cognis) i Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Sasol), (dalje u tekstu skupa „podnositelji pritužbe”). Ta dva trgovačka društva predstavljaju veći udjel, u ovom slučaju više od 25 % ukupne proizvodnje ispitanog proizvoda u Uniji.
(3)
Kako je određeno u uvodnoj izjavi 9. privremene Uredbe, ispitni postupak o dampingu i šteti obuhvatio je razdoblje od 1. srpnja 2009. do 30. lipnja 2010. („razdoblje ispitnog postupka” ili „RIP”). Ispitivanje kretanja važnih za procjenu štete obuhvatilo je razdoblje od 1. siječnja 2007. do kraja RIP-a (razmatrano razdoblje).
2. Daljnji postupak
(4)
Nakon objave bitnih činjenica i razmatranja na temelju kojih je odlučeno uvesti privremene antidampinške mjere (privremena objava), nekoliko zainteresiranih stranaka dalo je pisane podneske u kojima su objavile svoje stavove o privremenim nalazima. Strankama koje su to zatražile pružena je mogućnost rasprave.
(5)
Komisija je nastavila tražiti i provjeravati sve podatke koje je smatrala potrebnima za svoje konačne nalaze.
(6)
Naknadno su sve stranke obaviještene o bitnim činjenicama i razmatranjima na temelju kojih se namjeravalo preporučiti uvođenje konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenih masnih alkohola i njihovih mješavina podrijetlom iz Indije, Indonezije i Malezije i konačnu naplatu iznosa osiguranih privremenom pristojbom (konačna objava). Svim strankama dano je razdoblje unutar kojega su mogle dati komentar na konačnu objavu.
(7)
Usmeni i pisani komentari zainteresiranih stranaka razmatrani su i, prema potrebi, uzeti u obzir.
B. DOTIČNI PROIZVOD I ISTOVJETNI PROIZVOD
1. Dotični proizvod
(8)
Dotični proizvod su, kako je određeno u uvodnim izjavama 10. i 11. privremene Uredbe, zasićeni masni alkoholi s ugljikovim lancem C8, C10, C12, C14, C16 ili C18 (ne uključujući razgranane izomere), uključujući zasićene masne alkohole jedne frakcije (dalje u tekstu „čista frakcija” ili „single cuts”) i mješavine koje uglavnom sadrže kombinaciju ugljikovih lanaca dužina C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (uobičajeno kategorizirane kao C8-C10), mješavine koje uglavnom sadrže kombinaciju ugljikovih lanaca duljina C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (uobičajeno kategorizirane kao C12-C14) i mješavine koje uglavnom sadrže kombinaciju ugljikovih lanaca duljina C16-C18, podrijetlom iz Indije, Indonezije i Malezije, trenutačno obuhvaćeni oznakama KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 i ex 3823 70 00.
(9)
Nakon uvođenja privremenih mjera određene stranke uložile su pritužbu u pogledu nejasne definicije dotičnog proizvoda. Tvrdile su da je, prema obavijesti o pokretanju postupka, samo linearni FOH uključen u opseg proizvoda, što isključuje FOH s razgranatim izomerima ili razgranani FOH. Ostale stranke su tvrdile da nema smisla isključiti FOH s razgranatim izomerima koji se proizvodi u postupku hidroformilacije, jer imaju istu svrhu i natječu se s linearnim FOH-om na tržištu.
(10)
Utvrđeno je da sve vrste FOH-a obuhvaćene ispitnim postupkom, kako je opisano u uvodnoj izjavi 8., usprkos mogućim razlikama u smislu sirovine korištene u proizvodnji ili varijancama u procesu proizvodnje, imaju ista ili vrlo slična osnovna fizička, kemijska i tehnička svojstva te se koriste u iste svrhe. Moguće promjene dotičnog proizvoda ne mijenjaju njegovu osnovnu definiciju, njegova svojstva ili dojam koji o tom proizvodu imaju različite stranke.
(11)
Stoga treba zadržati privremenu odluku o isključivanju FOH-a s razgrananim izomerima iz opsega proizvoda, kako je navedeno u obavijesti o pokretanju postupka, te isključivanju proizvodnje razgrananog FOH-a tih trgovačkih društava iz definicije Unije (uključujući trgovačka društva koja proizvode FOH u postupku hidroformilacije). U izostanku bilo kakvih ostalih komentara u pogledu dotičnog proizvoda, potvrđuju se uvodne izjave 10. i 11. privremene Uredbe.
2. Istovjetni proizvod
(12)
Podsjeća se na to da je u uvodnoj izjavi 13. privremene Uredbe privremeno utvrđeno da linearni FOH i razgranani FOH nisu istovjetni proizvodi te da, stoga, podatke koji se odnose na proizvođače koji proizvode FOH od razgrananih izomera treba isključiti iz analize štete.
(13)
U nedostatku bilo kakvih ostalih komentara u pogledu istovjetnog proizvoda, potvrđuju se uvodne izjave od 12. i 13. privremene Uredbe.
C. DAMPING
1. Indija
1.1. Uobičajena vrijednost
(14)
U nedostatku bilo kakvih komentara o utvrđivanju uobičajene vrijednosti, potvrđuju se privremeni nalazi u uvodnim izjavama 14. do 18. privremene Uredbe.
1.2. Izvozna cijena
(15)
U nedostatku bilo kakvih komentara o utvrđivanju izvozne cijene, potvrđuju se privremeni nalazi u uvodnoj izjavi 19. privremene Uredbe.
1.3. Usporedba
(16)
Nakon privremene i konačne objave, oba kineske proizvođača izvoznika ponovila su svoju tvrdnju da njihovu prodaju izvršenu prema jednom od početnih podnositelja pritužbe u Uniji tijekom RIP-a treba zanemariti pri izračunu dampinške marže (vidjeti uvodnu izjavu 22. privremene Uredbe). Trgovačka društva temeljila su svoju tvrdnju na činjenici da članak 9.1. Antidampinškog sporazuma WTO-a predviđa da iznos pristojbe koju treba uvesti bude jednaka cijeloj marži dampinga ili manja. Indijski proizvođači izvoznici, također, su uputili na članak 2.4. Antidampinškog sporazuma WTO-a prema kojem primjerenu usporedbu treba napraviti između izvozne cijene i uobičajene vrijednosti. Na temelju toga tvrdili su da je podnositelj pritužbe pregovarao s njima o nabavu vrlo velikih količina po vrlo niskim cijenama u istom trenutku kad je pripremao pritužbu te da, stoga, cijene tih poslova nisu određene pošteno i da zato takve poslove ne treba uključiti u izračune dampinga.
(17)
Prije svega, treba napomenuti da činjenica da Antidampinški sporazum WTO-a dopušta mogućnost uvođenja pristojbe ispod cijele dampinške marže ne stvara obvezu takvog postupanja. Članak 9. stavak 4. osnovne Uredbe samo uvodu obvezu kako bi se antidampinška pristojba ograničila na razini dostatnoj za uklanjanje štete. Štoviše, nema dokaza da stranke nisu slobodno pregovarale o cijenama. Ispitivanje cjelokupne nabave dotičnog podnositelja pritužbe također je pokazalo da su cijene koju su dogovorila dva indijska proizvođača izvoznika bile u skladu s cijenama dogovorenima za nabavu usporedivih proizvoda dotičnog podnositelja pritužbe od ostalih dobavljača. Nadalje, utvrđeno je da je podnositelj pritužbe uvozio dotični proizvod od indijskih proizvođača izvoznika veći broj godina, a ne samo tijekom RIP-a. Štoviše, jedan proizvođač izvoznik je tvrdio tijekom usmene rasprave koju je vodio službenik za saslušanje da su njegove cijene u odnosu na dotičnog podnositelja pritužbe bile strukturno niže od cijena naplaćenih ostalim kupcima. Kao zaključak, nema dokaza da cijene nisu bile određene na pošten način samo zbog činjenice da je prodaja izvršena prema podnositelju pritužbe te se potvrđuje da se tvrdnja odbacuje.
(18)
Nakon privremene i konačne objave, oba indijska proizvođača izvoznika ponovila su svoj zahtjev za prilagodbu cijene zbog konverzije valuta prema članku 2. stavku 10. točki (j) osnovne Uredbe tvrdeći da je došlo do stalne aprecijacije indijskih rupija prema euru od studenoga 2009., što će narušiti izračune dampinga (vidjeti uvodnu izjavu 23. privremene Uredbe). Oba proizvođača izvoznika potvrdila su da su njihove prodajne cijene u drugoj polovici RIP-a bile više od cijena u prvoj polovici RIP-a, ali su tvrdili da je to kretanje bilo isključivo posljedica povećanja troškova sirovina i općeg poboljšanja uvjeta na tržištu nakon završetka gospodarske krize te nije odražavalo aprecijaciju indijskog rupija prema euru. Štoviše, trgovačka društva su tvrdila da, čak i ako su mogla redovito prilagoditi svoje cijene u kratkim intervalima, nikada nisu mogla točno predvidjeti razvoj deviznih tečajeva za buduće razdoblje.
(19)
Ispitni je postupak pokazao da čak i ako je bilo postupne aprecijacije indijskog rupija prema euru tijekom druge polovice RIP-a, kod svakog indijskog proizvođača izvoznika cijene za prodaju glavnih proizvoda nekoliko glavnih kupaca stvarno su se mijenjale svaki mjesec, posebno tijekom druge polovice RIP-a. Stoga nema naznake da se cijene za prodaju u Uniji nisu mogle mijenjati u isto vrijeme kako bi odražavale promjene deviznih tečajeva u roku od 60 dana kako je predviđeno člankom 2. stavkom 10. točkom (j) osnovne Uredbe i člankom 2.4.1. Antidampinškog sporazuma WTO-a. S obzirom na to da su se u nekoliko slučajeva cijene mijenjale često, svaka promjena deviznih tečajeva također se mogla izraziti. Štoviše, to je pokazalo da je tržište FOH-a općenito otvoreno za česte promjene cijena. Stoga, čak i u slučajevima kad su promjene cijena bile rjeđe, nema dokaza da to nije bilo zbog poslovne odluke stranaka. Činjenica da se cijene mogu brzo prilagoditi kako bi odražavale stanje na tržištu (u ovom slučaju, navodno promjene deviznih tečajeva) dalo je indijskim proizvođačima izvoznicima mogućnost odražavanja takvih promjena u svojim prodajnim cijenama ako su tako željeli i očito učinili u brojnim slučajevima. S obzirom na gore navedeno, prilagodba cijena zbog konverzija valuta nije opravdana i tvrdnja se odbacuje.
(20)
Nakon privremene objave jedan je indijski proizvođač izvoznik tvrdio da olakšica dodijeljena na temelju članka 2. stavka 10. točke (b) osnovne Uredbe za razlike u posrednim porezima, koji su se koristili u pogledu određenih vrsta proizvoda, trebalo odobriti i u pogledu proizvoda i mješavina s lancem duljine C12 i C14 zbog toga što je pristojba plaćena na sirovine korištene za te proizvode vraćena prilikom izvoza proizvoda. Međutim, nisu dostavljeni nikakvi podaci koji su se mogli provjeriti na licu mjesta tijekom ispitnog postupka, a koji su dokazali da su doista takve pristojbe naknadno vraćene. Nakon konačne objave, trgovačko društvo je tvrdilo da su njegovi komentari pogrešno shvaćeni i da su sve sirovine korištene za proizvodnju proizvoda i mješavina s duljinama lanca C12 i C14 uvezene bez carine. S obzirom na to da se posredni porez treba platiti ako se te sirovine naknadno ugrade u proizvode koji se prodaju na domaćem tržištu, trgovačko društvo traži prilagodnu uobičajene vrijednosti za te specifične vrste proizvoda. Međutim, dokazi dostavljeni tijekom provjere pokazuju da su posebne sirovine koje su potrebne za proizvodnju vrsta proizvoda s duljinama lanca C12 i C14 i koje su tijekom RIP-a uvezene bez carine, dostatne za proizvodnju samo dijela izvozne prodaje tog proizvoda trgovačkog društva tijekom RIP-a. Stoga je sigurno da su najmanje dvije trećine izvoznog proizvoda s duljinama lanca C12 i C14 proizvedene korištenjem sirovina za koje su plaćene uvozne carine. S obzirom na to da trgovačko društvo nikad nije dostavilo nikakve dokaze koji pokazuju da su bilo koje od tih sirovina uvezeni bez carine korištene za izvoznu prodaju u Uniju, a ne za izvoznu prodaju trećim zemljama, tvrdnja se odbacuje.
(21)
U nedostatku bilo kakvih drugih komentara o usporedbi, potvrđuje se sadržaj uvodnih izjava 20. i 23. privremene Uredbe.
1.4. Dampinška marža
(22)
U nedostatku bilo kakvih komentara o izračunu dampinške marže, potvrđuje se sadržaj uvodnih izjava 24. do 26. privremene Uredbe.
(23)
Iznos konačno utvrđenog dampinga, izražen kao postotak neto cijene CIF-a franko granica Unije, neocarinjeno, iznosi kako slijedi:
Trgovačko društvo
Konačna dampinška marža
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Sva ostala trgovačka društva
9,3 %
2. Indonezija
2.1. Uobičajena vrijednost
(24)
Nakon privremene i konačne objave, jedan je indonezijski proizvođač izvoznik tvrdio da prilikom testiranja profitabilnosti poslova, prodajne, opće i administrativne (POA) troškove nije trebalo rasporediti prema pojedinim poslovima na temelju prometa i da je to dovelo do brojnih poslova za koje je utvrđeno da su neprofitabilni. Tvrdnja je ispitana, ali je utvrđeno da je dodjeljivanje troškova POA pojedinačnim poslovima na temelju prometa primjerenije s obzirom na prirodu takvih troškova koji se više odnose na vrijednost, nego na obujam. Treba napomenuti da ukupni iznos troškova POA raspoređen svakoj vrsti proizvoda ostaje isti bez obzira na to koja se od dvije metode koristi za dodjeljivanje troškova POA pojedinačnim poslovima. Konačno, poslovi za koje je proizvođač izvoznik postavio pitanje ishoda testa profitabilnosti ponovno su ispitani te je potvrđeno da su poslovi bili neprofitabilni. Tvrdnja se stoga odbacuje.
(25)
Isti indonezijski proizvođač izvoznik je, također, tvrdio da, prilikom utvrđivanja razine dobiti korištene pri izračunu uobičajene vrijednosti, dobit od prodaje za koju je utvrđeno da nije ostvarena u uobičajenom tijeku trgovine na razini vrste proizvoda ne treba isključiti, s obzirom da je više od 80 % ukupne domaće prodaje bilo profitabilno. U pogledu te tvrdnje, podsjeća se da se utvrđivanje prodaje u uobičajenom tijeku trgovine odvija na razini vrsta proizvoda, kako je objašnjeno u uvodnim izjavama 29. do 32. privremene Uredbe, s obzirom da je najprimjerenije točno pridružiti prodajne cijene odgovarajućim troškovima proizvodnje. Nadalje, članak 2. stavak 6. osnovne Uredbe ne isključuje podjelu ispitanog proizvoda u vrste proizvoda kada je to potrebno. Stoga se prodaja za koju je utvrđeno da nije izvršena u uobičajenom tijeku trgovine isključuje na razini vrste proizvoda iz obračuna dobiti korištene za izračun uobičajene vrijednosti. Tvrdnja se stoga odbacuje.
(26)
Isti indonezijski proizvođač izvoznik je, također, tvrdio da kod izračuna uobičajene vrijednosti za određene vrste proizvoda nisu odbijene nikakve prilagodbe kako bi se uobičajene vrijednosti vratile na razinu franko tvornica. Tvrdnja je stoga prihvaćena i izračun je izmijenjen na odgovarajući način.
(27)
U nedostatku bilo kakvih drugih komentara o utvrđivanju uobičajene vrijednosti, potvrđuju se privremeni nalazi u uvodnim izjavama 27. do 33. privremene Uredbe, osim izmjene kako je navedeno u uvodnoj izjavi 26. ove Uredbe.
2.2. Izvozna cijena
(28)
Nakon privremene objave, jedan indonezijski proizvođač izvoznik je tvrdio da nikakvo opravdanje nije dano zašto se cijena prema njegovom povezanom trgovačkom društvu uvozniku u Uniji smatra nepouzdanom te za izračun izvozne cijene u pogledu takve prodaje na temelju članka 2. stavka 9. osnovne Uredbe. U tom pogledu, treba napomenuti da se transferne cijene između povezanih stranaka ne smatraju pouzdanima, jer se mogu umjetno odrediti na različitim razinama, ovisno o tome što bi bilo povoljnije za dotična povezna trgovačka društva. Stoga se prilikom izračuna izvozne cijene na temelju članka 2. stavka 9. osnovne Uredbe, pri čemu se koristi razumna profitna marža neovisna o stvarnoj dobiti proizašloj iz transfernih cijena, izbjegavaju svi štetni učinci koji mogu proizaći iz transfernih cijena. Tvrdnja se stoga odbacuje.
(29)
Za izvoznu prodaju u Uniju putem povezanih uvoznika u Uniji, nakon privremene objave, oba indonezijska izvoznika su tvrdila da je profitna marža korištena za izračun izvozne cijene prema članku 2. stavku 9. osnovne Uredbe bila neprimjerena. Obojica su tvrdila da se dobit koja se koristila u privremenoj fazi odnosila samo na jednog uvoznika koji djelomično surađuje i nije bila provjerena te je, stoga, nepouzdana. U skladu s tim, predložili su korištenje dobiti od 5 % kako je učinjeno u ostalim ispitnim postupcima. S obzirom na nisku razinu suradnje nezavisnih uvoznika u ovom ispitnom postupku, tvrdnja je prihvaćena i primijenjena je razina dobiti od 5 %, što je bilo u skladu s razinama dobiti korištenima u prethodnim ispitnim postupcima za isti sektor.
(30)
U nedostatku bilo kakvih drugih komentara o usporedbi, potvrđuje se sadržaj uvodnih izjava 34. to 36. privremene Uredbe, prilagođen kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi 29. ove Uredbe.
2.3. Usporedba
(31)
Nakon privremene objave oba indonezijska izvoznika su ukazala na to da nikakvu prilagodnu nije trebalo napraviti za razlike u provizijama prema članku 2. stavku 10. točki i. za prodaju putem odgovarajućih povezanih trgovaca u trećoj zemlji. Oba trgovačka društva su tvrdila da njihova proizvodna trgovačka društva u Indoneziji te povezani trgovci u Singapuru čine jedinstveni gospodarski subjekt i da trgovi u trećoj zemlju posluju u svojstvu izvoznog odjela povezanih indonezijskih trgovačkih društava. Međutim, u oba slučaja domaću prodaju, kao i dio izvozne prodaje trećim zemljama, fakturirao je izravno proizvođač u Indoneziji, a trgovci u Singapuru su dobili specifičnu proviziju. Za jedno od indonezijskih trgovačkih društava ova je provizija navedena u ugovoru koji obuhvaća samo izvoznu prodaju. Štoviše, trgovci u trećoj zemlji prodaju i proizvode koje proizvode ostali proizvođači, u jednom slučaju i nepovezani proizvođači. Oba povezana trgovca u Singapuru, stoga, imaju jasne funkcije koje su slične funkcijama zastupnika koji posluje na temelju provizije. Tvrdnja se stoga odbacuje.
(32)
Nakon konačne objave, indonezijska Vlada i jedan indonezijski proizvođač izvoznik ponovili su tvrdnju o jedinstvenom gospodarskom subjektu iz prethodne uvodne izjave. Tvrdili su da je u predmetu Matsushita protiv Vijeća (4) Sud prethodno smatrao da činjenica da proizvođač obavlja određene prodajne funkcije ne znači da proizvođač i trgovac ne mogu činiti jedinstveni gospodarski subjekt. Nadalje, također su tvrdili da prodaja trećim zemljama koju je izvršio izvoznik izravno bez uključivanje trgovca u Singapuru predstavlja samo mali postotak izvozne prodaje te da je u presudi u predmetu Interpipe (5) Prvostupanjski sud smatrao da mali obujam izravne prodaje proizvođača ne podupire tvrdnju da nema jedinstvenog gospodarskog subjekta. Konačno, naveli su da u predmetu Canon protiv Vijeća (6) činjenica da prodajno ovisno društvo posluje i kao distributer proizvoda iz ostalih trgovačkih društava ne utječe na nalaz o jedinstvenom gospodarskom subjektu.
(33)
Iako je u predmetu Matsushita protiv Vijeća Sud smatrao da su institucije u tom slučaju bile ovlaštene utvrditi da proizvođač, zajedno s jednim ili više distributera koje kontrolira, čini jedinstveni gospodarski subjekt iako sam obavlja određene prodajne funkcije, to ne znači nužno da postoji obveza da se proizvođač i njegova povezana prodajna trgovačka društva uvijek smatraju jedinstvenim gospodarskim subjektom. Nadalje, za razliku od indonezijskog proizvođača izvoznika, proizvođač u predmetu Matsushita protiv Vijeća nije sam obavljao nikakvu izravnu prodaju. Drugi, kod presude u predmetu Interpipe, činjenica da je izravna prodaja proizvođača izvoznika predstavljala samo ograničeni postotak ukupnog obujma prodaje u Uniji, bila je samo jedan element koji je analizirao Prvostupanjski sud. Još važnije, Sud je naglasio činjenicu da je ta izravna prodaja izvršena u novim državama članicama trajala samo u prijelaznom razdoblju. Za razliku od toga, u ovom slučaju raspoloživi dokazi upućuju na to da izravna prodaja proizvođača u određene treće zemlje nije privremena, nego, barem u načelu, strukturna, tj. stalna. Štoviše, za svaki dotični proizvod, ta prodaja predstavlja značajan postotak njegove domaće prodaje. Konačno, u predmetu Canon protiv Vijeća, prodaja prodajnog ovisnog društva proizvođača izvoznika na domaćem tržištu uključivala je ostale proizvode koji su prodavani samo pod drukčijim imenom brenda, ali ih je ipak sve proizveo sam proizvođač izvoznik. Tvrdnja se stoga ponovno odbacuje.
(34)
Jedno indonezijsko trgovačko društvo je dalje tvrdilo da je, čak i ako se koncept jedinstvenog gospodarskog subjekta ne prihvati, Komisija uvela „dvostruku maržu” odbijanjem od izvozne cijene nezavisnim kupcima u Unije i dobiti povezanog uvoznika u Uniji, kao i provizije povezanog trgovca u trećoj zemlji. Međutim, ova dva elementa uzeta su u obzir za različite svrhe i zasebno su odbijeni. Kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi 28., za izvoznu prodaju putem povezanih uvoznika u Uniji, izvozna cijena izračunava se prema članku 2. stavku 9. osnovne Uredbe na temelju cijene po kojoj su uvezeni proizvodi prvi put ponovno prodani nezavisnom kupcu. U tim slučajevima prilagodba nastale dobiti provodi se tako da se utvrdi pouzdana izvozna cijena na razini granice Unije. Nasuprot tome, provizija povezanog trgovca u trećoj zemlji oduzeta je prema članku 2. stavku 10. točki i. osnovne Uredbe. Stoga je zahtjev odbačen.
(35)
Trgovačko društvo je dalje tvrdilo da, u slučaju prilagodne izvozne cijene za proviziju povezanog trgovca u trećoj zemlji prema članku 2. stavku 10. točki i., istovjetnu prilagodbu treba napraviti za uobičajenu vrijednosti, s obzirom da je ovaj trgovac, također, koordinirao domaću prodaju. Međutim, pisani ugovor između trgovca i proizvođača u Indoneziji obuhvaća samo izvoznu prodaju. Štoviše, domaću prodaju fakturira trgovačko društvo u Indoneziji. Tvrdnja se stoga odbacuje.
(36)
U pogledu prilagodbe prema članku 2. stavku 10. točki i. osnovne Uredbe, smatra se primjerenim koristiti razumnu profitnu maržu neovisno o stvarnoj dobiti proizašloj iz transfernih cijena kako bi se izbjegli svi štetni učinci koji mogu proizaći iz transfernih cijena. Stoga su stvarne profitne marže trgovaca u trećoj zemlji koje su korištene u privremenoj fazi zamijenjene dobiti od 5 % koja se smatra razumnom dobiti za djelatnosti koje obavljaju trgovinska društva u kemijskom sektoru, kao što je učinjeno u prethodnim slučajevima (7).
(37)
Drugo indonezijsko trgovačko društvo je tvrdilo da je Komisija dva puta oduzela troškove provizije za prodaju putem njegovog povezanog uvoznika u Uniji. Trgovačko društvo je tvrdilo da je prilagodba za troškove POA povezanog uvoznika i troškove provizije kao izravnog prodajnog troška provedena prilikom izračuna izvozne cijene prema članku 2. stavku 9. osnovne Uredbe. S obzirom da su troškovi provizije već uključeni u troškove POA, to je dovelo do dvostrukog oduzimanja troškova provizije. Utvrđeno je da je tvrdnja opravdana i izračun je odgovarajuće izmijenjen.
(38)
Jedno trgovačko društvo ponovilo je svoj zahtjev za prilagodbu za razlike u fizičkim svojstvima na temelju toga što izvozi dotični proizvod i u tekućem i u krutom obliku Uniju, dok ga prodaje samo u krutom obliku na domaćem tržištu te da su cijene tekućeg oblika niže od cijena krutog oblika ispitanog proizvoda (vidjeti uvodnu izjavu 39. privremene Uredbe). U potporu tom zahtjevu trgovačko je društvo dostavilo presliku dva računa za prodaju na izvoznim tržištima. Međutim, taj se dokaz ne može provjeriti u ovoj kasnijoj fazi postupka, nisi se može potvrditi da se prikazane razlike primjenjuju na sve slučajeve kada postoje gore navedene razliku fizičkim svojstvima. Tvrdnja se stoga odbacuje.
(39)
Nakon privremene objave, jedan indonezijski izvoznik je tvrdio da kamatna stopa korištene za izračun troškova kredita povezanog uvoznika u Uniji u privremenoj Uredbi nije bila razmjerna i predložio je korištenje kamatne stope temeljena na brojčanim podacima koje je za RIP objavila Deutsche Bundesbank. S obzirom na to da su podaci o kamatnoj stopu korišteni za izračun troškova kredita za to trgovačko društvo u privremenoj Uredbi temeljeni na podacima koje su dostavile ostale stranke te da, stoga, odražavaju financijsko stanje koje se ne može nužno primijeniti na dotičnog povezanog uvoznika, tvrdnja je prihvaćena i izračun je izmijenjen na odgovarajući način.
(40)
U nedostatku bilo kakvih ostalih komentara koji se odnose na usporedbu, potvrđuju se privremeni nalazi u uvodnim izjavama 37. do 40. privremene Uredbe, prilagođeni kako je objašnjeno u uvodnim izjavama 36., 37. i 39. ove Uredbe.
2.4. Dampinška marža
(41)
U nedostatku bilo kakvih drugih komentara koji se odnose na izračun dampinške marže, potvrđuje se sadržaj uvodnih izjava 41. i 42. privremene Uredbe.
(42)
Iznos konačno utvrđenog dampinga, izražen kao postotak neto cijene CIF-a franko granica Unije, neocarinjeno, iznosi kako slijedi:
Trgovačko društvo
Privremena dampinška marža
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Sva ostala trgovačka društva
7,3 %
3. Malezija
3.1. Uobičajena vrijednost
(43)
Nakon privremene objave jedan od malezijskih proizvođača izvoznika je tvrdio da se test profitabilnosti u okviru ocjene uobičajenog tijeka trgovine (vidjeti uvodnu izjavu 46. privremene Uredbe) nije trebao temeljiti na ponderiranom prosječnom godišnjem trošku proizvodnje nego, s obzirom na dnevne promjene cijena glavne sirovine, na individualnom trošku svakog domaćeg posla. U pogledu te tvrdnje treba naglasiti da je stalna praksa Komisije koristiti ponderirani prosječni trošak proizvodnje kao referentnu vrijednost za test profitabilnosti. Te tvrdnje se trgovačko društvo držalo u odgovoru na upitnik i ona je činila temelj posjeta radi provjere na licu mjesta koji je uskladio podatke koje je prijavilo trgovačko društvo s njegovim financijskih izvještajima. Zahtjev za korištenje troškova proizvodnje na temelju posla, što bi predstavljalo značajno odstupanje od uobičajene prakse Komisije, prvi put je dostavljen u komentarima trgovačkog društva u pogledu privremene objave te se odgovarajući brojčani podaci, stoga, nisu mogli provjeriti na licu mjesta. Također, treba napomenuti da se dokumentacija troškovima pojedinih poslova koju je dostavilo trgovačko društvo kao potporu svojem zahtjevu, u velikoj mjeri temelji na procjenama i, stoga, ne može prikazati točnije i reprezentativnije podatke o troškovima od onih koji je trgovačko društvo na početku prijavilo i koji su provjereni na licu mjesta. Konačno, treba napomenuti da struktura nove dokumentacije o troškovima koja je dostavljena ne omogućava usklađivanje s ovim dijelom izvješća o upravljanju koja su provjerena na licu mjesta. Stoga je zahtjev odbačen.
(44)
Malezijski izvoznik bez domaće prodaje (vidjeti uvodnu izjavu 51. privremene Uredbe) tvrdio je da se iznosi za troškove POA i dobit korišteni za izračun uobičajene vrijednosti nisu trebali temeljiti na ponderiranom prosjeku stvarnih iznosa utvrđenih za dva druga proizvođača izvoznika koji prodaju istovjetni proizvod na malezijskom tržištu. Trgovačko društvo je tvrdilo da ti brojčani podaci nisu reprezentativni, s obzirom da trgovačko društvo koristi drukčije načine izrade koji uključuju drukčiju osnovnu sirovinu. U pogledu te tvrdnje treba podsjetiti da su prilikom izračuna uobičajene vrijednosti korišteni vlastiti troškovi proizvodnje tog trgovačkog društva. Samo su se iznosi koji se odnose na troškove POA temeljili na brojčanim podacima dobivenima od dva ostala malezijska proizvođača izvoznika. U pogledu iznosa za dobit, utvrđeno je kao je objašnjeno u uvodnoj izjavi 45. ove Uredbe. Drugo, trgovačko društvo nije objasnilo navodni utjecaj korištenog načina proizvodnje troškove POA. Nadalje, napominje se da je samo ograničeni dio proizvodnje trgovačkog društva temeljen na navodno drukčijem načinu proizvodnje, dok se znatan dio proizvodnje izvodi u istom proizvodnom procesu i korištenjem istih osnovnih sirovina kao u slučaju druga dva malezijska proizvođača. Stoga se zaključuje da trgovačko društvo nije pokazalo da korišteni brojčani podaci nisu reprezentativni i tvrdnja je u tom pogledu odbačena.
(45)
Isti malezijski izvoznik je dalje tvrdio da, ako Komisija ipak koristi podatke druga dva izvoznika za potrebe utvrđivanja troškova POA, takvi se podaci trebaju temeljiti na ponderiranim prosječnim brojčanim podacima koji se odnose na sve domaće poslove tih proizvođača izvoznika, a ne samo na profitabilne poslove. U načelu je ova tvrdnja prihvaćena. Stoga, u pogledu troškova POA, potvrđuje se da su prosječni troškovi POA za sve domaće poslove dva malezijska proizvođača izvoznika korišteni za izračun uobičajene vrijednosti. Brojčani podaci korišteni za ovaj izračun provjereni su tijekom posjetâ radi provjere u odgovarajućim malezijskim trgovačkih društvima. U pogledu utvrđivanja dobiti treba napomenuti da nije bilo moguće utvrditi iznos za dobit na temelju iznosa nastalih i ostvarenih od stranke druga dva proizvođača izvoznika. Doista, takav izračun dovodi do ukupnog iznosa gubitka. Nikakvi se podaci o dobiti, stoga, nisu mogli utvrditi na temelju toga. U tom pogledu, odbacuje se tvrdnja malezijskog izvoznika da se negativni iznos može koristiti kao iznos dobiti za izračun uobičajene vrijednosti. Doista, koncept dobiti nužno upućuje na postojanje pozitivnog iznosa. Stoga se razmatralo može li se iznos za dobit utvrditi na temelju profitabilne prodaje proizvođača izvoznika u Maleziji, no taj je pristup odbačen, jer bi bio u suprotnosti s nalazima WTO-a u slučaju uvoza posteljnog rublja od pamuka iz Indije (8). Stoga, prema članku 2. stavku 6. točki (c) osnovne Uredbe, iznos dobiti treba se temeljiti na svim drugim razumnim metodama te se, u izostanku ostalih raspoloživih podataka, dugoročna komercijalna kamatna stopa u Maleziji smatrala primjernim na temelju za utvrđivanje dobiti. Ova se metoda smatrala konzervativnom, razumnom i najviše primjernom u smislu članka 2. stavka 6. točke (c) osnovne Uredbe. Napominje se da tako utvrđena profitna marža ne prelazi dobit koju su ostvarili ostali proizvođači izvoznici od prodaje proizvodâ iste opće kategorije na domaćem tržištu zemlje podrijetla.
(46)
U nedostatku bilo kakvih drugih komentara o utvrđivanju uobičajene vrijednosti, potvrđuju se privremeni nalazi u uvodnim izjavama 44. do 51. privremene Uredbe, osim izmjene kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi 45. ove Uredbe.
3.2. Izvozna cijena
(47)
Za izvoznu prodaju u Uniju putem povezanih uvoznika u Uniji, nakon privremene objave, dva malezijska izvoznika tvrdila su da je profitna marža korištena za izračun izvozne cijene prema članku 2. stavku 9. osnovne Uredbe bila neprimjerena. Jedno od trgovačkih društava poduprlo je tvrdnju brojčanim podacima o profitabilnosti tijekom RIP-a nekih njihovih europskih nepovezanih trgovaca. U tom pogledu treba napomenuti da se ti brojčani podaci ne mogu smatrati reprezentativnim, s obzirom na to da su trgovci naveli trgovinu velikog broja kemijskih proizvoda, a u jednom slučaju trgovac je bio i proizvođač. Stoga su odbačeni kao pouzdana referentna vrijednost. Drugo trgovačko društvo je tvrdilo da njegovog povezanog uvoznika u Uniji ne treba smatrati distributerom nego povezanim zastupnik te, stoga, prilagodba troškova POA i dobiti prilikom izračuna izvozne cijene ne treba prelaziti postotak proviziji koja se uobičajeno daje nezavisnim zastupnicima koji trguju u tom sektoru. Trgovačko je društvo dostavilo sporazume s nezavisnim zastupnicima kao mjerilo. Tvrdnja je dodatno objašnjena nakon konačne objave uz argument da se u slučaju elektroda od volframa (9) dobit povezanog uvoznika smatrala pouzdanom i prihvaćena je za izračun izvozne cijene. Kao odgovor na tu tvrdnju treba napomenuti da članak 2. stavak 9. osnovne Uredbe ne predviđa različiti tretman između povezanih uvoznika koji navodno posluju kao distributeri i uvoznika koji navodno posluju kao zastupnici.
Članak 2. stavak 9. propisuje prilagodne za sve troškove nastale između uvoza i ponovne prodaje te za nastalu dobit. Nadalje, treba napomenuti da je ispitni postupak pokazao da se povezano trgovačko društvo nalazi u Uniji. Društvo, između ostalog, rješava narudžbe kupaca i izdavanja računa za dotični proizvod koji proizvodi povezani izvoznik te je odgovorno za organiziranje postupka carinjenja u Uniji. Činjenica da određene aktivnosti obavlja povezani izvoznik prije uvoza ne znači da se izvozna cijena ne može ponovno izračunati na temelju preprodajne cijene prvom nezavisnom kupcu uz provedene potrebne prilagodbe prema članku 2. stavku 9. Razlike u funkcijama koje je dostavilo trgovačko društvo u usporedbi s ostalim povezanim uvoznicima u uobičajenim se uvjetima odražavaju u troškovima POA, pri čemu je Komisija koristila stvarne podatke trgovačkog društva. Stoga se ta tvrdnja nije mogla prihvatiti. Treba, stoga, napomenuti da je u gore navedenom predmetu u pogledu elektroda od volframa povezani uvoznik dodatno uključen u daljnji proizvodni proces proizvoda od strane povezane grupacije te da je obavljao i druge djelatnosti, osim onih trgovačkog društva. Stoga je utvrđeno da za takvu složenu strukturu dobit nepovezanih uvoznika nije bila dostatno reprezentativna. Situacija u ovom slučaju ne može se usporediti sa situacijom dotičnog malezijskog povezanog uvoznika koji obavlja samo funkcije vezenu uz trgovanje. Ipak je, zbog razloga objašnjenih u uvodnoj izjavi 29., dotična profitna marža prilagođena na 5 %. U nedostatku bilo kakvih drugih komentara koji se odnose na utvrđivanje izvozne cijene, potvrđuju se privremeni nalazi u uvodnim izjavama 52. do 54. privremene Uredbe, osim izmjene kako je gore objašnjeno.
3.3. Usporedba
(48)
Nakon privremene objave jedan je malezijski izvoznik ponovio svoju tvrdnju (vidjeti i uvodnu izjavu 57. privremene Uredbe) da je njegov povezani uvoznik u Unije de facto izvozni odjel proizvođača i da bi došlo do velikih odbitaka prilikom utvrđivanja izvozne cijene franko tvornica ako bi se napravile pune prilagodbe troškova POA i dobiti, prema članku 2. stavku 9. osnovne Uredbe. Trgovačko društvo je, alternativno, tvrdilo da sličnu prilagodnu treba napraviti prilikom izračuna uobičajene vrijednosti. Zahtjev je ponovljen u podnesku nakon konačne objave. Međutim, nije dostavljen nikakav novi argument koji bi doveo do promjene zaključaka u tom pogledu. Posebno se podsjeća da je račune izdalo povezano trgovačko društvo kupcima u Uniji i da je uplate primilo povezano trgovačko društvo od kupaca u Uniji. Nadalje, treba napomenuti da su prodaje od strane povezanog trgovačkog društva uključivale i uvećani iznos. Također, financijski izvještaji povezanog trgovačkog društva pokazali su da je društvo snosilo uobičajene troškove POA između uvoza i ponovne prodaje. Stoga, povezano trgovačko društvo doista obavlja tipične funkcije uvoznika. Konačno, treba napomenuti da je i proizvođač iz Malezije obavljao izravnu prodaju nezavisnim klijentima u Uniji i ostalim zemljama. U vezi potonjeg, trgovačko društvo uputilo je na presudu u predmetu Interpipe s argumentima sličnima onima indonezijskih proizvođača izvoznika. Zbog razloga koji su već opisani u uvodnoj izjavi 33. ove Uredbe, okolnosti u ovom slučaju razlikuju se od okolnosti objašnjenih u presudi u predmetu Interpipe. Nadalje, u ovom kontekstu naglašava se da je tvrdnja malezijskog izvoznika da je nezavisnu prodaju trgovačkog društva dogovorio njegov nezavisni uvoznik u Uniji koji posluje u svojstvu odjela za izvoznu prodaju malezijskog trgovačkog društva, u suprotnosti s objašnjenjima danima tijekom posjeta radi prodaje kada je ključnu ulogu imalo matično trgovačko društvo u Japanu. Gornji nalazi doveli su do zaključka da prilagodbu troškova POA i dobiti treba zadržati te nikakva slična prilagodna za izračun uobičajene vrijednosti nije opravdana.
(49)
Isto trgovačko društvo je, također, tvrdilo da su dva puta odbijeni određeni prodajni troškovi njegovog povezanog uvoznika prilikom izračuna izvozne cijene. Izračuni su provjereni i, s obzirom na to da je utvrđeno kako je tvrdnja opravdana, prilagođeni na odgovarajući način.
(50)
Jedan od malezijskih izvoznika je tvrdio da usporedbu između uobičajene vrijednosti i izvozne cijene ne treba temelji na vrstama proizvoda kako je utvrđeno kontrolnim brojevima proizvoda (PCN), nego na vlastitim oznakama proizvoda trgovačkih društava. Prema tom trgovačkom društvu, brojevi PCN koji se koriste u ispitnom postupku neće dostatno detaljno obuhvatiti specifičnosti proizvodnog procesa i razlike u troškovima i cijenama. U potporu ovoj tvrdnji trgovačko društvo je uputilo na neke od svojih proizvoda koji se proizvode putem različitih proizvodnih procesa i korištenjem različitih sirovina, što je dovelo do većih jediničnih troškova proizvodnje. Treba napomenuti da taj zahtjev nije upućen niti u privremenoj fazi ispitnog postupka niti tijekom posjeta radi provjere na licu mjesta. Nadalje, korištenje vlastitih oznaka proizvoda trgovačkog društva prilikom izračuna ne bi riješili problem različitih metoda proizvodnje s obzirom da su oznake proizvoda trgovačkih društava korištene i za proizvode izrađene u okviru različitih proizvodnih procesa. Stoga je zahtjev odbačen.
(51)
U nedostatku bilo kakvih komentara koji se odnose na usporedbu, potvrđuju se privremeni nalazi u uvodnim izjavama 55. do 58. privremene Uredbe, osim izmjene kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi 49. ove Uredbe.
3.4. Dampinška marža
(52)
Nakon privremene objave, malezijski proizvođač koji nije izvozio u Uniju komentirao je uvodnu izjavi 60. privremene Uredbe tvrdeći da postoje drugi proizvođači dotičnog proizvoda u Maleziji. U tom se pogledu napominje da prisutnost dodatnog proizvođača u Maleziji, koji ne izvozi u Uniju, ne mijenja nalaz u pogledu razine suradnje u Maleziji s obzirom na to da nisu dostavljeni nikakvi dokazi da ispitana trgovačka društva nisu predstavljala cjelokupan izvoz dotičnog proizvoda u Uniju tijekom RIP-a. Nadalje, isti malezijski proizvođač kritizirao je činjenicu da će proizvođači, poput njega, koji nisu izvozili u Uniju tijekom RIP-a podlijegati preostaloj stopi pristojbe. U tom pogledu treba napomenuti da trgovačka društva koja nisu izvozila u Uniju tijekom RIP-a ne mogu imati individualnu stopu pristojbe. Međutim, čim ta trgovačka društva počnu izvoziti, ili sklope neopozivu obvezu u pogledu prodaje u Uniji, mogu zatražiti reviziju u vezi s novim izvoznikom, u skladu s člankom 11. stavkom 4. osnovne Uredbe koja može dovesti do individualne marže pristoje ako se ispune uvjeti iz tog članka.
(53)
Jedan od malezijskih proizvođača je tvrdio da vrijednost CIF korištenu kao temelj za izračun postotka dampinške marže ne treba temeljiti na cijeni prijavljenoj carini, nego se treba izračunati od preprodajne cijene, bez svih troškova nakon uvoza u Uniju. Međutim, s obzirom da je cijena CIF korištena kao temelj carinske vrijednosti deklarirane na granici Unije i da se čini da je pogrešno deklarirana, tu istu cijenu treba koristiti kao temelj za izračun postotka dampinške marže. Trgovačko društvo je tvrdilo da postoji vremenska razlika između povezanih isporuka iz Malezije i carinjenja za potrebe ponovne prodaje u Uniji. Međutim, čak i ako se računi za carinjenje izdaju u kasnijoj fazi, s cijenama koje prate metodu procjene zaliha FIFO, to je još uvijek transferna cijena, a ne preprodajna cijena koje je temelj za izračun carinske vrijednosti. Stoga je tvrdnja odbačena.
(54)
U nedostatku bilo kakvih drugih komentara koji se odnose na izračun dampinške marže, potvrđuje se sadržaj uvodnih izjava 59. i 60. privremene Uredbe.
(55)
Iznos konačno utvrđenog dampinga, izražen kao postotak neto cijene CIF-a franko granica Unije, neocarinjeno, iznosi kako slijedi:
Trgovačko društvo
Konačna dampinška marža
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Sva ostala trgovačka društva
5,7 %
D. ŠTETA
1. Uvodne napomene
(56)
Nakon objave privremene Uredbe, utvrđeno je da je trebalo napraviti manje ispravke brojčanih podataka o potrošnji zbog administrativne pogreške. To je dovelo do manjih promjena obujma prodaje, tržišnog udjela industrije Unije i tržišnog udjela dotičnih zemalja. Međutim, te ispravke nisu imale značajan učinak na kretanja i zaključke donesene u pogledu potrošnje, obujma prodaje, tržišnog udjela industrije Unije i tržišnog udjela dotičnih zemalja tijekom razmatranog razdoblja na tržištu Unije.
2. Proizvodnja Unije i industrija Unije
(57)
Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 62. privremene Uredbe, utvrđeno je da su istovjetni proizvod proizvodila dva podnositelja pritužbe i mali proizvođači u Uniji. Kako je navedeno u uvodnim izjavama 11. i 12. ove Uredbe, proizvođači koji proizvode FOH s razgrananim izomerima bili su isključeni iz definicije proizvođača FOH-a u Uniji. Unatoč činjenici objašnjenoj u uvodnoj izjavi 58. ove Uredbe, potvrđuje se industrija Unije kako je definirana u uvodnim izjavama 62. i 63. privremene Uredbe.
(58)
Jednog od dva podnositelja pritužbe preuzelo je trgovačko društvo koje u trenutačnom postupku sudjeluje kao korisnik. Taj podnositelj zahtjeva imao je neutralan stav nakon objavljivanja privremene Uredbe.
(59)
Stoga su neke stranke postavile pitanje razine potpore ili pravnog temelja ispitnog postupka tvrdeći da se potpora prema ispitnom postupku mora zadržati tijekom cijelog ispitnog postupka.
(60)
Analiza te tvrdnje je pokazala da preostali podnositelj zahtjeva predstavlja preko 40 % ukupne proizvodnje u Uniji, a stoga i više od 25 % ukupne proizvodnje Unije i 100 % proizvođača FOH-a iz Unije koji su izrazili potporu ili suprotstavljanje pritužbi. Stoga su pragovi od 25 % i 50 % prema članku 5. stavku 4. osnovne Uredbe u potpunosti ispunjeni, a pravni temelj se potvrđuje.
(61)
Neke su stranke tvrdile da se, s obzirom da su oba podnositelja pritužbe uvozila dotični proizvod tijekom RIP-a, oni ne trebaju smatrati dijelom industrije Unije. Međutim, potvrđeno je da postotak uvezenog proizvoda od stranke tih trgovačkih društva iz dotičnih zemalja nije bio bitan u usporedni s njihovom proizvodnjom istovjetnog proizvoda. Nadalje, taj je uvoz bio uglavnom privremene prirode. Stoga se može potvrditi da je temeljna djelatnost tih trgovačkih društava proizvodnja i prodaja istovjetnog proizvoda. Stoga se potvrđuju uvodne izjave 62. do 63. privremene Uredbe.
3. Potrošnja Unije
(62)
U izostanku komentara o potrošnji u Uniji, potvrđuju se uvodne izjave od 64. do 66. privremene Uredbe.
4. Uvoz u Uniju iz dotičnih zemalja i sniženje cijene
4.1. Kumulacija
(63)
Brojne stranke su protivile činjenici da je kumulativna ocjena napravljena za tri dotične zemlje u privremenoj Uredbi. Prema njihovom mišljenju, uvjeti za kumulaciju iz članka 3. stavka 3. osnovne Uredbe nisu bili ispunjeni. Točnije, tvrdile su da je negativno sniženje cijene utvrđeno za jednu od zemalja isključilo kumulaciju. Osim toga, tvrdile su da se kretanja obujma prodaje za tri zemlje izvoznice razlikuju tijekom razmatranog razdoblja, da su pristup sirovinama te sirovine korištene u tri zemlje izvoznici bili također drukčiji. Konačno, navelo se da je izvozna prodaja iz jedne od dotičnih zemalja izvršena putem kanala povezanih trgovačkih društava. Prema njihovom mišljenju postojali su različiti uvjeti tržišnog natjecanja između dotičnih zemalja na tržištu Unije. Članak 3. stavak 4. osnovne Uredbe kaže da kada se nad uvozom proizvoda iz više od jedne zemlje istodobno provodi antidampinški ispitni postupak, učinak takvih uvoza kumulativno se ocjenjuje jedino ako je utvrđeno da: (a) dampinška marža utvrđena u odnosu na uvoze iz svake od zemalja pojedinačno viša je od de minimis marže definirane u članku 9. stavku 3. i da obujam uvoza iz svake od zemalja nije zanemariv; i (b) kumulativna procjena učinaka uvoza primjerena je s obzirom na uvjete konkurencije između uvoznih proizvoda i uvjete konkurencije između uvoznih proizvoda i istovjetnih proizvoda Unije.
(a)
Kako je objašnjeno u stavku 4.3.2. privremene Uredbe, obujam dampinškog uvoza za svaku dotičnu zemlju bio je zanemariv, a prisutnost dampinškog uvoza ostala je značajna tijekom razmatranog razdoblja.
(b)
Utvrđeno je da su uvjeti konkurencije i utvrđivanja cijene dotičnih zemalja bili slični između uvezenih proizvoda i istovjetnog proizvoda, posebno tijekom RIP-a. Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 127. privremene Uredbe, razine uklanjanja štete utvrđene za dotične zemlje bile su značajno iznad praga de minimis od 2 %. Stoga sniženje cijene ne odražava točno stanje koje bi nastupilo na tržištu s pozitivnom konkurencijom cijena. Nadalje, analizirani su prodajni kanali i kretanja cijena za svaku od dotičnih zemalja te je utvrđeno da su slični kako je prikazano u donjoj tablici. Uvozne cijene dotičnih zemalja slijedile su trend pada i bile su posebno niske tijekom RIP-a u usporedbi s prosječnim cijenama industrije Unije.
Uvoz na temelju Eurostata (prilagođen da obuhvaća samo dotični proizvod)
2007.
2008.
2009.
RIP
Prosječna cijena u EUR/tona za Maleziju
911
944
799
857
Indeks: 2007. = 100
100
104
88
94
Godišnji Δ %
3,6
-15,4
7,3
Prosječna cijena u EUR/tona za Indoneziju
996
1 169
899
912
Indeks: 2007. = 100
100
117
90
92
Godišnji Δ %
17,3
-23,1
1,4
Prosječna cijena u EUR/tona za Indiju
997
1 141
897
915
Indeks: 2007. = 100
100
114
90
92
Godišnji Δ %
14,4
-21,4
2,1
(64)
Slijedom toga, potvrđuju se uvodne izjave 67. do 70. privremene Uredbe.
4.2. Obujam, cijena i tržišni udjel dampinškog uvoza iz dotičnih zemalja
(65)
U nedostatku komentara koji se odnose na obujam, cijenu i tržišni udjel dampinškog uvoza iz dotičnih zemalja, potvrđuju se uvodne izjave 71. do 73. privremene Uredbe.
4.3. Sniženje cijena
(66)
Stranke su tvrdile da postoje razlike u cijenama sirovina između FOH-a koji je proizvodi od prirodnih ulja i masnoća i sintetičkih izvora, kao što su sirovo ili mineralno ulje, te da je trebalo uvesti dodatni kriterij u pogledu kontrolnog broja proizvoda (PCN) kako bi se razmotrile razlike u troškovima proizvodnje koje su proizašle iz različitih proizvodnih procesa. Međutim, brojevi PCN utvrđuju se na temelju pojedinačnih svojstava svake podkategorije elemenata obuhvaćenih definicijom dotičnog proizvoda, a ne na temelju cijene svakog od tih elemenata. Štoviše, utvrđeno je da nema bitne razlike u pogledu osnovnih svojstava FOH-a koji se proizvodi od prirodnih ulja i masnoća i FOH-a od sirovog ili mineralnog ulja, niti je razlika u troškovima proizvodnje takva da opravdava razlikovanje u pogledu PCN-a. Ta tvrdnja se, stoga, odbacuje.
(67)
Određene stranke su tvrdile da su brojčani podaci korišteni za odražavanje troškova nakon uvoza, koji iznose oko 3 % uvozne cijene, korišteni za utvrđivanje razine sniženja cijene dotičnih zemalja, bili nejasni i činilo se da ne odgovaraju u ovom slučaju. Međutim, podaci provjereni tijekom ispitnog postupka su pokazali da su stranke uvoznice, kao što su uvoznici i korisnici, morali platiti takav iznos troškova nakon uvoza kako bi pustili dotični proizvod u slobodan promet na tržištu Unije. Osim toga, stranke nisu dostavile nikakve dokaze koji bi ukazali na to da troškovi nakon uvoza nisu točno utvrđeni u ovom slučaju. Stoga je ova tvrdnja odbačena. Potvrđuje se metodologija korištena za izračun sniženja cijene kako je objašnjena u uvodnim izjavama 74. i 75. privremene Uredbe.
5. Gospodarsko stanje industrije Unije
5.1. Uvodne napomene
(68)
Unatoč promjeni vlasništva navedenoj u uvodnoj izjavi 58., smatralo se da podatke koje je dostavio podnositelji pritužbe i koji su provjerenim u njegovim prostorijama, a koji se povukao, ne treba automatski isključiti iz analize štete, jer njegova proizvodnje ostaje dio proizvodnje Unije.
(69)
Neke stranke su tvrdile da neke podatke koje je dostavila industrija Unije, posebno u pogledu nabave dotičnog proizvoda podrijetlom iz Indije, Malezije i Indonezije, treba isključiti iz analize štete i izračuna marže štete, jer bi svaka navodna šteta koja se odnosi na tu nabavu bila samonanesena. Međutim, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 63. privremene Uredbe, ta navabila bila je uglavnom posljedica privremenog zatvaranja jednog od proizvodnih pogona jednog proizvođača. Štoviše, ta nabava nije bila bitna u odnosu na ukupnu proizvodnju podnositeljâ zahtjeva. Stoga nije bilo uvjerljivih razloga za isključivanje nabave navedenih proizvođača iz analize štete ili izračuna razine uklanjanja štete.
(70)
Potvrđuju privremene napomene navedene u uvodnoj izjavi 76. privremene Uredbe.
5.2. Proizvodnja, proizvodni kapacitet i iskorištenost kapaciteta, prodaja i tržišni udjel
(71)
U nedostatku komentara koji se odnose na proizvodnju, proizvodni kapacitet, iskorištenost kapaciteta, prodaju i tržišni udjel industrije Unije, potvrđuju se uvodne izjave 77. do 81. privremene Uredbe.
5.3. Prosječne jedinične cijene industrije Unije
(72)
Nakon objave privremene Uredbe, utvrđeno je da je trebalo napraviti ispravke prosječnih jediničnih cijena industrije Unije zbog administrativne pogreške. Donja tablica prikazuje promijenjeno kretanje jedinične cijene industrije Unije tijekom razmatranog razdoblja.
Jedinična cijena, prodaja u Uniji nepovezanim strankama
2007.
2008.
2009.
RIP
Indeks: 2007. = 100
100
123
102
96
Godišnji Δ %
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Izvor:
odgovori na upitnik
(73)
Suprotno od onoga što je navedeno u uvodnoj izjavi 84. privremene Uredbe, cijene industrije Unije smanjile su se za 4 % tijekom razmatranog razdoblja. Smanjenje je bilo značajno od 2008. do 2009. s daljnjim padom tijekom RIP-a, Tijekom tog razdoblja prodajna cijena smanjila se za 22 %. Gornja promjena nije utjecala na zaključak o gospodarskom stanju industrije Unije te se, u nedostatku komentara o prosječnim jediničnim cijenama industrije Unije, uvodne izjave 82. i 83. privremene Uredbe potvrđuju.
5.4. Zalihe, zaposlenost, plaće i produktivnost, profitabilnost, novčani tok, ulaganja, povrat ulaganja i sposobnost prikupljanja kapitala, rast, visina stvarne dampinške marže.
(74)
Neke su stranke tvrdile da industrija Unije nije mogla pretrpjeti štetu, jer su trgovačka društva koja su dio industrije Unije, vertikalno integrirana i uvozila su dotični proizvod iz trećih zemalja. Stoga su mogla koristiti uvezeni proizvod za daljnju proizvodnju i prodati svoju proizvodnju što nije profitabilno.
(75)
Stoga treba napomenuti da u određenim antidampinškim postupcima, proizvođači kao što su proizvođači čelika i kemijskih proizvoda, uključeni u definiciju industrije Unije u tim slučajevima, obavljaju daljnju proizvodnju te je dio njihove proizvodnje dotičnog proizvoda namijenjen vlastitom korištenju. Ipak, u takvoj situaciji, moguće postojanje materijalne štete za industriju Unije ispituje se isključivo za proizvodnju i prodaju dotičnog proizvoda. U ovom slučaju, materijalna šteta utvrđena je u poslovanju s dotičnim proizvodom kako je objašnjeno u uvodnim izjavama 77. do 93. privremene Uredbe. Stranke nisu dostavile nikakve dokaze koji bi pokazali da nalazi u tim uvodnim izjavama nisu točni i da industrija Unije nije pretrpjela materijalnu štetu tijekom RIP-a. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(76)
Neke stranke su tvrdile da je zatvaranje određenog proizvodnog kapaciteta od strane podnositeljâ pritužbe dalo obmanjujuću sliku o navodnoj šteti koju su pretrpjeli. Tvrdile su da su drugi proizvođači u Uniji doprinijeli kapacitetu u Uniji i da se kapacitet Unije povećao ulaganjima u novi kapacitet. To teško ukazuje na oštećenu industriju. Ostale stranke su tvrdile da smanjenje ulaganja ne znači štetu, nego premještanje proizvodnje izvan Unije.
(77)
Ispitnim postupkom je u uvodnoj izjavi 78. privremene Uredbe utvrđeno da se proizvodni kapacitete industrije Unije 2008. povećao za 9 %, ali da je zatim pao za 10 % tijekom RIP-a. To je bio rezultat odluka koje su donesene kako bi se odgovorilo konkurenciji iz trećih zemalja, a naknadna privremena zatvaranja, također, su bila posljedica pritiska dampinškog uvoza. U pogledu ulaganja, u uvodnoj izjavu 89. privremene Uredbe je utvrđeno da su se ulaganja industrije Unije u Uniji smanjila za 35 % tijekom razmatranog razdoblja. To je jedan od nekoliko čimbenika štete koji je doveo do zaključka iz uvodnih izjava 92. i 93. privremene Uredbe da je industrija Unije pretrpjela materijalnu štetu tijekom RIP-a.
(78)
U nedostatku ostalih komentara koji se odnose na zalihe, zaposlenost, plaće i produktivnost, profitabilnost, novčani tok, ulaganja, povrat ulaganja i sposobnost prikupljanja kapitala, rast i visinu stvarne dampinške marže, potvrđuju se uvodne izjave 85. do 91. privremene Uredbe.
5.5. Razvoj događaja nakon RIP-a
(79)
Neke stranke su tvrdile da nije bilo dokaza o materijalnoj šteti koju je pretrpjela industrija Unije i činjenica da je jedan od dva početna podnositelja pritužbe povukao potporu ispitnom postupku, pokazala je da ona nije pretrpjela nikakvu štetu. Također se tvrdilo da pokazatelji štete za preostalog podnositelja pritužbe ne pokazuju štetu.
(80)
Treba napomenuti da se dotično trgovačko društvo nije protivilo ispitnom postupku, nego je zauzelo neutralan stav. Stoga, kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi 57., još uvijek se smatralo primjernim zadržati oba proizvođača iz Unije kao dio industrije Unije.
(81)
Tvrdilo da je zabilježeno povećanje cijena u razdoblju nakon RIP-a i da će se taj razvoj cijena u tom razdoblju odmah prenijeti u dobit za podnositelje pritužbe koji su sami objavili bolje rezultate u svojim izvještajima za razdoblje 2010.-2011.
(82)
Neke stranke su i dalje tvrdile da je u razdoblju nakon RIP-a došlo do poboljšanja stanja industrije Unije ukazujući na to da su neka trgovačka društva planirala izraditi nove pogone u Uniji. Također se tvrdilo da, s obzirom na nedavno povećanje uvoznih cijena, mjere treba obustaviti ili ih uvesti u obliku najniže uvozne cijene (NUC).
(83)
Događaji nakon RIP-a u uobičajenim se uvjetima ne uzimaju u obzir u antidampinškom postupku. Osim toga, nisu dostavljeni nikakvi dokazi da su navedeni događaji nakon RIP-a očigledni, nedvojbeni i trajni. U pogledu bilo kakve obustave konačnih mjera, to treba promatrati u svjetlu razvoja događaja nakon RIP-a koji bi bili trajne prirode.
(84)
Što se tiče uvođenja NUC-a, kako je objašnjeno u uvodnim izjavama 123. do 126., smatra se okolnosti nisu takve da to opravdaju. Stoga se sve gornje tvrdnje odbacuju.
6. Zaključak o šteti
(85)
Ispitni postupak je potvrdio da je većina pokazatelja štete koji se odnose na industriju Unije pokazala pad tijekom razmatranog razdoblja. Na temelju gore navedenog, potvrđuje se zaključak donese u uvodnim izjavama 92. i 93. privremene Uredbe da je industrija Unije pretrpjela materijalnu štetu tijekom RIP-a.
E. UZROČNOST
1. Učinak dampinškog uvoza
(86)
Jedna je stranka primijetila da je analiza iz uvodne izjave 108. privremene Uredbe pogrešna, jer se čini da povezuje ukupan i stalan pad potrošnje s povećanjem uvoza, dok se, prema ovoj stranci, uvoz iz dotičnih zemalja razvijao u skladu s potrošnjom.
(87)
Treba razjasniti da se doista, kako je navedeno u uvodnim izjavama 64. do 66. privremene Uredbe, ukupna potrošnja povećala za 2 % tijekom razmatranog razdoblja. Međutim, to ne umanjuje činjenicu da je postojalo važno ukupno povećanje obujma i tržišnog udjela dampinškog uvoza po niskim cijenama iz dotičnih zemalja tijekom razmatranog razdoblja (vidjeti uvodnu izjavu 96. privremene Uredbe), dok je veličina tržišta ostala skoro nepromijenjena i dok je industrija Unije izgubila važan tržišni udjel, posebno između 2009. i RIP-a.
(88)
Neke su stranke dale argument da kretanje uvoza iz dotičnih zemalja nije povezano s utvrđivanjem gospodarskog stanja industrije Unije, posebno obujma prodaje, prodajnih vrijednosti i profitabilnosti. Tvrdile su da se profitabilnost industrije Unije poboljšala kad se uvoz povećao 2008., a zatim je znatno pala kad je uvoz ostao stabilan.
(89)
Suprotno od gornjeg navoda, ispitni postupak ukazao je na ukupnu korelaciju između dampinškog uvoza po niskim cijenama i štete koju je industrija Unije pretrpjela tijekom cijelog razmatranog razdoblja (vidjeti uvodne izjave 95. do 98. privremene Uredbe). Ispitni postupak je, također, pokazao da se industrija Unije nije mogla oporaviti u razmatranom razdoblju zbog povećanog dampinškog uvoza po niskim cijenama na tržištu Unije. Stoga se ova tvrdnja treba odbaciti.
(90)
Također se tvrdilo da su razlike u kretanjima uvoza postojale ovisno o vrstama alkohola koje su proizvodili neki proizvođači izvoznici te da bi se, stoga, trebala napraviti zasebna analiza štete za te alkohole. Međutim, različite vrste uključene u opseg proizvoda imaju jednaka osnovna svojstva. Ispitni postupak nije otkrio nikakvu bitnu razliku između FOH-a koji se proizvodi iz različitih sirovina. Stoga u ovom slučaju nema razloga za provedbom zasebne analize kretanja prema vrsti alkohola.
(91)
Također se tvrdilo da se šteta nije mogla pripisati Indiji, jer se njezin uvoz nije povećao tijekom razmatranog razdoblja, posebno kad nabava podnositeljâ pritužbe nije uzeta u obzir. Međutim, utvrđeno je da je uvoz iz Indije izvršen po dampinškim cijenama na tržištu Unije i da je marža štete uglavnom bila iznad razine de minimis do 2 %. Štoviše, kako je objašnjeno u uvodnim izjavama 63. do 65., nisu bili ispunjeni uvjeti za kumulativnu ocjenu za dotične zemlje. Stoga je ovu tvrdnju trebalo odbaciti.
(92)
Također se tvrdilo da se šteta nije mogla pripisati trgovačkim društvima čija je individualna marža sniženja cijena bila negativna, ili zbog tog razloga, uvozu iz Indonezije kao cjeline.
(93)
Kako je objašnjeno u uvodnim izjavama 63. do 65., nisu bili ispunjeni svi uvjeti za kumulativnu ocjenu dotičnog uvoza. U skladu s tim, učinci dampinškog uvoza po niskim cijenama podrijetlom iz dotičnih zemalja na industriju Unije zajedno su ocijenjeni za potrebe analize štete i uzroka štete. Nadalje, izostanak sniženja cijena ne isključuje postojanje materijalne štete za industriju Unije. Kako je objašnjeno u uvodnim izjavama 124. do 127. privremene Uredbe, utvrđeno je da cijena koju je naplatila industrija Unije nije bila dostatna za pokrivanje svih troškova proizvodnje i postizanje razumne marže dobiti koju je mogla ostvariti u izostanku dampinškog uvoza tijekom RIP-a. Ova tvrdnja se, stoga, odbacuje.
(94)
U izostanku bilo kakvih ostalih komentara s obzirom na učinke dampinškog uvoza, potvrđuju se uvodne izjave 95. do 98. privremene Uredbe.
2. Učinci ostalih čimbenika
(95)
Nekoliko stranaka je tvrdilo da se stvarni uzrok štete koju je pretrpjela industrija Unije treba pripisati financijskoj krizi, je se najveća šteta toj industriji dogodila kad se stabilizirao uvoz iz dotičnih zemalja. Također je navedeno da je pad profitabilnosti industrije Unije bio sličan pad zabilježenom za ostala trgovačka društva koja posluju u kemijskom sektoru.
(96)
Kriza je utjecala na rezultate industrije Unije. Kretanja čimbenika štete, kao što su iskorištenost kapaciteta i obujam prodaje, pokazuju da se stanje industrije Unije pogoršalo s krizom i nešto poboljšalo s oporavkom tržišta. Međutim, ispitni je postupak pokazao da poboljšanje nije omogućilo oporavak industrije Unije, što je bilo daleko od njezinog gospodarskog stanja koje je prevladavalo na početku razmatranog razdoblja. Nadalje, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 89., godina 2008., neposredno prije početka financijske krize, bila je godina najvećeg povećanja dampinškog uvoza iz dotičnih zemalja i najvećeg pada obujma prodaje industrije Unije. Nakon te godine industrija Unije nije se oporavila, a dampinški uvoz i dalje je bio prisutan na tržištu Unije u velikim količinama. Zbog toga je jasno da je, bez obzira na ostale čimbenike, dampinški uvoz uvelike doprinio materijalnoj šteti koju je pretrpjela industrija Unije tijekom RIP-a. Ova tvrdnja se, stoga, odbacuje.
(97)
Nekoliko stranaka je, također, tvrdilo, da su stvarni uzrok navodne štete industrije Unije bili uvoz iz ostalih trećih zemalja, pad potražne, povećanje cijena sirovina i nedostatak odgovarajućeg pristupa tim sirovinama, pogrešne strateške odluke industrije Unije, pritisak konkurencije na tržištu na kraju prodajnog lanca, pad proizvodnje dotičnog proizvoda namijenjenog za vlastitu upotrebu, opća promjena tržišnih uvjeta i konkurencije na tržištu Unije.
(98)
Treba napomenuti da gornje stranke nisu mogle argumentirati svoje tvrdnje i pokazati da su čimbenici, osim dampinškog uvoza po niskim cijenama iz dotičnih zemalja, prekinuli uzročno-posljedičnu vezu između štete koju je pretrpjela industrija Unije i dampinškog uvoza.
(99)
Neke stranke su tvrdile da Komisija nije analizirala mogući učinak prodaje razgrananog FOH-a na prodaju dotičnog proizvoda od strane industrije Unije te učinke na njezino gospodarsko stanje. Ispitni se postupak usmjerio na proizvod kako je definiran u uvodnim izjavama 8. do 12. i ni jedna stranka nije dostavila pouzdane podatke koji bi omogućili ocjenu mogućeg negativnog učinka koji je razgranati FOH imao na gospodarsko stanje industrije Unije. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(100)
U izostanku bilo kakvih ostalih komentara s obzirom na učinke ostalih čimbenika, potvrđuju se uvodne izjave 99. do 106. privremene Uredbe.
3. Zaključak o uzročnosti
(101)
Ispitni postupak nije ukazao na činjenicu da su postojali čimbenici, osim dampinškog uvoza po niskim cijenama iz dotičnih zemalja, koji su prekinuli uzročno-posljedičnu vezu između štete koju je pretrpjela industrija Unije i dampinškog uvoza.
(102)
U nedostatku bilo kakvih komentara u pogledu zaključka o uzročnosti, potvrđuju se uvodne izjave 107. do 110. privremene Uredbe.
F. INTERES UNIJE
1. Industrija Unije
(103)
U nedostatku drugih komentara o interesu industrije Unije, potvrđuju se uvodne izjave 112. i 113. privremene Uredbe.
2. Uvoznici
(104)
U nedostatku komentara o interesu uvoznikâ, potvrđuju se uvodne izjave 115. i 116. privremene Uredbe.
3. Korisnici
(105)
Podsjeća se da se, s ciljem ocjene mogućeg učinka antidampinških mjera na korisnike iz Unije, ispitni postupak uglavnom usmjerio na prikupljene podatke pet velikih trgovačkih društava korisnikâ kod kojih su obavljeni posjeti u privremenoj fazi.
(106)
Na temelju toga se privremeno utvrdilo da je udjel troškova dotičnog proizvoda u ukupnim troškovima proizvodnje za tu skupinu bio značajan u rasponu između 10 % i 20 %, ovisno o gotovom proizvodu. Međutim, raspoloživi podaci su preispitani te je u skladu s novi izračunima i ispravkama nekih brojčanih podataka utvrđeno da taj raspon iznosi između 15 % i 25 %. Slično, utvrđeno je da je prosječna profitna marža u poslovanju koje koristi dotični proizvod iznosila oko 6 % za skupinu pet posjećenih trgovačkih društava; novi izračuni pokazuju veću prosječnu profitnu maržu koja iznosi oko 7,5 %. Konačno, prosječni udjel poslovanja koje koristi dotični proizvod u ukupnom poslovanju također je ispravljen. Privremeno je utvrđeno da on iznosi oko 22 %, dok je prema novim izračunima, utvrđen postotak od 25 %.
(107)
Nakon objave privremene Uredbe, reagirali su brojni korisnici i dostavili komentare u pogledu konačne objave. Osporavali su odabir pet trgovačkih društava korisnikâ navedenih u uvodnoj izjavi 118. privremene Uredbe, tvrdeći da podaci korišteni za ocjenu mogućeg učinka mjera na industriju korisnika nisu transparentni, nisu temeljeni na reprezentativnim strankama i malom broju stranaka. Tvrdilo se da je analiza trebala u obzir uzeti podatke koje su dostavili svi korisnici koji surađuju u ispitnom postupku.
(108)
Međutim, kako je navedeno u uvodnim izjavama 117. i 118. privremene Uredbe, 21 trgovačko društvo koje surađuje zajedno predstavlja oko 25 % ukupne nabave dotičnog proizvoda u Uniji tijekom RIP-a, dok je pet trgovačkih društava korištenih za ocjenu interesa korisnikâ predstavljalo oko 18 % te nabave, i 72 % nabave dotičnog proizvoda od strane korisnikâ koji surađuju. Osim što su reprezentativni u pogledu obujma nabave dotičnog proizvoda, tih pet korisnika vrlo dobro predstavlja različite poslovne sektore industrije korisnikâ. Doista, pet posjećenih trgovačkih društava čine heterogenu skupinu koja ne uključuje samo proizvođače za prvo korištenje, tj. proizvođače površinskih aktivnih tvari, nego i korisnike površinskih aktivnih tvari i korisnike u daljnjem proizvodnom procesu.
(109)
Ipak, provedena je šira analiza uzimajući u obzir sve podatke koje su dostavili korisnici koji surađuju. Točnije, napravljena je specifična ocjena mogućeg učinka antidampinških pristojba na proizvođače površinskih aktivnih tvari kao zasebne skupine, jer bi ta skupina mogla biti najviše pogođena uvođenjem mjera. Druga zasebna analiza provedena je za drugu skupinu korisnika koju su činili sva ostala trgovačka društva korisnici koja su sudjelovala u ispitnom postupku.
(110)
Napravljena je simulacije ocjene mogućeg učinka prosječne pristojbe od 5 % na uvoz FOH-a, najprije za sve korisnike koji surađuju, a zatim za zasebne dvije skupine. Ishod simulacije je pokazao da bi konačni učinak ove prosječne pristojbe na ukupan trošak proizvodnje za poslovanje koje koristi dotični proizvod iznosio oko 0,09 % za sve korisnike, dok bi učinak iste pristojbe na daljnju proizvodnju u kojoj se koristi dotični proizvod za skupinu proizvođača površinskih aktivnih tvari iznosio oko 0,05 %, a za drugu skupinu trgovačkih društava oko 0,29 %.
(111)
Analiza je, također, pokazala da su proizvođači površinskih aktivnih tvari ostvarili niže profitne marže u sektorima koji koriste proizvod iz ispitnog postupka. Međutim, ta skupina je uvezla iz dotičnih zemalja samo oko 2,6 % ukupne nabave proizvoda iz ispitnog postupka tijekom RIP-a. Nadalje, postotak poslova s površinskim aktivnom tvarima koji koriste FOH u usporedbi s njihovim ukupnim prometom iznosi oko 24 %. Stoga, čak i s primjenom prosječne dampinške pristojbe od 5 %, konačni učinak na troškove proizvodnje proizvodâ, uključujući ispitani proizvod, vrlo je ograničen te čak zanemariv s obzirom na ukupnu profitabilnost.
(112)
Neki proizvođači površinskih aktivnih tvari su ipak tvrdili da će ih antidampinške pristojbe spriječiti u slobodnoj nabavi sirovina, što se stvoriti poremećaju u njihovom segmentu tržišta.
(113)
Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 120. privremene Uredbe, razina antidampinških pristojba te mogući učinak na industriju korisnikâ i prodajno tržište, ne stvara ozbiljne prepreke za uvoz dotičnog proizvoda. Ispitni postupak je potvrdio da konačne antidampinške pristojbe ne mogu stvoriti poremećaj na prodajnom tržištu. Istodobno, proizvođačima površinskih aktivnih tvari ne bi trebalo biti teško prenijeti prilično nisko povećanje troškova u konačnoj cijeni svojih proizvoda. Stoga se odbacuju tvrdnje da bi antidampinške pristojbe stvorile poremećaje na prodajnom tržištu.
(114)
Nakon objave konačnih nalaza neki su korisnici i dalje tvrdili da su proizvođači iz Unije odbili dostaviti im robu i da je malo mogućnosti za opskrbu. Međutim, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 120. privremene Uredbe, relativno niska razina predloženih mjera ne smije isključiti mogućnost uvoza dotičnog proizvoda. Nadalje, proizvođači iz Unije nisu proizvodili u punom kapacitetu tijekom razmatranog razdoblja. Osim toga, uvoz je moguć i iz ostalih trećih zemalja koje ne podliježu mjerama, a brojčani podaci Eurostata o uvozu FOH-a iz ostatka svijeta nakon RIP-a pokazuju da taj uvoz raste, što ukazuje na činjenicu da je navodni rizik od nedostatka opskrbe neosnovan. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(115)
Neka udružen,a korisnikâ, koja se nisu javila u roku predviđenom u točki 5.3 obavijesti o pokretanju postupka, tvrdila su da njihovi stavovi, posebno o mogućem učinku mjera na mala i srednja poduzeća te posebne sektore, nisu uključeni u ocjenu interesa Unije. Međutim, treba napomenuti da su svi komentari prikupljeni od tih udruženja uzeti u obzir u ovom ispitnom postupku. Nadalje, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 109., ocjena interesa Unije uzela je u obzir sve podatke koje su dostavili korisnici koji surađuju. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(116)
Nekoliko stranaka je tvrdilo da trajanje mjera, ako se one uvedu, treba ograničiti na najviše 2 godine. U skladu s osnovnom Uredbom, konačna antidampinška mjera se u uobičajenim uvjetima uvodi na 5 godina. S obzirom da ni jedna stranka nije pokazala da bi razdoblje od 2 godine bilo dostatno za suzbijanje dampinga koji je uzrok štete, kako je zatraženo u članku 11. stavku 1. osnovne Uredbe, čini se da nema valjanog razloga za odstupanje od standardnog trajanja mjera. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(117)
U nedostatku ostalih komentara o interesu korisnikâ, potvrđuje se da uvođenje konačnih mjera na uvoz dotičnog proizvoda ne bi bilo suprotno interesu Unije te se, stoga, potvrđuju uvodne izjave 117. do 121. privremene Uredbe.
4. Zaključak o interesu Unije
(118)
Na temelju gore navedenog, mogu se potvrditi zaključci doneseni u uvodnoj izjavi 122. privremene Uredbe. Nema uvjerljivih razloga protiv uvođenja konačnih antidampinških pristojba na uvoz FOH-a iz dotičnih zemalja.
G. KONAČNE ANTIDAMPINŠKE MJERE
1. Razina uklanjanja štete
(119)
Podsjeća se da je profitna marža korištena za izračun ciljne dobiti u privremenoj fazi iznosila 7,7 %. Podnositelji pritužbe su tvrdili da bi ciljna dobit od 15 % bila primjerenija. U tom pogledu, treba napomenuti da nisu dostavili dokaze koji se mogu provjeriti i koji podupiru tvrdnju da je ciljna dobit bila preniska. Stoga se predlaže potvrditi privremenu ciljnu dobit od 7,7 % koja se temelji na profitnoj marži ostvarenoj za cijelo poslovanje s alkoholom jednog podnositelja pritužbe tijekom njegove posljednje profitabilne godine prije naglog rasta dampinškog uvoza po niskim cijenama.
(120)
Određene stranke su tvrdile da 7,7 % nije bilo realno, nego previsoko. Predložile su korištenje niže profitne marže između 3 i 5 % za utvrđivanje razine uklanjanja štete. Međutim, ta tvrdnja nije potkrijepljena nikakvim dokazima koji pokazuju da je predložena dobit bila dobit koju je industrija Unije mogla ostvariti u izostanku dampinškog uvoza na tržištu Unije te, stoga, nije prihvaćena.
(121)
Određene stranke su tvrdile da je Komisija pogrešno utvrdila razinu uklanjanja štete na temelju marže sniženja ciljnih cijena, dok je trebala koristiti maržu sniženja prodajnih cijena. U ovom slučaju, nije se smatralo da je marža sniženja prodajnih cijena bila primjeren temelj za utvrđivanje razine uklanjanja štete za industriju Unije, jer ne bi odražavala razinu cijene koja bi se dobila u izostanku dampinškog uvoza na tržištu Unije. Ta je tvrdnja stoga odbačena.
(122)
Na temelju gore navedenog, mogu se potvrditi privremene marže štete, izražene kao postotak cijene CIF-a na granici Unije, neocarinjeno, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 127. privremene Uredbe.
2. Konačne mjere
2.1. Oblik konačnih mjera
(123)
Kako je navedeno u uvodnim izjavama 79. do 84., neke su stranke tvrdile, između ostalog, da trenutačne mjere treba obustaviti jer su događaji nakon RIP-a koji se odnose na povećanje cijene dotičnog proizvoda na tržištu Unije bili očigledni, nedvojbeni i trajni. Također su tvrdile da nisu sve konačne mjere trebale biti u obliku pristojbe ad valorem, nego ih je trebalo uvesti u obliku NUC-a.
(124)
Međutim, smatra se da u ovom konkretnom slučaju nisu postojale okolnosti koje bi opravdale uvođenje najniže uvozne cijene. Ovaj oblik mjere mogao bi se lako izbjegavati s obzirom na prirodu dotičnog proizvoda i složene organizacijske strukture dotičnih izvoznika.
(125)
Međutim, priznaje se da postoji određena osjetljivost cijena na tržištu za ispitani proizvod te bi stoga bilo razumno smanjiti učinak konačnih mjera na korisnike Unije na najmanju moguću mjere u slučaju mogućih značajnih povećanja cijena dotičnog proizvoda. Stoga se smatra primjerenim promijeniti oblik konačnih mjera s pristojba ad valorem na specifične pristojbe.
(126)
Očekuje se da će ovaj oblik mjera u određenoj mjeri ograničiti svaki mogući nepotrebni učinak na korisnike u slučaju značajnog i brzog povećanja cijena. Ako, s druge stranke, cijene padnu, specifične će pristojbe još uvijek osigurati dostatnu zaštitu proizvođačima iz Unije. Specifične pristojbe temelje se na vrijednostima CIF izvoza trgovačkih društava iz Unije koja surađuju tijekom RIP-a, pretvorenih u euro korištenjem mjesečnih deviznih tečajeva, pomnoženih s nižom vrijednosti između marže dampinga i štete, u skladu s pravilom niže pristojbe.
(127)
U tom pogledu su dva proizvođača izvoznika tvrdila da se umjesto mjesečnog treba uzeti godišnji prosječni devizni tečaj. Međutim, napominje se da se, u skladu sa standardnom praksom, svaka konverzija valuta u antidampinškim ispitnim postupcima izvršava korištenjem mjesečnih deviznih tečajeva. To je bio slučaju i u za ovaj ispitni postupak. Tvrdnja je stoga odbačena.
(128)
Podnositelj zahtjeva je tvrdio da je kod utvrđivanja specifičnih pristojba, trebalo koristiti trenutačne cijene FOH-a, a ne vrijednosti CIF tijekom RIP-a. Treba napomenuti da se specifične pristojbe utvrđuju na temelju izračuna dampinga i štete tijekom RIP-a. Nisu dostavljeni nikakvi potkrijepljeni argumenti za temeljenje specifičnih pristojba u ovom slučaju na razdoblje nakon RIP-a. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
2.2. Uvođenje konačnih mjera
(129)
Nakon objavljivanja privremenih mjera javio se mogući proizvođač izvoznik i tvrdio da preostalu stopu pristojbe treba odrediti na razini najviše uvedene pristojbe, a ne najviše dampinške marže utvrđene za Indoneziju. Međutim, preostala pristojba određuje se na razini preostale marže štete primjenom pravila niže pristojbe. Tvrdnja je stoga odbačena.
(130)
U svjetlu gore navedenog, smatra se da, u skladu s člankom 9. stavkom 4. osnovne Uredbe, konačne antidampinške mjere na uvoz dotičnog proizvoda treba uvesti na razini marže dampinga i štete, ovisno koja je niža, u skladu s pravilom niže pristojbe.
(131)
Sve su stranke obaviještene o bitnim činjenicama i razmatranjima na temelju kojih se namjeravalo preporučiti uvođenje konačnih antidampinških pristojba. Nakon konačne objave također im je dano razdoblje za podnošenja prigovora. Komentari koje su stranke dostavile propisno su razmotreni te su, prema potrebi, na odgovarajući način promijenjeni nalazi.
(132)
Predložene antidampinške pristojbe iznose kako slijedi:
Zemlja
Trgovačko društvo
Konačna specifična antidampinška pristojba (EUR po neto toni)
Indija
VVF Limited
46,98
Sva ostala trgovačka društva
86,99
Indonezija
P.T. Musim Mas
45,63
Sva ostala trgovačka društva
80,34
Malezija
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd
51,07
Sva ostala trgovačka društva
61,01
(133)
Stope antidampinške pristojbe za pojedinačno trgovačko društvo navedene u ovoj Uredbi primjenjuju se jedino na uvoz dotičnog proizvoda koji proizvode ta trgovačka društva i posebno navedene pravne osobe. Uvoz dotičnog proizvoda, koji proizvodi neko drugo trgovačko društvo koje se posebno ne spominje u ovoj Uredbi sa svojim nazivom i adresom, uključujući subjekte koji se odnose na ove koje se posebno spominju, ne mogu se okoristiti tim stopama i podložne su stopi pristojbe koja se primjenjuje na „sva ostala trgovačka društva”.
(134)
Svi zahtjevi kojima se traži primjena navedenih individualnih stopa antidampinških pristojba (npr. nakon promjene naziva subjekta ili nakon osnivanja novog proizvodnog ili prodajnog subjekta) upućuju se Komisiji (10) sa svim odgovarajućim podacima, posebno o promjenama djelatnosti trgovačkog društva u vezi s proizvodnjom, domaćom i izvoznom prodajom povezanom s, primjerice, takvom promjenom naziva ili takvom promjenom proizvodnog ili prodajnog subjekta. Prema potrebi, ovu Uredbu treba na odgovarajući način izmijeniti tako što će se ažurirati popis trgovačkih društava za koje vrijede individualne stope pristojba.
3. Preuzimanje obveza
(135)
Jedan indijski kao i jedan malezijski proizvođač izvoznik, zajedno sa svojim povezanim uvoznikom, ponudio je preuzimanje obveze u vezi cijene u skladu s člankom 8. stavkom 1. osnovne Uredbe. Obje ponude u pogledu preuzimanja obveze sadržavale su veliki broj skupina proizvoda (utvrđenih kemijskom specifikacijom, pri čemu je svaka skupina podlijegala različitoj najnižoj uvoznoj cijeni (NUC), s razlikama u cijenama između skupina do 25 % za malezijskog izvoznika i do 100 % za indijskog izvoznika. Osim toga, cijene su se razlikovale do 20 % unutar pojedinih skupina, što je predstavljalo visokorizičnu unakrsnu kompenzaciju. Također se napominje da ponuda indijskog izvoznika nije rješavala promjenjivost cijena dotičnog proizvoda. Utvrđeni su dodatni rizici od unakrsne kompenzacije u pogledu malezijskog izvoznika i njegovog povezanog uvoznika u Uniji koji nije nabavljao dotični proizvod samo od malezijskog izvoznika, nego i od ostalih dobavljača. Konačno, bilo bi teško carini utvrditi kemijsku specifikaciju proizvoda bez pojedinačne analize, što bi praćenje učinilo težim, ako ne i nepraktičnim. Ponude u pogledu preuzimanje obveze su, stoga, odbačene. Nakon predložene izmjene oblika mjera, jedan proizvođač izvoznik izmijenio je svoju ponudu u pogledu preuzimanja obveze, predloživši prosječni NUC za sve skupine proizvoda i tvrdeći da više neće postojati rizik unakrsne kompenzacije. Drugi proizvođač izvoznik samo je potvrdio svoju ponudu. Međutim, s obzirom na broj vrsta proizvoda i razlika u cijenama između njih, NUC bi mogao u potpunosti ugroziti učinkovitost mjera. Nadalje, struktura trgovačkih društava i njihove ponude, kako su gore opisani, još uvijek predstavljaju prepreku za prihvaćanje preuzimanja obveze. Izvješćivanje i režim cijena koje je predložio jedan izvoznik ne rješavaju tu zabrinutost te bi, u svakom slučaju, praćenje učinili vrlo teškim, ako ne i nepraktičnim. Posljedično, ponude za preuzimanje obveze nisu se mogle prihvatiti.
4. Konačna naplata privremenih antidampinških pristojba
(136)
U pogledu visine utvrđenih dampinških marži i s obzirom na razinu štete koja je prouzročena industriji Unije, smatra se potrebnim konačno naplatiti iznose osigurane privremenom antidampinškom pristojbom uvedenom privremenom Uredbom u visini konačnih pristojba uvedenih ovom Uredbom. Kada su konačne pristojbe niže od privremenih pristojba, oslobađaju se iznosi privremeno osigurani više od konačne stope antidampinških pristojba,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
1. Uvodi se konačna antidampinška pristojba na uvoz zasićenih masnih alkohola s ugljikovim lancem dužine C8, C10, C12, C14, C16 ili C18 (ne uključujući razgranate izomere), uključujući zasićene masne alkohole jedne frakcije (dalje u tekstu „čista frakcija” ili „single cuts”) i mješavine koje uglavnom sadrže kombinaciju ugljikovih lanaca dužina C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (uobičajeno kategorizirane kao C8-C10), mješavine koje uglavnom sadrže kombinaciju ugljikovih lanaca dužina C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (uobičajeno kategorizirane kao C12-C14) i mješavine koje uglavnom sadrže kombinaciju ugljikovih lanaca dužina C16-C18, trenutačno obuhvaćenih oznakama KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 i ex 3823 70 00 (oznake TARIC 2905168510, 2905190060, 3823700011 i 3823700091), podrijetlom iz Indije, Indonezije i Malezije.
2. Stopa konačne antidampinške pristojbe za proizvod opisan u stavku 1., koji proizvode dolje navedena trgovačka društva, je sljedeća:
Zemlja
Trgovačko društvo
Konačna antidampinška pristojba (EUR po neto toni)
Dodatna oznaka TARIC
Indija
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Sva ostala trgovačka društva
86,99
B999
Indonezija
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Sva ostala trgovačka društva
80,34
B999
Malezija
KL-Kepong Oleomas Sdn Bhd., Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Sva ostala trgovačka društva
61,01
B999
3. U slučajevima kada je roba oštećena prije puštanja u slobodni promet pa je, stoga, cijena koja je plaćena ili koju treba platiti raspodijeljena radi utvrđivanja carinske vrijednosti prema članku 145. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (11), iznos antidampinške pristojbe, izračunane na temelju gore utvrđenih iznosa, smanjuje se za postotak koji odgovara raspodjeli cijene koja je plaćena ili koju treba platiti.
4. Osim ako je drukčije određeno, primjenjuju se važeće odredbe o carinskim pristojbama.
Članak 2.
Konačno se naplaćuju iznosi osigurani privremenom antidampinškom pristojbom prema Uredbi (EU) br. 446/2011. Oslobađaju se iznosi osigurani iznad stopa konačne antidampinške pristojbe.
Članak 3.
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 8. studenoga 2011.