EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 182/2011
af 16. februar 2011
om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 291, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Når ensartede betingelser for gennemførelse af juridisk bindende EU-retsakter er nødvendige, tildeler disse retsakter (herefter »basisretsakter«) Kommissionen eller, i specifikke behørigt begrundede tilfælde samt i de tilfælde, der er fastsat i artikel 24 og 26 i traktaten om Den Europæiske Union, Rådet gennemførelsesbeføjelser.
(2)
Det tilkommer lovgiveren, under fuld overholdelse af kriterierne i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (»TEUF«), med hensyn til hver basisretsakt at træffe afgørelse om, hvorvidt Kommissionen skal tildeles gennemførelsesbeføjelser i overensstemmelse med artikel 291, stk. 2, i nævnte traktat.
(3)
Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser har hidtil været reguleret i Rådets afgørelse 1999/468/EF (2).
(4)
TEUF pålægger nu Europa-Parlamentet og Rådet at fastsætte de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser.
(5)
Det er nødvendigt at sikre, at procedurerne for denne kontrol er klare, effektive og står i et rimeligt forhold til arten af gennemførelsesretsakterne, og at de afspejler de institutionelle krav i TEUF såvel som den erfaring, der er indhøstet, og den fælles praksis, der er fulgt i forbindelse med gennemførelsen af afgørelse 1999/468/EF.
(6)
I de basisretsakter, der kræver medlemsstaternes kontrol, for at Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter, bør der med henblik på denne kontrol nedsættes udvalg sammensat af repræsentanter for medlemsstaterne og med Kommissionen som formand.
(7)
Hvor det er relevant bør kontrolmekanismen omfatte henvisning til et appeludvalg, som bør mødes på passende niveau.
(8)
Af hensyn til forenkling bør Kommissionen alene udøve gennemførelsesbeføjelser efter én af to procedurer, nemlig rådgivningsproceduren eller undersøgelsesproceduren.
(9)
For yderligere at forenkle bør der gælde fælles procedureregler for udvalgene, herunder de centrale bestemmelser om deres funktion og mulighed for at afgive en udtalelse efter en skriftlig procedure.
(10)
Der bør fastsættes kriterier for at afgøre, hvilken procedure der skal anvendes til Kommissionens vedtagelse af gennemførelsesretsakter. For at opnå en højere grad af sammenhæng bør procedurekravene stå i et rimeligt forhold til arten og virkningen af de gennemførelsesretsakter, der skal vedtages.
(11)
Undersøgelsesproceduren bør især finde anvendelse i forbindelse med vedtagelse af generelle retsakter, der har til formål at gennemføre basisretsakter og særlige gennemførelsesretsakter, der kan få vigtige konsekvenser. Undersøgelsesproceduren bør sikre, at Kommissionen ikke kan vedtage gennemførelsesretsakter, der ikke er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, undtagen under ganske ekstraordinære omstændigheder, hvor retsakterne bør kunne anvendes i en begrænset periode. Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, bør proceduren endvidere sikre, at Kommissionen kan revidere udkastene til gennemførelsesretsakter under hensyn til de synspunkter, der er givet udtryk for i udvalget.
(12)
Forudsat at basisretsakten tildeler Kommissionen gennemførelsesbeføjelser vedrørende programmer med betydelige budgetmæssige konsekvenser, eller som er rettet mod tredjelande, bør undersøgelsesproceduren finde anvendelse.
(13)
Formanden for et udvalg bør bestræbe sig på at finde de løsninger, der er bredest mulig tilslutning til i udvalget eller appeludvalget, og bør redegøre for, på hvilken måde der er taget hensyn til drøftelserne og forslagene til ændringer. Til dette formål bør Kommissionen være særlig opmærksom på synspunkterne i udvalget eller appeludvalget for så vidt angår udkast til endelige antidumping- eller udligningsforanstaltninger.
(14)
Når Kommissionen overvejer at vedtage andre udkast til gennemførelsesretsakter vedrørende særligt følsomme sektorer, navnlig beskatning, forbrugersundhed, fødevaresikkerhed og miljøbeskyttelse, søger den at finde en afbalanceret løsning ved så vidt muligt at undgå at handle i modstrid med en fremherskende holdning, som måtte opstå i appeludvalget, mod det hensigtsmæssige i en gennemførelsesretsakt.
(15)
Rådgivningsproceduren bør som hovedregel finde anvendelse i alle andre tilfælde, eller når den anses for at være mere hensigtsmæssig.
(16)
Det bør være muligt i særligt hastende tilfælde at vedtage gennemførelsesretsakter, der skal finde anvendelse straks, når en basisretsakt giver mulighed herfor.
(17)
Europa-Parlamentet og Rådet bør regelmæssigt uden ophold orienteres om arbejdet i udvalgene.
(18)
Europa-Parlamentet eller Rådet bør til enhver tid kunne oplyse Kommissionen om, at et udkast til gennemførelsesretsakt, efter deres opfattelse, overskrider de gennemførelsesbeføjelser, der er fastsat i basisretsakten, under hensyntagen til deres rettigheder i forbindelse med prøvningen af lovligheden af EU-retsakter.
(19)
Det bør sikres, at offentligheden har adgang til oplysninger om arbejdet i udvalgene i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (3).
(20)
Et register med oplysninger om arbejdet i udvalgene bør føres af Kommissionen. Som følge heraf bør de regler for beskyttelse af klassificerede dokumenter, der gælder for Kommissionen, også gælde for brug af registret.
(21)
Afgørelse 1999/468/EF bør ophæves. For at sikre overgangen mellem ordningen i afgørelse 1999/468/EF og denne forordning bør alle henvisninger i gældende lovgivning til procedurerne i nævnte afgørelse, bortset fra forskriftsproceduren med kontrol i afgørelsens artikel 5a, forstås som en henvisning til de tilsvarende procedurer i denne forordning. Retsvirkningerne af artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF bør opretholdes midlertidigt, for så vidt angår gældende basisretsakter, der henviser til den pågældende artikel.
(22)
Denne forordning berører ikke Kommissionens beføjelser i henhold til TEUF vedrørende gennemførelsen af konkurrencereglerne -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Ved denne forordning fastsættes de generelle regler og principper for de mekanismer, der finder anvendelse, når det i en retligt bindende EU-retsakt (herefter »basisretsakt«) fastsættes, at ensartede betingelser for gennemførelse er nødvendige, og kræves, at Kommissionens vedtagelse af gennemførelsesretsakter skal kontrolleres af medlemsstaterne.
Artikel 2
Valg af procedure
1. En basisretsakt kan foreskrive anvendelse af rådgivningsproceduren eller undersøgelsesproceduren under hensyntagen til de påkrævede gennemførelsesretsakters art eller virkning.
2. Undersøgelsesproceduren anvendes navnlig til vedtagelse af:
a)
generelle gennemførelsesretsakter
b)
andre gennemførelsesretsakter vedrørende:
i)
programmer med betydelige konsekvenser
ii)
den fælles landbrugs- og fiskeripolitik
iii)
miljø, sikkerhed, eller beskyttelse af menneskers, dyrs eller planters sundhed eller sikkerhed
iv)
den fælles handelspolitik
v)
beskatning.
3. Rådgivningsproceduren anvendes som hovedregel til vedtagelse af gennemførelsesretsakter, der ikke falder ind under anvendelsesområdet i stk. 2. Rådgivningsproceduren kan dog anvendes til vedtagelse af de gennemførelsesretsakter, der er omhandlet i stk. 2, i behørigt begrundede tilfælde.
Artikel 3
Fælles bestemmelser
1. De fælles bestemmelser i nærværende artikel anvendes på alle procedurerne i artikel 4-8.
2. Kommissionen bistås af et udvalg sammensat af repræsentanter for medlemsstaterne. En repræsentant for Kommissionen varetager udvalgets formandskab. Formanden deltager ikke i udvalgets afstemninger.
3. Formanden forelægger udvalget det udkast til gennemførelsesretsakt, der skal vedtages af Kommissionen.
Bortset fra i behørigt begrundede tilfælde indkalder formanden til møde mindst 14 dage efter, at udvalget har fået forelagt udkastet til gennemførelsesretsakt og udkastet til dagsorden. Udvalget afgiver sin udtalelse om udkastet til gennemførelsesretsakt inden for en tidsfrist, som kan fastsættes af formanden under hensyntagen til, hvor meget sagen haster. Tidsfristerne skal være forholdsmæssigt afpassede og give udvalgsmedlemmerne mulighed for tidligt og effektivt at gennemgå udkastet til gennemførelsesretsakter og give udtryk for deres synspunkter.
4. Indtil udvalget har afgivet udtalelse, kan ethvert medlem af udvalget foreslå ændringer, og formanden kan fremlægge ændrede udgaver af udkastet til gennemførelsesretsakt.
Formanden bestræber sig på at finde de løsninger, der er bredest mulig tilslutning til i udvalget. Formanden underretter udvalget om, på hvilken måde der er taget hensyn til drøftelserne og forslagene til ændringer, navnlig hvad angår de forslag, der har været bred tilslutning til i udvalget.
5. Formanden kan i behørigt begrundede tilfælde indhente udvalgets udtalelse efter en skriftlig procedure. Formanden sender udvalgets medlemmer udkastet til gennemførelsesretsakt og fastsætter en tidsfrist for afgivelse af en udtalelse under hensyntagen til, hvor meget sagen haster. Udvalgsmedlemmer, der ikke gør indsigelse mod udkastet til gennemførelsesretsakt, eller som ikke udtrykkeligt erklærer at ville afholde sig fra at stemme inden udløbet af tidsfristen, anses for stiltiende at have tiltrådt udkastet til gennemførelsesretsakt.
Medmindre andet fremgår af basisretsakten, afsluttes den skriftlige procedure uden noget resultat, hvis formanden træffer beslutning herom, eller et udvalgsmedlem anmoder herom, inden for den i første afsnit fastsatte tidsfrist. I så fald indkalder formanden til et møde i udvalget inden for en rimelig frist.
6. Udvalgets udtalelse optages i mødeprotokollen. Udvalgsmedlemmer har ret til at anmode om, at deres holdning indføres i mødeprotokollen. Formanden sender straks mødeprotokollen til udvalgsmedlemmerne.
7. Kontrolmekanismen skal, hvor det er relevant, omfatte henvisning til et appeludvalg.
Appeludvalget vedtager selv sin forretningsorden med simpelt flertal blandt udvalgets medlemmer på forslag af Kommissionen.
Indbringes en sag for appeludvalget, skal det, undtagen i behørigt begrundede tilfælde, træde sammen tidligst 14 dage og senest 6 uger efter datoen for henvisningen. Appeludvalget afgiver sin udtalelse senest to måneder efter datoen for henvisningen, jf. dog stk. 3.
En repræsentant for Kommissionen varetager appeludvalgets formandskab.
Formanden fastsætter datoen for appeludvalgsmødet i tæt samarbejde med udvalgets medlemmer, således at medlemsstaterne og Kommissionen kan sikre et passende repræsentationsniveau. Kommissionen indkalder til det første møde i appeludvalget senest den 1. april 2011 med henblik på at vedtage dets forretningsorden.
Artikel 4
Rådgivningsprocedure
1. Når rådgivningsproceduren finder anvendelse afgiver udvalget udtalelse, om nødvendigt ved afstemning. Hvis udvalget stemmer, afgives udtalelsen med simpelt flertal blandt udvalgets medlemmer.
2. Kommissionen træffer afgørelse om det udkast til retsakt, der skal vedtages, idet der tages størst muligt hensyn til konklusionerne af udvalgets drøftelser og udvalgets udtalelse.
Artikel 5
Undersøgelsesprocedure
1. Når undersøgelsesproceduren finder anvendelse, afgiver udvalget udtalelse med det flertal, der er fastsat i artikel 16, stk. 4 og 5, i traktaten om Den Europæiske Union og i givet fald artikel 238, stk. 3, i TEUF for retsakter, der skal vedtages efter forslag fra Kommissionen. De stemmer, der afgives i udvalget af repræsentanterne for medlemsstaterne, vægtes som anført i de nævnte artikler.
2. Afgiver udvalget en positiv udtalelse, vedtager Kommissionen udkastet til gennemførelsesretsakt.
3. Afgiver udvalget en negativ udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, jf. dog artikel 7. Når en gennemførelsesretsakt anses for at være nødvendig, kan formanden enten forelægge en ændret udgave af udkastet til gennemførelsesretsakt for det samme udvalg inden for to måneder efter afgivelsen af den negative udtalelse eller forelægge udkastet til gennemførelsesretsakt for appeludvalget til yderligere drøftelse inden for en måned efter afgivelsen.
4. Afgives der ikke nogen udtalelse, kan Kommissionen vedtage udkastet til gennemførelsesretsakt bortset fra i de i andet afsnit omhandlede tilfælde. Vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, kan formanden forelægge udvalget en ændret udgave heraf.
Med forbehold af artikel 7 vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, hvis:
a)
den pågældende retsakt vedrører beskatning, finansielle tjenesteydelser, beskyttelse af menneskers, dyrs eller planters sundhed eller sikkerhed eller endelige multilaterale beskyttelsesforanstaltninger
b)
det er fastsat i basisretsakten, at udkastet til gennemførelsesretsakt ikke kan vedtages, hvis der ikke er afgivet en udtalelse, eller
c)
et simpelt flertal blandt udvalgets medlemmer er imod det.
Når en gennemførelsesretsakt anses for at være nødvendig, kan formanden i ethvert af de tilfælde, der er nævnt i andet afsnit, enten forelægge en ændret udgave af nævnte retsakt for det samme udvalg inden for to måneder efter afstemningen eller forelægge udkastet til gennemførelsesretsakt for appeludvalget til yderligere drøftelse inden for en måned efter afstemningen.
5. Uanset stk. 4 finder følgende procedure anvendelse ved vedtagelsen af udkast til endelige antidumping- eller udligningsforanstaltninger, hvor der ikke er afgivet udtalelse af udvalget, og et simpelt flertal af udvalgets medlemmer er imod udkastet til gennemførelsesretsakt.
Kommissionen foretager høringer med medlemsstaterne. Tidligst 14 dage og senest én måned efter udvalgets møde underretter Kommissionen udvalgets medlemmer om resultaterne af disse høringer og forelægger et udkast til gennemførelsesretsakt for appeludvalget. Uanset artikel 3, stk. 7, mødes appeludvalget tidligst 14 dage og senest én måned efter forelæggelsen af udkastet til gennemførelsesretsakt. Appeludvalget afgiver udtalelse i overensstemmelse med artikel 6. De i dette stykke fastsatte tidsfrister berører ikke behovet for at overholde fristerne i de relevante basisretsakter.
Artikel 6
Henvisning til appeludvalget
1. Appeludvalget afgiver udtalelse med det i artikel 5, stk. 1, fastsatte flertal.
2. Indtil udvalget har afgivet udtalelse, kan alle udvalgets medlemmer foreslå ændringer af udkastet til gennemførelsesretsakt og formanden kan træffe afgørelse om, hvorvidt udkastet skal tilpasses.
Formanden bestræber sig på at finde de løsninger, der er bredest mulig tilslutning til i appeludvalget.
Formanden underretter appeludvalget om, på hvilken måde der er taget hensyn til drøftelserne og forslagene til ændringer, navnlig hvad angår forslag til ændringer, der har været bred tilslutning til i appeludvalget.
3. Afgiver appeludvalget en positiv udtalelse, vedtager Kommissionen udkastet til gennemførelsesretsakt.
Afgives der ikke nogen udtalelse, kan Kommissionen vedtage udkastet til gennemførelsesretsakt.
Afgiver appeludvalget en negativ udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt.
4. Uanset stk. 3 og for så vidt angår vedtagelse af endelige multilaterale beskyttelsesforanstaltninger vedtager Kommissionen, i mangel af en positiv udtalelse vedtaget med det i artikel 5, stk. 1, fastsatte flertal, ikke udkastet til foranstaltninger.
5. Uanset stk. 1 afgiver appeludvalget indtil den 1. september 2012 udtalelse om udkast til endelige antidumping- eller udligningsforanstaltninger med simpelt flertal blandt sine medlemmer.
Artikel 7
Vedtagelse af gennemførelsesretsakter i undtagelsestilfælde
Uanset artikel 5, stk. 3, og artikel 5, stk. 4, andet afsnit, kan Kommissionen vedtage et udkast til gennemførelsesretsakt, når det er nødvendigt, at det vedtages straks, for at undgå væsentlige markedsforstyrrelser på landbrugsområdet eller en risiko for Unionens finansielle interesser, jf. artikel 325 i TEUF.
I så fald forelægger Kommissionen straks appeludvalget den vedtagne gennemførelsesretsakt. Afgiver appeludvalget en negativ udtalelse om den vedtagne gennemførelsesretsakt, ophæver Kommissionen straks denne retsakt. Afgiver appeludvalget en positiv udtalelse, eller afgives der ikke nogen udtalelse, forbliver gennemførelsesretsakten i kraft.
Artikel 8
Gennemførelsesretsakter, der finder anvendelse straks
1. Uanset artikel 4 og 5 kan det bestemmes i en basisretsakt, at nærværende artikel finder anvendelse i behørigt begrundede særligt hastende tilfælde.
2. Kommissionen vedtager en gennemførelsesretsakt, der skal finde anvendelse straks, uden forudgående forelæggelse for et udvalg, og som skal være gældende i maksimalt seks måneder, medmindre andet er fastsat i basisretsakten.
3. Formanden forelægger senest 14 dage efter vedtagelsen af den i stk. 2 nævnte retsakt denne for det relevante udvalg med henblik på dets udtalelse.
4. Finder undersøgelsesproceduren anvendelse, skal Kommissionen, såfremt udvalget afgiver en negativ udtalelse, straks ophæve den gennemførelsesretsakt, der er vedtaget i henhold til stk. 2.
5. Når Kommissionen vedtager midlertidige antidumping- eller udligningsforanstaltninger, finder proceduren i denne artikel anvendelse. Kommissionen vedtager sådanne foranstaltninger efter høring af medlemsstaterne eller, i yderst hastende tilfælde, efter at have underrettet medlemsstaterne. I sidstnævnte tilfælde finder høringen sted senest 10 dage efter, at medlemsstaterne er blevet underrettet om foranstaltningerne vedtaget af Kommissionen.
Artikel 9
Forretningsorden
1. Hvert udvalg vedtager med et simpelt flertal af medlemmerne sin forretningsorden på forslag af formanden på grundlag af en standardforretningsorden, der udarbejdes af Kommissionen efter høring af medlemsstaterne. Standardforretningsordenen offentliggøres af Kommissionen i Den Europæiske Unions Tidende.
Eksisterende udvalg tilpasser i det omfang, det måtte være nødvendigt, deres forretningsorden til standardforretningsordenen.
2. De principper og betingelser for aktindsigt og regler for databeskyttelse, der gælder for Kommissionen, gælder også for udvalgene.
Artikel 10
Information om arbejdet i udvalgene
1. Kommissionen fører et register over arbejdet i udvalgene, der skal indeholde:
a)
en fortegnelse over udvalgene
b)
dagsordener for udvalgsmøderne
c)
mødeprotokollerne med lister over de myndigheder og organer, hvortil de personer, som medlemsstaterne har udpeget til deres repræsentanter, er knyttet
d)
udkastene til gennemførelsesretsakter, som udvalgene skal afgive udtalelse om
e)
afstemningsresultaterne
f)
de endelige udkast til gennemførelsesretsakter efter udvalgenes afgivelse af udtalelser
g)
oplysninger om Kommissionens vedtagelse af de endelige udkast til gennemførelsesretsakter og
h)
statistiske oplysninger om udvalgenes arbejde.
2. Kommissionen offentliggør desuden en årsberetning om udvalgenes arbejde.
3. Europa-Parlamentet og Rådet skal have adgang til oplysningerne i stk. 1 i overensstemmelse med gældende bestemmelser.
4. Samtidig med at de dokumenter, der er nævnt i stk. 1, litra b), d) og f), sendes til udvalgets medlemmer, stiller Kommissionen dem til rådighed for Europa-Parlamentet og Rådet, som på samme tid informeres om tilgængeligheden af disse dokumenter.
5. Henvisninger til samtlige dokumenter, som er nævnt i stk. 1, litra a)-g), samt oplysningerne i stk. 1, litra h), offentliggøres i et register.
Artikel 11
Europa-Parlamentets og Rådets ret til indsigelse
Er en basisretsakt vedtaget efter den almindelige lovgivningsprocedure, kan Europa-Parlamentet eller Rådet til enhver tid tilkendegive over for Kommissionen, at et udkast til gennemførelsesretsakt efter deres opfattelse overskrider de gennemførelsesbeføjelser, der er fastsat i basisretsakten. I et sådant tilfælde reviderer Kommissionen udkastet til gennemførelsesretsakt under hensyntagen til de udtrykte holdninger og underretter Europa-Parlamentet og Rådet om, hvorvidt den agter at fastholde, ændre eller tilbagetrække udkastet til gennemførelsesretsakt.
Artikel 12
Ophævelse af afgørelse 1999/468/EF
Afgørelse 1999/468/EF ophæves.
Retsvirkningerne af artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF opretholdes med henblik på de gældende basisretsakter, der indeholder henvisninger til den.
Artikel 13
Overgangsbestemmelser: tilpasning af gældende basisretsakter
1. Indeholder basisretsakter, der er vedtaget inden denne forordnings ikrafttræden, bestemmelser om Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser i henhold til afgørelse 1999/468/EF, finder følgende regler anvendelse:
a)
henviser basisretsakten til artikel 3 i afgørelse 1999/468/EF, finder rådgivningsproceduren i denne forordnings artikel 4 anvendelse
b)
henviser basisretsakten til artikel 4 i afgørelse 1999/468/EF, finder undersøgelsesproceduren i artikel 5 i denne forordning anvendelse med undtagelse af andet og tredje afsnit i artikel 5, stk. 4
c)
henviser basisretsakten til artikel 5 i afgørelse 1999/468/EF, finder undersøgelsesproceduren i artikel 5 i denne forordning anvendelse, og basisretsakten anses for at fastsætte, at Kommissionen, i mangel af en udtalelse, ikke kan vedtage udkastet til gennemførelsesretsakt, som forudsat i artikel 5, stk. 4, andet afsnit, litra b)
d)
henviser basisretsakten til artikel 6 i afgørelse 1999/468/EF, finder denne forordnings artikel 8 anvendelse
e)
henviser basisretsakten til artikel 7 og 8 i afgørelse 1999/468/EF, finder denne forordnings artikel 10 og 11 anvendelse.
2. Denne forordnings artikel 3 og 9 finder anvendelse på alle eksisterende udvalg med henblik på stk. 1.
3. Artikel 7 i denne forordning finder kun anvendelse på gældende procedurer, der henviser til artikel 4 i afgørelse 1999/468/EF.
4. De overgangsbestemmelser, der er fastsat i denne artikel, foregriber ikke de pågældende retsakters art.
Artikel 14
Overgangsordning
Denne forordning er uden betydning for igangværende procedurer, hvor et udvalg allerede har afgivet sin udtalelse i overensstemmelse med afgørelse 1999/468/EF.
Artikel 15
Revision
Senest den 1. marts 2016 forelægger Kommissionen en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om denne forordnings gennemførelse, om nødvendigt ledsaget af relevante lovgivningsmæssige forslag.
Artikel 16
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft den 1. marts 2011.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 16. februar 2011.
32011R0182
L 055/13
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
16.02.2011.
UREDBA (EZ) br. 182/2011 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 16. veljače 2011.
o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 291. stavak 3.,
uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnima parlamentima,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (1),
budući da:
(1)
Ako su za provedbu pravno obvezujućih akata Unije potrebni jednaki uvjeti, tim se aktima (dalje u tekstu "temeljni akti") provedbene ovlasti dodjeljuju Komisiji, ili, u valjano utemeljenim slučajevima i u slučajevima iz članaka 24. i 26. Ugovora o Europskoj uniji, Vijeću.
(2)
Zakonodavac poštujući kriterije utvrđene u Ugovoru o funkcioniranju Europske unije ("UFEU") odlučuje u vezi sa svakim temeljnim aktom o tome hoće li dodijeliti provedbene ovlasti Komisiji u skladu s člankom 291. stavkom 2. tog Ugovora.
(3)
Do sada je izvršavanje provedbenih ovlasti Komisije uređeno Odlukom Vijeća 1999/468/EZ (2).
(4)
UFEU-om se sada od Europskog parlamenta i Vijeća zahtijeva utvrđivanje općih pravila i načela na temelju kojih države članice nadziru izvršavanje provedbenih ovlasti Komisije.
(5)
Potrebno je osigurati da postupci za takav nadzor budu jasni, učinkoviti i razmjerni prirodi provedbenih akata, te da odražavaju institucionalne zahtjeve UFEU-a, kao i stečena iskustva i praksu u provedbi Odluke 1999/468/EZ.
(6)
U tim temeljnim aktima koji zahtijevaju nadzor država članica u odnosu na donošenje provedbenih akata Komisije primjereno je za potrebe takve kontrole uspostaviti odbore sastavljene od predstavnika država članica kojima predsjedava Komisija.
(7)
Nadzorni bi mehanizam prema potrebi trebao uključivati upućivanje na žalbeni odbor, koji bi se trebao sastajati na odgovarajućoj razini.
(8)
U interesu pojednostavljenja Komisija bi trebala izvršavati provedbene ovlasti u skladu s jednim od samo dva postupka, tj. savjetodavnim postupkom ili postupkom ispitivanja.
(9)
Radi daljnjeg pojednostavljenja na odbore bi trebalo primjenjivati zajednička postupovna pravila, uključujući ključne odredbe o njihovom djelovanju i mogućnost davanja mišljenja pisanim postupkom.
(10)
Trebalo bi utvrditi kriterije prema kojima se utvrđuje postupak za donošenje provedbenih akata Komisije. Radi postizanja veće dosljednosti postupovni bi zahtjevi trebali biti razmjerni prirodi i utjecaju provedbenih akata koji će se donijeti.
(11)
Postupak ispitivanja trebao bi se posebno primijeniti za donošenje akata općenitog područja primjene namijenjenih za provedbu temeljnih akata i posebnih provedbenih akata s potencijalno važnim utjecajem. Taj bi postupak trebao osigurati da Komisija ne može donijeti provedbene akte, ako nisu u skladu s mišljenjem odbora, osim u iznimnim okolnostima kada se mogu primjenjivati u ograničenom vremenskom razdoblju. Postupak bi također trebao osigurati da Komisija može provjeriti nacrt provedbenih akata, ako odbor nije dao mišljenje, uzimajući u obzir stajališta izražena u okviru odbora.
(12)
Pod uvjetom da su temeljnim aktom Komisiji dodijeljene provedbene ovlasti u vezi programa koji imaju značajne proračunske posljedice ili su namijenjeni trećim zemljama trebalo bi primijeniti postupak ispitivanja.
(13)
Predsjednik bi odbora trebao nastojati pronaći rješenja koja zahtijevaju najširu moguću potporu unutar odbora ili žalbenog odbora i trebao bi objasniti u kojoj su mjeri uzete u obzir rasprave prijedlozi izmjena. U tu bi svrhu Komisija trebala obratiti posebnu pozornost na stajališta izražena u okviru odbora ili žalbenog odbora u pogledu nacrta konačnih antidampinških ili kompenzacijskih mjera.
(14)
Prilikom razmatranja donošenja ostalih nacrtima predviđenih provedbenih akata o posebno osjetljivim sektorima, posebno o oporezivanju, zdravlju potrošača, sigurnosti hrane i zaštiti okoliša, Komisija će, kako bi pronašla uravnoteženo rješenje, u najvećoj mogućoj mjeri djelovati na takav način da izbjegne suprotstavljanje bilo kojem prevladavajućem stajalištu koje može nastati u okviru žalbenog odbora protiv primjerenosti provedbenog akta.
(15)
Savjetodavni bi se postupak u pravilu trebao primjenjivati u svim drugim slučajevima ili ako se taj postupak smatra prikladnijim.
(16)
Kada je to predviđeno u temeljnom aktu, trebalo bi omogućiti donošenje provedbenih akata koji se zbog žurnosti primjenjuju bez odlaganja.
(17)
Europski parlament i Vijeće trebali bi pravodobno i redovito obavješćivati o odborskom postupku.
(18)
Europski parlament ili Vijeće trebali bi moći u svakom trenutku obavijestiti Komisiju da nacrt provedbenog akta prema njihovom mišljenju prelazi provedbene ovlasti predviđene u temeljnom aktu, uzimajući u obzir njihova prava preispitivanja zakonitosti akata Unije.
(19)
Javni pristup informacijama o odborskim postupcima trebalo bi osigurati u skladu s Uredbom (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (3).
(20)
Registar s podacima o postupcima odbora trebala bi voditi Komisija. Stoga bi se pravila o zaštiti povjerljivih dokumenata koja se primjenjuje na Komisiju također trebala primjenjivati na korištenje registra.
(21)
Odluku 1999/468/EZ trebalo bi staviti izvan snage. Kako bi se osigurao prijelaz između režima iz Odluke 1999/468/EZ i ove Uredbe, svako upućivanje u postojećem zakonodavstvu na postupke iz te Odluke treba, s iznimkom regulatornog postupka s kontrolom predviđenom u njezinom članku 5.a, razumjeti kao upućivanje na odgovarajuće postupke predviđene ovom Uredbom. Učinke članka 5.a Odluke 1999/468/EZ trebalo bi privremeno zadržati za potrebe postojećih temeljnih akta koji upućuju na taj članak.
(22)
Ova Uredba ne utječe na ovlasti Komisije u vezi provedbe pravila o tržišnom natjecanju, kako je utvrđeno UFEU-om,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom utvrđuju opća pravila i načela koja uređuju mehanizme primjenjive kada se pravno obvezujućim aktom Unije (dalje u tekstu "temeljni akt") utvrdi potreba za jednakim uvjetima provedbe te zahtijeva nadzor država članica donošenja provedbenih akata Komisije.
Članak 2.
Izbor postupka
1. Temeljni akt može osigurati primjenu savjetodavnog postupka ili postupka ispitivanja, uzimajući u obzir prirodu ili učinak potrebnog provedbenog akta.
2. Postupak ispitivanja posebno se primjenjuje na donošenje:
(a)
provedbenih akata općenitog područja primjene;
(b)
ostalih provedenih akata koji se odnose na:
i.
programe sa značajnim posljedicama;
ii.
zajedničku poljoprivrednu i zajedničku ribarstvenu politiku;
iii.
okoliš, sigurnost ili zaštitu zdravlja i sigurnosti, ljudi, životinja ili biljaka;
iv.
zajedničku trgovinsku politiku;
v.
oporezivanje.
3. Savjetodavni postupak primjenjuje se u pravilu za donošenje provedbenih akata, koja ne pripadaju u područje primjene stavka 2. Međutim savjetodavni postupak može se u opravdanim slučajevima primijeniti za donošenje provedbenih akata iz stavka 2.
Članak 3.
Zajedničke odredbe
1. Zajedničke odredbe iz ovog članka primjenjuju se na sve postupke iz članaka od 4. do 8.
2. Komisiji pomaže odbor koji je sastavljen od predstavnika država članica. Odborom predsjeda predstavnik Komisije. Predsjednik ne sudjeluje u glasovanju odbora.
3. Predsjednik podnosi odboru nacrt provedbenog akta koji će donijeti Komisija.
Osim u opravdanim slučajevima, predsjednik saziva sastanak najmanje 14 dana nakon podnošenja nacrta provedbenog akta i nacrta dnevnog reda odboru. Odbor daje svoje mišljenje o nacrtu provedbenog akta u roku koji predsjednik može utvrditi s obzirom na žurnost predmeta. Rokovi su proporcionalni i omogućavaju članovima odbora pravodobno i učinkovito razmatranje nacrta provedbenog akta i izražavanje stajališta.
4. Dok odbor ne donese mišljenje, bilo koji član odbora može predložiti izmjene, a predsjednik može predstaviti izmijenjene verzije nacrta provedbenog akta.
Predsjednik nastoji pronaći rješenja koja imaju najširu moguću potporu u odboru. Predsjednik obavješćuje odbor o načinu uzimanja u obzir rasprava i prijedloga za izmjene, posebno što se tiče onih prijedloga koji su bili u velikoj mjeri podržani unutar odbora.
5. Predsjednik može u opravdanim slučajevima dobiti mišljenje odbora pisanim postupkom. Predsjednik dostavlja članovima odbora prijedlog provedbenog akta i utvrđuje rok za dostavu mišljenja s obzirom na žurnost predmeta. Smatra se da je svaki član odbora koji se ne protivi nacrtu provedbenog akta ili koji se izričito ne suzdrži od glasovanja o aktu prije isteka tog roka prešutno pristao na nacrt provedbenog akta.
Osim ako je drukčije određeno u temeljnom aktu, pisani postupak se prekida bez rezultata, ako u roku iz prvog podstavka to odluči predsjednik ili zahtijeva član odbora. U tom slučaju predsjednik saziva sjednicu odbora u prihvatljivom roku.
6. Mišljenje Odbora bilježi se u zapisnik. Članovi odbora imaju pravo zahtijevati da se njihovo mišljenje zabilježi u zapisnik. Predsjednik dostavlja zapisnik članovima odbora bez odlaganja.
7. Nadzorni mehanizam prema potrebi uključuje upućivanje na žalbeni odbor.
Žalbeni odbor usvaja svoj poslovnik običnom većinom članova na prijedlog Komisije.
Ako se sazove žalbeni odbor, on se sastaje najranije 14 dana, osim u opravdanim slučajevima, i najkasnije 6 tjedana od dana upućivanja. Ne dovodeći u pitanje stavak 3., žalbeni odbor dostavlja svoje mišljenje u roku od 2 mjeseca od dana upućivanja.
Žalbenim odborom predsjeda predstavnik Komisije.
Predsjednik određuje dan sastanka žalbenog odbora u bliskoj suradnji s članovima odbora, kako bi se državama članicama i Komisiji omogućila odgovarajuća razina zastupljenosti. Komisija saziva prvi sastanak žalbenog odbora do 1. travnja 2011. radi donošenja njegovog poslovnika.
Članak 4.
Savjetodavni postupak
1. Kada se primjenjuje savjetodavni postupak, odbor daje svoje mišljenje prema potrebi i glasovanjem. U slučaju glasovanja mišljenje se donosi običnom većinom glasova članova.
2. Komisija odlučuje o nacrtu provedbenog akta koji treba donijeti, uzimajući u obzir što je više moguće zaključke iz rasprava unutar odbora i dostavljena mišljenja.
Članak 5.
Postupak ispitivanja
1. Kada se primjenjuje postupak ispitivanja za akte koji se donose na prijedlog Komisije, odbor donosi mišljenje većinom, kako je propisano u članku 16. stavcima 4. i 5. Ugovora o Europskoj uniji i, prema potrebi članku 238. stavku 3. UFEU-a. Glasovi predstavnika država članica unutar odbora ponderiraju se na način predviđen u tim člancima.
2. Kada je mišljenje odbora pozitivno, Komisija donosi nacrtom predviđeni provedbeni akt.
3. Ne dovodeći u pitanje članak 7., kada je mišljenje odbora negativno, Komisija ne donosi nacrtom predviđeni provedbeni akt. Ako se smatra da je provedbeni akt potreban, predsjednik može podnijeti izmijenjenu verziju nacrta provedbenog akta istom odboru u roku od dva mjeseca od davanja negativnog mišljenja ili podnijeti nacrt provedbenog akta žalbenom odboru na daljnje razmatranje u roku od mjesec dana od davanja mišljenja.
4. Kada mišljenje nije dano, Komisija može donijeti nacrtom predviđeni provedbeni akt, osim u slučajevima iz drugog podstavka. Kada Komisija ne donese nacrtom predviđeni provedbeni akt, predsjednik može podnijeti odboru njegovu izmijenjenu verziju.
Ne dovodeći u pitanje članak 7. Komisija ne donosi nacrtom predviđeni provedbeni akt ako:
(a)
se taj akt odnosi na poreze, financijske usluge, zaštitu zdravlja i sigurnosti ljudi, životinja ili biljaka, ili konačne multilateralne mjere zaštite;
(b)
temeljni akt propisuje da se nacrtom predviđeni provedbeni akt ne može donijeti bez mišljenja; ili
(c)
se članovi odbora protive aktu običnom većinom.
U svakom od slučajeva iz drugog podstavka, ako se smatra da je provedbeni akt potreban, predsjednik može podnijeti izmijenjenu verziju tog akta istom odboru u roku od dva mjeseca od glasovanja ili podnijeti nacrt provedbenog akta žalbenom odboru na daljnje razmatranje u roku od mjesec dana od glasovanja.
5. Odstupajući od stavka 4. sljedeći postupak se primjenjuje na donošenje nacrtom predviđenih konačnih antidampinških ili kompenzacijskih mjera, ako mišljenje odbora nije dano i ako se njegovi članovi protive nacrtu provedbenog akta običnom većinom.
Komisija provodi savjetovanje s državama članicama. Najranije četrnaest dana a najkasnije mjesec dana nakon sastanka odbora, Komisija obavješćuje članove odbora o rezultatima tog savjetovanja i podnosi nacrt provedbenog akta žalbenom odboru. Odstupajući od članka 3. stavka 7. žalbeni odbor sastaje se najranije četrnaest dana, a najkasnije mjesec dana nakon podnošenja nacrta provedbenog akta. Žalbeni odbor dostavlja svoje mišljenje u skladu s člankom 6. Rokovi utvrđeni u ovom stavku ne dovode u pitanje potrebu poštovanja rokova utvrđenih u relevantnim temeljnim aktima.
Članak 6.
Upućivanje na žalbeni odbor
1. Žalbeni odbor donosi svoje mišljenje većinom iz članka 5. stavka 1.
2. Dok se ne donese mišljenje, svaki član žalbenog odbora može predložiti izmjene nacrta provedbenog akta i predsjednik može odlučiti hoće li ga mijenjati ili ne.
Predsjednik odbora nastoji pronaći rješenja koja imaju najširu moguću potporu unutar žalbenog odbora.
Predsjednik obavješćuje žalbeni odbor o načinu uzimanja u obzir rasprava i prijedloga za izmjene, posebno što se tiče onih prijedloga koji su bili u velikoj mjeri podržavani unutar žalbenog odbora.
3. Kada je mišljenje žalbenog odbora pozitivno, Komisija donosi nacrtom predviđeni provedbeni akt.
Kada mišljenje nije dano, Komisije može donijeti nacrtom predviđeni provedbeni akt.
Kada je mišljenje žalbenog odbora negativno, Komisija ne donosi nacrtom predviđeni provedbeni akt
4. Odstupajući od stavka 3. Komisija ne usvaja nacrtom predviđene mjere za konačne multilateralne zaštitne mjere, ako većina iz članka 5. stavka 1. ne usvoji pozitivno mišljenje.
5. Odstupajući od stavka 1. žalbeni odbor do 1. rujna 2012. daje svoje mišljenje o prijedlozima konačnih antidampinških ili kompenzacijskih mjera usvojeno običnom većinom glasova svojih članova.
Članak 7.
Donošenje provedbenih akata u iznimnim slučajevima
Odstupajući od članka 5. stavka 3. i drugog podstavka članka 5. stavka 4. Komisija može donijeti nacrtom predviđeni provedbeni akt, ako ga treba donijeti bez odlaganja kako bi se izbjeglo stvaranje značajnog poremećaja tržišta u područje poljoprivrede ili rizika za financijske interese Europske unije u smislu članka 325. UFEU.
U takvom slučaju Komisija odmah dostavlja usvojeni provedbeni akt žalbenom odboru. Kada je mišljenje žalbenog odbora o usvojenom provedbenom aktu negativno, Komisija taj akt odmah stavlja izvan snage. Kada je mišljenje žalbenog odbora pozitivno ili nije dano, provedbeni akt ostaje na snazi.
Članak 8.
Provedbeni akti koji se primjenjuju bez odlaganja
1. Odstupajući od članaka 4. i 5. temeljnim aktom može se predvidjeti primjena ovog članka iz opravdanih razloga žurnosti.
2. Komisija donosi provedbeni akt koji se primjenjuje bez odlaganja bez prethodnog podnošenja odboru i koji ostaje na snazi za razdoblje od najviše šest mjeseci, osim ako temeljnim aktom nije drukčije predviđeno.
3. Najkasnije četrnaest dana nakon njegovog usvajanja, predsjednik dostavlja akt iz stavka 2. relevantnom odboru na mišljenje.
4. Ako se primjenjuje postupak ispitivanja, u slučaju negativnog mišljenja odbora, Komisija bez odlaganja stavlja izvan snage provedbeni akt donesen u skladu sa stavkom 2.
5. Kada Komisija usvoji privremene antidampinške ili kompenzacijske mjere primjenjuje se postupak iz ovog članka. Komisija usvaja takve mjere nakon savjetovanja s državama članicama ili, u slučajevima iznimne žurnosti, nakon obavješćivanja država članica. U potonjem slučaju, savjetovanje se provodi najkasnije deset dana nakon obavijesti državama članicama o mjerama koje je usvojila Komisija.
Članak 9.
Poslovnik
1. Svaki odbor na prijedlog svog predsjednika i na temelju standardnih poslovnika koje priprema Komisija nakon savjetovanja s državama članicama običnom većinom članova donosi poslovnik. Takav standardni poslovnik Komisija objavljuje u Službenom listu Europske unije.
U mjeri u kojoj je potrebno postojeći odbori donose svoje poslovnike prema standardnim poslovnicima.
2. Na odbore se primjenjuju načela i uvjeti o javnom pristupu dokumentima i pravila o zaštiti podataka koja se primjenjuju na Komisiju.
Članak 10.
Informacije o odborskim postupcima
1. Komisija vodi registar o odborskim postupcima koji sadrži:
(a)
popis odbora;
(b)
dnevne redove sastanaka odbora;
(c)
sažete preglede i popise tijela i organizacija kojima pripadaju osobe imenovane od strane država članica za svoje predstavnike;
(d)
nacrte provedbenih akata za koje se od odbora traži mišljenje;
(e)
rezultate glasovanja;
(f)
konačne nacrte provedbenih akata nakon dostave mišljenje odbora;
(g)
informacije o donošenju konačnih nacrtom predviđenih provedbenih akata od strane Komisije; i
(h)
statističke podatke o radu odbora.
2. Komisija također objavljuje godišnje izvješće o radu odbora.
3. Europski parlament i Vijeće imaju pristup informacijama iz stavka 1. u skladu s važećim pravilima.
4. Istodobno kada se oni dostavljaju članovima Odbora, Komisija Europskom parlamentu i Vijeću stavlja na raspolaganje dokumente iz stavka 1. točaka (b), (d) i (f), te ih također obavješćuje o dostupnosti tih dokumenata.
5. Upućivanja na sve dokumente iz stavka 1. točaka od (a) do (g), kao i na informacije iz stavka 1. točke (h) objavljuju se u registru.
Članak 11.
Pravo nadzora Europskog parlamenta i Vijeća
Kada se temeljni akt donosi u redovnom zakonodavnom postupku, Europski parlament ili Vijeće može u bilo koje vrijeme naznačiti Komisiji da, prema njegovom mišljenju, nacrt provedbenog akta prelazi provedbene ovlasti predviđene u temeljnom aktu. U tom slučaju Komisija razmatra nacrt provedbenog akta, uzimajući u obzir iznesena stajališta i obavješćuje Europski parlament i Vijeće o tome namjerava li zadržati, izmijeniti ili povući nacrt provedbenog akta.
Članak 12.
Stavljanje izvan snage Odluke 1999/468/EZ
Odluka 1999/468/EZ stavlja se izvan snage.
Učinci članka 5.a Odluke 1999/468/EZ zadržavaju se za potrebe postojećih temeljnih akata koji upućuju na taj članak.
Članak 13.
Prijelazne odredbe: donošenje postojećih temeljnih akata
1. Ako se u temeljnim aktima donesenim prije stupanja na snagu ove Uredbe predviđa izvršavanje provedbenih ovlasti Komisije u skladu s Odlukom 1999/468/EZ primjenjuju se sljedeća pravila:
(a)
kada se temeljni akt poziva na članak 3. Odluke 1999/468/EZ primjenjuje se savjetodavni postupak iz članka 4. ove Uredbe;
(b)
kod upućivanja u temeljnom aktu na članak 4. Odluke 1999/468/EZ primjenjuje se postupak ispitivanja iz članka 5. ove Uredbe, osim članka 5. stavka 4. drugog i trećeg podstavka;
(c)
kod upućivanja u temeljnom aktu na članak 5. Odluke 1999/468/EZ primjenjuje se postupak ispitivanja iz članka 5. ove Uredbe i kada se smatra da je temeljnim aktom predviđeno da u slučaju nedostatka mišljenja Komisija ne smije donijeti nacrtom predviđeni provedbeni akt, kako je utvrđeno u članku 5. stavku 4. drugom podstavku, točki (b).
(d)
kod upućivanja u temeljnom aktu na članak 6. Odluke 1999/468/EZ primjenjuje se članak 8. ove Uredbe;
(e)
kod upućivanja u temeljnom aktu na članak 7. Odluke 1999/468/EZ primjenjuju se članci 10. i 11. ove Uredbe.
2. Članci 3. i 9. ove Uredbe primjenjuju se na sve postojeće odbore za potrebe stavka 1.
3. Članak 7. ove Uredbe primjenjuje se samo na postojeće postupke koji sadrže upućivanja na članak 4. Odluke 1999/468/EZ.
4. Prijelazne odredbe iz ovog članka ne dovode u pitanje prirodu predmetnih akata.
Članak 14.
Prijelazne odredbe
Ova Uredba ne utječe na postupke u tijeku u okviru kojih je odbor već donio mišljenje u skladu s Odlukom 1999/468/EZ.
Članak 15.
Nadzor
Komisija Europskom parlamentu i Vijeću do 1. ožujka 2016. predstavlja izvješće o provedbi ove Uredbe zajedno s odgovarajućim zakonskim prijedlozima prema potrebi.
Članak 16.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu 1. ožujka 2011.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje na sve države članice.
Sastavljeno u Strasbourgu 16. veljače 2011.