EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE Nr. 1105/2011/EU
af 25. oktober 2011
om listen over rejsedokumenter, der giver indehaveren ret til at passere de ydre grænser, og som kan forsynes med et visum, og om oprettelse af en mekanisme til at opstille denne liste
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
På grundlag af artikel 17, stk. 3, litra a), i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen af 14. juni 1985 (2) blev der ved afgørelse SCH/Com-ex (98)56 (3) og SCH/Com-ex (99)14 (4) indført en håndbog over rejsedokumenter, der giver indehaveren ret til at passere de ydre grænser, og som kan forsynes med visum. Disse afgørelser bør tilpasses de institutionelle og retlige rammer i Unionen.
(2)
Listen over rejsedokumenter, der udstedes af tredjelande, bør overvåges systematisk for at sikre, at de af medlemsstaternes myndigheder, der tager sig af behandlingen af visumansøgninger og grænsekontrol, har nøjagtige oplysninger til rådighed om de rejsedokumenter, der forelægges af tredjelandsstatsborgere. Udveksling af oplysninger mellem medlemsstater om de udstedte rejsedokumenter og om medlemsstaternes anerkendelse af disse rejsedokumenter samt offentlighedens adgang til hele samlingen bør moderniseres og gøres mere effektiv.
(3)
Der er to formål med listen over rejsedokumenter, dels giver den grænsekontrolmyndighederne mulighed for at verificere, om et givet rejsedokument er anerkendt til formålet med at passere de ydre grænser således som fastsat i artikel 5, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks) (5), dels giver den det konsulære personale mulighed for at kontrollere, om medlemsstaterne anerkender et givet rejsedokument som grundlag for påføring af en visummærkat.
(4)
Ifølge artikel 48, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa (visumkodeks) (6) er der behov for inden for det lokale Schengensamarbejde at udarbejde en udtømmende liste over rejsedokumenter udstedt af værtslandet.
(5)
Der bør indføres en mekanisme, som kan sikre, at listen over rejsedokumenter løbende bliver opdateret.
(6)
Eftersom rejsedokumenters sikkerhed har relevans for deres eventuelle anerkendelse, bør Kommissionen, bistået af eksperter fra medlemsstaterne, om fornødent foretage en teknisk vurdering.
(7)
Medlemsstaterne har og bør fortsat have kompetencen til at anerkende rejsedokumenter, der tillader indehaveren heraf at passere de ydre grænser, og som kan påføres en visummærkat.
(8)
Medlemsstaterne bør give meddelelse om deres holdning til alle rejsedokumenter og gøre hvad de kan for at harmonisere deres holdninger til de forskellige typer af rejsedokumenter. Eftersom en medlemsstats undladelse af at give meddelelse om sin holdning til et rejsedokument kan skabe problemer for indehavere af det pågældende rejsedokument, bør der indføres en mekanisme, som pålægger medlemsstaterne en forpligtelse til at tilkendegive deres holdning til anerkendelse og ikke-anerkendelse af sådanne dokumenter. En sådan mekanisme bør ikke være til hinder for, at medlemsstaterne til enhver tid kan give meddelelse om en ændring i deres holdning.
(9)
Der bør på lang sigt oprettes en onlinedatabase indeholdende eksemplarer af alle rejsedokumenter for at gøre det lettere for grænsekontrolmyndigheder og konsulært personale at undersøge et givet rejsedokument. Databasen bør holdes opdateret i takt med ændringer i forhold til medlemsstaternes tidligere meddelte anerkendelse eller ikke-anerkendelse af et givet rejsedokument.
(10)
Kommissionen bør til orientering udarbejde en ikke-udtømmende liste over kendte fantasi- og camouflagepas, som medlemsstaterne har henledt dens opmærksomhed på. De på listen opførte fantasi- og camouflagepas bør ikke være omfattet af kravet om anerkendelse eller ikke-anerkendelse. De bør ikke give indehaveren ret til at passere de ydre grænser og bør ikke forsynes med et visum.
(11)
For at sikre ensartede betingelser for kompileringen og opdateringen af listen over rejsedokumenter bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (7).
(12)
Ved udarbejdelsen og opdateringen af listen over rejsedokumenter bør rådgivningsproceduren anvendes, eftersom disse handlinger blot udgør en kompilering af udstedte rejsedokumenter.
(13)
For så vidt angår Island og Norge udgør denne afgørelse en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (8), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, B, og C, i Rådets afgørelse 1999/437/EF af 17. maj 1999 om visse gennemførelsesbestemmelser til nævnte aftale (9).
(14)
For så vidt angår Schweiz udgør denne afgørelse en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (10), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, B og C, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (11).
(15)
For så vidt angår Liechtenstein udgør denne afgørelse en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen undertegnet mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, B og C, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EU (12).
(16)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter, at Rådet har truffet foranstaltning om denne afgørelse til udbygning af Schengenreglerne, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne afgørelse i sin nationale lovgivning, jf. artikel 4 i protokollen.
(17)
Denne afgørelse udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (13); Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(18)
Denne afgørelse udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (14); Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland.
(19)
For så vidt angår Cypern udgør denne afgørelse en retsakt, der bygger på, eller som på anden måde har tilknytning til, Schengenreglerne, jf. artikel 3, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2003.
(20)
Denne afgørelse udgør en retsakt, der bygger på, eller som på anden måde har tilknytning til, Schengenreglerne, jf. artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2005 -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Denne afgørelse omhandler listen over rejsedokumenter, der giver indehaveren ret til at passere de ydre grænser, og som kan forsynes med et visum (»listen over rejsedokumenter«), og en mekanisme til kompilering af denne.
2. Denne afgørelse gælder for rejsedokumenter som et nationalt pas (almindeligt pas, diplomatpas, tjenestepas, officielt pas eller særpas), et nødpas, et rejsedokument for flygtninge eller for statsløse, et rejsedokument udstedt af internationale organisationer eller et laissez-passer.
3. Denne afgørelse berører ikke medlemsstaternes kompetence med hensyn til anerkendelsen af rejsedokumenter.
Artikel 2
Kompilering af listen over rejsedokumenter
1. Kommissionen opstiller listen over rejsedokumenter med hjælp fra medlemsstaterne på grundlag af de oplysninger, der er indsamlet inden for det lokale Schengensamarbejde, som omhandlet i artikel 48, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 810/2009.
2. Listen over rejsedokumenter opstilles efter rådgivningsproceduren i artikel 8, stk. 2.
Artikel 3
Udformningen af listen over rejsedokumenter
1. Listen over rejsedokumenter opdeles i tre dele.
2. Del I omfatter rejsedokumenter, der udstedes af tredjelande og territoriale områder opført i bilag I og II til Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 af 15. marts 2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav (15).
3. Del II omfatter følgende rejsedokumenter udstedt af medlemsstater, herunder rejsedokumenter udstedt af de af Den Europæiske Unions medlemsstater, der ikke deltager i vedtagelsen af denne afgørelse, og af de af Den Europæiske Unions medlemsstater, der endnu ikke anvender Schengenreglerne fuldt ud:
a)
rejsedokumenter udstedt til tredjelandsstatsborgere
b)
rejsedokumenter udstedt til flygtninge i henhold til De Forenede Nationers konvention om flygtninges retsstilling af 28. juli 1951
c)
rejsedokumenter udstedt til statsløse i henhold til De Forenede Nationers konvention om statsløses retsstilling af 28. september 1954
d)
rejsedokumenter udstedt til personer uden noget statsborgerskab, som har bopæl i en medlemsstat
e)
rejsedokumenter udstedt af Det Forenede Kongerige til britiske borgere, som i forhold til EU-retten ikke er statsborgere i Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland.
4. Del III omfatter rejsedokumenter udstedt af internationale organisationer.
5. Normalt gælder indførelse på listen af et givet rejsedokument for alle serier af det pågældende rejsedokument, som stadig er gyldige.
6. Hvis et tredjeland ikke udsteder en særlig type rejsedokumenter, angives det ved at indføre »ikke udstedt« på listen over rejsedokumenter.
Artikel 4
Meddelelse om anerkendelse eller ikke-anerkendelse af rejsedokumenter anført på listen
1. Senest tre måneder efter meddelelsen af listen over rejsedokumenter giver medlemsstaterne Kommissionen meddelelse om deres holdning til anerkendelse eller ikke-anerkendelse af de på listen anførte rejsedokumenter.
2. Hvis en medlemsstat undlader at give meddelelse om sin holdning inden for den i stk. 1 nævnte periode, betragtes det pågældende rejsedokument som anerkendt, indtil denne medlemsstat giver meddelelse om sin ikke-anerkendelse.
3. I det udvalg, der er omhandlet i artikel 8, stk. 1, udveksler medlemsstaterne oplysninger om årsagerne til anerkendelsen eller ikke-anerkendelsen af specifikke rejsedokumenter for at nå frem til en ensartet holdning.
4. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om alle ændringer i forhold til tidligere meddelt anerkendelse eller ikke-anerkendelse af et givet rejsedokument.
Artikel 5
Nye udstedte rejsedokumenter
1. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om nye rejsedokumenter, der er omhandlet i artikel 3, stk. 3, litra a)-d).
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om nye rejsedokumenter udstedt af tredjelande, medlemsstater og internationale organisationer, jf. artikel 3, stk. 2, artikel 3, stk. 3, litra e), og artikel 3, stk. 4. Kommissionen bestræber sig på i samarbejde med medlemsstaterne at indsamle eksemplarer af nye rejsedokumenter med henblik på at udbrede kendskabet til dem.
3. Kommissionen opdaterer listen over rejsedokumenter ud fra de fremsendte meddelelser og oplysninger og anmoder medlemsstaterne om at tilkendegive deres holdning til anerkendelse eller ikke-anerkendelse i overensstemmelse med artikel 4.
4. Den opdaterede liste over rejsedokumenter udarbejdes efter rådgivningsproceduren i artikel 8, stk. 2.
Artikel 6
Oplysninger om kendte fantasi- og camouflagepas
Kommissionen udarbejder og opdaterer også en ikke-udtømmende liste over kendte fantasi- og camouflagepas på grundlag af oplysninger modtaget fra medlemsstaterne.
Artikel 7
Vurdering af rejsedokumenter
1. For at hjælpe medlemsstaterne med deres tekniske vurdering af rejsedokumenter kan Kommissionen, bistået af medlemsstaternes eksperter, foretage en teknisk analyse af rejsedokumenterne, navnlig under hensyntagen til de relevante standarder og anbefalinger fra Organisationen for International Civil Luftfart.
2. Hvis det er relevant, kan betingelserne og procedurerne for udstedelse af rejsedokumenter også analyseres inden for disse rammer.
3. Resultaterne af de i stk. 1 og 2 omhandlede vurderinger fremsendes til medlemsstaterne.
Artikel 8
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg (Rejsedokumentudvalget). Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 9
Offentliggørelse af listerne
Kommissionen stiller listen over rejsedokumenter sammen med meddelelserne i medfør af artikel 4 samt den i artikel 6 omhandlede liste til rådighed for medlemsstaterne og offentligheden via en løbende opdateret elektronisk publikation.
Artikel 10
Ophævelser
Afgørelse SCH/Com-ex (98)56 og SCH/Com-ex (99)14 ophæves.
Artikel 11
Ikrafttræden
1. Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Denne afgørelse anvendes fra datoen for dens ikrafttræden undtagen artikel 10, som anvendes fra den dato, hvor listen over rejsedokumenter offentliggøres af Kommissionen første gang.
Artikel 12
Adressater
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 25. oktober 2011.
32011D1105
L 287/9
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
ODLUKA br. 1105/2011/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 25. listopada 2011.
o popisu putnih isprava koje nositelju omogućuju prijelaz vanjskih granica i u koje se može upisati viza, te o uspostavi mehanizma za uspostavu tog popisa
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 77. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (1),
budući da:
(1)
Na temelju članka 17. stavka 3. točke (a) Konvencije o provedbi Schengenskog sporazuma od 14.lipnja 1985. (2), odlukama SCH/Com-ex (98)56 (3) i SCH/Com-ex (99)14 (4) uspostavljen je Priručnik putnih isprava koje nositelju omogućuju prijelaz vanjskih granica i u koje se može upisati viza. Te bi se odluke trebale prilagoditi institucionalnom i pravnom okviru Unije.
(2)
Popis putnih isprava koje izdaju treće zemlje trebalo bi sustavno pratiti kako bi se osigurao nadzor. Granice imaju na raspolaganju točne informacije o putnim ispravama koje predoče državljani trećih zemalja. Razmjenu informacija između država članica o izdanim putnim ispravama i o priznavanju tih putnih isprava od strane država članica, te omogućivanju pristupa javnosti cjelokupnom popisu trebalo bi ažurirati i učiniti učinkovitijom.
(3)
Svrha popisa putnih isprava je dvojaka: s jedne strane omogućuje tijelima granične kontrole da provjere je li određena putna isprava priznata za potrebe prijelaza vanjskih granica, kako je to određeno u članku 5. stavku 1. točki (a) Uredbe (EZ) br. 562/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o Zakoniku Zajednice o pravilima kojima se uređuje kretanje osoba preko granica (Zakonik o schengenskim granicama) (5); s druge strane omogućuje konzularnom osoblju da provjeri priznaju li države članice određenu putnu ispravu za potrebe stavljanja vizne naljepnice.
(4)
Na temelju članka 48. stavka 1. točke (c) Uredbe (EZ) br. 810/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uspostavi Zakonika Zajednice o vizama (Zakonik o vizama) (6) u okviru schengenske suradnje na lokalnoj razini trebalo bi sastaviti iscrpan popis putnih isprava koje izdaje zemlja domaćin.
(5)
Trebalo bi uspostaviti mehanizam za osiguranje stalnog ažuriranja popisa putnih isprava.
(6)
S obzirom na važnost sigurnosti putnih isprava, u vezi s njihovim mogućim priznavanjem, Komisija bi, uz pomoć stručnjaka iz država članica,, prema potrebi, trebala osigurati tehničko ocjenjivanje.
(7)
Države članice su nadležne, i trebale bi ostati nadležne, za priznavanje putnih isprava za potrebe omogućivanja prijelaza vanjskih granica njihovom nositelju i stavljanje vizne naljepnice.
(8)
Države članice bi trebale obavijestiti o svojem stajalištu u vezi sa svim putnim ispravama te nastojati uskladiti svoja stajališta o različitim vrstama putnih isprava. Budući da neobavješćivanje o stajalištu od strane države članice u vezi s putnom ispravom može nositelju te putne isprave prouzročiti poteškoće, trebalo bi uspostaviti mehanizam kojim se države članice obvezuju da priopće svoje stajalište o priznavanju odnosno nepriznavanju takvih isprava. Taj mehanizam ne bi trebao države članice sprečavati da u bilo kojem trenutku priopće izmjenu svog stajališta.
(9)
Dugoročno bi trebalo uspostaviti mrežnu bazu podataka s uzorcima svih putnih isprava kako bi se tijelima granične kontrole i konzularnom osoblju olakšalo pregled određene putne isprave. Tu bazu podataka bi trebalo ažurirati u skladu sa svim promjenama prethodnih stajališta o priznavanju odnosno nepriznavanju određene putne isprave od strane država članica.
(10)
Za potrebe obavješćivanja Komisija bi trebala sastaviti okvirni popis fantazijskih ili kamuflažnih putovnica (fantasy and camouflage passports) o kojima su je obavijestile države članice. Fantazijske i kamuflažne putovnice koje su na popisu ne bi trebale biti predmet priznavanja ili nepriznavanja. Njihovim nositeljima se ne bi trebao omogućiti prijelaz vanjskih granica i u njih se ne bi trebala upisati viza.
(11)
Za osiguranje jedinstvenih uvjeta za prikupljanje i ažuriranje popisa putnih isprava, na Komisiju bi trebalo prenijeti provedbene ovlasti. Te ovlasti bi trebalo izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članice nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (7).
(12)
Za sastavljanje i ažuriranje popisa putnih isprava trebalo bi koristiti savjetodavni postupak, s obzirom na to da ti akti čine samo zbirku izdanih putnih isprava.
(13)
Što se tiče Islanda i Norveške, ova Odluka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma kojeg su sklopili Vijeće Europske unije i Republika Island i Kraljevina Norveška o pridruživanju tih Islanda i Norveške provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (8), koje spadaju u područje iz članka 1. točaka A, B i C Odluke Vijeća 1999/437/EZ od 17. svibnja 1999. o određenim dogovorima za primjenu tog Sporazuma (9).
(14)
Što se tiče Švicarske, ova Odluka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (10), koje spadaju u područje iz članka 1. točaka A, B i C Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2008/146/EZ (11).
(15)
Što se tiče Lihtenštajna, ova Odluka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Protokola koji je potpisan između Europske unije, Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i Kneževine Lihtenštajna o pristupanju Kneževine Lihtenštajna Sporazumu između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine, koje spadaju u područje iz članka 1. točaka A, B i C Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2011/350/EU (12).
(16)
U skladu s člancima 1. i 2. Protokola (br. 22) o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke, ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje. Kako se ova Odluka temelji na schengenskoj pravnoj stečevini, Danska u skladu s člankom 4. toga Protokola u roku šest mjeseci, nakon što Vijeće donese ovu Odluku, odlučuje hoće li Odluku prenijeti u svoje nacionalno pravo.
(17)
Ova Odluka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u kojima Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje u skladu s Odlukom Vijeća 2000/365/EZ od 29. svibnja 2000. o zahtjevu Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske za sudjelovanje u pojedinim odredbama schengenske pravne stečevine (13); Ujedinjena Kraljevina stoga ne sudjeluje u njezinu donošenju, ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.
(18)
Ova Odluka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u kojima Irska ne sudjeluje u skladu s Odlukom Vijeća 2002/192/EZ od 28. veljače 2002. o zahtjevu Irske za sudjelovanje u pojedinim odredbama schengenske pravne stečevine (14); Irska stoga ne sudjeluje u njezinu donošenju, ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.
(19)
Što se tiče Cipra ova Odluka predstavlja akt koji se temelji na schengenskoj pravnoj stečevini ili je na koji drugi način s njom povezan u smislu članka 3. stavka 2. Akta o pristupanju iz 2003.
(20)
Ova Odluka predstavlja akt koji se temelji na schengenskoj pravnoj stečevini ili je na koji drugi način s njom povezan u smislu članka 4. stavka 2. Akta o pristupanju iz 2005,
DONIJELI SU OVU ODLUKU:
Članak 1.
Predmet i područje primjene
1. Ovom se Odlukom uspostavlja popis putnih isprava koje nositelju omogućuju prijelaz vanjskih granica i u koje se može upisati viza (popis putnih isprava) te mehanizam za njegovo sastavljanje.
2. Ova se Odluka primjenjuje na putne isprave kao što su nacionalna putovnica (obična, diplomatska, servisna/službena ili posebna putovnica), privremena putna isprava, putna isprava izbjeglice ili osobe bez državljanstva, putna isprava koju su izdale međunarodne organizacije, ili propusnica.
3. Ova Odluka ne utječe na nadležnost država članica za priznavanje putnih isprava.
Članak 2.
Sastavljanje popisa putnih isprava
1. Komisija sastavlja popis putnih isprava uz pomoć država članica na temelju informacija prikupljenih u okviru schengenske suradnje na lokalnoj razini, kako je navedeno u članku 48. stavku 1. točki (c) Uredbe (EZ) br. 810/2009.
2. Popis putnih isprava sastavlja se u skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 8. stavka 2.
Članak 3.
Struktura popisa putnih isprava
1. Popis putnih isprava sastavljen je od triju dijelova.
2. U dijelu I. su putne isprave koje su izdale treće zemlje i teritorijalni subjekti navedeni u prilozima I. i II. Uredbi Vijeća (EZ) br. 539/2001 od 15. ožujka 2001. o popisu trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva (15).
3. U dijelu II. su sljedeće putne isprave koje su izdale države članice, uključujući isprave koje su izdale države članice Europske unije koje ne sudjeluju u donošenju ove Odluke i države članice Europske unije koje još ne primjenjuju u cijelosti odredbe schengenske pravne stečevine:
(a)
putne isprave izdane državljanima trećih zemalja;
(b)
putne isprave izdane izbjeglicama u skladu s Konvencijom Ujedinjenih naroda o statusu izbjeglica od 28. srpnja 1951.
(c)
putne isprave izdane osobama bez državljanstva u skladu s Konvencijom Ujedinjenih naroda o statusu osoba bez državljanstva od 28. rujna 1954.
(d)
putne isprave izdane osobama koje nemaju državljanstvo nijedne zemlje i koje imaju boravište u državi članici;
(e)
putne isprave koje je izdala Ujedinjena Kraljevina britanskim građanima koji nisu državljani Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske za potrebe prava Unije.
4. U dijelu III. su putne isprave koje su izdale međunarodne organizacije.
5. Opće je pravilo da se uvrštavanje određene putne isprave na popis primjenjuje na sve serije te putne isprave koje su još važeće.
6. Ako treća zemlja ne izdaje određene vrste putne isprave, to se na popisu putnih isprava naznačuje izrazom „neizdano”.
Članak 4.
Obavijest o priznavanju odnosno nepriznavanju putnih isprava s popisa.
1. Države članice u roku tri mjeseca od priopćenja o popisu putnih isprava obavješćuju Komisiju o svojem stajalištu o priznavanju odnosno nepriznavanju navedenih putnih isprava.
2. Ako država članica o svojem stajalištu ne obavijesti Komisiju u roku iz stavka 1., smatra se da se predmetna putna isprava priznaje do obavijesti države članice o nepriznavanju.
3. Države članice razmjenjuju podatke u okviru odbora iz članka 8. stavka 1. o razlozima za priznavanje odnosno nepriznavanje posebnih putnih isprava, s ciljem postizanja usklađenog stajališta.
4. Države članice obavješćuju Komisiju o svim promjenama prethodnih stajališta o priznavanju odnosno nepriznavanju određene putne isprave.
Članak 5.
Izdane nove putne isprave
1. Države članice obavješćuju Komisiju o novim putnim ispravama iz članka 3. stavka 3. točaka od (a) do (d).
2. Države članice obavješćuju Komisiju o novim putnim ispravama koje su izdale treće zemlje, države članice i međunarodne organizacije iz članka 3. stavka 2., članka 3. stavka 3. točke (e) i članka 3. stavka 4. Komisija u suradnji s državama članicama nastoji prikupiti uzorke novih putnih isprava zbog njihove međusobne razmjene.
3. Komisija ažurira popis putnih isprava u skladu s obavijestima i dobivenim informacijama i poziva države članice da je obavijeste o svom stajalištu o priznavanju odnosno nepriznavanju u skladu s člankom 4.
4. Ažurirani popis putnih isprava sastavlja se u skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 8. stavka 2.
Članak 6.
Informacije o poznatim fantazijskim i kamuflažnim putovnicama
Komisija na temelju informacija dobivenih od država članica sastavlja i ažurira okvirni popis poznatih fantazijskih i kamuflažnih putnih isprava.
Članak 7.
Ocjenjivanje putnih isprava
1. Komisija može, uz pomoć stručnjaka iz država članica, kao pomoć državama članicama pri njihovoj tehničkoj ocjeni putnih isprava, osigurati tehničku analizu putnih isprava, posebno pritom uzimajući u obzir odgovarajuće standarde i preporuke Međunarodne organizacije za civilno zrakoplovstvo.
2. Prema potrebi u tom se okviru mogu analizirati i uvjeti i postupci za izdavanje putnih isprava.
3. Rezultati ocjena iz stavaka 1. i 2. priopćuju se državama članicama.
Članak 8.
Postupak Odbora
1. Komisiji pomaže odbor (dalje u tekstu „Odbor za putne isprave”). Taj odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Pri upućivanju na ovaj stavak, primjenjuje se članak 4. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 9.
Objava popisa
Komisija daje na raspolaganje državama članicama i javnosti popis putnih isprava, uključujući obavijesti na temelju članka 4., i popis iz članka 6., putem stalno ažurirane elektroničke objave.
Članak 10.
Stavljanja izvan snage
Odluke SCH/Com-ex (98)56 i SCH/Com-ex (99)14 stavljaju se izvan snage.
Članak 11.
Stupanje na snagu.
1. Ova Odluka stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
2. Ova se Odluka primjenjuje s učinkom od datuma stupanja na snagu, osim članka 10., koji se primjenjuje s učinkom od datuma kad Komisija prvi put objavi popis putnih isprava.
Članak 12.
Adresati
Ova je Odluka upućena državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Strasbourgu 25. listopada 2011.