RÅDETS AFGØRELSE
af 26. juli 2010
om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere
(2010/427/EU)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 27, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (»den højtstående repræsentant«),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,
under henvisning til godkendelse fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Formålet med denne afgørelse er at fastlægge, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«) skal tilrettelægges og fungere som et funktionelt autonomt EU-organ under den højtstående repræsentants myndighed, jf. artikel 27, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union (»TEU«) som ændret ved Lissabontraktaten. Denne afgørelse og navnlig anvendelsen af udtrykket »den højtstående repræsentant« vil blive fortolket i overensstemmelse med dennes forskellige funktioner i medfør af artikel 18 i TEU.
(2)
I overensstemmelse med artikel 21, stk. 3, andet afsnit, i TEU, påser Unionen, at der er sammenhæng mellem de forskellige områder inden for dens optræden udadtil og mellem disse områder og dens øvrige politikker. Rådet og Kommissionen, der bistås af Unionens højtstående repræsentant, vil sikre denne sammenhæng og vil samarbejde i den henseende.
(3)
EU-Udenrigstjenesten vil støtte den højtstående repræsentant, der også er næstformand i Kommissionen og formand for Rådet for Udenrigsanliggender, under opfyldelsen af dennes mandat, der er at føre Unionens fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (»FUSP«) og påse, at der er sammenhæng i Unionens optræden udadtil, som omhandlet i navnlig artikel 18 og 27 i TEU. EU-Udenrigstjenesten vil støtte den højtstående repræsentant i dennes egenskab af formand for Rådet for Udenrigsanliggender, uden at dette berører Generalsekretariatet for Rådets sædvanlige opgaver. EU-Udenrigstjenesten vil også støtte også den højtstående repræsentant i dennes egenskab af næstformand i Kommissionen for så vidt angår varetagelsen i Kommissionen af de ansvarsområder, Kommissionen har med hensyn til eksterne forbindelser, samt koordineringen af de andre aspekter af Unionens optræden udadtil, uden at dette berører Kommissionens tjenestegrenes sædvanlige opgaver.
(4)
EU-Udenrigstjenesten bør, når den bidrager til Unionens eksterne samarbejdsprogrammer, søge at sikre, at programmerne opfylder målene for optræden udadtil, jf. artikel 21 i TEU, især stk. 2, litra d), og at de respekterer målene for EU's udviklingspolitik i overensstemmelse med artikel 208 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (»TEUF«). I den forbindelse bør EU-Udenrigstjenesten også fremme opfyldelsen af målene for den europæiske konsensus om udvikling (1) og den europæiske konsensus om humanitær bistand (2).
(5)
Det følger af Lissabontraktaten, at EU-Udenrigstjenesten for at gennemføre traktatens bestemmelser skal være operationel så hurtigt som muligt efter traktatens ikrafttræden.
(6)
Europa-Parlamentet vil fuldt ud spille sin rolle i Unionens optræden udadtil, herunder sine politiske kontrolfunktioner som omhandlet i artikel 14, stk. 1, i TEU, samt i lovgivnings- og budgetspørgsmål som fastsat i traktaterne. Desuden vil den højtstående repræsentant regelmæssigt høre Europa-Parlamentet om de vigtigste aspekter og grundlæggende valg i forbindelse med FUSP i overensstemmelse med artikel 36 i TEU, og den højtstående repræsentant påser, at der tages behørigt hensyn til Europa-Parlamentets synspunkter. EU-Udenrigstjenesten bistår den højtstående repræsentant hermed. Der bør udformes særlige ordninger med henblik på at give medlemmer af Europa-Parlamentet adgang til klassificerede dokumenter og informationer på FUSP-området. Indtil der er vedtaget sådanne ordninger, vil de eksisterende bestemmelser i den interinstitutionelle aftale af 20. november 2002 mellem Europa-Parlamentet og Rådet om Europa-Parlamentets adgang til Rådets følsomme oplysninger på det sikkerheds- og forsvarspolitiske område (3) finde anvendelse.
(7)
Den højtstående repræsentant eller dennes repræsentant bør varetage de ansvarsopgaver, der er omhandlet i de respektive retsakter om oprettelse af Det Europæiske Forsvarsagentur (4), EU's Satellitcenter (5), Den Europæiske Unions Institut for Sikkerhedsstudier (6) og Det Europæiske Sikkerheds- og Forsvarsakademi (7). EU-Udenrigstjenesten bør yde disse enheder den støtte, der i øjeblikket ydes af Generalsekretariatet for Rådet.
(8)
Der bør vedtages bestemmelser om EU-Udenrigstjenestens personale og ansættelse heraf, hvis sådanne bestemmelser er nødvendige for at fastlægge, hvordan EU-Udenrigstjenesten skal tilrettelægges og fungere. Sideløbende hermed bør der i overensstemmelse med artikel 336 i TEUF foretages de nødvendige ændringer af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (»personalevedtægten«) og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne (8) (»AØAF«), jf. dog artikel 298 i TEUF. I personalesager behandles EU-Udenrigstjenesten som en institution i henhold til personalevedtægten og AØAF. Den højtstående repræsentant vil blive ansættelsesmyndighed for både tjenestemænd, der er omfattet af personalevedtægten, og ansatte, der er omfattet af AØAF. Antallet af tjenestemænd og øvrige ansatte i EU-Udenrigstjenesten vil blive fastsat hvert år som led i budgetproceduren og vil blive afspejlet i stillingsfortegnelsen.
(9)
EU-Udenrigstjenestens personale bør i udøvelsen af dets tjeneste og i dets adfærd udelukkende lade sig lede af Unionens interesser.
(10)
Ansættelse bør være baseret på fortjeneste og sikre passende geografisk balance og balance mellem kønnene. EU-Udenrigstjenestens personale bør have en fornuftig tilstedeværelse af statsborgere fra alle medlemsstaterne. Den revision, der efter planen skal foretages i 2013, bør også omfatte dette spørgsmål, herunder om nødvendigt forslag til yderligere specifikke foranstaltninger med henblik på at korrigere eventuelle ubalancer.
(11)
I overensstemmelse med artikel 27, stk. 3, i TEU omfatter EU-Udenrigstjenesten tjenestemænd fra Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen samt udstationeret personale fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester. Med henblik herpå vil de relevante tjenestegrene og funktioner i Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen blive overført til EU-Udenrigstjenesten sammen med tjenestemænd og midlertidigt ansatte, der beklæder stillinger i sådanne tjenestegrene eller funktioner. Inden den 1. juli 2013 vil EU-Udenrigstjenesten udelukkende ansætte tjenestemænd fra Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen samt personale, der er udstationeret fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester. Efter denne dato bør alle tjenestemænd og øvrige ansatte i Den Europæiske Union kunne søge de ledige stillinger i EU-Udenrigstjenesten.
(12)
EU-Udenrigstjenesten kan i specifikke tilfælde anvende specialiserede udstationerede nationale eksperter, som vil blive underlagt den højtstående repræsentants myndighed. Nationale eksperter, der er udstationeret i EU-Udenrigstjenesten, vil ikke blive medregnet i den tredjedel af EU-Udenrigstjenestens samlede personale på administrator (»AD«) niveau, som personale fra medlemsstaterne bør udgøre, når EU-Udenrigstjenesten vil være nået op på fuld kapacitet. Deres overførsel i oprettelsesfasen for EU-Udenrigstjenesten vil ikke blive automatisk og vil ske med godkendelse fra myndighederne i de medlemsstater, de kommer fra. Ved datoen for udløbet af kontrakten for en udstationeret national ekspert, der er overført til EU-Udenrigstjenesten i henhold til artikel 7, vil den relevante funktion blive konverteret til en stilling som midlertidigt ansat i tilfælde, hvor den funktion, som den udstationerede nationale ekspert udførte, svarer til en funktion, der normalt udføres af personale på AD-niveau, forudsat at den nødvendige stilling er til rådighed i stillingsfortegnelsen.
(13)
Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten aftaler de detaljerede ordninger med hensyn til udstedelse af instrukser fra Kommissionen til delegationerne. Disse bør navnlig foreskrive, at når Kommissionen vil udstede instrukser til delegationerne, vil den samtidig give delegationscheferne og EU-Udenrigstjenestens centraladministration en kopi heraf.
(14)
Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (9) (»finansforordningen«) bør ændres, således at EU-Udenrigstjenesten indsættes i dens artikel 1 med en specifik sektion i EU-budgettet. I overensstemmelse med de gældende regler og som det er tilfældet med andre institutioner vil en del af Revisionsrettens årsberetning endvidere blive afsat til EU-Udenrigstjenesten, og EU-Udenrigstjenesten vil afgive svar på sådanne beretninger. EU-Udenrigstjenesten vil blive underlagt dechargeprocedurer, jf. artikel 319 i TEUF og artikel 145-147 i finansforordningen. Den højtstående repræsentant yder Europa-Parlamentet al den støtte, der er nødvendig for udøvelsen af Europa-Parlamentets rettigheder som dechargemyndighed. Gennemførelsen af driftsbudgettet vil blive varetaget af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 317 i TEUF. Afgørelser med finansielle virkninger vil navnlig være i overensstemmelse med det ansvar, der er fastlagt i finansforordningens afsnit IV, særlig artikel 64-68 om de finansielle aktørers ansvar og artikel 75 om forvaltning af udgifter.
(15)
Etableringen af EU-Udenrigstjenesten bør være baseret på princippet om omkostningseffektivitet med sigte på budgetneutralitet. Med henblik herpå vil der skulle anvendes overgangsordninger og en gradvis kapacitetsopbygning. Unødig overlapning af opgaver, funktioner og ressourcer i forhold til andre strukturer bør undgås. Alle rationaliseringsmuligheder bør udnyttes.
Derudover vil der blive behov for et antal yderligere stillinger til midlertidigt ansatte fra medlemsstaterne, som vil skulle finansieres inden for rammerne af den nuværende flerårige finansielle ramme.
(16)
Der bør fastsættes bestemmelser om EU-Udenrigstjenestens aktiviteter og dens personale for så vidt angår sikkerhed, beskyttelsen af klassificerede informationer og åbenhed.
(17)
Der erindres om, at protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter vil finde anvendelse på EU-Udenrigstjenesten, dens tjenestemænd og øvrige ansatte, som vil være omfattet af enten personalevedtægten eller AØAF.
(18)
Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab er fortsat omfattet af en fælles institutionel ramme. Det er derfor afgørende at sikre sammenhæng mellem begges eksterne forbindelser og tillade Unionens delegationer at repræsentere Det Europæiske Atomenergifællesskab i tredjelande og ved internationale organisationer.
(19)
Den højtstående repræsentant bør senest medio 2013 foretage en gennemgang af, hvordan EU-Udenrigstjenesten tilrettelægges og fungerer, eventuelt ledsaget af forslag til revision af denne afgørelse. En sådan revision bør vedtages senest primo 2014 -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Art og anvendelsesområde
1. I denne afgørelse fastlægges det, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«) skal tilrettelægges og fungere.
2. EU-Udenrigstjenesten, som har hovedkvarter i Bruxelles, er et funktionelt autonomt EU-organ, der er adskilt fra Generalsekretariatet for Rådet og fra Kommissionen, med den rets- og handleevne, der er nødvendig for, at den kan løse sine opgaver og nå sine mål.
3. EU-Udenrigstjenesten er underlagt den højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitiks (»den højtstående repræsentants«) myndighed.
4. EU-Udenrigstjenesten består af en centraladministration og af Unionens delegationer i tredjelande og ved internationale organisationer.
Artikel 2
Opgaver
1. EU-Udenrigstjenesten støtter den højtstående repræsentant under opfyldelsen af dennes mandater som omhandlet i navnlig artikel 18 og 27 i TEU:
-
under opfyldelsen af dennes mandat om at varetage Den Europæiske Unions fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (»FUSP«), herunder den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik (»FSFP«), at bidrage med forslag til udformningen af denne politik, som denne gennemfører som Rådets bemyndigede, samt at påse, at der er sammenhæng i Unionens optræden udadtil
-
i dennes egenskab af formand for Rådet for Udenrigsanliggender, uden at dette berører Generalsekretariatet for Rådets sædvanlige opgaver
-
i dennes egenskab af næstformand i Kommissionen, for så vidt angår varetagelsen i Kommissionen af de ansvarsområder, Kommissionen har med hensyn til eksterne forbindelser, samt koordineringen af de andre aspekter af Unionens optræden udadtil, uden at dette berører Kommissionens tjenestegrenes sædvanlige opgaver.
2. EU-Udenrigstjenesten bistår Det Europæiske Råds formand, Kommissionens formand og Kommissionen i udøvelsen af deres respektive funktioner med hensyn til eksterne forbindelser.
Artikel 3
Samarbejde
1. EU-Udenrigstjenesten støtter og samarbejder med medlemsstaternes diplomatiske tjenester samt med Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionens tjenestegrene for at sikre sammenhæng mellem de forskellige områder af Unionens optræden udadtil og mellem disse områder og dens øvrige politikker.
2. EU-Udenrigstjenesten og Kommissionens tjenestegrene hører hinanden om alle spørgsmål vedrørende Unionens optræden udadtil i forbindelse med udøvelsen af deres respektive funktioner bortset fra spørgsmål, der er omfattet af FSFP. EU-Udenrigstjenesten deltager i det forberedende arbejde og de forberedende procedurer i forbindelse med akter, der udarbejdes af Kommissionen på dette område.
Dette stykke gennemføres i overensstemmelse med afsnit V, kapitel 1, i TEU og artikel 205 i TEUF.
3. EU-Udenrigstjenesten kan indgå serviceleveranceordninger med relevante tjenestegrene i Generalsekretariatet for Rådet, Kommissionen eller andre af Unionens kontorer eller interinstitutionelle organer.
4. EU-Udenrigstjenesten sørger for passende støtte til og samarbejde med Unionens øvrige institutioner og organer, navnlig Europa-Parlamentet. EU-Udenrigstjenesten kan også drage fordel af støtte fra og samarbejde med disse institutioner og organer, herunder agenturer, når det er hensigtsmæssigt. EU-Udenrigstjenestens interne revisor samarbejder med Kommissionens interne revisor for at sikre en sammenhængende revisionspolitik, navnlig under henvisning til Kommissionens ansvar for driftsudgifterne. Derudover samarbejder EU-Udenrigstjenesten med Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (»OLAF«) i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1073/1999 (10). Den skal navnlig hurtigt vedtage den afgørelse, der kræves i den nævnte forordning, om retningslinjerne og betingelserne for interne undersøgelser. Som fastsat i den nævnte forordning yder både medlemsstaterne, i overensstemmelse med nationale bestemmelser, og institutionerne den støtte, der er nødvendig for, at OLAF’s ansatte kan løse deres opgaver.
Artikel 4
EU-Udenrigstjenestens centraladministration
1. EU-Udenrigstjenesten ledes af en administrerende generalsekretær, der handler under den højtstående repræsentants myndighed. Den administrerende generalsekretær træffer alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at EU-Udenrigstjenesten fungerer smidigt, herunder den administrative og budgetmæssige forvaltning. Den administrerende generalsekretær sikrer en effektiv koordinering mellem alle centraladministrationens tjenestegrene samt med Unionens delegationer.
2. Den administrerende generalsekretær bistås af to vicegeneralsekretærer.
3. EU-Udenrigstjenestens centraladministration opdeles i generaldirektorater.
a)
Den omfatter især:
-
en række generaldirektorater omfattende geografiske kontorer, der dækker alle verdens lande og regioner, samt multilaterale og tematiske kontorer. Disse tjenestegrene koordinerer efter behov med Generalsekretariatet for Rådet og med de relevante tjenestegrene i Kommissionen
-
et generaldirektorat for forhold vedrørende administration, personale, budget, sikkerhed samt kommunikations- og informationssystemer, der arbejder inden for de rammer af EU-Udenrigstjenesten, der forvaltes af den administrerende generalsekretær. Den højtstående repræsentant udpeger i overensstemmelse med de sædvanlige ansættelsesbestemmelser en generaldirektør for budget og administration, som arbejder under den højtstående repræsentants myndighed. Han er over for den højtstående repræsentant ansvarlig for den administrative og interne budgetmæssige forvaltning af EU-Udenrigstjenesten. Han overholder de samme budgetposter og administrative bestemmelser som dem, der finder anvendelse på den del af sektion III i Unionens budget, der henhører under udgiftsområde 5 i den flerårige finansielle ramme
-
Direktoratet for Krisestyring og Planlægning, Den Civile Planlægnings- og Gennemførelseskapacitet, Den Europæiske Unions Militærstab og EU's Situationscenter, der er placeret under den højtstående repræsentants direkte myndighed og ansvar, og som bistår denne i opgaven med at føre Unionens FUSP i overensstemmelse med traktatens bestemmelser under overholdelse af Unionens øvrige kompetencer i overensstemmelse med artikel 40 i TEU.
De særlige forhold i forbindelse med disse strukturer og de nærmere enkeltheder vedrørende deres funktioner samt personalets ansættelse og status respekteres.
Der sikres fuld koordinering mellem alle EU-Udenrigstjenestens strukturer.
b)
EU-Udenrigstjenestens centraladministration omfatter desuden:
-
en tjenestegren for strategisk politisk planlægning
-
en juridisk tjeneste under den administrerende generalsekretærs administrative myndighed, som arbejder tæt sammen med Rådets og Kommissionens juridiske tjenester
-
tjenestegrene for interinstitutionelle forbindelser, information og offentligt diplomati, intern revision og inspektioner samt beskyttelse af personoplysninger.
4. Den højtstående repræsentant udpeger formændene for de forberedende rådsorganer, hvor formanden er en repræsentant for den højtstående repræsentant, herunder formanden for Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité, i overensstemmelse med de detaljerede ordninger i bilag II til Rådets afgørelse 2009/908/EU af 1. december 2009 om fastsættelse af gennemførelsesforanstaltninger til Det Europæiske Råds afgørelse om udøvelsen af formandskabet for Rådet og om formandskabet for Rådets forberedende organer (11).
5. Den højtstående repræsentant og EU-Udenrigstjenesten bistås om nødvendigt af Generalsekretariatet for Rådet og de relevante tjenestegrene i Kommissionen. EU-Udenrigstjenesten, Generalsekretariatet for Rådet og de relevante tjenestegrene i Kommissionen kan til dette formål udarbejde serviceleveranceordninger.
Artikel 5
Unionens delegationer
1. Afgørelsen om at åbne eller lukke en delegation vedtages af den højtstående repræsentant efter aftale med Rådet og Kommissionen.
2. Hver af Unionens delegationer står under en delegationschefs myndighed.
Delegationschefen har myndighed over hele delegationens personale uanset dets status og med hensyn til alle dets aktiviteter. Han refererer til den højtstående repræsentant vedrørende den overordnede forvaltning af delegationens arbejde og for at sikre koordineringen af alle Unionens tiltag.
Personalet ved delegationerne omfatter personale fra EU-Udenrigstjenesten og, når det er hensigtsmæssigt med henblik på gennemførelsen af Unionens budget og andre af Unionens politikker end dem, der hører under EU-Udenrigstjenestens ansvarsområde, personale fra Kommissionen.
3. Delegationschefen modtager instrukser fra den højtstående repræsentant og EU-Udenrigstjenesten og er ansvarlig for deres udførelse.
På områder, hvor Kommissionen udøver de beføjelser, der er tillagt den i traktaterne, kan Kommissionen også i overensstemmelse med artikel 221, stk. 2, i TEUF udstede instrukser til delegationerne, som skal udføres under delegationschefens overordnede ansvar.
4. Delegationschefen gennemfører driftsbevillinger i forbindelse med EU-projekter i det pågældende tredjeland, når Kommissionen har subdelegeret denne opgave, i overensstemmelse med finansforordningen.
5. Driften af de enkelte delegationer evalueres med jævne mellemrum af generalsekretæren for EU-Udenrigstjenesten; evalueringen omfatter en finansiel og en administrativ revision. Til dette formål kan generalsekretæren for EU-Udenrigstjenesten bede om bistand fra Kommissionens relevante tjenestegrene. Ud over de interne foranstaltninger, der gennemføres af EU-Udenrigstjenesten, udøver OLAF sine beføjelser, navnlig ved at gennemføre foranstaltninger til bekæmpelse af svig, i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1073/1999.
6. Den højtstående repræsentant indgår de nødvendige ordninger med de pågældende værtslande, internationale organisationer eller tredjelande. Den højtstående repræsentant træffer navnlig de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at værtslande indrømmer Unionens delegationer, deres personale og deres ejendom privilegier og immuniteter, der svarer til dem, der er omhandlet i Wienerkonventionen af 18. april 1961 om diplomatiske forbindelser.
7. Unionens delegationer har beføjelse til at imødekomme andre EU-institutioners behov, navnlig Europa-Parlamentet, i deres kontakter med de internationale organisationer eller tredjelande, som delegationerne er akkrediteret til.
8. Delegationschefen har beføjelse til at repræsentere Unionen i det land, hvor delegationen er akkrediteret, navnlig til indgåelse af kontrakter og som part i retssager.
9. Unionens delegationer arbejder tæt sammen og udveksler oplysninger med medlemsstaternes diplomatiske tjenester.
10. Unionens delegationer støtter i overensstemmelse med artikel 35, stk. 3, i TEU og efter anmodning fra medlemsstaterne disse i deres diplomatiske forbindelser og i deres konsulære beskyttelse af unionsborgere i tredjelande på et ressourceneutralt grundlag.
Artikel 6
Personale
1. Bortset fra stk. 3 finder denne artikel anvendelse med forbehold af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (»personalevedtægten«) og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne (»AØAF«), herunder de ændringer, der foretages i disse regler for at tilpasse dem til EU-Udenrigstjenestens behov i overensstemmelse med artikel 336 i TEUF.
2. EU-Udenrigstjenesten omfatter tjenestemænd og øvrige ansatte i Den Europæiske Union, herunder personale fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester, der er udpeget som midlertidigt ansatte.
Personalevedtægten og AØAF finder anvendelse på dette personale.
3. EU-Udenrigstjenesten kan om nødvendigt anvende et begrænset antal specialiserede udstationerede nationale eksperter i specifikke tilfælde.
Den højtstående repræsentant vedtager regler svarende til dem, der er fastsat i Rådets afgørelse 2003/479/EF af 16. juni 2003 om ansættelsesvilkårene for udstationerede nationale eksperter og militærpersoner i Generalsekretariatet for Rådet (12), hvorefter udstationerede nationale eksperters specialiserede ekspertise stilles til rådighed for EU-Udenrigstjenesten.
4. EU-Udenrigstjenestens personale skal i udøvelsen af dets pligter og i dets adfærd udelukkende lade sig lede af Unionens interesser. Det må hverken søge eller modtage instrukser fra regeringer, myndigheder, organisationer eller personer uden for EU-Udenrigstjenesten eller fra andre organer eller personer end den højtstående repræsentant, jf. dog artikel 2, stk. 1, tredje led, artikel 2, stk. 2, og artikel 5, stk. 3. I overensstemmelse med personalevedtægtens artikel 11, stk. 2, må EU-Udenrigstjenestens personale ikke modtage vederlag af nogen art fra anden side uden for EU-Udenrigstjenesten.
5. De beføjelser, som vedtægten tillægger ansættelsesmyndigheden, og de beføjelser, som AØAF tillægger den myndighed, der er beføjet til at indgå kontrakter, tildeles den højtstående repræsentant, som kan uddelegere disse beføjelser inden for EU-Udenrigstjenesten.
6. Ansættelse i EU-Udenrigstjenesten skal være baseret på fortjeneste og på at sikre passende geografisk balance og balance mellem kønnene. EU-Udenrigstjenestens personale skal have en fornuftig tilstedeværelse af statsborgere fra alle medlemsstaterne. Den i artikel 13, stk. 3, omhandlede gennemgang omfatter tillige dette forhold, herunder, hvor det er hensigtsmæssigt, forslag til yderligere specifikke foranstaltninger til at korrigere eventuelle ubalancer.
7. Tjenestemænd i Unionen og midlertidigt ansatte fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester har samme rettigheder og forpligtelser og skal behandles lige, især med hensyn til deres adgang til alle stillinger på lige vilkår. Der skelnes ikke mellem midlertidigt ansatte fra nationale diplomatiske tjenester og tjenestemænd i Unionen med hensyn til tildeling af de opgaver, som skal udføres på alle EU-Udenrigstjenestens aktivitets- og politikområder. I overensstemmelse med bestemmelserne i finansforordningen støtter medlemsstaterne Unionen i håndhævelsen af det finansielle ansvar for midlertidigt ansatte i EU-Udenrigstjenesten, der kommer fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester, der følger af et ansvar i medfør af finansforordningens artikel 66.
8. Den højtstående repræsentant fastlægger udvælgelsesprocedurerne for EU-Udenrigstjenestens personale, der bør foregå efter en gennemsigtig procedure baseret på fortjeneste med et mål om at sikre tjenesten personale af højeste standard med hensyn til kvalifikationer, effektivitet og integritet og samtidig sikre en passende geografisk balance og balance mellem kønnene og en fornuftig tilstedeværelse af statsborgere fra alle medlemsstater i EU-Udenrigstjenesten. Repræsentanter for medlemsstaterne, Generalsekretariatet for Rådet og for Kommissionen inddrages i ansættelsesproceduren vedrørende de ledige stillinger i EU-Udenrigstjenesten.
9. Når EU-Udenrigstjenesten er nået op på fuld kapacitet, bør personale fra medlemsstaterne som omhandlet i stk. 2, første afsnit, udgøre mindst en tredjedel af EU-Udenrigstjenestens samlede personale på AD-niveau. På samme måde bør fastansatte EU-tjenestemænd udgøre mindst 60 % af alt personale i EU-Udenrigstjenesten på AD-niveau, herunder personale fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester, der er blevet fastansatte EU-tjenestemænd i overensstemmelse med bestemmelserne i personalevedtægten. Den højtstående repræsentant aflægger hvert år rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om besættelsen af stillinger i EU-Udenrigstjenesten.
10. Den højtstående repræsentant fastsætter reglerne for mobilitet for at sikre, at der er en høj grad af mobilitet for EU-Udenrigstjenestens personale. Der gælder særlige og detaljerede ordninger for det personale, der er nævnt i artikel 4, stk. 3, litra a), tredje led. I princippet skal alt personale i EU-Udenrigstjenesten med jævne mellemrum gøre tjeneste ved Unionens delegationer. Den højtstående repræsentant fastsætter regler herfor.
11. I overensstemmelse med de gældende bestemmelser i national ret giver hver medlemsstat sine embedsmænd, som er blevet midlertidigt ansatte i EU-Udenrigstjenesten, en garanti for øjeblikkelig genansættelse efter deres tjenesteperiode i EU-Udenrigstjenesten. I overensstemmelse med artikel 50b i AØAF må denne tjenesteperiode ikke overstige otte år, medmindre den forlænges med højst to år under ekstraordinære omstændigheder og i tjenestens interesse.
EU-tjenestemænd, der gør tjeneste i EU-Udenrigstjenesten, har ret til at søge stillinger i deres oprindelige institution på samme vilkår som interne kandidater.
12. Der tages skridt til at give EU-Udenrigstjenestens personale passende fælles uddannelse, især med udgangspunkt i den praksis og de strukturer, der allerede findes på nationalt plan og i EU. Den højtstående repræsentant træffer passende foranstaltninger med henblik herpå inden et år efter denne afgørelses ikrafttræden.
Artikel 7
Overgangsbestemmelser vedrørende personalet
1. De relevante tjenestegrene og funktioner i Generalsekretariatet for Rådet og i Kommissionen, der er anført i bilaget, overføres til EU-Udenrigstjenesten. Tjenestemænd og midlertidigt ansatte, der beklæder stillinger i de tjenestegrene eller udfører de funktioner, der er opført i bilaget, overføres til EU-Udenrigstjenesten. Dette gælder tilsvarende for kontraktansatte og lokalt ansatte i disse tjenestegrene og funktioner. Udstationerede nationale eksperter, der arbejder i disse tjenestegrene eller funktioner, overføres også til EU-Udenrigstjenesten med godkendelse fra myndighederne i den medlemsstat, de kommer fra.
Disse overførsler får virkning den 1. januar 2011.
Ved overførslen til EU-Udenrigstjenesten anviser den højtstående repræsentant i overensstemmelse med personalevedtægten hver tjenestemand en stilling i den ansættelsesgruppe, der svarer til den pågældende tjenestemands lønklasse.
2. De procedurer for ansættelse af personale til stillinger, som overføres til EU-Udenrigstjenesten, der er i gang på tidspunktet for denne afgørelses ikrafttræden, forbliver gyldige. De vil blive fortsat og afsluttet under den højtstående repræsentants myndighed i overensstemmelse med de relevante stillingsopslag og de gældende regler i personalevedtægten og AØAF.
Artikel 8
Budget
1. Funktionerne som anvisningsberettiget for EU-Udenrigstjenestens sektion i Den Europæiske Unions almindelige budget uddelegeres i overensstemmelse med finansforordningens artikel 59. Den højtstående repræsentant vedtager de interne regler for forvaltningen af de administrative budgetposter. Driftsudgifter forbliver i Kommissionens sektion af budgettet.
2. EU-Udenrigstjenesten udøver sine beføjelser i overensstemmelse med finansforordningen vedrørende Den Europæiske Unions almindelige budget inden for rammerne af de bevillinger, der afsættes til den.
3. Ved udarbejdelsen af overslag over EU-Udenrigstjenestens administrationsudgifter vil den højtstående repræsentant høre henholdsvis kommissæren med ansvar for udviklingspolitik og kommissæren med ansvar for naboskabspolitik vedrørende deres respektive ansvarsområder.
4. I overensstemmelse med artikel 314, stk. 1, i TEUF opstiller EU-Udenrigstjenesten et overslag over sine udgifter for det følgende regnskabsår. Kommissionen sammenfatter disse overslag i et budgetforslag, der kan indeholde afvigende overslag. Kommissionen kan ændre budgetforslaget som omhandlet i artikel 314, stk. 2, i TEUF.
5. For at sikre den budgetmæssige gennemsigtighed på området for Unionens optræden udadtil tilsender Kommissionen sammen med forslaget til Den Europæiske Unions almindelige budget budgetmyndigheden et arbejdsdokument med en samlet oversigt over alle udgifter i forbindelse med Unionens optræden udadtil.
6. EU-Udenrigstjenesten underlægges de dechargeprocedurer, der er omhandlet i artikel 319 i TEUF og artikel 145-147 i finansforordningen. EU-Udenrigstjenesten vil i den forbindelse fuldt ud samarbejde med de institutioner, der er inddraget i dechargeproceduren og i fornødent omfang forelægge de nødvendige supplerende oplysninger, herunder ved at deltage i møder i de relevante organer.
Artikel 9
Instrumenter for optræden udadtil samt programmering
1. Forvaltningen af Unionens eksterne samarbejdsprogrammer henhører under Kommissionens ansvar med forbehold af Kommissionens og EU-Udenrigstjenestens respektive roller i programmeringen som omhandlet i de følgende stykker.
2. Den højtstående repræsentant sikrer den overordnede politiske koordinering af Unionens optræden udadtil og påser navnlig via følgende eksterne bistandsinstrumenter, at Unionens optræden udadtil fremtræder som en helhed og er sammenhængende og effektiv:
-
instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde (13)
-
Den Europæiske Udviklingsfond (14)
-
Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder (15)
-
det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument (16)
-
instrumentet for samarbejdet med industrialiserede lande (17)
-
instrumentet for samarbejde om sikkerhed på det nukleare område (18)
-
stabilitetsinstrumentet vedrørende den bistand, der er omhandlet i artikel 4 i forordning (EF) nr. 1717/2006 (19).
3. EU-Udenrigstjenesten bidrager navnlig til programmerings- og forvaltningscyklussen i forbindelse med de i stk. 2 omhandlede instrumenter på grundlag af policymålene i disse instrumenter. Den har især ansvaret for at forberede følgende afgørelser fra Kommissionen om de strategiske, flerårige skridt i programmeringscyklussen:
i)
landeallokeringer for at fastlægge den samlede finansielle ramme for de enkelte regioner med forbehold af den vejledende fordeling i den flerårige finansielle ramme. Inden for hver region afsættes en del af midlerne til regionale programmer
ii)
landestrategidokumenter og regionale strategidokumenter
iii)
nationale og regionale vejledende programmer.
Under hele programmerings-, planlægnings- og gennemførelsescyklussen for de i stk. 2 omhandlede instrumenter arbejder den højtstående repræsentant og EU-Udenrigstjenesten i overensstemmelse med artikel 3 sammen med Kommissionens relevante medlemmer og tjenestegrene, jf. dog artikel 1, stk. 3. Alle forslag til afgørelse vil blive udarbejdet ved at følge kommissionens procedurer og vil blive forelagt Kommissionen til vedtagelse.
4. Med hensyn til Den Europæiske Udviklingsfond og instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejdet udarbejdes alle forslag, herunder forslag om ændring af grundforordningerne og programmeringsdokumenterne, jf. stk. 3, i fællesskab af de relevante tjenestegrene i EU-Udenrigstjenesten og i Kommissionen under kommissæren med ansvar for udviklingspolitiks ansvar, og de forelægges i fællesskab med den højtstående repræsentant Kommissionen til vedtagelse.
Den relevante tjenestegren i Kommissionen udarbejder tematiske programmer med undtagelse af Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder, instrumentet for samarbejde om sikkerhed på det nukleare område og den del af stabilitetsinstrumentet, der er omhandlet i stk. 2, syvende led, under vejledning af kommissæren med ansvar for udviklingspolitik, og de forelægges kommissærkollegiet efter aftale med den højtstående repræsentant og de andre relevante kommissærer.
5. Med hensyn til det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument udarbejdes alle forslag, herunder forslag om ændring af grundforordningerne og programmeringsdokumenterne i stk. 3, i fællesskab af de relevante tjenestegrene i EU-Udenrigstjenesten og Kommissionen under kommissæren med ansvar for naboskabspolitiks ansvar, og de forelægges i fællesskab med den højtstående repræsentant Kommissionen til vedtagelse.
6. Foranstaltninger, der iværksættes i medfør af: FUSP-budgettet, stabilitetsinstrumentet med undtagelse af den del, der er omhandlet i stk. 2, syvende led, instrumentet for samarbejdet med industrialiserede lande, kommunikation og foranstaltninger vedrørende offentligt diplomati samt valgobservationsmissioner henhører under den højtstående repræsentants/EU-Udenrigstjenestens ansvar. Kommissionen er ansvarlig for deres finansielle gennemførelse under den højtstående repræsentants myndighed i dennes egenskab af næstformand i Kommissionen. Den tjenestegren i Kommissionen, der har ansvaret for denne gennemførelse, samlokaliseres med EU-Udenrigstjenesten.
Artikel 10
Sikkerhed
1. Den højtstående repræsentant træffer efter høring af det udvalg, der er omhandlet i del II, afsnit I, punkt 3 i bilaget til Rådets afgørelse 2001/264/EF af 19. marts 2001 om vedtagelse af Rådets sikkerhedsforskrifter (20), afgørelse om sikkerhedsbestemmelserne for EU-Udenrigstjenesten og træffer alle passende foranstaltninger for at sikre, at EU-Udenrigstjenesten effektivt styrer risici for dens personale, fysiske aktiver og informationer, og at den opfylder sin pligt til at udvise rettidig omhu i denne henseende. Sådanne bestemmelser finder anvendelse på hele EU-Udenrigstjenestens personale og alle Unionens delegationer uanset deres administrative status eller oprindelse.
2. Indtil vedtagelsen af den afgørelse, der er omhandlet i stk. 1:
-
anvender EU-Udenrigstjenesten sikkerhedsforanstaltningerne i bilaget til afgørelse 2001/264/EF med hensyn til beskyttelsen af klassificerede oplysninger
-
anvender EU-Udenrigstjenesten Kommissionens forskrifter om sikkerhed, jf. det relevante bilag til Kommissionens forretningsorden (21), med hensyn til andre sikkerhedsaspekter.
3. EU-Udenrigstjenesten skal have en tjenestegren med ansvar for sikkerhedsspørgsmål, der bistås af medlemsstaternes relevante tjenester.
4. Den højtstående repræsentant træffer alle nødvendige foranstaltninger for at gennemføre sikkerhedsbestemmelser i EU-Udenrigstjenesten, især for så vidt angår beskyttelsen af klassificerede informationer og de foranstaltninger, der skal træffes for det tilfælde, at ansatte i EU-Udenrigstjenesten ikke overholder sikkerhedsbestemmelserne. Med henblik herpå søger EU-Udenrigstjenesten rådgivning fra Generalsekretariatet for Rådets Sikkerhedskontor, fra de relevante tjenestegrene i Kommissionen og fra medlemsstaternes relevante tjenester.
Artikel 11
Aktindsigt, arkiver og databeskyttelse
1. EU-Udenrigstjenesten anvender de bestemmelser, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (22). Den højtstående repræsentant træffer afgørelse om gennemførelsesbestemmelserne for EU-Udenrigstjenesten.
2. EU-Udenrigstjenestens administrerende generalsekretær organiserer tjenestens arkiver. De relevante arkiver i de tjenestegrene, der overføres fra Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen, overføres til EU-Udenrigstjenesten.
3. EU-Udenrigstjenesten beskytter fysiske personer i forbindelse med behandling af deres personoplysninger i overensstemmelse med bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (23). Den højtstående repræsentant træffer afgørelse om gennemførelsesbestemmelserne for EU-Udenrigstjenesten.
Artikel 12
Fast ejendom
1. Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionens relevante tjenestegrene træffer alle nødvendige foranstaltninger, således at de overførsler, der er omhandlet i artikel 7, kan ledsages af de overførsler af råds- og kommissionsbygninger, der er nødvendige for, at EU-Udenrigstjenesten kan fungere.
2. De betingelser, hvorunder fast ejendom stilles til rådighed for EU-Udenrigstjenestens centraladministration og Unionens delegationer, afgøres i fællesskab af den højtstående repræsentant og, alt efter hvad der er relevant, Generalsekretariatet for Rådet eller Kommissionen.
Artikel 13
Afsluttende og generelle bestemmelser
1. Den højtstående repræsentant, Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne er ansvarlige for gennemførelsen af denne afgørelse og træffer alle de nødvendige foranstaltninger til støtte herfor.
2. Den højtstående repræsentant aflægger rapport til Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om, hvordan EU-Udenrigstjenesten fungerer, senest inden udgangen af 2011. Denne rapport skal navnlig omfatte gennemførelsen af artikel 5, stk. 3 og 10, og artikel 9.
3. Senest medio 2013 foretager den højtstående repræsentant en gennemgang af, hvordan EU-Udenrigstjenesten tilrettelægges og fungerer, som bl.a. vil omfatte gennemførelsen af artikel 6, stk. 6, 8 og 11. Gennemgangen ledsages om nødvendigt af passende forslag til revision af denne afgørelse. I så tilfælde reviderer Rådet senest primo 2014 denne afgørelse i lyset af denne gennemgang i overensstemmelse med artikel 27, stk. 3, i TEU.
4. Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen. Bestemmelserne om finansiel forvaltning og ansættelse får først virkning, når de nødvendige ændringer i personalevedtægten, AØAF og finansforordningen samt ændringsbudgettet er vedtaget. For at sikre en smidig overgang indgår den højtstående repræsentant, Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen de nødvendige ordninger, og de hører medlemsstaterne.
5. Inden for en måned efter denne afgørelses ikrafttræden forelægger den højtstående repræsentant Kommissionen et overslag over EU-Udenrigstjenestens indtægter og udgifter, herunder en stillingsfortegnelse, således at Kommissionen kan forelægge et forslag til ændringsbudget.
6. Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. juli 2010.