KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 1063/2010
af 18. november 2010
om ændring af forordning (EØF) nr. 2454/93 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (1), særlig artikel 247, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 732/2008 af 22. juli 2008 om anvendelse af et arrangement med generelle toldpræferencer for perioden 1. januar 2009 til 31. december 2011 og om ændring af forordning (EF) nr. 552/97, (EF) nr. 1933/2006 og af Kommissionens forordning (EF) nr. 1100/2006 og (EF) nr. 964/2007 (2) indrømmer Den Europæiske Union handelspræferencer til udviklingslande inden for rammerne af sit arrangement med generelle toldpræferencer (»GSP« eller »arrangementet«). I overensstemmelse med artikel 5, stk. 2, i nævnte forordning er de oprindelsesregler, der vedrører definitionen af begrebet varer med oprindelsesstatus og de hertil knyttede procedurer og metoder for administrativt samarbejde, dem, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 2454/93 (3).
(2)
Den 16. marts 2005 vedtog Kommissionen efter en omfattende debat, der var indledt ved dens grønbog af 18. december 2003 om fremtiden for oprindelsesreglerne i præferencehandelsordningerne (4), en meddelelse med titlen »Oprindelsesreglerne i præferencehandelsordninger - Fremtidige retningslinjer« (5) (»meddelelsen«). I meddelelsen gøres der rede for en ny tilgang til oprindelsesregler i alle præferencehandelsordninger, der omfatter Den Europæiske Union, og navnlig i udviklingsfokuserede ordninger som f.eks. GSP.
(3)
I forbindelse med Doha-udviklingsdagsordenen er det erkendt, at det er nødvendigt at sikre en bedre integration af udviklingslandene i verdensøkonomien, især gennem bedre adgang til de udviklede landes markeder.
Med henblik herpå bør præferenceoprindelsesreglerne forenkles og i de tilfælde, hvor det er hensigtsmæssigt, gøres mindre strenge, således at produkter, der har oprindelse i præferenceberettigede lande, rent faktisk kan få fordel af de præferencer, der indrømmes.
(4)
For at sikre, at præferencerne reelt gavner dem, der har behov for dem, og for at beskytte Den Europæiske Unions egne indtægter, bør ændringerne af præferenceoprindelsesreglerne ledsages af en tilpasning af procedurerne for forvaltningen heraf.
(5)
Kommissionens konsekvensanalyse af denne forordning viser, at GSP-oprindelsesreglerne opfattes som værende for komplekse og restriktive. Den viser endvidere, at den faktiske anvendelse af de præferencer, der indrømmes, er lav for visse produkter, navnlig dem, der er af størst interesse for de mindst udviklede lande, og at oprindelsesreglerne er en af årsagerne hertil.
(6)
Konsekvensanalysen viste, at det er muligt at opnå en forenkling og fremme udviklingen ved at anvende et enkelt kriterium for alle produkter til fastlæggelsen af oprindelsen for varer, som ikke er fuldt ud fremstillet i et præferenceberettiget land, på grundlag af den merværdi, der er tilført i det pågældende præferenceberettigede land, og under iagttagelse af en tilstrækkelig høj forarbejdningstærskel. Analysen viste imidlertid ikke, at det er absolut nødvendigt med kun én metode for at opnå en forenkling eller fremme udviklingen. Desuden er der ifølge tilbagemeldingerne fra de berørte parter en række sektorer, hvor merværdikriteriet ikke er velegnet eller ikke bør anvendes som det eneste kriterium, som f.eks. sektorerne for landbrugsprodukter og forarbejdede landbrugsprodukter, fiskerivarer, kemikalier, metaller, tekstilvarer og beklædningsgenstande og sko. Derfor bør der i sådanne sektorer anvendes andre enkle kriterier, som let kan forstås af de erhvervsdrivende og let kan kontrolleres af myndighederne, enten i stedet for merværdikriteriet eller som et alternativ hertil. Disse andre kriterier omfatter bl.a. et tilladt maksimalt indhold af materialer uden oprindelsesstatus, ændring af toldposition eller underposition, en specifik bearbejdning eller forarbejdning og anvendelse af fuldt ud fremstillede materialer. Af hensyn til forenklingen er det dog nødvendigt, at antallet af forskellige regler reduceres til et minimum. Derfor bør oprindelsesreglerne i videst muligt omfang snarere baseres på de enkelte sektorer end på de enkelte produkter.
(7)
Oprindelsesreglerne bør afspejle de specifikke sektorers kendetegn, men bør også give de præferenceberettigede lande en reel mulighed for at få adgang til den toldpræferencebehandling, der indrømmes. I de tilfælde, hvor det er hensigtsmæssigt, bør reglerne desuden afspejle de præferenceberettigede landes forskellige industrielle kapacitet. For at fremme den industrielle udvikling i de mindst udviklede lande, hvor reglen er baseret på overholdelsen af kravet om et maksimalt indhold af materialer uden oprindelsesstatus, bør den tærskel, der gælder for sådanne materialer, til enhver tid være så høj som muligt og samtidig sikre, at de behandlinger, der finder sted i disse lande, er virkelige og økonomisk berettigede. Et maksimalt indhold af materialer uden oprindelsesstatus på op til 70 % eller enhver regel, der indebærer en tilsvarende lempelse for produkter med oprindelse i de mindst udviklede lande, skulle føre til større eksport fra disse lande.
(8)
For at sikre, at den bearbejdning eller forarbejdning, som finder sted i et præferenceberettiget land, er en virkelig, økonomisk berettiget behandling, som vil give det pågældende land et reelt økonomisk udbytte, er det hensigtsmæssigt at fastlægge en liste over utilstrækkelige bearbejdninger eller forarbejdninger, der under ingen omstændigheder giver oprindelsesstatus. Denne liste vil muligvis i vid udstrækning svare til den hidtidige liste. Der bør dog foretages visse tilpasninger. F.eks. bør der, således at man undgår omlægninger i samhandelen og fordrejninger på sukkermarkedet, og i overensstemmelse med de bestemmelser, der allerede er vedtaget som led i oprindelsesreglerne for andre præferencehandelsordninger, fastlægges en ny regel, som udelukker blanding af sukker med ethvert andet materiale
(9)
Der bør sikres en vis grad af fleksibilitet i de sektorer, hvor merværdikriteriet ikke finder anvendelse, ligesom nu, hvor det er tilladt at anvende en begrænset andel materialer, som ikke opfylder reglerne. Omfanget af en sådan anvendelse bør imidlertid præciseres for produkter, der fremstilles med anvendelse af fuldt ud fremstillede materialer. For at muliggøre yderligere fleksibilitet med hensyn til kildematerialer bør den tilladte andel af de pågældende materialer desuden forhøjes, undtagen for visse følsomme produkters vedkommende, fra 10 % til 15 % af det færdige produkts pris ab fabrik. Disse følsomme produkter omfatter bl.a. produkter, som henhører under kapitel 2 og kapitel 4 til 24 i det harmoniserede system, bortset fra forarbejdede fiskerivarer henhørende under kapitel 16 i den forordning, for hvilke tolerancerne udtrykt i vægt synes at være mere hensigtsmæssige, og produkter, der henhører under kapitel 50 til 63 i det harmoniserede system, som fortsat bør være underlagt specifikke toleranceregler, der, alt efter hvilket tilfælde, der er tale om, er baseret på enten vægt eller værdi og varierer efter produkt.
(10)
Oprindelseskumulation er en vigtig facilitet, som giver lande, der har identiske oprindelsesregler, mulighed for at arbejde sammen med henblik på fremstilling af produkter, som kan opnå toldpræferencebehandling. De gældende betingelser for regional oprindelseskumulation, som er en form for kumulation, der i øjeblikket fungerer inden for tre regionale sammenslutninger af lande, har vist sig at være komplekse og for strenge. De bør derfor forenkles og gøres mindre strenge, ved at den gældende værdibetingelse afskaffes. Desuden bør de nuværende kumulationsmuligheder mellem lande i samme regionale sammenslutning opretholdes til trods for den differentiering, der ved denne forordning indføres i oprindelsesreglerne i visse tilfælde mellem de mindst udviklede lande og andre præferenceberettigede lande. En sådan kumulation bør kun tillades, hvis hvert land, når det sender materialer til et andet land i sammenslutningen med henblik på regional kumulation, anvender den oprindelsesregel, der gælder for det i dets handelsforbindelser med Den Europæiske Union. For at sikre, at der ikke opstår handelsfordrejninger mellem lande, som har forskellige toldpræferenceniveauer, bør der imidlertid fastlægges bestemmelser for at udelukke visse følsomme produkter fra regional kumulation.
(11)
Kommissionen anførte i sin meddelelse, at den var parat til at undersøge alle anmodninger om oprettelse af nye, sammensluttede eller bredere grupper, forudsat at der findes økonomisk komplementaritet og tages hensyn til forskelle i de gældende præferenceordninger for de forskellige lande og den dermed forbundne risiko for toldsvig, samt at der oprettes de nødvendige strukturer og procedurer for administrativt samarbejde til forvaltning og kontrol af oprindelse. I overensstemmelse hermed bør der fastlægges bestemmelser om oprindelseskumulation mellem de lande i de regionale kumulationssammenslutninger I og III, som opfylder de nødvendige betingelser. Efter anmodning fra Mercosur bør der oprettes en ny regional kumulationssammenslutning, der skal kaldes sammenslutning IV og omfatte Argentina, Brasilien, Paraguay og Uruguay. Anvendelsen af regional kumulation mellem nævnte lande bør være betinget af, at de opfylder de nødvendige krav.
(12)
De præferenceberettigede lande bør også kunne anvende kumulation med lande, som er partnerlande i frihandelsaftaler, der er indgået med EU. Denne nye form for kumulation - den såkaldte udvidede kumulation - bør være en envejskumulation, dvs. at det kun vil være tilladt at anvende materialer i præferenceberettigede lande, og at tilladelsen bør gives efter en grundig undersøgelse af en anmodning, som det pågældende præferenceberettigede land indgiver. Varer, som henhører under kapitel 1 til 24 i det harmoniserede system, bør på grund af deres følsomme karakter være udelukket fra denne form for kumulation.
(13)
De præferenceberettigede lande har siden 2001 haft tilladelse til at kumulere oprindelse med varer, der henhører under kapitel 25 til 97 i det harmoniserede system og har oprindelse i Norge og Schweiz. Denne kumulation bør fortsat være tilladt og bør udvides til også at omfatte Tyrkiet, forudsat at Norge, Schweiz og Tyrkiet anvender samme definition af oprindelsesbegrebet som Den Europæiske Union og på basis af gensidighed indrømmer tilsvarende behandling for de produkter, de indfører, og som er fremstillet med anvendelse af materialer med oprindelse i Den Europæiske Union. Der bør med henblik herpå indgås en aftale i form af brevveksling eller enhver anden form for hensigtsmæssig aftale mellem parterne, hvori de også forpligter sig til at yde medlemsstaterne og hinanden den nødvendige bistand i spørgsmål om administrativt samarbejde.
(14)
Regional kumulation bør imidlertid ikke omfatte visse materialer, hvor den toldpræference, der er til rådighed i Den Europæiske Union, ikke er den samme for alle de lande, der er involveret i kumulationen, og de pågældende materialer i kraft af kumulation ville nyde fordel af en gunstigere toldbehandling end den, de ville være omfattet af, hvis de blev udført direkte til Den Europæiske Union. Hvis sådanne situationer ikke løses gennem en udelukkelse af materialer, vil der kunne opstå toldsvig eller handelsfordrejninger, ved at der kun udføres varer til Den Europæiske Union fra de lande, som nyder fordel af den gunstigste toldpræference.
(15)
Der skal i et særskilt bilag opføres en liste over materialer, som er udelukket fra regional kumulation. Dette bilag kan ændres, ikke alene når der opstår sådanne nye situationer, men også for at omfatte tilfælde, hvor sådanne situationer vil opstå som følge af gennemførelsen af kumulation mellem lande i de regionale kumulationssammenslutninger I og III.
Oprindelseskumulation mellem lande i de regionale kumulationssammenslutninger I og III og udvidet kumulation bør være underlagt specifikke betingelser; Kommissionen bør kontrollere, at disse betingelser er opfyldt, før det overvejes at indrømme kumulation i overensstemmelse med udvalgsproceduren og på grundlag af relevante hensyn. Af samme årsager bør Kommissionen i de tilfælde, hvor der er tilladt en sådan kumulation, men det efterfølgende fastslås, at anvendelsen af kumulationen ikke længere opfylder betingelserne eller fører til uberettigede resultater, f.eks. hvis den medfører handelsfordrejninger eller toldsvig, til enhver tid kunne tilbagetrække tilladelsen til at anvende sådanne former for kumulation.
(16)
I de gældende oprindelsesregler er visse bestemmelser vedrørende fiskefartøjer, der fanger fisk uden for søterritorier, så komplekse, at det ikke står i rimeligt forhold til deres formål, og er følgelig vanskelige både at anvende og at kontrollere. De bør derfor forenkles.
I de gældende bestemmelser kræves der bevis for direkte transport til Den Europæiske Union, hvilket ofte er vanskeligt at opnå. På grund af dette krav kan visse varer, som ledsages af et gyldigt oprindelsesbevis, i praksis ikke opnå præferencebehandling. Derfor er det hensigtsmæssigt at indføre en ny, enklere og mere fleksibel regel, som fokuserer på det mål, at de varer, der frembydes for toldmyndighederne på grundlag af en angivelse til overgang til fri omsætning i Den Europæiske Union, er de samme som dem, der er afsendt fra det præferenceberettigede udførselsland og ikke på nogen måde er blevet ændret eller omdannet undervejs.
(17)
I øjeblikket bekræfter myndighederne i de præferenceberettigede lande produkternes oprindelse, og importørerne skal i de tilfælde, hvor den angivne oprindelse viser sig at være ukorrekt, ofte ikke betale afgifter, fordi de har handlet i god tro, og de kompetente myndigheder har begået en fejl. Som følge heraf taber Den Europæiske Union egne indtægter, og det er i sidste ende skatteyderne i Den Europæiske Union, som bærer byrden. Eftersom det er eksportørerne, der bedst ved, hvilken oprindelse deres produkter har, er det hensigtsmæssigt at kræve, at eksportørerne direkte forsyner deres kunder med udtalelser om oprindelse.
(18)
Eksportørerne bør være registreret hos de kompetente myndigheder i de præferenceberettigede lande for at lette en målrettet efterfølgende kontrol. Med henblik herpå bør hvert enkelt præferenceberettigede land oprette en elektronisk fortegnelse over registrerede eksportører, og det pågældende lands kompetente statslige myndigheder bør fremsende oplysningerne deri til Kommissionen. På grundlag heraf bør Kommissionen oprette en central database over registrerede eksportører til brug for myndighederne og de erhvervsdrivende i Den Europæiske Union, i hvilken de erhvervsdrivende bør kunne kontrollere, om deres leverandør er en registreret eksportør i det pågældende præferenceberettigede land, før de angiver varer til overgang til fri omsætning. På samme måde bør EU-erhvervsdrivende, der foretager udførsler med henblik på bilateral oprindelseskumulation, være registreret hos de kompetente myndigheder i medlemsstaterne.
(19)
Offentliggørelsen af eksportørernes numre og ikke-fortrolige registreringsdata bør gøre det muligt for andre parter at konsultere disse data for at øge gennemsigtigheden og informationen til berørte parter. Under hensyntagen til konsekvenserne af offentliggørelse bør en sådan dog kun finde sted, hvis eksportøren frit har givet sin udtrykkelige og skriftlige godkendelse af offentliggørelsen.
(20)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (6) finder anvendelse på medlemsstaternes behandling af personoplysninger. Principperne i direktiv 95/46/EF bør i fornødent omfang præciseres eller suppleres i denne forordning.
(21)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (7) finder anvendelse på Kommissionens behandling af personoplysninger. Principperne i forordning (EF) nr. 45/2001 bør i fornødent omfang præciseres eller suppleres i denne forordning.
(22)
I henhold til artikel 28 i direktiv 95/46/EF skal de nationale tilsynsmyndigheder overvåge lovligheden af medlemsstaternes behandling af personoplysninger, mens den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse i henhold til artikel 46 i forordning (EF) nr. 45/2001 skal overvåge EU-institutionernes og -organernes aktiviteter i forbindelse med behandling af personoplysninger. Den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse og de nationale tilsynsmyndigheder, der hver især handler inden for deres respektive beføjelser, bør samarbejde aktivt og sikre et samordnet tilsyn med behandling, der finder sted i henhold til denne forordning.
(23)
Ved indførelsen af systemet med registrerede eksportører skal der tages hensyn til de præferenceberettigede landes kapacitet til at oprette og forvalte registreringssystemet samt Kommissionens kapacitet til at oprette den nødvendige centrale database. Med henblik herpå mangler Kommissionen endnu at fastlægge systemets brugerkrav og tekniske specifikationer. Når den centrale databases detaljerede struktur er fastlagt, vil de præcise virkninger af systemet med registrerede eksportører, navnlig hvad angår adgang til data og databeskyttelse, blive vurderet, og der vil blive foretaget de nødvendige justeringer af de relevante bestemmelser. Gennemførelsen af systemet bør derfor udskydes indtil den 1. januar 2017, således at udviklingsfasen kan finde sted, når brugerkravene og de tekniske specifikationer er fastlagt og der er gennemført de eventuelle juridiske justeringer, som skønnes nødvendige i lyset af systemets brugerkrav og tekniske specifikationer og deres konsekvenser med hensyn til databeskyttelse. Der bør desuden fastlægges en yderligere periode på tre år for de lande, som ikke kan overholde denne frist.
Indtil 2017 og derefter for de præferenceberettigede lande, som til den tid ikke er i stand til at anvende det nye system, bør der fastlægges overgangsbestemmelser vedrørende procedurerne og metoderne for administrativt samarbejde på grundlag af de bestemmelser, der hidtil har været gældende. Disse overgangsbestemmelser bør navnlig indeholde reglerne for, hvordan de kompetente myndigheder i det pågældende land skal udstede oprindelsesbeviser. Desuden bør de gældende regler strømlines gennem en tilpasning af deres struktur til de regler, der skal anvendes, når systemet med registrerede eksportører bliver operationelt, således at de bliver klarere, navnlig gennem en tydelig adskillelse af generelle principper, procedurer ved udførsel i et præferenceberettiget land, procedurer for overgang til fri omsætning i Den Europæiske Union og metoder for administrativt samarbejde. Samtidig bør oprindelsescertifikat formular A ajourføres, især ved at erstatte de noter, der er knyttet til formularen, med 2007-udgaven af nævnte noter, eftersom den udgave tager hensyn til EU's seneste udvidelse og derfor indeholder en ajourført liste over de lande, som accepterer formular A i forbindelse med GSP.
(24)
Adgangen til arrangementet bør være betinget af, at de præferenceberettigede lande etablerer og opretholder administrative strukturer, som muliggør en effektiv forvaltning af arrangementet, og forpligter sig til at yde den nødvendige bistand, hvis Kommissionen anmoder herom med henblik på at overvåge, om arrangementet fungerer korrekt. Det er navnlig nødvendigt, at der findes et system for administrativt samarbejde mellem myndighederne i Den Europæiske Union og i de præferenceberettigede lande, som danner rammen for oprindelseskontrollen. Samtidig bør eksportørernes ansvar i forbindelse med deres udtalelse om oprindelse samt de administrative myndigheders rolle i forbindelse med forvaltningen af systemet klart anføres. Indholdet i udtalelserne om oprindelse bør specificeres, og det bør også præciseres, i hvilke tilfælde myndighederne i Den Europæiske Union kan afvise at godtage en udtalelse eller sende den til kontrol.
(25)
Definitionerne af og listen over tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning i de gældende bestemmelser er fælles for GSP og toldpræferenceforanstaltninger, som vedtages unilateralt af Den Europæiske Union for visse lande eller territorier. Eftersom oprindelsesreglerne for sidstnævnte ordninger først vil blive revideret senere, bør de nuværende bestemmelser fortsat gælde for dem. Af hensyn til kohærensen med GSP og andre unilaterale præferencehandelsordninger er det imidlertid hensigtsmæssigt at afstemme definitionen af fuldt ud fremstillede produkter og listen over utilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning, som er fastlagt i disse andre unilaterale ordninger, med dem, der gælder for GSP-oprindelsesreglerne.
(26)
Forordning (EF) nr. 2454/93 bør ændres i overensstemmelse hermed.
(27)
I kraft af Kommissionens forordning (EF) nr. 1613/2000 (8), 1614/2000 (9) og 1615/2000 (10) har Fællesskabet indrømmet undtagelser fra GSP-oprindelsesreglerne for visse tekstilvarer med oprindelse i Laos, Cambodja og Nepal, som udløber den 31. december 2010. De enklere og mere udviklingsvenlige oprindelsesregler, der indføres ved denne forordning, vil gøre videreførelsen af disse undtagelser overflødig.
(28)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelsen fra Toldkodeksudvalget -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EØF) nr. 2454/93 foretages følgende ændringer:
1)
I del I, afsnit IV, kapitel 2, affattes artikel 66 til 97 således:
»Afdeling 1
Den generelle præferenceordning
Underafdeling 1
Generelle bestemmelser
Artikel 66
I denne afdeling fastlægges reglerne vedrørende definitionen af begrebet »produkter med oprindelsesstatus«, procedurerne og metoderne for administrativt samarbejde i forbindelse hermed til brug for anvendelsen af arrangementet med generelle toldpræferencer (GSP), som Den Europæiske Union ved forordning (EF) nr. 732/2008 (11) har indrømmet udviklingslandene (»arrangementet«).
Artikel 67
1. I denne afdeling og afdeling 1A i dette kapitel forstås ved:
a) »præferenceberettiget land«: et land eller territorium, som er opført i forordning (EF) nr. 732/2008; udtrykket »præferenceberettiget land« omfatter også det pågældende lands eller territoriums søterritorium i den betydning, der er fastlagt i De Forenede Nationers havretskonvention (Montego Bay-konventionen af 10. december 1982), og må ikke gå ud over nævnte søterritoriums grænser
b) »fremstilling«: alle former for bearbejdning eller forarbejdning, herunder også samling
c) »materialer«: alle former for bestanddele, råmaterialer, komponenter eller dele osv., der er anvendt til fremstillingen af et produkt
d) »produkt«: det produkt, der fremstilles, også når det senere er bestemt til anvendelse i en anden fremstillingsproces
e) »varer«: både materialer og produkter
f) »bilateral kumulation«: et system, som tillader, at produkter, der ifølge denne forordning har oprindelse i Den Europæiske Union, betragtes som materialer med oprindelsesstatus i et præferenceberettiget land, når de forarbejdes yderligere eller indgår i et produkt i det pågældende præferenceberettigede land
g) »kumulation med Norge, Schweiz eller Tyrkiet«: et system, som tillader, at produkter, der har oprindelse i Norge, Schweiz eller Tyrkiet, betragtes som materialer med oprindelsesstatus i et præferenceberettiget land, når de forarbejdes yderligere eller indgår i et produkt i det pågældende præferenceberettigede land og indføres i Den Europæiske Union
h) »regional kumulation«: et system, hvor produkter, som ifølge denne forordning har oprindelse i et land, som er medlem af en regional sammenslutning, betragtes som materialer med oprindelse i et andet land i samme regionale sammenslutning (eller et land i en anden regional sammenslutning, hvis der er mulighed for kumulation mellem sammenslutninger), når de forarbejdes yderligere eller indgår i et produkt fremstillet dér
i) »udvidet kumulation«: et system, der er betinget af Kommissionens tilladelse efter et præferenceberettiget lands indgivelse af en anmodning, hvorunder visse materialer, der har oprindelse i et land, med hvilket Den Europæiske Union har en frihandelsaftale i overensstemmelse med artikel XXIV i den gældende almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT), betragtes som materialer med oprindelse i det pågældende præferenceberettigede land, når de forarbejdes yderligere eller indgår i et produkt fremstillet i dette land
j) »fungible materialer«: materialer, som er af samme art og kommercielle kvalitet, har de samme tekniske og fysiske kendetegn, og som ikke kan skelnes fra hinanden, når de indgår i det færdige produkt
k) »regional sammenslutning«: sammenslutning af lande, mellem hvilke der anvendes regional kumulation
l) »toldværdi«: den værdi, der er fastlagt i overensstemmelse med aftalen om anvendelsen af artikel VII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 (WTO-aftalen om toldværdiansættelse)
m) »materialernes værdi« i listen i bilag 13a: toldværdien på indførselstidspunktet for de benyttede materialer uden oprindelsesstatus eller, såfremt denne værdi ikke er kendt og ikke kan opgøres, den første registrerede pris, der er betalt for disse materialer i det præferenceberettigede land. Hvis det er nødvendigt at fastsætte værdien af de anvendte materialer med oprindelsesstatus, finder bestemmelserne i dette afsnit tilsvarende anvendelse
n) »prisen ab fabrik«: den pris, der betales for produktet ab fabrik til den producent, i hvis virksomhed den sidste bearbejdning eller forarbejdning har fundet sted, såfremt prisen indbefatter værdien af alle anvendte materialer og alle andre omkostninger i tilknytning til fremstillingen af produktet, minus alle interne afgifter, der tilbagebetales eller kan tilbagebetales, når det fremstillede produkt udføres
Hvis den faktiske pris ikke afspejler alle de omkostninger i tilknytning til fremstillingen af produktet, som faktisk er påløbet i det præferenceberettigede land, forstås ved pris ab fabrik summen af alle disse omkostninger, minus alle interne afgifter, der tilbagebetales eller kan tilbagebetales, når det fremstillede produkt udføres
o) »maksimalt indhold af materialer uden oprindelsesstatus«: det maksimale indhold af materialer uden oprindelsesstatus, som er tilladt, hvis en fremstilling skal kunne betragtes som en bearbejdning eller forarbejdning, der er tilstrækkelig til at give et produkt oprindelsesstatus. Dette indhold kan udtrykkes som en procentdel af produktets pris ab fabrik eller som en procentdel af nettovægten af disse anvendte materialer henhørende under en nærmere angivet gruppe af kapitler, et kapitel, en position eller en underposition
p) »nettovægt«: varens vægt uden nogen form for emballagemateriale eller pakningsgenstand
q) »kapitler«, »positioner« og »underpositioner«: de kapitler, positioner og underpositioner (fire- eller sekscifrede koder), der anvendes i den nomenklatur, som udgør det harmoniserede system, med de ændringer, der følger af Toldsamarbejdsrådets henstilling af 26. juni 2004
r) »tariferet«: et produkts eller materiales tarifering under en bestemt position eller underposition i det harmoniserede system
s) »sending«: produkter, som enten
-
sendes samtidig fra en bestemt eksportør til en bestemt modtager eller
-
er omfattet af et gennemgående transportdokument, der dækker transporten fra eksportøren til modtageren, eller, såfremt et sådant dokument ikke foreligger, af en samlet faktura
t) »eksportør«: en person, som udfører varer til Den Europæiske Union eller til et præferenceberettiget land, og som er i stand til at bevise varernes oprindelse, uanset om han er producenten deraf, og uanset om han selv opfylder udførselsformaliteterne
u) »registreret eksportør«: en eksportør, som er registreret hos de kompetente myndigheder i det pågældende præferenceberettigede land med henblik på at udfærdige udtalelser om oprindelse i forbindelse med udførsel inden for rammerne af arrangementet
v) »udtalelse om oprindelse«: en udtalelse, som udfærdiges af eksportøren, om at de produkter, som udtalelsen omfatter, opfylder arrangementets oprindelsesregler, således at enten den person, der angiver varerne til overgang til fri omsætning i Den Europæiske Union, kan anmode om toldpræferencebehandling, eller den erhvervsdrivende i et præferenceberettiget land, som indfører materialer til yderligere forarbejdning inden for rammerne af kumulationsreglerne, kan bevise de pågældende varers oprindelsesstatus.
2. I forbindelse med stk. 1, litra n), henviser udtrykket »producent« i stk. 1, litra n), første afsnit, i de tilfælde, hvor den sidste bearbejdning eller forarbejdning er overdraget i underentreprise til en producent, til den virksomhed, som har ansat underleverandøren.
Artikel 68
1. For at sikre at arrangementet anvendes korrekt, forpligter de præferenceberettigede lande sig til:
a)
at etablere og opretholde de administrative strukturer og systemer, der er nødvendige for i det pågældende land at gennemføre og forvalte de bestemmelser og procedurer, som er fastlagt i denne afdeling, herunder i givet fald de ordninger, der kræves til anvendelsen af kumulation
b)
at deres kompetente myndigheder samarbejder med Kommissionen og med medlemsstaternes toldmyndigheder.
2. Det i stk. 1, litra b), omhandlede samarbejde omfatter:
a)
enhver form for nødvendig bistand, som Kommissionen anmoder om for at overvåge, om arrangementet forvaltes korrekt i det pågældende land, herunder kontrolbesøg på stedet, som foretages af Kommissionen eller af medlemsstaternes toldmyndigheder
b)
kontrol af produkters oprindelsesstatus og af overholdelsen af de øvrige betingelser, der er fastlagt i denne afdeling, herunder kontrolbesøg på stedet, hvis Kommissionen eller medlemsstaternes myndigheder anmoder herom inden for rammerne af oprindelsesundersøgelser, jf. dog artikel 97g og 97h.
3. De præferenceberettigede lande skal over for Kommissionen tilkendegive, at de påtager sig de forpligtelser, der er omhandlet i stk. 1.
Artikel 69
1. De præferenceberettigede lande skal meddele Kommissionen navnene og adresserne på de myndigheder på deres territorium, som er:
a)
en del af de statslige myndigheder i det pågældende land eller handler under regeringens myndighed, og som har beføjelse til at registrere eksportører og til at fjerne dem fra fortegnelsen over registrerede eksportører
b)
en del af de statslige myndigheder i det pågældende land og beføjet til at yde bistand til Kommissionen og medlemsstaternes toldmyndigheder gennem det administrative samarbejde, der er omhandlet i denne afdeling.
2. De præferenceberettigede lande skal straks underrette Kommissionen om enhver ændring af de oplysninger, der skal meddeles efter stk. 1.
3. Kommissionen opretter en elektronisk database over registrerede eksportører på grundlag af de oplysninger, der indgives af de præferenceberettigede landes statslige myndigheder og af medlemsstaternes toldmyndigheder.
Kun Kommissionen har adgang til databasen og til de data, den indeholder. De myndigheder, der er omhandlet i første afsnit, sikrer, at de data, der meddeles Kommissionen, holdes ajour og er fuldstændige og nøjagtige.
De data, der behandles i den i første afsnit omhandlede database, gøres tilgængelige for offentligheden via internettet, dog med undtagelse af de fortrolige oplysninger, som er angivet i rubrik 2 og 3 i ansøgningen om at blive registreret eksportør, jf. artikel 92.
Personoplysninger, som behandles i den i første afsnit omhandlede database og af medlemsstaterne i henhold til denne afdeling, kan kun videregives eller stilles til rådighed for tredjelande eller internationale organisationer i overensstemmelse med artikel 9 i forordning (EF) nr. 45/2001.
4. Denne forordning påvirker på ingen måde beskyttelsesniveauet for fysiske personer med hensyn til behandling af personoplysninger i henhold til EU-retten og national ret, og den ændrer navnlig ikke hverken medlemsstaternes forpligtelser vedrørende deres behandling af personoplysninger efter direktiv 95/46/EF eller EU-institutionernes eller -organernes forpligtelser vedrørende deres behandling af personoplysninger efter forordning (EF) nr. 45/2001 som led i udøvelsen af deres ansvar.
Eksportørernes identifikations- og registreringsoplysninger, som anføres under nr. 1, 3 (vedrørende aktivitetsbeskrivelse), 4 og 5 i bilag 13c, må kun offentliggøres af Kommissionen på internettet, hvis eksportørerne frit har givet deres forudgående udtrykkelige og skriftlige godkendelse.
Eksportørerne skal gøres bekendt med de oplysninger, der er fastlagt i artikel 11 i forordning (EF) nr. 45/2001.
Personers rettigheder med hensyn til deres registreringsoplysninger, der er anført i bilag 13c og behandles i nationale systemer, skal udøves efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor deres personoplysninger er oplagret i henhold til direktiv 95/46/EF.
Personers rettigheder med hensyn til behandlingen af personoplysninger i den i stk. 3 omhandlede database udøves i henhold til forordning (EF) nr. 45/2001.
Medlemsstaternes tilsynsmyndigheder for databeskyttelse og den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse, der hver især handler inden for rammerne af deres respektive beføjelser, samarbejder aktivt og sørger for et koordineret tilsyn med den i stk. 3 omhandlede database.
Artikel 70
1. Kommissionen offentliggør i Den Europæiske Unions Tidende (C-udgaven) listen over præferenceberettigede lande og den dato, fra hvilken de anses for at opfylde betingelserne i artikel 68 og 69. Kommissionen ajourfører denne liste, når et nyt præferenceberettiget land opfylder samme betingelser.
2. Produkter med oprindelsesstatus i den betydning, der gælder i denne afdeling, i et præferenceberettiget land er ved overgang til fri omsætning i Den Europæiske Union kun omfattet af arrangementet, hvis de er udført på eller efter den dato, der er angivet i den i stk. 1 omhandlede liste.
3. Det præferenceberettigede land anses for at opfylde betingelserne i artikel 68 og 69 den dato, hvor det har tilkendegivet, at det påtager sig de forpligtelser, der er omhandlet i artikel 68, stk. 1, og foretaget den meddelelse, der er omhandlet i artikel 69, stk. 1.
Artikel 71
Hvis et præferenceberettiget lands kompetente myndigheder ikke overholder artikel 68, stk. 1, artikel 69, stk. 2, artikel 91, 92, 93 eller 97g eller systematisk ikke overholder artikel 97h, stk. 2, kan det i overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EF) nr. 732/2008 medføre midlertidig tilbagetrækning af præferencerne under arrangementet for det pågældende land.
Underafdeling 2
Definition af begrebet produkter med oprindelsesstatus
Artikel 72
Nedenstående produkter anses for at have oprindelse i et præferenceberettiget land:
a)
produkter, der fuldt ud er fremstillet i det pågældende land, jf. artikel 75
b)
produkter, der er fremstillet i det pågældende præferenceberettigede land, og som indeholder materialer, der ikke er fuldt ud er fremstillet i det pågældende land, dog på betingelse af, at disse materialer har undergået en tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning i den i artikel 76 fastlagte betydning.
Artikel 73
1. Betingelserne i denne underafdeling vedrørende opnåelse af oprindelsesstatus skal være opfyldt i det pågældende præferenceberettigede land.
2. Hvis produkter med oprindelsesstatus, der er udført fra det præferenceberettigede land til et andet land, genindføres dertil, anses de som produkter uden oprindelsesstatus, medmindre det over for de kompetente myndigheder kan godtgøres:
a)
at de genindførte produkter er de samme som dem, der blev udført, og
b)
at de ikke har undergået nogen behandling, ud over hvad der var nødvendigt for deres bevarelse, mens de befandt sig i det pågældende land eller blev udført.
Artikel 74
1. De produkter, som angives til overgang til fri omsætning i Den Europæiske Union, skal være de samme som dem, der er udført fra det præferenceberettigede land, i hvilket de anses for at have oprindelse. De må ikke være ændret, omdannet på nogen måde eller være gjort til genstand for andre behandlinger end behandlinger, som har til formål at bevare dem i god stand, før de angives til overgang til fri omsætning. Oplagring af produkter eller sendinger og deling af sendinger kan finde sted, hvis det sker under eksportørens eller en efterfølgende vareihændehavers ansvar, og produkterne forbliver under toldtilsyn i transitlandet eller transitlandene.
2. Stk. 1 anses for overholdt, medmindre toldmyndighederne har grund til at tro, at det modsatte er tilfældet; i så tilfælde kan toldmyndighederne anmode klarereren om at godtgøre overholdelsen, hvilket kan gøres ved hjælp af ethvert middel, bl.a. kontraktmæssige transportdokumenter som f.eks. konnossementer eller faktuelle eller konkrete beviser på grundlag af mærkning eller nummerering af kolli eller enhver form for bevis med tilknytning til selve varerne.
3. Stk. 1 og 2 anvendes tilsvarende, når der anvendes kumulation i henhold til artikel 84, 85 eller 86.
Artikel 75
1. Som produkter, der er fuldt ud fremstillet i et præferenceberettiget land, anses følgende:
a)
mineralske produkter, som er udvundet af dets jord eller havbund
b)
planter og vegetabilske produkter, der er dyrket eller høstet dér
c)
levende dyr, som er født og opdrættet dér
d)
produkter fra levende dyr, som er opdrættet dér
e)
produkter fra slagtede dyr, som er født og opdrættet dér
f)
produkter fra jagt og fiskeri, som drives dér
g)
akvakulturprodukter i de tilfælde, hvor de pågældende fisk, krebsdyr og bløddyr er født og opdrættet dér
h)
produkter fra havfiskeri og andre produkter fra havet, som er optaget af dets fartøjer uden for noget søterritorium
i)
produkter, som er fremstillet på dets fabriksskibe udelukkende på grundlag af de i litra h) nævnte produkter
j)
brugte genstande, som indsamles dér og kun kan anvendes til genindvinding af råmaterialer
k)
affald og skrot, der hidrører fra fremstillingsvirksomhed, som udøves dér
l)
produkter, som er udvundet af havbunden eller -undergrunden beliggende uden for noget søterritorium, for så vidt det har eneret på udnyttelsen af denne havbund eller -undergrund
m)
varer, som er fremstillet dér udelukkende på grundlag af de i litra a) til l) nævnte produkter.
2. Udtrykket »dets fartøjer« og »dets fabriksskibe« i stk. 1, litra h) og i), omfatter kun de fartøjer og fabriksskibe, som opfylder alle nedenstående krav:
a)
de er registreret i det præferenceberettigede land eller i en medlemsstat
b)
de fører et præferenceberettiget lands eller en medlemsstats flag
c)
de opfylder en af de følgende betingelser:
i)
de ejes for mindst 50 %'s vedkommende af statsborgere i det præferenceberettigede land eller i medlemsstaterne eller
ii)
de ejes af selskaber,
-
hvis hovedkontor og vigtigste forretningssted er i det præferenceberettigede land eller i medlemsstaterne og
-
som for mindst 50 %'s vedkommende ejes af det præferenceberettigede land eller medlemsstater eller af offentlige institutioner eller statsborgere i det præferenceberettigede land eller medlemsstaterne.
3. Betingelserne i stk. 2 kan hver især være opfyldt i medlemsstaterne eller i forskellige præferenceberettigede lande, for så vidt alle de præferenceberettigede lande kan anvende regional kumulation i henhold til artikel 86, stk. 1 og 5. I så tilfælde anses produkterne for at have oprindelse i det præferenceberettigede land, under hvis flag fartøjet eller fabriksskibet sejler, jf. stk. 2, litra b).
Første afsnit finder kun anvendelse, hvis bestemmelserne i artikel 86, stk. 2, litra b) og c), er opfyldt.
Artikel 76
1. De produkter, som ikke er fuldt ud fremstillet i det pågældende præferenceberettigede land, jf. artikel 75, anses for at have oprindelse dér, såfremt betingelserne i listen i bilag 13a for de pågældende varer er opfyldt, jf. dog artikel 78 og 79.
2. Hvis et produkt, som har opnået oprindelsesstatus i et land i overensstemmelse med stk. 1, forarbejdes yderligere i det pågældende land og anvendes som materiale i fremstillingen af et andet produkt, tages der ikke hensyn til de materialer uden oprindelsesstatus, som eventuelt er anvendt ved fremstillingen af det.
Artikel 77
1. Det skal for hvert enkelt produkt fastslås, om kravene i artikel 76, stk. 1, er opfyldt.
I de tilfælde, hvor den relevante regel er baseret på overholdelsen af et maksimalt indhold af materialer uden oprindelsesstatus, kan værdien af materialerne uden oprindelsesstatus dog for at tage hensyn til udsving i omkostninger og valutakurser beregnes på et gennemsnitligt grundlag som anført i stk. 2.
2. I det tilfælde, der er omhandlet i stk. 1, andet afsnit, beregnes der en gennemsnitlig pris ab fabrik for produktet og en gennemsnitlig værdi for de anvendte materialer uden oprindelsesstatus på grundlag af henholdsvis summen af de priser ab fabrik, der er opkrævet for alt salg af produkterne i løbet af det foregående regnskabsår, og summen af værdien af alle de materialer uden oprindelsesstatus, der er anvendt ved fremstillingen af produkter i løbet af det foregående regnskabsår, som fastlagt af udførselslandet, eller, hvis der ikke foreligger tal for et fuldt regnskabsår, en kortere periode, som dog ikke må være på under tre måneder.
3. De eksportører, som har valgt at anvende beregninger på et gennemsnitligt grundlag, skal konsekvent anvende denne metode i året efter referenceregnskabsåret eller i givet fald året efter den kortere referenceperiode. De kan ophøre med at anvende denne metode, hvis de i løbet af et givet regnskabsår eller en kortere repræsentativ periode på ikke under tre måneder konstaterer, at de udsving i omkostninger eller valutakurser, som gjorde det berettiget at anvende metoden, er ophørt.
4. De gennemsnit, der er anført i stk. 2, skal anvendes som henholdsvis prisen ab fabrik og værdien for materialer uden oprindelsesstatus, således at det kan fastlås, om kravet om det maksimale indhold af materialer uden oprindelsesstatus er opfyldt.
Artikel 78
1. Med forbehold af stk. 3 anses følgende bearbejdninger eller forarbejdninger som utilstrækkelige til at give produkterne oprindelsesstatus, uanset om betingelserne i artikel 76 er opfyldt:
a)
behandlinger, som har til formål at sikre, at produkternes tilstand ikke forringes under transport og oplagring
b)
adskillelse og samling af kolli
c)
vask, rensning, afstøvning, fjernelse af oxidlag, olie, maling eller andre belægninger
d)
strygning eller presning af tekstiler og tekstilvarer
e)
enkel maling og polering
f)
afskalning og hel eller delvis slibning af ris; polering og glasering af korn og ris
g)
farvning af eller tilsætning af smagsstoffer til sukker eller formning af sukker i stykker; hel eller delvis formaling af krystalsukker
h)
skrælning, udstening og afskalning/udbælgning af frugter, nødder og grøntsager
i)
hvæsning, enkel slibning eller enkel tilskæring
j)
sigtning, sortering, klassificering, tilpasning; (herunder samling i sæt)
k)
enkel aftapning på flasker, påfyldning af dåser, flakoner, anbringelse i sække, kasser, æsker, på bræt, plader eller bakker samt alle andre enkle emballeringsarbejder
l)
anbringelse eller trykning af mærker, etiketter, logoer og andre lignende kendetegn på selve produkterne eller deres emballage
m)
enkel blanding af produkter, også af forskellig art; blanding af sukker med ethvert materiale
n)
enkel tilsætning af vand eller fortynding eller dehydrering eller denaturering af produkter
o)
enkel samling af dele for at kunne danne et komplet produkt eller adskillelse af produkter i dele
p)
kombination af to eller flere af de i litra a) til o) nævnte processer
q)
slagtning af dyr.
2. I forbindelse med stk. 1 anses behandlinger for at være enkle, når der hverken kræves særlige færdigheder eller maskiner, apparater eller redskaber, som er specielt fremstillet eller installeret til gennemførelsen deraf.
3. Alle de bearbejdninger eller forarbejdninger, der udføres i et præferenceberettiget land på et givet produkt, skal tages i betragtning, når det skal bestemmes, om den bearbejdning eller forarbejdning, som det pågældende produkt har undergået, skal anses som utilstrækkelig i henhold til stk. 1.
Artikel 79
1. Uanset artikel 76 og med forbehold af stk. 2 og 3 i denne artikel kan materialer uden oprindelsesstatus, som ifølge betingelserne i listen i bilag 13a ikke må anvendes til fremstilling af et givet produkt, dog anvendes, hvis deres samlede værdi eller den nettovægt, produktet vurderes at have, ikke overstiger:
a)
15 % af produktets vægt for produkter henhørende under kapitel 2 og kapitel 4 til 24 i det harmoniserede system, bortset fra forarbejdede fiskerivarer henhørende under kapitel 16
b)
15 % af produktets pris ab fabrik for andre produkter, bortset fra produkter henhørende under kapitel 50 til 63 i det harmoniserede system, for hvilke de tolerancer, der er anført i note 6 og 7 i del I i bilag 13a, finder anvendelse.
2. Stk. 1 tillader ikke, at nogen af procenttallene for det maksimale indhold af materialer uden oprindelsesstatus, der er fastlagt i listen i bilag 13a, overskrides.
3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse på produkter, der er fuldt ud fremstillet i et præferenceberettiget land i den i artikel 75 fastlagte betydning. Den tolerance, der er fastlagt i nævnte stykker, gælder ikke desto mindre for summen af de materialer, der anvendes til fremstillingen af et produkt, og for hvilke det i henhold til listen i bilag 13a for det pågældende produkt kræves, at de pågældende materialer skal være fuldt ud fremstillet, jf. dog artikel 78 og artikel 80, stk. 2.
Artikel 80
1. Den kvalificerende enhed for anvendelsen af bestemmelserne i denne afdeling er det produkt, der anses for at være basisenheden ved tarifering i det harmoniserede system.
2. Når en sending består af et antal identiske produkter, der tariferes under samme position i det harmoniserede system, tages hvert enkelt produkt i betragtning ved anvendelsen af bestemmelserne i denne afdeling.
3. Når emballagen i henhold til punkt 5 i de almindelige tariferingsbestemmelser i det harmoniserede system er indbefattet i produktet ved tariferingen, skal dette også være tilfældet ved bestemmelsen af oprindelsen.
Artikel 81
Tilbehør, reservedele og værktøj, der leveres som standardudstyr til materiel, maskiner, apparater eller køretøjer, og hvis pris er indbefattet i produktets pris ab fabrik, betragtes som værende en del af dette materiel eller disse maskiner, apparater eller køretøjer.
Artikel 82
Sæt som defineret i punkt 3 i de almindelige tariferingsbestemmelser i det harmoniserede system betragtes som produkter med oprindelsesstatus, når alle dele har oprindelsesstatus.
Når et sæt består af produkter med og uden oprindelsesstatus, anses sættet som helhed dog for at have oprindelsesstatus, hvis værdien af de produkter, der ikke har oprindelsesstatus, ikke overstiger 15 % af sættets pris ab fabrik.
Artikel 83
Ved bestemmelse af, om et produkt har oprindelsesstatus, er det ikke nødvendigt at undersøge, om følgende, som må anvendes ved dets fremstilling, har oprindelsesstatus:
a)
elektrisk energi og brændsel
b)
anlæg og udstyr
c)
maskiner og værktøj
d)
andre varer, som ikke indgår og ikke er bestemt til at indgå i det pågældende produkts endelige sammensætning.
Underafdeling 3
Kumulation
Artikel 84
Ved bilateral kumulation kan produkter med oprindelse i Den Europæiske Union betragtes som materialer med oprindelse i et præferenceberettiget land, når de indarbejdes i et produkt, som fremstilles i dette land, forudsat at den dér foretagne bearbejdning eller forarbejdning er mere vidtgående end de behandlinger, der er beskrevet i artikel 78, stk. 1.
Artikel 85
1. I det omfang Norge, Schweiz og Tyrkiet indrømmer generelle toldpræferencer for produkter med oprindelse i de præferenceberettigede lande og anvender en tilsvarende definition af produkter med oprindelsesstatus som den, der er fastlagt i nærværende afdeling, kan produkter med oprindelse i Norge, Schweiz eller Tyrkiet ved kumulation med Norge, Schweiz eller Tyrkiet betragtes som materialer med oprindelse i et præferenceberettiget land, forudsat at den dér foretagne bearbejdning eller forarbejdning er mere vidtgående end de behandlinger, der er beskrevet i artikel 78, stk. 1.
2. Stk. 1 finder anvendelse på betingelse af, at Tyrkiet, Norge og Schweiz ud fra gensidighedsprincippet indrømmer samme behandling for de produkter med oprindelse i præferenceberettigede lande, i hvilke der indgår materialer med oprindelse i Den Europæiske Union.
3. Stk. 1 finder ikke anvendelse på produkter, der henhører under kapitel 1 til 24 i det harmoniserede system.
4. Kommissionen offentliggør i Den Europæiske Unions Tidende (C-udgaven) den dato, fra hvilken de i stk. 1 og 2 fastsatte betingelser er opfyldt.
Artikel 86
1. Regional kumulation finder anvendelse på følgende fire særskilte regionale sammenslutninger:
a)
Sammenslutning I: Brunei, Cambodja, Filippinerne, Indonesien, Laos, Malaysia, Singapore, Thailand og Vietnam
b)
Sammenslutning II: Bolivia, Colombia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua, Panama, Peru og Venezuela
c)
Sammenslutning III: Bangladesh, Bhutan, Indien, Maldiverne, Nepal, Pakistan og Sri Lanka
d)
Sammenslutning IV: Argentina, Brasilien, Paraguay og Uruguay.
2. Regional kumulation mellem lande i samme sammenslutning finder kun anvendelse, når følgende betingelser er opfyldt:
a)
i forbindelse med regional kumulation mellem lande i en regional sammenslutning gælder de oprindelsesregler, der er fastlagt i denne afdeling. Hvis den kvalificerende behandling, der er fastlagt i del II i bilag 13a, ikke er den samme for alle de lande, der er involveret i en kumulation, fastlægges oprindelsen for produkter, der udføres fra et land til et andet land i den regionale sammenslutning med henblik på regional kumulation, på grundlag af den regel, der ville gælde, hvis produkterne blev udført til Den Europæiske Union
b)
landene i den regionale sammenslutning har forpligtet sig til:
i)
at opfylde og sikre overholdelsen af bestemmelserne i denne afdeling og
ii)
at gennemføre det administrative samarbejde, der er nødvendigt for at sikre, at bestemmelserne i denne afdeling gennemføres korrekt, både i forbindelse med Den Europæiske Union og mellem landene indbyrdes
c)
de i litra b) omhandlede forpligtelser er blevet bekræftet over for Kommissionen af sekretariatet for den pågældende regionale sammenslutning eller et andet kompetent fælles organ, der repræsenterer alle medlemmerne i den pågældende sammenslutning.
I de tilfælde, hvor landene i en regional sammenslutning allerede før den 1. januar 2011 har opfyldt betingelserne i litra b) og c) i første afsnit, kræves der ikke en ny bekræftelse af forpligtelserne.
3. De materialer, der er opført på listen i bilag 13b, er udelukket fra regional kumulation i henhold til stk. 2 i de tilfælde, hvor:
a)
den toldpræference, der finder anvendelse i Den Europæiske Union, ikke er den samme for alle de lande, som er involveret i kumulationen, og
b)
de pågældende materialer i kraft af kumulation ville nyde fordel af en gunstigere toldbehandling end den, de ville være omfattet af, hvis de blev udført direkte til Den Europæiske Union.
4. Der anvendes kun regional kumulation mellem lande i samme regionale sammenslutning på den betingelse, at den bearbejdning eller forarbejdning, der er foretaget i det præferenceberettigede land, hvor materialerne forarbejdes yderligere eller indarbejdes i et produkt, er mere vidtgående end de behandlinger, der er beskrevet i artikel 78, stk. 1, og i tilfælde af tekstilvarer også er mere vidtgående end de behandlinger, der er anført i bilag 16.
Hvis betingelsen i første afsnit ikke er opfyldt, har produkterne oprindelse i det land i den regionale sammenslutning, som tegner sig for den højeste andel af toldværdien af de anvendte materialer med oprindelse i andre lande i den regionale sammenslutning.
I de tilfælde hvor oprindelseslandet fastlægges i henhold til andet afsnit, anføres det pågældende land som oprindelsesland på det oprindelsesbevis, der udfærdiges af eksportøren af produktet til Den Europæiske Union eller, indtil systemet med registrerede eksportører anvendes, udstedes af myndighederne i det præferenceberettigede udførselsland.
5. Efter anmodning fra myndighederne i et præferenceberettiget land i sammenslutning I eller sammenslutning III kan Kommissionen tillade regional kumulation mellem disse sammenslutninger af lande, hvis Kommissionen finder det godtgjort, at hver enkelt af følgende betingelser er opfyldt:
a)
betingelserne i stk. 2, litra a), er opfyldt, og
b)
de lande, der skal involveres i en sådan regional kumulation, har forpligtet sig til og sammen har meddelt Kommissionen, at de forpligter sig til:
i)
at opfylde og sikre overholdelsen af bestemmelserne i denne afdeling og
ii)
at gennemføre det administrative samarbejde, der er nødvendigt for at sikre, at bestemmelserne i denne afdeling gennemføres korrekt, både i forbindelse med Den Europæiske Union og mellem landene indbyrdes.
Den i første afsnit omhandlede anmodning skal ledsages af bevis for, at betingelserne i samme afsnit er opfyldt. Den skal stiles til Kommissionen. Kommissionen træffer afgørelse om anmodningen under hensyntagen til alle elementer vedrørende kumulationen, som anses for relevante, herunder de materialer, der skal kumuleres.
6. I de tilfælde hvor produkter, der er fremstillet i et land i sammenslutning I eller sammenslutning III med anvendelse af materialer med oprindelse i et land, der tilhører den anden sammenslutning, skal udføres til Den Europæiske Union, fastlægges de pågældende produkters oprindelse således:
a)
Materialer med oprindelse i et land i en regional sammenslutning betragtes som materialer med oprindelse i et land i den anden regionale sammenslutning, når de indgår i et produkt, der er fremstillet dér, forudsat at den bearbejdning eller forarbejdning, der er foretaget i sidstnævnte præferenceberettigede land, er mere vidtgående end de behandlinger, der er beskrevet i artikel 78, stk. 1, og i tilfælde af tekstilvarer også er mere vidtgående end de behandlinger, der er anført i bilag 16.
b)
Hvis betingelsen i litra a) ikke er opfyldt, har produkterne oprindelse i det land, der deltager i kumulationen og som tegner sig for den højeste andel af toldværdien af de anvendte materialer med oprindelse i andre lande, som deltager i kumulationen.
I de tilfælde hvor oprindelseslandet fastlægges i henhold til første afsnit, litra b), anføres det pågældende land som oprindelsesland på det oprindelsesbevis, der udfærdiges af eksportøren af produktet til Den Europæiske Union eller, indtil systemet med registrerede eksportører anvendes, udstedes af myndighederne i det præferenceberettigede udførselsland.
7. Efter anmodning fra myndighederne i et præferenceberettiget land kan Kommissionen give tilladelse til udvidet kumulation mellem et præferenceberettiget land og et land, med hvilket Den Europæiske Union har en frihandelsaftale i overensstemmelse med artikel XXIV i den gældende almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT), forudsat at hver enkelt af følgende betingelser er opfyldt:
a)
de lande, der er involveret i kumulationen, har forpligtet sig til at overholde og sikre overholdelsen af bestemmelserne i denne afdeling og gennemføre det administrative samarbejde, der er nødvendigt for at sikre, at bestemmelserne i denne afdeling gennemføres korrekt, både i forbindelse med Den Europæiske Union og mellem landene indbyrdes
b)
det pågældende præferenceberettigede land har meddelt Kommissionen, at det påtager sig den i litra a) omhandlede forpligtelse.
Den i første afsnit omhandlede anmodning skal indeholde en liste over de materialer, kumulationen omfatter, og skal ledsages af bevis for, at betingelserne i første afsnit, litra a) og b), er opfyldt. Den skal stiles til Kommissionen. Hvis de pågældende materialer ændres, skal der indgives en ny anmodning.
Materialer henhørende under kapitel 1 til 24 i det harmoniserede system er udelukket fra udvidet kumulation.
8. I de tilfælde af udvidet kumulation, der er omhandlet i stk. 7, fastlægges de anvendte materialers oprindelse og de oprindelsesbeviser, der gælder, i overensstemmelse med reglerne i den relevante frihandelsaftale. For produkter, der skal udføres til Den Europæiske Union, fastlægges oprindelsen i overensstemmelse med de oprindelsesregler, der er fastlagt i denne afdeling.
For at det fremstillede produkt kan opnå oprindelsesstatus er det ikke nødvendigt, at de materialer, der har oprindelse i et land, med hvilket Den Europæiske Union har en frihandelsaftale, og som anvendes i et præferenceberettiget land ved fremstillingen af det produkt, der skal udføres til Den Europæiske Union, har undergået en tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning, forudsat at den bearbejdning eller forarbejdning, som foretages i det præferenceberettigede land, er mere vidtgående end de behandlinger, der er beskrevet i artikel 78, stk. 1.
9. Kommissionen offentliggør i Den Europæiske Unions Tidende (C-udgaven) følgende:
a)
den dato, fra hvilken den i stk. 5 omhandlede kumulation mellem landene i sammenslutning I og sammenslutning III træder i kraft, hvilke lande der er involveret i den pågældende kumulation, og i givet fald listen over de materialer, i forbindelse med hvilke kumulationen anvendes
b)
den dato, fra hvilken den udvidede kumulation træder i kraft, hvilke lande der er involveret i den pågældende kumulation og listen over de materialer, i forbindelse med hvilke kumulationen anvendes.
Artikel 87
I de tilfælde hvor der anvendes bilateral kumulation eller kumulation med Norge, Schweiz eller Tyrkiet kombineret med regional kumulation, opnår det fremstillede produkt oprindelse i et af landene i den pågældende regionale sammenslutning i overensstemmelse med artikel 86, stk. 4, første og andet afsnit.
Artikel 88
1. Underafdeling 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse for:
a)
udførsel fra Den Europæiske Union til et præferenceberettiget land med henblik på bilateral kumulation
b)
udførsel fra et præferenceberettiget land til et andet præferenceberettiget land med henblik på regional kumulation efter bestemmelserne i artikel 86, stk. 1 og 5, jf. dog artikel 86, stk. 2, litra a), andet afsnit.
2. Hvis der anvendes fungible materialer med og uden oprindelsesstatus ved bearbejdningen eller forarbejdningen af et produkt, kan medlemsstaternes toldmyndigheder efter skriftlig anmodning fra de erhvervsdrivende tillade, at materialerne i Den Europæiske Union forvaltes efter metoden med regnskabsmæssig adskillelse med henblik på efterfølgende udførsel til et præferenceberettiget land inden for rammerne af bilateral kumulation, uden at materialerne opbevares i særskilte lagre.
3. Medlemsstaternes toldmyndigheder kan give tilladelse, jf. stk. 2, på de betingelser, de anser for at være hensigtsmæssige.
Der gives kun tilladelse, hvis det ved anvendelsen af den i stk. 2 anførte metode kan sikres, at antallet af fremstillede produkter, som kunne betragtes som »produkter med oprindelse i Den Europæiske Union«, til enhver tid er det samme som det antal, der ville være fremstillet, hvis der var opretholdt en fysisk adskillelse af lagrene
Hvis der gives tilladelse hertil, anvendes metoden, og anvendelsen af den registreres i overensstemmelse med de almindeligt anerkendte regnskabsprincipper, der gælder i Den Europæiske Union.
4. Indehaveren af tilladelsen til at anvende metoden, jf. stk. 2, udfærdiger eller anmoder, indtil systemet med registrerede eksportører anvendes, om oprindelsesbeviser for den mængde produkter, som kan anses for at have oprindelse i Den Europæiske Union. Efter anmodning fra medlemsstaternes toldmyndigheder skal indehaveren af tilladelsen fremlægge en redegørelse for, hvordan mængderne er forvaltet.
5. Medlemsstaternes toldmyndigheder overvåger brugen af den i stk. 2 omhandlede tilladelse.
De kan tilbagekalde tilladelsen, såfremt:
a)
indehaveren af tilladelsen på nogen som helst måde benytter tilladelsen på ukorrekt vis, eller
b)
indehaveren af tilladelsen ikke opfylder de øvrige betingelser i denne afdeling eller i afdeling 1A.
Underafdeling 4
Undtagelser
Artikel 89
1. På Kommissionens initiativ eller efter anmodning fra et præferenceberettiget land kan et præferenceberettiget land indrømmes en midlertidig undtagelse fra bestemmelserne i denne afdeling, når:
a)
interne eller eksterne faktorer i modsætning til tidligere forhindrer det i at overholde reglerne for opnåelse af oprindelsesstatus i henhold til artikel 72, eller
b)
det har brug for en forberedelsesperiode, inden det vil være i stand til at overholde reglerne for opnåelse af oprindelsesstatus i henhold til artikel 72.
2. Den midlertidige undtagelse skal kun gælde, indtil virkningerne af de interne eller eksterne faktorer, der begrunder den, er ophørt, eller indtil det præferenceberettigede land er i stand til at overholde reglerne.
3. En anmodning om undtagelse indgives skriftligt til Kommissionen. Den skal indeholde en begrundelse og behørig dokumentation for, hvorfor en undtagelse er påkrævet, jf. stk. 1.
4. Når der indrømmes en undtagelse, skal det pågældende præferenceberettigede land overholde ethvert krav om oplysninger, der skal forelægges Kommissionen vedrørende anvendelsen af undtagelsen og forvaltningen af de mængder, for hvilke undtagelsen er givet.
Underafdeling 5
Procedurer ved udførsel i det præferenceberettigede land
Artikel 90
Arrangementet anvendes i følgende tilfælde:
a)
når varer, der opfylder kravene i denne afdeling, udføres af en registreret eksportør i den i artikel 92 fastsatte betydning
b)
ved enhver sending af et eller flere kolli, der indeholder produkter med oprindelsesstatus, som udføres af en hvilken som helst eksportør, såfremt den samlede værdi af de forsendte produkter med oprindelsesstatus ikke overstiger 6 000 EUR.
Artikel 91
1. Det præferenceberettigede lands kompetente myndigheder opretter og ajourfører løbende en elektronisk fortegnelse over registrerede eksportører i landet. Fortegnelsen skal straks ajourføres, hvis en eksportør fjernes fra registeret i overensstemmelse med artikel 93, stk. 2.
2. Fortegnelsen skal indeholde følgende oplysninger:
a)
navn og fuldstændig adresse på det sted, hvor den registrerede eksportør er etableret/har bopæl, herunder identifikation af landet eller territoriet (ISO alfa 2 landekode)
b)
den registrerede eksportørs nummer
c)
de produkter, som planlægges udført inden for rammerne af arrangementet (vejledende liste med kapitler eller positioner i det harmoniserede system, alt efter hvad ansøgeren finder hensigtsmæssigt)
d)
fra og til hvilke datoer eksportøren er/var registreret
e)
årsagen til fjernelsen (anmodning fra registreret eksportør/fjernelse foretaget af de kompetente myndigheder). Denne oplysning er kun tilgængelig for kompetente myndigheder.
3. De præferenceberettigede landes kompetente myndigheder underretter Kommissionen om det nationale nummereringssystem, der anvendes til at identificere registrerede eksportører. Det pågældende nummer skal begynde med en ISO alfa 2 landekode.
Artikel 92
Eksportører skal for at blive registreret indgive en ansøgning til det præferenceberettigede lands kompetente myndigheder, jf. artikel 69, stk. 1, litra a), idet de til dette formål benytter modellen i bilag 13c. Eksportørerne giver ved udfyldelsen af formularen deres samtykke til, at de afgivne oplysninger lagres i Kommissionens database, og til, at ikke-fortrolige data offentliggøres på internettet.
Ansøgningen godtages kun af de kompetente myndigheder, hvis den er komplet.
Artikel 93
1. Registrerede eksportører, som ikke længere opfylder betingelserne for at udføre nogen varer under arrangementet, eller som ikke længere har til hensigt at udføre sådanne varer, skal underrette det præferenceberettigede lands kompetente myndigheder, som straks fjerner dem fra det pågældende lands fortegnelse over registrerede eksportører.
2. I de tilfælde hvor en registreret eksportør forsætligt eller uagtsomt har udfærdiget eller fået udfærdiget en udtalelse om oprindelse eller eventuelle støttedokumenter, som indeholder ukorrekte oplysninger, der fører til, at toldpræferencebehandlingen opnås uregelmæssigt eller svigagtigt, fjerner det præferenceberettigede lands kompetente myndigheder eksportøren fra det pågældende lands fortegnelse over registrerede eksportører, uden at dette berører det sanktionssystem, der gælder i det præferenceberettigede land.
3. En fjernelse fra fortegnelsen over registrerede eksportører har virkning for fremtiden, f.eks. med hensyn til udtalelser, der udfærdiges efter datoen for fjernelsen, uden at dette berører de eventuelle virkninger af uregelmæssigheder, som konstateres under igangværende kontrolforanstaltninger.
4. Eksportører, der af de kompetente myndigheder er fjernet fra fortegnelsen over registrerede eksportører i overensstemmelse med stk. 2, kan først blive genopført på fortegnelsen over registrerede eksportører, når de over for de kompetente myndigheder i det præferenceberettigede land har bevist, at de har afhjulpet den situation, der førte til fjernelsen.
Artikel 94
1. Eksportører skal, uanset om de er registrerede eller ej, opfylde følgende forpligtelser:
a)
de skal opretholde passende handelsmæssige regnskaber over produktion og forsyning af varer, der kan opnå præferencebehandling
b)
de skal opbevare enhver form for dokumentation for de materialer, der er anvendt ved fremstillingen
c)
de skal opbevare enhver form for tolddokumentation for de materialer, der er anvendt ved fremstillingen
d)
de skal i mindst tre år fra udgangen af det år, hvor udtalelsen om oprindelse blev udfærdiget, eller længere, hvis det kræves i henhold til national ret, opbevare fortegnelser over:
i)
de udtalelser om oprindelse, de har udfærdiget, og
ii)
deres materialer med og uden oprindelsesstatus samt produktions- og lagerregnskaber.
De fortegnelser, der er anført i første afsnit, litra d), kan være elektroniske, men skal gøre det muligt at spore de materialer, der er anvendt til fremstillingen af de udførte produkter, og bekræfte deres oprindelsesstatus.
2. De i stk. 1 omhandlede forpligtelser gælder også for leverandører, der forsyner eksportører med leverandørerklæringer, som bekræfter oprindelsesstatussen for de varer, de leverer.
Artikel 95
1. Eksportøren udfærdiger en udtalelse om oprindelse ved udførslen af de produkter, udtalelsen vedrører, hvis de pågældende varer kan anses for at have oprindelse i det pågældende præferenceberettigede land eller et andet præferenceberettiget land i overensstemmelse med artikel 86, stk. 4, andet afsnit, eller artikel 86, stk. 6, første afsnit, litra b).
2. Uanset stk. 1 kan der undtagelsesvis udfærdiges en udtalelse om oprindelse efter udførslen (»efterfølgende udtalelse«) på betingelse af, at den ikke forelægges i den medlemsstat, hvor varerne er angivet til overgang til fri omsætning, senere end to år efter udførslen.
3. Eksportøren skal forsyne sin kunde i Den Europæiske Union med udtalelsen om oprindelse, som skal indeholde de oplysninger, der er angivet i bilag 13d. En udtalelse om oprindelse skal udfærdiges på enten engelsk eller fransk.
Den kan udfærdiges på ethvert handelsdokument, som gør det muligt at identificere den pågældende eksportør og de pågældende varer.
4. Når der anvendes kumulation i henhold til artikel 84, artikel 86, stk. 1, eller artikel 86, stk. 5 og 6, benytter eksportøren af et produkt, til hvis fremstilling der er anvendt materialer med oprindelse i en part, med hvilken kumulation er tilladt, som grundlag den udtalelse om oprindelse, der udleveres af leverandøren af det pågældende produkt. I så tilfælde skal den udtalelse om oprindelse, eksportøren udfærdiger, alt efter tilfældet indeholde angivelsen »EU cumulation«, »regional cumulation« eller »Cumul UE«, »cumul regional«.
5. Når der anvendes kumulation i henhold til artikel 85, benytter eksportøren af et produkt, til hvis fremstilling der er anvendt materialer med oprindelse i en part, med hvilken kumulation er tilladt, som grundlag det oprindelsesbevis, der udleveres af leverandøren af det pågældende produkt, og som er udstedt i overensstemmelse med Norges, Schweiz' eller Tyrkiets GSP-oprindelsesregler, alt efter tilfældet. I så tilfælde skal den udtalelse om oprindelse, eksportøren udfærdiger, indeholde angivelsen »Norway cumulation«, »Switzerland cumulation«, »Turkey cumulation« eller »Cumul Norvège«, »Cumul Suisse«, »Cumul Turquie«.
6. Når der anvendes kumulation i henhold til artikel 86, stk. 7 og 8, benytter eksportøren af et produkt, til hvis fremstilling der er anvendt materialer med oprindelse i en part, med hvilken udvidet kumulation er tilladt, som grundlag det oprindelsesbevis, der udleveres af leverandøren af det pågældende produkt, og som er udstedt i overensstemmelse med bestemmelserne i den relevante frihandelsaftale mellem Den Europæiske Union og den pågældende part.
I så tilfælde skal den udtalelse om oprindelse, eksportøren udfærdiger, indeholde angivelsen »extended cumulation with country x« eller »cumul étendu avec le pays x«.
Artikel 96
1. Der udfærdiges en udtalelse om oprindelse for hver sending.
2. En udtalelse om oprindelse er gyldig i tolv måneder fra den dato, eksportøren udfærdigede den.
3. En enkelt udtalelse om oprindelse kan omfatte flere sendinger, hvis varerne opfylder følgende betingelser:
a)
produkterne er i demonteret eller ikke-monteret stand i henhold til punkt 2a i de almindelige tariferingsbestemmelser i det harmoniserede system
b)
de henhører under afsnit XVI eller XVII eller pos. 7308 eller 9406 i det harmoniserede system, og
c)
det er hensigten, at de skal indføres i form af delforsendelser.
Underafdeling 6
Procedurer ved overgang til fri omsætning i den Europæiske Union
Artikel 97
1. I toldangivelsen til overgang til fri omsætning skal der henvises til udtalelsen om oprindelse. Udtalelsen om oprindelse skal holdes til rådighed for toldmyndighederne, som kan kræve, at den forelægges til brug for kontrollen af angivelsen. Nævnte myndigheder kan også forlange en oversættelse af udtalelsen til det officielle sprog eller et af de officielle sprog i den berørte medlemsstat.
2. I de tilfælde hvor klarereren anmoder om, at arrangementet anvendes, uden at besidde en udtalelse om oprindelse på det tidspunkt, hvor toldmyndighederne godtager angivelsen til overgang til fri omsætning, anses angivelsen for at være ufuldstændig i den i artikel 253, stk. 1, fastsatte betydning og behandles i overensstemmelse hermed.
3. Før varer angives til overgang til fri omsætning, påser klarereren, at varerne opfylder reglerne i denne afdeling, navnlig ved
i)
i den i artikel 69, stk. 3, omhandlede database at kontrollere, at eksportøren er registreret til at udfærdige udtalelser om oprindelse, medmindre den samlede værdi af de forsendte produkter med oprindelsesstatus ikke overstiger 6 000 EUR, og
ii)
at kontrollere, at udtalelsen om oprindelse er udfærdiget i overensstemmelse med bilag 13d.
Artikel 97a
1. For følgende produkter er der ikke forpligtelse til udfærdige og fremlægge en udtalelse om oprindelse:
a)
produkter, der indgår i småforsendelser fra private afsendere til private modtagere, såfremt deres samlede værdi ikke overstiger 500 EUR
b)
produkter, der medbringes af rejsende i deres personlige bagage, såfremt deres samlede værdi ikke overstiger 1 200 EUR.
2. De produkter, der er omhandlet i stk. 1, skal opfylde følgende betingelser:
a)
de må ikke indgå i indførsel af erhvervsmæssig karakter
b)
de er angivet som produkter, der opfylder betingelserne for at være omfattet af arrangementet
c)
der må ikke være nogen tvivl om den i litra b) omhandlede angivelses rigtighed.
3. I forbindelse med stk. 2, litra a), anses indførsel ikke for at være indførsel af erhvervsmæssig karakter, hvis alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
der er tale om lejlighedsvis indførsel
b)
indførslen består udelukkende af produkter bestemt til personlig brug for modtagerne eller de rejsende eller deres familie
c)
produkternes beskaffenhed og mængde giver ikke anledning til tvivl om, at indførslen sker i ikke-erhvervsmæssigt øjemed.
Artikel 97b
1. Konstateres der mindre uoverensstemmelser mellem oplysningerne i en udtalelse om oprindelse og oplysningerne i de dokumenter, der forelægges toldmyndighederne med henblik på opfyldelse af formaliteterne i forbindelse med produkternes indførsel, medfører dette ikke i sig selv, at en udtalelse om oprindelse er ugyldig, når det på fyldestgørende måde godtgøres, at dokumentet svarer til de pågældende produkter.
2. Klare formelle fejl som maskinskrivningsfejl på en udtalelse om oprindelse bør ikke føre til, at det pågældende dokument afvises, hvis fejlene ikke er af en sådan karakter, at de rejser tvivl om rigtigheden af påtegningerne i dokumentet.
3. Udtalelser om oprindelse, som fremlægges for indførselslandets toldmyndigheder efter udløbet af den i artikel 96 nævnte gyldighedsperiode, kan godtages som grundlag for anvendelse af toldpræferencer, når overskridelsen af fristen skyldes ekstraordinære omstændigheder. I andre tilfælde af forsinket fremlæggelse kan indførselslandets toldmyndigheder godtage udtalelser om oprindelse, når produkterne er blevet frembudt for toldvæsenet inden udløbet af den nævnte frist.
Artikel 97c
1. Den i artikel 96, stk. 3, omhandlede procedure gælder i en periode, som medlemsstaternes toldmyndigheder fastlægger.
2. De toldmyndigheder i indførselsmedlemsstaterne, som overvåger de successive overgange til fri omsætning, kontrollerer, at de successive sendinger udgør en del af de demonterede eller ikke-monterede produkter, for hvilke udtalelsen om oprindelse er udfærdiget.
Artikel 97d
1. I de tilfælde hvor produkter endnu ikke er overgået til fri omsætning, kan en udtalelse om oprindelse erstattes af en eller flere erstatningsudtalelser om oprindelse, som udfærdiges af ihændehaveren af varerne, med henblik på at sende alle eller nogle af produkterne til et andet sted i Fællesskabets toldområde eller i givet fald til Norge, Schweiz eller Tyrkiet. Ihændehaverne af varerne behøver ikke selv at være registrerede eksportører for at kunne udfærdige erstatningsudtalelser om oprindelse.
2. Når en udtalelse om oprindelse erstattes, skal den originale udtalelse om oprindelse indeholde følgende oplysninger:
a)
oplysningerne i erstatningsudtalelsen eller -udtalelserne om oprindelse
b)
afsenders navn og adresse
c)
modtager(e) i Den Europæiske Union.
Den originale udtalelse om oprindelse skal forsynes med påtegningen »Replaced« eller »Remplacée«, afhængigt af tilfældet.
3. På erstatningsudtalelsen om oprindelse anføres følgende:
a)
alle oplysninger vedrørende de videreforsendte produkter
b)
datoen for udfærdigelsen af den originale udtalelse om oprindelse
c)
alle de nødvendige oplysninger, der er specificeret i bilag 13d
d)
navn og adresse på afsenderen af produkterne i Den Europæiske Union
e)
navn og adresse på modtageren i Den Europæiske Union, Norge, Schweiz eller Tyrkiet
f)
datoen og stedet for erstatningen.
Den person, der udfærdiger erstatningsudtalelsen om oprindelse, kan føje en kopi af den oprindelige udtalelse om oprindelse til erstatningsudtalelsen om oprindelse.
4. Stk. 1, 2 og 3 anvendes tilsvarende for udtalelser, der erstatter udtalelser om oprindelse, som selv er erstatningsudtalelser om oprindelse. Stk. 1, 2 og 3 anvendes tilsvarende for erstatningsudtalelser, som udfærdiges af afsendere af produkter i Norge, Schweiz eller Tyrkiet.
5. Når produkter indføres med toldpræferencer som led i en undtagelse i medfør af artikel 89, finder den i denne artikel omhandlede erstatning kun anvendelse, hvis de pågældende produkter er bestemt for Den Europæiske Union. I de tilfælde hvor det pågældende produkt har opnået oprindelsesstatus gennem regional kumulation, kan der kun udfærdiges en erstatningsudtalelse om oprindelse for forsendelse af produkter til Norge, Schweiz eller Tyrkiet, hvis disse lande anvender de samme regionale kumulationsregler som Den Europæiske Union.
6. Stk. 1, 2 og 3 anvendes tilsvarende for udtalelser, der erstatter udtalelser om oprindelse, efter at en sending er blevet delt i overensstemmelse med artikel 74.
Artikel 97e
1. Toldmyndighederne kan i de tilfælde, hvor de har tvivl med hensyn til produkternes oprindelsesstatus, anmode klarereren om inden for en rimelig frist, som de fastsætter, at forelægge al tilgængelig dokumentation med henblik på at kontrollere, om den anførte oprindelse på angivelsen er korrekt, eller om betingelserne i artikel 74 er overholdt.
2. Toldmyndighederne kan suspendere anvendelsen af toldpræferenceforanstaltningen, så længe den i artikel 97h fastlagte kontrolprocedure varer, når:
a)
de oplysninger, klarereren forelægger, ikke er tilstrækkelige til at bekræfte produkternes oprindelsesstatus eller opfyldelsen af betingelserne i artikel 73 eller artikel 74
b)
klarereren ikke svarer inden for den frist, der er givet til at forelægge de i stk. 1 omhandlede oplysninger.
3. Indtil de oplysninger, klarereren er blevet anmodet om at forelægge, jf. stk. 1, eller resultaterne af kontrolproceduren, jf. stk. 2, foreligger, skal toldmyndighederne tilbyde at frigive produkterne til importøren med forbehold af de sikkerhedsforanstaltninger, de måtte finde nødvendige.
Artikel 97f
1. Indførselsmedlemsstatens toldmyndigheder afslår, uden at de er forpligtet til at anmode om yderligere supplerende dokumentation eller sende en anmodning om kontrol til det præferenceberettigede land, at give adgang til arrangementet, når:
a)
varerne ikke er de samme som dem, der er anført i udtalelsen om oprindelse
b)
klarereren ikke forelægger en udtalelse om oprindelse for de pågældende produkter, når der kræves en sådan udtalelse
c)
den udtalelse om oprindelse, klarereren besidder, ikke er udfærdiget af en eksportør, som er registreret i det præferenceberettigede land, jf. dog artikel 90, litra b), og artikel 97d, stk. 1
d)
udtalelsen om oprindelse ikke er udfærdiget i overensstemmelse med bilag 13d
e)
betingelserne i artikel 74 ikke er opfyldt.
2. Indførselsmedlemsstatens toldmyndigheder afslår at give adgang til arrangementet, efter at der er sendt en anmodning om kontrol i henhold til artikel 97h til det præferenceberettigede lands kompetente myndigheder, når indførselsmedlemsstatens toldmyndigheder:
a)
har modtaget et svar, hvoraf det fremgår, at eksportøren ikke havde ret til at udfærdige udtalelsen om oprindelse
b)
har modtaget et svar, hvoraf det fremgår, at de pågældende produkter ikke har oprindelse i et præferenceberettiget land, eller at betingelserne i artikel 73 ikke er opfyldt
c)
har næret begrundet tvivl om, hvorvidt udtalelsen om oprindelse er gyldig, eller om, hvorvidt de af klarereren forelagte oplysninger om de pågældende produkters virkelige oprindelse er korrekte, da de anmodede om kontrol, og
i)
ikke har modtaget noget svar inden for den frist, der er tilladt i henhold til artikel 97h eller
ii)
har modtaget et svar, som ikke giver en tilfredsstillende besvarelse af de spørgsmål, der blev stillet i anmodningen.
Underafdeling 7
Oprindelseskontrol
Artikel 97g
1. For at sikre at reglerne vedrørende produkters oprindelsesstatus overholdes, foretager det præferenceberettigede lands kompetente myndigheder:
a)
kontrol af produkters oprindelsesstatus efter anmodning fra medlemsstaternes toldmyndigheder
b)
på eget initiativ regelmæssig kontrol af eksportører.
I det omfang Norge, Schweiz og Tyrkiet har indgået en aftale med Den Europæiske Union, hvorefter de skal yde hinanden den nødvendige bistand i spørgsmål om administrativt samarbejde, finder første afsnit tilsvarende anvendelse for anmodninger, der sendes til myndighederne i Norge, Schweiz og Tyrkiet, om kontrol af erstatningsudtalelser om oprindelse, der er udfærdiget på deres territorium, med henblik på at anmode disse myndigheder om at samarbejde yderligere med de kompetente myndigheder i det præferenceberettigede land.
Udvidet kumulation er kun tilladt i henhold til artikel 86, stk. 7 og 8, hvis et land, med hvilket Den Europæiske Union har en ikraftværende frihandelsaftale, har indvilliget i at yde det præferenceberettigede land sin bistand i spørgsmål om administrativt samarbejde på samme måde, som det ville yde en sådan bistand til medlemsstaternes toldmyndigheder, i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i den pågældende frihandelsaftale.
2. Den i stk. 1, litra b), omhandlede kontrol skal sikre, at eksportørerne fortsat opfylder deres forpligtelser. Den gennemføres med mellemrum, som fastlægges på grundlag af passende risikoanalysekriterier. Med henblik herpå kræver de præferenceberettigede landes kompetente myndigheder, at eksportørerne forelægger kopier af eller en liste over de udtalelser om oprindelse, de har udfærdiget.
3. De præferenceberettigede landes kompetente myndigheder er berettiget til at kræve alle oplysninger og foretage alle former for kontrol af eksportørens regnskaber og i givet fald regnskaberne hos de producenter, der leverer varer til eksportøren, også i disses lokaler, eller enhver anden kontrol, som de finder hensigtsmæssig.
Artikel 97h
1. Efterfølgende kontrol af udtalelser om oprindelse foretages ved stikprøver, og i øvrigt når medlemsstaternes toldmyndigheder nærer begrundet tvivl om dokumenternes ægthed, de pågældende produkters oprindelsesstatus eller opfyldelsen af andre betingelser i denne afdeling.
I de tilfælde hvor en medlemsstats toldmyndigheder anmoder om samarbejde fra et præferenceberettiget lands kompetente myndigheder med henblik på at kontrollere gyldigheden af udtalelser om oprindelse, produkters oprindelsesstatus eller begge dele, anfører de i givet fald i deres anmodning årsagerne til, at de nærer begrundet tvivl om gyldigheden af udtalelsen om oprindelse eller produkternes oprindelsesstatus.
Til støtte for anmodningen om kontrol kan der fremsendes en kopi af udtalelsen om oprindelse og alle yderligere oplysninger eller dokumenter, som tyder på, at oplysningerne i den pågældende udtalelse er ukorrekte.
Den anmodende medlemsstat fastsætter for meddelelsen af resultaterne af kontrollen en første frist på 6 måneder, som starter fra datoen for anmodningen om kontrol, undtagen for anmodninger, der sendes til Norge, Schweiz eller Tyrkiet med henblik på kontrol af erstatningsudtalelser om oprindelse, som er udfærdiget på deres territorier på grundlag af en udtalelse om oprindelse, der er udfærdiget i et præferenceberettiget land, for hvilke fristen forlænges til otte måneder.
2. Hvis der i tilfælde, hvor der er begrundet tvivl, ikke foreligger svar inden udløbet af den i stk. 1 anførte frist, eller hvis svaret ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til at fastslå produkternes virkelige oprindelse, rettes der på ny henvendelse til de pågældende kompetente myndigheder. I denne henvendelse fastlægges der en yderligere frist på højst 6 måneder.
Underafdeling 8
Andre bestemmelser
Artikel 97i
1. Underafdeling 5, 6 og 7 finder tilsvarende anvendelse for:
a)
udførsel fra Den Europæiske Union til et præferenceberettiget land med henblik på bilateral kumulation
b)
udførsel fra et præferenceberettiget land til et andet præferenceberettiget land med henblik på regional kumulation efter artikel 86, stk. 1 og 5.
2. Eksportører i Den Europæiske Union betragtes af en medlemsstats toldmyndigheder efter anmodning fra eksportøren som en registreret eksportør i forbindelse med arrangementet, hvis eksportøren opfylder følgende betingelser:
a)
eksportøren har et EORI-nummer i overensstemmelse med artikel 4k til 4t
b)
eksportøren har status som »godkendt eksportør« under en anden præferenceordning
c)
eksportøren forelægger i sin anmodning til medlemsstatens toldmyndigheder følgende data, der er angivet i formularen som vist i bilag 13c:
i)
oplysningerne i rubrik 1 og 4
ii)
den i rubrik 5 anførte forpligtelse.
Artikel 97j
1. Underafdeling 1, 2 og 3 finder tilsvarende anvendelse, når det fastslås, om produkter kan anses for at have oprindelse i et præferenceberettiget land, når de udføres til Ceuta eller Melilla, eller for at have oprindelse i Ceuta og Melilla, når de udføres til et præferenceberettiget land med henblik på bilateral kumulation.
2. Underafdeling 5, 6 og 7 finder tilsvarende anvendelse for produkter, der udføres fra et præferenceberettiget land til Ceuta eller Melilla, og for produkter, der udføres fra Ceuta og Melilla til et præferenceberettiget land med henblik på bilateral kumulation.
3. De spanske toldmyndigheder er ansvarlige for anvendelsen af underafdeling 1, 2, 3, 5, 6 og 7 i Ceuta og Melilla.
4. I forbindelse med stk. 1 og 2 betragtes Ceuta og Melilla som et enkelt territorium.«.
2)
I del I, afsnit IV, kapitel 2, indsættes følgende som afdeling 1A:
»Afdeling 1A
Procedurer og metoder for administrativt samarbejde, som gælder indtil anvendelsen af systemet med registrerede eksportører
Underafdeling 1
Generelle principper
Artikel 97k
1. Alle de præferenceberettigede lande skal overholde eller sørge for overholdelsen af:
a)
de oprindelsesregler for produkter, som udføres, der er fastlagt i afdeling 1
b)
reglerne for udfærdigelse og udstedelse af oprindelsescertifikater formular A, hvortil modellen findes i bilag 17
c)
bestemmelserne for anvendelsen af fakturaerklæringer, hvortil modellen findes i bilag 18
d)
de bestemmelser om metoder for administrativt samarbejde, der er omhandlet i artikel 97s
e)
de bestemmelser om indrømmelse af undtagelser, der er omhandlet i artikel 89.
2. De præferenceberettigede landes kompetente myndigheder samarbejder med Kommissionen eller medlemsstaterne, især ved at:
a)
yde enhver form for nødvendig bistand, som Kommissionen anmoder om for at overvåge, om arrangementet forvaltes korrekt i det pågældende land, herunder kontrolbesøg på stedet, som foretages af Kommissionen eller af medlemsstaternes toldmyndigheder
b)
foretage kontrol af produkters oprindelsesstatus og af overholdelsen af de øvrige betingelser, der er fastlagt i denne afdeling, herunder kontrolbesøg på stedet, hvis Kommissionen eller medlemsstaternes toldmyndigheder anmoder herom inden for rammerne af oprindelsesundersøgelser, jf. dog artikel 97s og 97t.
3. Når der i et præferenceberettiget land udpeges en kompetent myndighed for udstedelse af oprindelsescertifikater formular A, foretages kontrol af oprindelsesdokumentation og udstedes oprindelsescertifikater formular A for udførsel til Den Europæiske Union, anses det pågældende præferenceberettigede land for at have accepteret betingelserne i stk. 1.
4. Når et land eller et territorium optages eller genoptages som et præferenceberettiget land for de produkter, der er omhandlet i forordning (EF) nr. 732/2008, er varer med oprindelse i det pågældende land eller territorium GSP-berettiget på betingelse af, at de først udføres fra det pågældende land eller territorium på eller efter den i artikel 97s omhandlede dato.
5. Et oprindelsesbevis er gyldigt i 10 måneder fra den dato, hvor det blev udstedt i udførselslandet, og skal inden for samme periode fremlægges for indførselslandets toldmyndigheder.
Underafdeling 2
Procedurer ved udførsel i det præferenceberettigede land
Artikel 97l
1. Oprindelsescertifikater formular A, hvortil modellen som anført i bilag 17, udstedes efter skriftlig ansøgning fra eksportøren eller dennes bemyndigede repræsentant ledsaget af alle andre egnede dokumenter, der kan bevise, at de produkter, der skal udføres, opfylder betingelserne for udstedelse af et oprindelsescertifikat formular A.
2. Certifikatet stilles til disposition for eksportøren, så snart udførslen faktisk har fundet sted eller er sikret. Der kan dog undtagelsesvis udstedes et oprindelsescertifikat formular A efter udførslen af de produkter, som det vedrører, såfremt:
a)
det på grund af fejltagelser, uforsætlige undladelser eller særlige omstændigheder ikke er blevet udstedt ved udførslen, eller
b)
det over for de kompetente statslige myndigheder godtgøres, at et oprindelsescertifikat formular A er blevet udstedt, men af tekniske årsager ikke er blevet godtaget ved indførslen.
3. De kompetente statslige myndigheder må kun udstede et certifikat efterfølgende, når de har kontrolleret, at oplysningerne i eksportørens anmodning er i overensstemmelse med oplysningerne i de tilsvarende eksportdokumenter, og at der ikke er udstedt et i henhold til bestemmelserne i denne afdeling gyldigt oprindelsescertifikat formular A ved udførslen af de pågældende produkter. På oprindelsescertifikater formular A, der udstedes efterfølgende, skal en af følgende påtegninger »Issued retrospectively« eller »Délivré à posteriori« anføres i rubrik 4.
4. I tilfælde af tyveri, bortkomst eller ødelæggelse af et oprindelsescertifikat formular A kan eksportøren henvende sig til de kompetente statslige myndigheder, der udstedte det, og anmode om udstedelse af et duplikateksemplar på grundlag af de hos myndighederne beroende eksportdokumenter. Sådanne duplikateksemplarer af formular A skal i rubrik 4 være forsynet med påtegningen »Duplicate« eller »Duplicata« samt datoen for udstedelsen af det originale certifikat og dets løbenummer. Duplikateksemplaret har gyldighed fra udstedelsesdatoen for det originale certifikat.
5. For at kontrollere, om det produkt, for hvilket der anmodes om et oprindelsescertifikat formular A, opfylder de relevante oprindelsesregler, er de kompetente statslige myndigheder berettiget til at kræve alle oplysninger og foretage alle former for kontrol, som de finder hensigtsmæssige.
6. Det et ikke obligatorisk at udfylde rubrik 2 i oprindelsescertifikat formular A. I rubrik 12 anføres »Den Europæiske Union« eller navnet på en af medlemsstaterne. Datoen for udstedelsen af oprindelsescertifikatet formular A skal anføres i rubrik 11. Underskriften i denne rubrik, som er forbeholdt den kompetente statslige myndighed, der udsteder certifikatet, og eksportørens bemyndigede repræsentants underskrift, der skal anbringes i rubrik 12, skal være håndskrevne.
Artikel 97m
1. En fakturaerklæring kan udfærdiges af enhver eksportør angående enhver sending, der består af en eller flere pakker indeholdende produkter med oprindelsesstatus, hvis den samlede værdi ikke overstiger 6 000 EUR, og forudsat at det i artikel 97k, stk. 2, omhandlede administrative samarbejde gælder for denne procedure.
2. Den eksportør, som udfærdiger en fakturaerklæring, skal når som helst på begæring af toldmyndighederne eller andre kompetente statslige myndigheder i udførselslandet kunne fremlægge alle egnede dokumenter, som beviser, at de pågældende produkter har oprindelsesstatus.
3. Eksportøren skal udfærdige en fakturaerklæring på engelsk eller fransk ved maskinskrivning, stempling eller trykning af erklæringen, hvis tekst fremgår af bilag 18, på fakturaen, følgeseddelen eller et andet handelsdokument. Erklæringen kan også være håndskrevet; i så fald skal den være skrevet med blæk og med blokbogstaver. Fakturaerklæringer skal være forsynet med eksportørens personlige håndskrevne underskrift.
4. Anvendelsen af en fakturaerklæring er undergivet følgende betingelser:
a)
den skal påføres fakturaen for hver sending
b)
hvis varerne i sendingen allerede er blevet kontrolleret i udførselslandet med henblik på at fastslå deres oprindelsesstatus, kan eksportøren angive det i fakturaerklæringen.
5. Når der anvendes kumulation i henhold til artikel 84, 85 eller 86, benytter det præferenceberettigede lands kompetente statslige myndigheder, der skal udstede et oprindelsescertifikat formular A for produkter, til hvis fremstilling der anvendes materialer med oprindelse i en part, med hvilken kumulation er tilladt, som grundlag:
-
i tilfælde af bilateral kumulation det oprindelsesbevis, der er forelagt af eksportørens leverandør og udstedt i overensstemmelse med bestemmelserne i underafdeling 5
-
i tilfælde af kumulation med Norge, Schweiz eller Tyrkiet det oprindelsesbevis, der er forelagt af eksportørens leverandør og udstedt i overensstemmelse med GSP-oprindelsesreglerne for Norge, Schweiz eller Tyrkiet, alt efter tilfældet
-
i tilfælde af regional kumulation det oprindelsesbevis, der er forelagt af eksportørens leverandør, dvs. et oprindelsescertifikat formular A, hvortil modellen findes i bilag 17, eller afhængigt af tilfældet en fakturaerklæring, hvis tekst fremgår af bilag 18
-
i tilfælde af udvidet kumulation det oprindelsesbevis, der er forelagt af eksportørens leverandør og udstedt i overensstemmelse med bestemmelserne i den relevante frihandelsaftale mellem Den Europæiske Union og det pågældende land
I de tilfælde, der er omhandlet i første afsnit, første, andet, tredje og fjerde led, anføres der i rubrik 4 i oprindelsescertifikatet formular A afhængigt af tilfældet »EU cumulation«, »Norway cumulation«, »Switzerland cumulation«, »Turkey cumulation«, »regional cumulation«, »extended cumulation with country x« eller »Cumul UE«, »Cumul Norvège«, »Cumul Suisse«, »Cumul Turquie«, »cumul regional«, »cumul étendu avec le pays x«.
Underafdeling 3
Procedurer ved overgang til fri omsætning i den Europæiske Union
Artikel 97n
1. Oprindelsescertifikater formular A eller fakturaerklæringer fremlægges for toldmyndighederne i indførselsmedlemsstaten i overensstemmelse med procedurerne for toldangivelsen.
2. Oprindelsesbeviser, som fremlægges for indførselslandets toldmyndigheder efter udløbet af den i artikel 97k, stk. 5, nævnte gyldighedsperiode, kan godtages som grundlag for anvendelse af toldpræferencer, når overskridelsen af fristen skyldes ekstraordinære omstændigheder. I andre tilfælde af forsinket fremlæggelse kan indførselslandets toldmyndigheder godtage oprindelsesbeviser, når produkterne er blevet frembudt for toldvæsenet inden udløbet af den nævnte frist.
Artikel 97o
1. Når produkter henhørende under afdeling XVI og XVII eller pos. 7308 eller 9406 i det harmoniserede system på importørens anmodning og på de af indførselsmedlemsstatens toldmyndigheder fastsatte vilkår indføres i demonteret eller ikke-monteret stand i henhold til punkt 2a i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende det harmoniserede system, og denne indførsel finder sted i form af delforsendelser, skal der ved indførslen af den første delforsendelse fremlægges et samlet bevis for disse produkters oprindelse for toldmyndighederne.
2. Efter anmodning fra importøren kan toldmyndighederne i indførselsmedlemsstaten på de af dem fastsatte betingelser tillade, at der fremlægges et samlet oprindelsesbevis for toldmyndighederne ved indførslen af den første sending for varer:
a)
som har betydelig handelsværdi og indføres som led i regelmæssige og kontinuerlige transaktioner
b)
som er omfattet af én og samme salgskontrakt, når kontrahenterne er etableret i udførselslandet eller i medlemsstaten
c)
som henhører under samme (otte-cifrede) kode i den kombinerede nomenklatur
d)
som hidrører fra samme eksportør og er bestemt til samme importør, og for hvilke indførselsformaliteterne opfyldes ved det samme toldsted i den samme medlemsstat.
Denne procedure finder anvendelse i en periode, der fastsættes af de kompetente toldmyndigheder.
Artikel 97p
1. Når produkter med oprindelsesstatus er under et toldsteds kontrol i en enkelt medlemsstat, skal det være muligt at erstatte det originale oprindelsesbevis med et eller flere oprindelsescertifikater formular A, når det skal benyttes til at sende alle eller nogle af disse produkter til et andet sted i Den Europæiske Union eller i givet fald til Norge, Schweiz eller Tyrkiet.
2. Erstatningsoprindelsescertifikater formular A udstedes af det toldsted, hvis kontrol produkterne er undergivet. Erstatningscertifikatet udstedes på grundlag af en skriftlig anmodning fra den eksportør, der genudfører produkterne.
3. Erstatningscertifikater forsynes i rubrikken øverst til højre med navnet på det transitland, hvor de udstedes. I rubrik 4 anføres en af følgende påtegninger: »Replacement certificate« eller »Certificat de remplacement«; endvidere anføres datoen for udstedelsen af det originale oprindelsescertifikat og dets løbenummer. I rubrik 1 anføres navnet på den eksportør, der genudfører produkterne. I rubrik 2 kan anføres navnet på den endelige modtager. I rubrik 3-9 anføres alle de oplysninger fra det originale certifikat, der vedrører de genudførte produkter, og i rubrik 10 henvises til fakturaen fra den eksportør, der genudfører produkterne.
4. Rubrik 11 påtegnes af de toldmyndigheder, som har udstedt erstatningscertifikatet. Disse myndigheder er kun ansvarlige for udstedelsen af erstatningscertifikatet. I rubrik 12 anføres det oprindelsesland og det bestemmelsesland, som er anført i det originale certifikat. Denne rubrik underskrives af den eksportør, der genudfører produkterne. En eksportør, der underskriver denne rubrik i god tro, er ikke ansvarlig for rigtigheden af de oplysninger og angivelser, der er anført i det originale certifikat.
5. Det toldsted, som foretager den i stk. 1 omhandlede ekspedition, anfører på det originale certifikat de videreforsendte produkters vægt, nummer og art samt løbenummer for det eller de tilsvarende erstatningscertifikater. Det originale certifikat opbevares i mindst tre år af det ansvarlige toldsted. En fotokopi af det oprindelige certifikat kan vedføjes erstatningscertifikatet.
6. Når produkter indføres med toldpræferencer som led i en undtagelse i medfør af artikel 89, finder proceduren i denne artikel kun anvendelse, hvis de pågældende produkter er bestemt for Den Europæiske Union. I de tilfælde hvor det pågældende produkt har opnået oprindelsesstatus gennem regional kumulation, kan der kun udfærdiges et erstatningscertifikat for forsendelse af produkter til Norge, Schweiz eller Tyrkiet, hvis disse lande anvender de samme regionale kumulationsregler som Den Europæiske Union.
Artikel 97q
1. Produkter, der indgår i småforsendelser fra private afsendere til private modtagere eller medbringes af rejsende i deres personlige bagage, kan indføres som produkter med oprindelsesstatus og være omfattet af de i artikel 66 omhandlede toldpræferencer, uden at det er nødvendigt at fremlægge et oprindelsescertifikat formular A eller en fakturaerklæring, forudsat at:
a)
sådanne produkter:
i)
ikke indgår i indførsel af erhvervsmæssig karakter
ii)
er angivet som produkter, der opfylder betingelserne for at være omfattet af arrangementet
b)
der ikke er nogen tvivl om den i litra a), nr. ii), omhandlede angivelses rigtighed.
2. Indførsler betragtes ikke som indførsler af erhvervsmæssig karakter, hvis alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
der er tale om lejlighedsvis indførsel
b)
indførslerne består udelukkende af produkter bestemt til personlig brug for modtagerne eller de rejsende eller deres familie
c)
det fremgår klart af produkternes beskaffenhed og mængde, at indførslen ikke sker i erhvervsmæssigt øjemed.
3. Den samlede værdi af de i stk. 2 omhandlede produkter må ikke overstige 500 EUR, når der er tale om småforsendelser, eller 1 200 EUR, når der er tale om produkter, der indgår i de rejsendes personlige bagage.
Artikel 97r
1. Konstateres der mindre uoverensstemmelser mellem oplysningerne i et oprindelsescertifikat formular A eller en fakturaerklæring og oplysningerne i de dokumenter, der forelægges toldstedet med henblik på opfyldelse af formaliteterne i forbindelse med produkternes indførsel, medfører dette ikke i sig selv, at certifikatet eller erklæringen er ugyldige, hvis det på fyldestgørende måde godtgøres, at det pågældende dokument svarer til de frembudte produkter.
2. Klare formelle fejl på et oprindelsescertifikat formular A, et varecertifikat EUR.1 eller en fakturaerklæring bør ikke føre til, at det pågældende dokument afvises, hvis fejlene ikke er af en sådan karakter, at de rejser tvivl om rigtigheden af oplysningerne i dokumentet.
Underafdeling 4
Metoder for administrativt samarbejde
Artikel 97s
1. De præferenceberettigede lande tilsender Kommissionen navnene og adresserne på de statslige myndigheder på deres territorium, der kan udstede oprindelsescertifikater formular A, aftryk af de stempler, som anvendes af disse myndigheder, samt navnene og adresserne på de relevante statslige myndigheder, der er ansvarlige for kontrollen af oprindelsescertifikater formular A og fakturaerklæringer.
Kommissionen videregiver disse oplysninger til medlemsstaternes toldmyndigheder. Når sådanne oplysninger meddeles som led i en ajourføring af tidligere meddelelser, angiver Kommissionen datoen for disse nye stempelaftryks gyldighed ud fra de oplysninger, der gives af de præferenceberettigede landes kompetente statslige myndigheder. Disse oplysninger behandles som fortrolige; dog kan toldmyndighederne, når varer skal overgå til fri omsætning, give importøren eller dennes bemyndigede repræsentant tilladelse til at se de nævnte stempelaftryk.
De præferenceberettigede lande, der allerede har indgivet de oplysninger, som kræves i første afsnit, skal kun indgive nye oplysninger, hvis de pågældende oplysninger er ændret.
2. Med henblik på anvendelsen af artikel 97k, stk. 4, offentliggør Kommissionen i Den Europæiske Unions Tidende (C-udgaven), fra hvilken dato et land eller et territorium, der er optaget eller genoptaget som et præferenceberettiget land for de produkter, der er omhandlet i forordning (EF) nr. 732/2008, har opfyldt forpligtelserne efter stk. 1.
3. Kommissionen tilsender de præferenceberettigede lande aftryk af de stempler, som anvendes af medlemsstaternes toldmyndigheder til udstedelse af varecertifikat EUR.1, når de præferenceberettigede landes kompetente myndigheder anmoder herom.
Artikel 97t
1. Efterfølgende kontrol af oprindelsescertifikater formular A og fakturaerklæringer foretages ved stikprøver, og i øvrigt når medlemsstaternes toldmyndigheder nærer begrundet tvivl om dokumenternes ægthed, de pågældende produkters oprindelsesstatus eller opfyldelsen af de øvrige betingelser i denne afdeling.
2. Medlemsstaternes toldmyndigheder skal, når de anmoder om efterfølgende kontrol, tilbagesende oprindelsescertifikatet formular A og fakturaen, hvis den er blevet forelagt, fakturaerklæringen eller en kopi af disse dokumenter til de kompetente statslige myndigheder i det præferenceberettigede udførselsland, i givet fald med angivelse af årsagerne til, at der anmodes om kontrol. Samtlige dokumenter og oplysninger, som de er kommet i besiddelse af, og som tyder på, at angivelserne i oprindelsesbeviset er ukorrekte, fremsendes til støtte for anmodningen om kontrol.
Hvis medlemsstaternes toldmyndigheder træffer afgørelse om at suspendere anvendelsen af toldpræferencerne, mens de afventer resultaterne af kontrollen, skal de tilbyde at frigive produkterne til importøren med forbehold af de sikkerhedsforanstaltninger, de måtte finde nødvendige.
3. Når der er fremsat en anmodning om efterfølgende kontrol, skal denne kontrol foretages og resultaterne heraf meddeles medlemsstaternes toldmyndigheder inden for højst seks måneder eller i tilfælde af anmodninger, der er sendt til Norge, Schweiz eller Tyrkiet med henblik på kontrol af erstatningsoprindelsesbeviser, som er udfærdiget på deres territorier på grundlag af et oprindelsescertifikat formular A eller en fakturaerklæring, der er udfærdiget i et præferenceberettiget land, inden for højst otte måneder fra datoen for fremsendelsen af anmodningen. Resultaterne af undersøgelsen skal gøre det muligt at afgøre, om det pågældende oprindelsesbevis vedrører de produkter, der faktisk er udført, og om de pågældende produkter kan anses som produkter med oprindelse i det præferenceberettigede land.
4. I tilfælde af oprindelsescertifikater formular A, der er udstedt efter bilateral kumulation, skal svaret indeholde en kopi/kopier af det/de pågældende varecertifikat(er) EUR.1 eller fakturaerklæring(er), der er benyttet som grundlag.
5. Hvis der i tilfælde, hvor der er begrundet tvivl, ikke foreligger svar inden udløbet af den i stk. 3 anførte frist på seks måneder, eller hvis svaret ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til at fastslå det pågældende dokuments ægthed eller produkternes virkelige oprindelse, rettes der på ny henvendelse til de pågældende kompetente myndigheder. Hvis resultaterne af undersøgelsen ikke sendes til de anmodende myndigheder senest fire måneder efter fremsendelsen af en sådan ny henvendelse, eller hvis svaret ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til at fastslå det pågældende dokuments ægthed eller produkternes virkelige oprindelse, afslår de anmodende myndigheder at indrømme toldpræferencer, medmindre der foreligger ekstraordinære omstændigheder.
6. Hvis det af kontrolproceduren eller andre foreliggende oplysninger synes at fremgå, at oprindelsesreglerne overtrædes, skal det præferenceberettigede udførselsland på eget initiativ eller efter anmodning fra medlemsstaternes toldmyndigheder hurtigt foretage eller lade foretage passende undersøgelser for at afsløre og forebygge sådanne overtrædelser. Kommissionen eller medlemsstaternes toldmyndigheder kan med henblik herpå deltage i disse undersøgelser.
7. Med henblik på efterfølgende kontrol af oprindelsescertifikater formular A skal eksportørerne opbevare alle egnede dokumenter, som beviser, at de pågældende produkter har oprindelsesstatus, og det præferenceberettigede udførselslands kompetente statslige myndigheder skal opbevare kopier af certifikaterne samt eventuelle eksportdokumenter, hvortil de henviser. Disse dokumenter skal opbevares i mindst tre år fra udgangen af det år, hvor oprindelsescertifikatet formular A blev udstedt.
Artikel 97u
1. Artikel 97s og 97t finder også anvendelse mellem landende i samme regionale sammenslutning med henblik på meddelelse af oplysninger til Kommissionen eller til medlemsstaternes toldmyndigheder og den efterfølgende kontrol af oprindelsescertifikater formular A eller fakturaerklæringer, som er udstedt i henhold til reglerne for regional oprindelseskumulation.
2. Med henblik på anvendelsen af artikel 85, 97m og 97p skal den aftale, der er indgået mellem Den Europæiske Union, Norge, Schweiz og Tyrkiet, bl.a. indeholde en forpligtelse til at yde hinanden den nødvendige bistand i spørgsmål om administrativt samarbejde.
Med henblik på anvendelsen af artikel 86, stk. 7 og 8, og artikel 97k skal et land, med hvilket Den Europæiske Union har indgået en ikraftværende frihandelsaftale, og som har indvilliget i at deltage i udvidet kumulation med et præferenceberettiget land, også indvillige i at yde det præferenceberettigede land sin bistand i spørgsmål om administrativt samarbejde på samme måde, som det ville yde en sådan bistand til medlemsstaternes toldmyndigheder, i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i den pågældende frihandelsaftale.
Underafdeling 5
Procedurer for bilateral kumulation
Artikel 97v
1. Som bevis for, at produkter har oprindelse i Den Europæiske Union, skal der fremlægges:
a)
et varecertifikat EUR.1, hvortil modellen er vist i bilag 21, eller
b)
en fakturaerklæring, hvortil teksten er vist i bilag 18. En fakturaerklæring kan udfærdiges af enhver eksportør for sendinger, der indeholder produkter med oprindelsesstatus, hvis samlede værdi ikke overstiger 6 000 EUR, eller af en godkendt EU-eksportør.
2. Eksportøren eller dennes bemyndigede repræsentant anfører »GSP beneficiary countries« og »EU«, eller »Pays bénéficiaires du SPG« og »UE« i rubrik 2 i varecertifikat EUR.1.
3. Bestemmelserne i denne afdeling om udstedelse, anvendelse og efterfølgende kontrol af oprindelsescertifikater formular A finder tilsvarende anvendelse på varecertifikater EUR.1 og, bortset fra bestemmelserne om udstedelse, på fakturaerklæringer.
4. Medlemsstaternes toldmyndigheder kan give enhver eksportør, i det følgende benævnt »godkendt eksportør«, der hyppigt forsender produkter med oprindelse i Den Europæiske Union inden for rammerne af bilateral kumulation, tilladelse til at udfærdige fakturaerklæringer, uanset de pågældende produkters værdi, hvis den pågældende eksportør til toldmyndighedernes tilfredshed giver alle de nødvendige garantier for at kontrollere:
a)
produkternes oprindelsesstatus og
b)
opfyldelsen af de øvrige krav, der gælder i den pågældende medlemsstat.
5. Toldmyndighederne kan indrømme status som godkendt eksportør og til denne tilladelse knytte alle de betingelser, som de finder hensigtsmæssige. Toldmyndighederne giver den godkendte eksportør et toldtilladelsesnummer, som skal angives på fakturaerklæringen.
6. Toldmyndighederne kontrollerer den brug, den godkendte eksportør gør af tilladelsen. Toldmyndighederne kan når som helst trække tilladelsen tilbage.
De skal tilbagekalde tilladelsen i hvert af følgende tilfælde:
a)
den godkendte eksportør giver ikke længere de i stk. 4 omhandlede garantier
b)
den godkendte eksportør opfylder ikke de i stk. 5 omhandlede betingelser
c)
den godkendte eksportør gør på anden måde ukorrekt brug af tilladelsen.
7. En godkendt eksportør skal ikke undertegne fakturaerklæringer, såfremt den godkendte eksportør giver toldmyndighederne et skriftlig tilsagn om, at påtage sig det fulde ansvar for alle fakturaerklæringer, der angiver den godkendte eksportør, som om de faktisk var forsynet med den godkendte eksportørs håndskrevne underskrift.
Underafdeling 6
Ceuta og Melilla
Artikel 97w
Bestemmelserne i denne afdeling om udstedelse, anvendelse og efterfølgende kontrol af oprindelsesbeviser finder tilsvarende anvendelse på produkter, der udføres fra et præferenceberettiget land til Ceuta og Melilla, og for produkter, der udføres fra Ceuta og Melilla til et præferenceberettiget land med henblik på bilateral kumulation.
Ceuta og Melilla betragtes som et enkelt territorium.
De spanske toldmyndigheder er ansvarlige for anvendelsen af denne afdeling i Ceuta og Melilla.«.
3)
I del I, afsnit IV, kapitel 2, afdeling 2, indsættes følgende artikel 97x før underafdeling 1:
»Artikel 97x
1. I denne afdeling forstås ved:
a) »fremstilling«: alle former for bearbejdning eller forarbejdning, herunder også samling
b) »materialer«: alle former for bestanddele, råmaterialer, komponenter eller dele osv., der er anvendt til fremstillingen af et produkt
c) »produkt«: det produkt, der fremstilles, også når det senere er bestemt til anvendelse i en anden fremstillingsproces
d) »varer«: både materialer og produkter
e) »toldværdi«: den værdi, der er fastlagt i overensstemmelse med aftalen om anvendelsen af artikel VII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 (WTO-aftalen om toldværdiansættelse)
f) »prisen ab fabrik«: i listen i bilag 15: den pris, der betales for produktet ab fabrik til den producent, i hvis virksomhed den sidste bearbejdning eller forarbejdning har fundet sted, såfremt prisen indbefatter værdien af alle anvendte materialer, minus alle interne afgifter, der tilbagebetales eller kan tilbagebetales, når det fremstillede produkt udføres
Hvis den faktiske pris ikke afspejler alle de omkostninger i tilknytning til fremstillingen af produktet, som faktisk er påløbet i det præferenceberettigede land, forstås ved pris ab fabrik summen af alle disse omkostninger, minus alle interne afgifter, der tilbagebetales eller kan tilbagebetales, når det fremstillede produkt udføres.
g) »materialernes værdi« i listen i bilag 15: toldværdien på indførselstidspunktet for de benyttede materialer uden oprindelsesstatus eller, såfremt denne værdi ikke er kendt og ikke kan opgøres, den første registrerede pris, der er betalt for disse materialer i Den Europæiske Union eller i det præferenceberettigede land efter artikel 98, stk. 1. Hvis det er nødvendigt at fastsætte værdien af de anvendte materialer med oprindelsesstatus, finder bestemmelserne i dette afsnit tilsvarende anvendelse
h) »kapitler«, »positioner« og »underpositioner«: de kapitler, positioner og underpositioner (fire- eller sekscifrede koder), der anvendes i den nomenklatur, som udgør det harmoniserede system
i) »tariferet«: et produkts eller materiales tarifering under en bestemt position eller underposition i det harmoniserede system
j) »sending«: produkter, som enten
sendes samtidig fra en bestemt eksportør til en bestemt modtager, eller
er omfattet af et gennemgående transportdokument, der dækker transporten fra eksportøren til modtageren, eller, såfremt et sådant dokument ikke foreligger, af en samlet faktura.
2. I forbindelse med stk. 1, litra f), henviser udtrykket »producent« i stk. 1, litra f), første afsnit, i de tilfælde, hvor den sidste bearbejdning eller forarbejdning er overdraget i underentreprise til en producent, til den virksomhed, som har ansat underleverandøren.«.
4)
I artikel 99 indsættes som litra d)a:
»d)
a produkter fra slagtede dyr, som er født og opdrættet dér«.
5)
I artikel 101, stk. 1, foretages følgende ændringer:
a)
litra g) affattes således:
»g)
farvning af eller tilsætning af smagsstoffer til sukker eller formning af sukker i stykker; hel eller delvis formaling af krystalsukker«
b)
litra m) affattes således:
»m)
enkel blanding af produkter, også af forskellig art; blanding af sukker med ethvert andet materiale«
c)
der indsættes som litra m)a:
»m)
a enkel tilsætning af vand eller fortynding eller dehydrering eller denaturering af produkter«.
6)
Teksten i nærværende forordnings bilag I indsættes som bilag 13a.
7)
Teksten i nærværende forordnings bilag II indsættes som bilag 13b.
8)
Teksten i nærværende forordnings bilag III indsættes som bilag 13c.
9)
Teksten i nærværende forordnings bilag IV indsættes som bilag 13d.
10)
I bilag 14 erstattes »artikel 69 og 100« i note 1 og 3.1 af »artikel 100«.
11)
Bilag 17 ændres som angivet i bilag V til nærværende forordning.
12)
Bilag 18 affattes som anført i bilag VI til nærværende forordning.
Artikel 2
De præferenceberettigede lande tilkendegiver over for Kommissionen, at de påtager sig forpligtelserne i henhold til artikel 68, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2454/93, som ændret ved nærværende forordning, og sender de oplysninger, der kræves i artikel 69 i nævnte forordning, mindst tre måneder, før systemet med registrerede eksportører faktisk anvendes på deres territorier.
Senest den 1. juli 2016 og den 1. juli 2019 undersøger Kommissionen, hvor langt de præferenceberettigede lande er nået i forberedelserne til at anvende systemet med registrerede eksportører. Kommissionen fremsætter forslag om eventuelle nødvendige justeringer.
Artikel 3
1. Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Den anvendes fra den 1. januar 2011.
3. Artikel 1, punkt 1), i det omfang det vedrører artikel 68 til 71, artikel 90 til 97i og artikel 97j, stk. 2, og artikel 1, punkt 8) og 9), anvendes fra den 1. januar 2017, jf. dog denne artikels stk. 4.
4. De præferenceberettigede lande, som ikke er i stand til at gennemføre systemet med registrerede eksportører på den i stk. 3 anførte dato, og som inden den 1. juli 2016 indgiver en skriftlig anmodning til Kommissionen, eller for hvilke Kommissionen har forslået justeringer i henhold til artikel 2, stk. 2, kan indtil den 1. januar 2020 fortsat anvende bestemmelserne i afsnit IV, kapitel 2, afdeling 1A, og bilag 17 og 18 i forordning (EF) nr. 2454/93 som ændret ved nærværende forordning.
5. Artikel 1, punkt 2), anvendes indtil den dato, der er anført i stk. 3, eller, for så vidt angår de i stk. 4 omhandlede præferenceberettigede lande, indtil den dato, der er anført i stk. 4.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. november 2010.
32010R1063
L 307/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
18.11.2010.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1063/2010
od 18. studenoga 2010.
o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 2454/93 o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (1), a posebno njezin članak 247.,
budući da:
(1)
Na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 732/2008 od 22. srpnja 2008. o primjeni sustava općih carinskih povlastica za razdoblje od 1. siječnja 2009. do 31. prosinca 2011. te o izmjeni uredaba (EZ) br. 552/97, (EZ) br. 1933/2006 i uredaba Komisije (EZ) br. 1100/2006 i (EZ) br. 964/2007 (2) Europska unija dodjeljuje trgovinske povlastice državama u razvoju, u okviru svoga sustava općih carinskih povlastica („GSP” ili „sustav”). U skladu s člankom 5. stavkom 2. navedene Uredbe, pravila o podrijetlu u vezi s definicijom pojma proizvoda s podrijetlom, postupci i načini s time povezane upravne suradnje su oni utvrđeni Uredbom Komisije (EEZ) br. 2454/93 (3).
(2)
Nakon široke debate započete njezinom Zelenom knjigom od 18. prosinca 2003. o budućnosti pravila o podrijetlu u povlaštenim trgovinskim aranžmanima (4), 16. ožujka 2005. Komisija je donijela Komunikaciju pod nazivom „Pravila o podrijetlu u povlaštenim trgovinskim aranžmanima: smjernice za budućnost” (5) („Komunikacija”). Ta Komunikacija određuje novi pristup pravilima o podrijetlu u svim povlaštenim trgovinskim aranžmanima koji uključuju Europsku uniju, a posebno u aranžmanima usmjerenim ka razvoju, kao što je GSP.
(3)
U kontekstu Razvojnog programa iz Dohe, potreba da se osigura bolja integracija država u razvoju u svjetsko gospodarstvo prepoznata je, posebno putem poboljšanog pristupa tržištima razvijenih država.
Za tu svrhu, pravila o povlaštenom podrijetlu treba pojednostaviti, prema potrebi, učiniti ih manje strogima, tako da proizvodi podrijetlom iz država korisnica mogu stvarno uživati dodijeljene povlastice.
(4)
Kako bi se osiguralo da povlastice stvarno uživaju oni koji ih trebaju i kako bi se zaštitila vlastita sredstva Europske unije, promjene pravila o povlaštenom podrijetlu trebala bi pratiti adaptacija postupaka za njihovo upravljanje.
(5)
Procjena učinka koju je Komisija izvršila za ovu Uredbu dokazuje da se pravila o podrijetlu robe GSP čine presloženima i preograničavajućima. To nadalje pokazuje da je stvarna uporaba dodijeljenih povlastica za određene proizvode niska, prije svega za one proizvode koji su od najvećeg interesa za najnerazvijenije države, te da su pravila o podrijetlu jedan od razloga za to.
(6)
Procjena učinka pokazala je da se pojednostavnjenje i orijentiranost ka razvoju mogu postići jednim kriterijem primjenjivim na sve proizvode kod određivanja podrijetla robe koja nije u cijelosti dobivena u državi korisnici, na temelju dodane vrijednost u dotičnoj državi korisnici i zahtijevanjem usklađenosti s pragom dostatne prerade. Međutim, nije dokazala da je jedna metoda neophodna za pojednostavnjenje ili orijentiranost ka razvoju. Nadalje, prema povratnim informacijama pripadnika interesne skupine postoji niz sektora za koje kriterij dodane vrijednosti ili nije dobro prilagođen ili se ne bi trebao koristiti kao jedini kriterij, kao na primjer poljoprivredni i prerađeni poljoprivredni proizvodi, proizvodi od ribe, kemikalije, kovine, tekstili te odjeća i obuća. Stoga bi se u tim sektorima umjesto kriterija dodane vrijednosti ili kao njegova alternativa trebali upotrebljavati drugi, jednostavni kriteriji koje bi subjekti mogli bolje razumjeti, a uprave lakše kontrolirati. Ti drugi kriteriji uključuju najveći dopušteni sadržaj materijala bez podrijetla; promjenu tarifnog broja ili podbroja; poseban postupak obrade i prerade; te uporabu u cijelosti dobivenih materijala. Unatoč tome, jednostavnost zahtijeva da broj različitih pravila treba biti što manji. Stoga bi se pravila o podrijetlu kad god je to moguće trebala temeljiti na razini sektora, a ne na razini proizvod po proizvod.
(7)
Pravila o podrijetlu trebala bi odražavati značajke posebnih sektora, ali također i dopustiti državama korisnicama stvarnu mogućnost pristupa odobravanju povlaštenog tarifnog postupanja. Prema potrebi, pravila bi pored toga trebala održavati različite industrijske kapacitete država korisnica. Kako bi se potaknuo industrijski razvoj najnerazvijenijih država, ako se pravilo temelji na usklađenosti s najvećim dopuštenim sadržajem materijala bez podrijetla, prag koji se primjenjuje na takve materijale trebao bi uvijek biti što je moguće veći i pri tome i dalje osiguravati da su postupci koji se obavljaju u navedenim državama stvarni i gospodarski opravdani. Najveći dopušteni sadržaj materijala bez podrijetla do 70 % ili bilo koje pravilo koje predviđa jednakovrijednu razinu opuštanja za proizvode podrijetlom iz najnerazvijenijih država trebalo bi rezultirati povećanim izvozom iz tih država.
(8)
Kako bi se osiguralo da je obrada ili prerada koja se obavlja u državi korisnici stvaran, gospodarski opravdan postupak koji će biti od stvarne gospodarske koristi navedenoj državi, primjereno je sastaviti popis nedostatnih postupaka obrade ili prerade kojima se nikada ne može steći podrijetlo. Taj bi popis u velikoj većini mogao biti jednak dosadašnjem popisu. Međutim, potrebno je napraviti određene prilagodbe. Na primjer, kako bi se izbjegla zlouporaba trgovine i narušavanje tržišta šećera, i u skladu s odredbama koje su već donesene kao dio pravila o podrijetlu ostalih povlaštenih trgovinskih aranžmana, treba utvrditi novo pravilo koje bi spriječilo miješanje šećera s bilo kojim materijalom.
(9)
Stupanj fleksibilnosti treba osigurati u onim sektorima u kojima se ne primjenjuje kriterij dodane vrijednosti, kao trenutačno, dopuštanjem uporabe ograničenog udjela materijala koji ne zadovoljavaju pravila. Međutim, opseg takve uporabe treba pojasniti u pogledu proizvoda izrađenih od u cijelosti dobivenih materijala. Štoviše, kako bi se dopustila daljnja fleksibilnost u dobivanju materijala trebalo bi povećati dopušteni udio navedenih materijala, osim za određene osjetljive proizvode, od 10 % do 15 % cijene franko tvornica gotovog proizvoda. Među tim osjetljivim proizvodima su proizvodi koji potpadaju pod poglavlja 2. i 4. do 24. Harmoniziranog sustava, osim prerađenih proizvoda od ribe iz poglavlja 16., za koje se čini primjerenije odstupanja izraziti u težini i proizvoda koji potpadaju pod poglavlja 50. do 63. Harmoniziranog sustava koji bi i dalje trebali podlijegati određenim pravilima o odstupanju koja se temelje ili na težini ili na vrijednosti prema slučaju i razlikujući se prema proizvodu.
(10)
Kumulacija podrijetla je važna olakšica koja dopušta državama koje imaju identična pravila o podrijetlu da djeluju skupa u smislu proizvodnje proizvoda koji su podobni za povlašteno tarifno postupanje. Postojeći uvjeti za regionalnu kumulaciju podrijetla, oblik kumulacije koja trenutačno djeluje u tri regionalne skupine država, pokazali su se složenim i prestrogim. Stoga ih treba pojednostaviti i učinit manje strogim uklanjanjem postojećeg vrijednosnog uvjeta. Nadalje, postojeće mogućnosti kumulacije između država u istoj regionalnoj skupini trebalo bi zadržati unatoč razlikovanju uvedenom ovom Uredbom za pravila o podrijetlu, u nekim slučajevima između najnerazvijenijih država i ostalih država korisnica. Takva bi kumulacija trebala biti dopuštena pod uvjetom da prilikom slanja materijala u drugu državu skupine u smislu regionalne kumulacije, svaka država primjenjuje pravila o podrijetlu koje se za nju primjenjuju u njezinim trgovinskim odnosima s Europskom unijom. Međutim, kako bi se spriječilo narušavanje trgovanja između država koje imaju različite razine carinskih povlastica, treba predvidjeti isključivanje određenih osjetljivih proizvoda iz regionalne kumulacije.
(11)
U svojoj Komunikaciji Komisija je navela da je spremna pregledati svaki zahtjev za uspostavljanje novih, združenih ili proširenih skupina, ako postoje gospodarska nadopunjavanja, uzimajući u obzir razlike u povlaštenim aranžmanima koji se primjenjuju na različite države i s time povezani rizik od tarifnog zaobilaženja, a uspostavljaju se potrebne strukture i postupci upravne suradnje za upravljanje i nadzor podrijetla. Sukladno s tim, treba predvidjeti kumulaciju podrijetla između država u skupinama I. i III. regionalne kumulacije koje ispunjavaju potrebne uvjete. Na zahtjev koji je podnio Mercosur, treba sastaviti novu skupinu regionalne kumulacije, koja će se zvati skupina IV., a obuhvaćati će Argentinu, Brazil, Paragvaj i Urugvaj. Primjena regionalne kumulacije među navedenima državama ovisi o ispunjavanju odgovarajućih zahtjeva.
(12)
Državama korisnicama treba biti dopušteno da i dalje koriste pogodnosti kumulacije s državama koje su partnerske države na temelju sporazuma o slobodnoj trgovini („FTA”) sklopljenim s EU. Ta nova vrsta kumulacije, takozvana proširena kumulacija, trebala bi biti jednosmjerna, to jest trebalo bi dopustiti uporabu materijala samo u državama korisnicama i trebalo bi je dodijeliti nakon temeljitog pregledavanja zahtjeva koji je podnijela dotična država korisnica. Zbog svoje osjetljivosti, roba koja potpada pod poglavlja 1. do 24. Harmoniziranog sustava trebali bi biti isključena iz ove vrste kumulacije.
(13)
Državama korisnicama je od 2001. dopušteno kumulirati podrijetlo s robom koja potpada pod poglavlja 25. do 97. Harmoniziranog sustava podrijetlom iz Norveške i Švicarske. Toj bi se kumulaciji trebalo dopustiti da se nastavi i proširi na Tursku, pod uvjetom da Norveška, Švicarska i Turska primjenjuju jednaku definiciju pojma podrijetla kao i Europska unija te da u njih uvezenim proizvodima koji su bili izrađeni uporabom materijala podrijetlom iz Europske unije odobravaju recipročni tretman. U tu bi svrhu trebalo sklopiti sporazum, uključujući obvezivanje da će državama članicama i jedne drugima pružiti potrebnu potporu u pitanjima upravne suradnje, putem razmjene pisama ili bilo kojim drugim odgovarajućim oblikom sporazuma između stranaka.
(14)
Regionalna kumulacija ne bi međutim trebala obuhvaćati određene materijale ako carinska povlastica raspoloživa u Europskoj uniji nije jednaka za sve države uključene u kumulaciju i dotični materijali bi koristili, putem kumulacije, povoljnije tarifno postupanje od onoga koje bi uživali da su izvezeni izravno u Europsku uniju. Nerješavanje takvih situacija isključivanjem materijala moglo bi dovesti do tarifnog zaobilaženja ili narušavanja trgovanja izvozom robe u Europsku uniju samo iz država na koje se primjenjuje najpovoljnija carinska povlastica.
(15)
Popis materijala isključenih iz regionalne kumulacije treba utvrditi u zasebnome prilogu. Taj prilog može biti izmijenjen i dopunjen ne samo kada nastanu takve nove situacije, već također kako bi se obuhvatili slučajevi u kojima bi do takvih situacija došlo kao posljedica provedbe kumulacije između država iz skupina I. i III. regionalne kumulacije.
Kumulacija podrijetla između država iz skupina I. i III. regionalne kumulacije i proširene kumulacije trebala bi podlijegati posebnim uvjetima, čije bi ispunjenje Komisija trebala provjeriti prije razmatranja odobravanja kumulacije, u skladu s postupkom odbora i na temelju odgovarajućih razmatranja. Na istoj osnovi, ako je uporaba takve kumulacije bila odobrena, ali se naknadno utvrdi da primjena kumulacije više ne ispunjava uvjete ili dovodi do neopravdanih rezultata, kao na primjer ako dovodi do narušavanja trgovanja ili do tarifnog zaobilaženja, Komisija bi u svakome trenutku trebala imati mogućnost povući odobrenje za uporabu takvih vrsta kumulacija.
(16)
U sadašnjim pravilima o podrijetlu neke su odredbe o ribarskim plovilima koja love ribu izvan teritorijalnih voda do te mjere složene da su nerazmjerne svome cilju i zbog toga ih je teško i provesti i nadzirati. Stoga ih treba pojednostaviti.
Sadašnja pravila zahtijevaju dokaz o izravnom prijevozu u Europsku uniju, koji je često teško dobiti. Zbog toga zahtjeva, neka roba kojoj je priložen valjani dokaz o podrijetlu ne može stvarno uživati prednost povlastica. Stoga je primjereno uvesti novo, jednostavnije i fleksibilnije pravilo koje je usredotočeno na cilj da je roba podnesena carinarnici uz deklaraciju za puštanje u slobodan promet u Europskoj uniji jednaka robi koja je napustila državu korisnicu izvoznicu te koja na putu ni na koji način nije bila promijenjena ili preoblikovana.
(17)
Sada, tijela država korisnica potvrđuju podrijetlo proizvoda i, ako se deklarirano podrijetlo pokaže netočnim, uvoznici često ne moraju platiti carinu jer su postupili u dobroj vjeri i grešku su počinila nadležna tijela. Posljedica toga je gubitak vlastitih sredstava Europske unije i naposljetku taj teret snose porezni obveznici u Europskoj uniji. Pošto izvoznici sami najbolje poznaju podrijetlo svojih proizvoda, primjereno je zahtijevati da izvoznici svojim strankama neposredno daju izjave o podrijetlu.
(18)
Izvoznici bi trebali biti registrirani kod nadležnih tijela države korisnice da bi olakšali ciljane nadzore nakon izvoza. U tom smislu, svaka bi država korisnica trebala uspostaviti elektroničku evidenciju registriranih izvoznika, o čijem bi sadržaju nadležno vladino tijelo države korisnice trebalo izvijestiti Komisiju. Na temelju toga bi Komisija trebala uspostaviti središnju bazu podataka registriranih izvoznika za dobrobit uprava i subjekata u Europskoj uniji, putem koje bi subjekti prije deklariranja robe za puštanje u slobodan promet mogli provjeriti da li je njihov dobavljač registrirani izvoznik u dotičnoj državi korisnici. Slično tome, subjekti u Europskoj uniji koji obavljaju izvoz u smislu dvostrane kumulacije podrijetla trebali bi biti registrirani kod nadležnih tijela u državama članicama.
(19)
Objava brojeva i nepovjerljivih registracijskih podataka izvoznika trebali bi omogućiti drugim strankama da konzultiraju te podatke kako bi olakšali transparentnost i povećali informiranost zainteresiranih stranaka. Međutim, uzimajući u obzir posljedice objave, ti bi se podaci trebali objaviti samo ako je izvoznik za to dobrovoljno dao prethodni specifični i informirani pisani pristanak.
(20)
Direktiva 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (6) uređuje obradu osobnih podataka koju vrše države članice. Načela iz Direktive 95/46/EZ treba pojasniti ili dopuniti u ovoj Uredbi, ako je to potrebno
(21)
Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom protoku takvih podataka (7) uređuje obradu osobnih podataka koju vrši Komisija. Načela iz Uredbe (EZ) br. 45/2001 treba pojasniti ili dopuniti u ovoj Uredbi, ako je to potrebno.
(22)
Sukladno članku 28. Direktive 95/46/EZ, nacionalna nadzorna tijela trebala bi nadgledati zakonitost obrade osobnih podataka od strane država članica, dok bi, u skladu s člankom 46. Uredbe (EZ) br. 45/2001, europski nadzornik za zaštitu podataka trebao nadgledati djelatnosti institucija i tijela Europske unije u vezi s obradom osobnih podataka. Europski nadzornik za zaštitu podataka i nacionalna nadzorna tijela, svaki djelujući u okviru svojih nadležnosti, trebali bi aktivno surađivati i osigurati koordinirani nadzor obrade koji se obavlja u skladu s ovom Uredbom.
(23)
Uvođenje sustava registriranih izvoznika mora uzeti u obzir sposobnost države korisnice da uspostavi i upravlja sustavom registracije, kao i sposobnost Komisije da uspostavi potrebnu središnju bazu podataka. U tom smislu Komisija još mora utvrditi korisničke zahtjeve sustava i tehničke specifikacije. Jednom kad se utvrdi detaljni sastav središnje baze podataka, procjenjuju se točne posljedice sustava registriranih izvoznika, posebno u smislu pristupa podacima i zaštiti podataka, te se provode potrebne prilagodbe odgovarajućih odredaba. Provedbu sustava treba stoga odgoditi do 1. siječnja 2017. što bi trebalo biti dovoljno za fazu razvoja, jednom kad se utvrde korisnički zahtjevi i tehničke specifikacije te se provedu moguće pravne prilagodbe koje bi bile potrebne u svjetlu korisničkih zahtjeva sustava i tehničkih specifikacija te njihove posljedice u smislu zaštite podataka. Državama koje se ne mogu držati toga roka treba odobriti dodatno razdoblje od tri godine.
Do 2017. i nakon toga datuma za države korisnice koje tada nisu u mogućnosti primjenjivati novi sustav, treba utvrditi prijelazna pravila u vezi postupaka i načina upravne suradnje, na temelju odredaba koje su se do sad primjenjivale. Prije svega, te prijelazne odredbe trebale bi predvidjeti izdavanje dokaza o podrijetlu od strane nadležnih tijela dotične države. Nadalje, postojeća pravila trebalo bi oblikovati tako da njihova struktura bude u skladu s pravilima koja će se početi upotrebljavati kada sustav registriranih izvoznika bude operativan i kako bi bila jasnija, posebno jasno razlikujući opća načela, postupke pri izvozu u državi korisnici, postupke pri puštanju u slobodan promet u Europskoj uniji, te načine upravne suradnje. Istodobno, potvrdu o podrijetlu obrazac A treba ažurirati, prije svega zamjenom napomena uz obrazac s inačicom napomena iz 2007., pošto ta inačica uzima u obzir zadnje proširenje EU-a i stoga sadrži ažurirani popis država koje prihvaćaju obrazac A u smislu GSP-a.
(24)
Pristup sustavu trebao bi se uvjetovati time da države korisnice uspostave i održe upravne strukture koje omogućavaju učinkovito upravljanje sustavom, te da se obvežu pružiti svu potrebnu potporu u slučaju zahtjeva Komisije za nadgledanje pravilnog upravljanja sustavom. Prije svega, treba postojati sustav upravne suradnje između tijela u Europskoj uniji i u državama korisnicama, koji predstavlja okvir za provjeru podrijetla. Istodobno, treba jasno utvrditi odgovornost izvoznika u vezi s deklariranjem podrijetla kao i ulogu upravnih tijela u vezi s upravljanjem sustavom. Potrebno je odrediti sadržaje izjava o podrijetlu, kao i slučajeve u kojima carinska tijela u Europskoj uniji mogu odbiti prihvatiti izjavu ili je poslati na provjeru.
(25)
Definicije i popis dostatnih postupaka obrade ili prerade u sadašnjim odredbama zajedničke su GSP-u i povlaštenim tarifnim mjerama koje je Europska unija jednostrano donijela za određene države ili područja. Pošto će se pravila o podrijetlu tih potonjih mjera preoblikovati u kasnijoj fazi, postojeće bi se odredbe trebale nastaviti primjenjivati na njih. Međutim, radi usklađenosti s GSP-om i ostalim jednostranim povlaštenim trgovinskim aranžmanima, primjereno je uskladiti definiciju u cijelosti dobivenih proizvoda i popisa nedostatnih postupaka obrade ili prerade utvrđenih tim ostalim jednostranim aranžmanima s pravilima o podrijetlu za GSP.
(26)
Uredbu (EEZ) br. 2454/93 potrebno je stoga izmijeniti u skladu s tim.
(27)
Temeljem uredbi Komisije (EZ) br. 1613/2000 (8), (EZ) br. 1614/2000 (9) i (EZ) br. 1615/2000 (10), Zajednica je odobrila odstupanja od GSP pravila o podrijetlu za određene tekstilne proizvode podrijetlom iz Laosa, Kambodže i Nepala, koja ističu 31. prosinca 2010. Jednostavnija i više razvojno prijateljska pravila o podrijetlu uvedena su ovom Uredbom koja nastavljanje navedenih odstupanja čine suvišnim.
(28)
Mjere predviđene u ovoj Uredbi u skladu su s mišljenjem Odbora za Carinski zakonik,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Uredba (EEZ) br. 2454/93 mijenja se kako slijedi:
(1)
U dijelu I., glavi IV., poglavlju 2., članci 66. do 97. zamjenjuju se sljedećim:
„Odjeljak 1.
Opći sustav povlastica
Pododjeljak 1.
Opće odredbe
Članak 66.
Ovim se odjeljkom utvrđuju pravila u vezi definicije pojma ‚proizvoda s podrijetlom’, postupci i načini upravne suradnje vezani uz taj pojam, u smislu primjene sustava općih carinskih povlastica (GSP-a) koji je Europska unija Uredbom (EZ) br. 732/2008 (11) odobrila državama u razvoju (‚sustav’).
Članak 67.
1. Za potrebe ovog odjeljka i odjeljka 1.A ovog poglavlja primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
‚država korisnica’ znači država ili područje navedeno u Uredbi (EZ) br. 732/2008; izraz ‚država korisnica’ također obuhvaća i ne smije prelaziti granice teritorijalnoga mora navedene države ili područja u smislu Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora (Konvencija iz Montego Baya, 10. prosinca 1982.);
(b)
‚izrada’ znači svaka vrsta obrade ili prerade, uključujući sklapanje;
(c)
‚materijal’ znači svaki sastojak, sirovina, sastavnica ili dio itd., upotrijebljen u izradi proizvoda;
(d)
‚proizvod’ znači proizvod koji se dobiva postupkom izrade, čak i ako je namijenjen za uporabu u nekom drugom proizvodnom postupku;
(e)
‚roba’ znači i materijale i proizvode;
(f)
‚dvostrana kumulacija’ znači sustav koji omogućuje da se proizvodi koji su prema ovoj Uredbi podrijetlom iz Europske unije, smatraju materijalima podrijetlom iz države korisnice kada su dalje prerađeni ili uključeni u taj proizvod u navedenoj državi korisnici;
(g)
‚kumulacija s Norveškom, Švicarskom i Turskom’ znači sustav koji omogućuje da se proizvodi koji su podrijetlom iz Norveška, Švicarske ili Turske smatraju materijalima podrijetlom iz države korisnice kada su dalje prerađeni ili uključeni u proizvod u navedenoj državi korisnici te uvezeni u Europsku uniju;
(h)
‚regionalna kumulacija’ znači sustav u okviru kojega se proizvodi koji su prema ovoj Uredbi podrijetlom iz države koja je članica regionalne skupine smatraju materijalima podrijetlom iz druge države iste regionalne skupine (ili države druge regionalne skupine ako je kumulacija između skupina moguća) kada su dalje prerađeni ili uključeni u tamo izrađen proizvod;
(i)
‚proširena kumulacija’ znači sustav, koji na zahtjev države korisnice odobrava Komisija i u okviru kojega se određeni materijali, podrijetlom iz države s kojom Europska unija ima sklopljen važeći ugovor o slobodnoj trgovini u skladu s člankom XXIV. Općeg sporazuma o carinama i trgovini (GATT-a), smatraju materijalima podrijetlom iz dotične države korisnice kada su dalje prerađeni ili uključeni u proizvod izrađen u navedenoj državi;
(j)
‚zamjenjivi materijali’ znači materijali koji su iste vrste i tržišne kakvoće, s jednakim tehničkim i fizičkim značajkama, te koji se ne mogu razlikovati jedan od drugoga kada se jednom ugrade u gotovi proizvod;
(k)
‚regionalna skupina’ znači skupina država između kojih se primjenjuje regionalna kumulacija;
(l)
‚carinska vrijednost’ znači vrijednost koja je utvrđena u skladu sa Sporazumom o provedbi članka VII. Općega sporazuma o carinama i trgovini iz 1994. (Sporazum Svjetske trgovinske organizacije o određivanju carinske vrijednosti);
(m)
‚vrijednost materijala’ u popisu iz Priloga 13.a znači carinska vrijednost u trenutku uvoza upotrijebljenih materijala bez podrijetla, ili, ako taj podatak nije poznat ili ga je nemoguće utvrditi, na prvu utvrdivu cijenu plaćenu za materijale u državi korisnici. Ako vrijednost upotrijebljenih materijala s podrijetlom treba utvrditi, ova se točka primjenjuje na odgovarajući način;
(n)
‚cijena franko tvornica’ znači cijena koja je plaćena za proizvod franko tvornica u korist proizvođača u čijoj je tvrtki obavljen posljednji postupak obrade ili prerade, pod uvjetom da ta cijena uključuje vrijednost svih uporabljenih materijala i sve ostale troškove vezane uz njihovu proizvodnju, umanjenu za sve domaće poreze koji podliježu ili bi mogli podlijegati povratu po obavljenom izvozu dobivenoga proizvoda.
Ako stvarno plaćena cijena ne odražava sve troškove vezane uz izradu proizvoda, koji su nastali u državi korisnici, cijena franko tvornica označava zbroj svih navedenih troškova, umanjenu za sve domaće poreze koji se vraćaju ili se mogu vratiti, kada se dobiveni proizvod izveze;
(o)
‚najveći dopušteni sadržaj materijala bez podrijetla’ znači najveći dopušteni sadržaj materijala bez podrijetla koji je dopušten kako bi se izrada smatrala dostatnom obradom ili preradom da se proizvodu dodijeli status s podrijetlom. Može biti izražen kao postotak cijene franko tvornica proizvoda ili kao postotak neto težine tih upotrijebljenih materijala koji potpadaju pod određenu skupinu poglavlja, poglavlje, tarifni broj ili podbroj;
(p)
‚neto težina’ znači težina same robe bez bilo kakvog ambalažnog materijala ili ambalaže za robu;
(q)
‚poglavlja’, ‚tarifni brojevi’ i ‚podbrojevi’ znači poglavlja, tarifni brojevi i podbrojevi (četveroznamenkasti ili šesteroznamenkasti) koji se upotrebljavaju u nomenklaturi koja tvori Harmonizirani sustav s promjenama u skladu s Preporukom od 26. lipnja 2004. Carinskog vijeća za suradnju;
(r)
‚razvrstano’ se odnosi na razvrstavanje proizvoda ili materijala u određeni tarifni broj ili podbroj Harmoniziranog sustava;
(s)
‚pošiljka’ znači proizvodi:
-
koji se ili otpremaju istodobno od određenog izvoznika do određenoga primatelja, ili
-
su obuhvaćeni jedinstvenom prijevoznom ispravom koja obuhvaća njihovu otpremu od izvoznika do primatelja ili, ako takva isprava ne postoji, jednim računom;
(t)
‚izvoznik’ znači osoba koja izvozi robu u Europsku uniju ili u državu korisnicu koji može dokazati podrijetlo proizvoda, bez obzira na to je li on proizvođač i bez obzira na to da li on sam obavlja carinske formalnosti ili ne;
(u)
‚registrirani izvoznik’ znači izvoznik koji je registriran kod nadležnih tijela dotične države korisnice u svrhu davanja izjava o podrijetlu u smislu izvoza u okviru sustava;
(v)
‚izjava o podrijetlu’ znači izjava koju daje izvoznik, a koja ukazuje na to da njome obuhvaćeni proizvodi poštuju pravila sustava o podrijetlu, u smislu omogućavanja, ili osobi koja deklarira robu za puštanje u slobodan promet u Europskoj uniji da zatraži pogodnost povlaštenog tarifnog postupanja ili gospodarskom subjektu u državi korisnici koja uvozi materijale za daljnju preradu, u kontekstu pravila o kumulaciji, da dokaže status podrijetla takve robe.
2. U smislu točke (n) stavka 1., ako je zadnja obrada ili prerada bila dodijeljena proizvođaču kao podizvođaču, izraz ‚proizvođač’ iz prvoga podstavka stavka 1. točke (n) može se odnositi na poduzeće koje je zaposlilo podizvođača.
Članak 68.
1. Kako bi se osigurala pravilna primjena sustava države korisnice obvezuju se:
(a)
uspostaviti i održati odgovarajuće upravne strukture i sustave potrebne za provedbu i upravljanje u navedenoj državi pravilima i postupcima propisanim ovim odjeljkom, uključujući prema potrebi dogovore potrebne za primjenu kumulacije;
(b)
da će njihova nadležna tijela surađivati s Komisijom i carinskim tijelima država članica.
2. Suradnja iz točke (b) stavka 1. sastoji se od:
(a)
pružanja sve potrebne potpore u slučaju zahtjeva Komisije da nadgleda pravilno upravljanje sustavom u dotičnoj državi, uključujući posjete radi provjere na licu mjesta od strane Komisije ili carinskih tijela država članica;
(b)
ne dirajući u članke 97.g i 97.h, provjere statusa podrijetla proizvoda i ispunjavanja svih ostalih uvjeta iz ovog odjeljka, uključujući posjete na licu mjesta, ako to zahtijeva Komisija ili carinsko tijelo država članica u kontekstu ispitivanja podrijetla.
3. Države korisnice Komisiji podnose obvezujuću izjavu iz stavka 1.
Članak 69.
1. Države korisnice Komisiju obavješćuju o nazivima i adresama tijela koja se nalaze na njihovom državnom području, koja su:
(a)
dio vladinih tijela dotične države, ili djeluju u okviru nadležnosti vladinoga tijela, te su ovlašteni registrirati izvoznike i povući ih iz evidencije registriranih izvoznika;
(b)
dio vladinih tijela dotične države i ovlašteni su poduprijeti Komisiju i carinsko tijelo država članica putem upravne suradnje kako je predviđeno ovim odjeljkom.
2. Države korisnice odmah obavješćuju Komisiju o svim promjenama podataka iz stavka 1.
3. Komisija uspostavlja elektroničku bazu podataka registriranih izvoznika na temelju podataka dobivenih od vladinih tijela države korisnice i carinskih tijela država članica.
Samo Komisija ima pristup bazi podataka i u njoj sadržanim podacima. Tijela navedena u prvome podstavku osiguravaju da su podaci koji se šalju Komisiji ažurirani, potpuni i točni.
Podaci obrađeni u bazi podataka iz prvoga podstavka javnosti su dostupni putem Interneta, s izuzećem povjerljivih podataka sadržanih u poljima 2. i 3. zahtjeva za registriranog izvoznika iz članka 92.
Osobni podaci obrađeni u bazi podataka iz prvoga podstavka i od strane država članica u skladu s ovim odjeljkom prenose se i stavljaju na raspolaganje trećim državama ili međunarodnim organizacijama samo u skladu s člankom 9. Uredbe (EZ) br. 45/2001.
4. Ova Uredba ni u kom slučaju ne utječe na razinu zaštite pojedinaca s obzirom na obradu osobnih podataka na temelju odredaba Europske unije i nacionalnog zakona i, prije svega, ne mijenja ni obveze država članica koje se odnose na njihovu obradu osobnih podataka na temelju Direktive 95/46/EZ niti obveze institucija i tijela Europske unije koje se odnose na njihovu obradu osobnih podataka na temelju Uredbe (EZ) br. 45/2001 pri ispunjavanju njihovih obveza.
Identifikacijske i registracijske podatke izvoznika, sastavljene od niza podataka navedenih u točkama 1., 3. (u vezi s opisom djelatnosti), 4. i 5. Priloga 13.c Komisija objavljuje na Internetu samo ako su izvoznici prethodno dali specifični i informirani pisani pristanak.
Izvoznicima se pružaju informacije iz članka 11. Uredbe (EZ) br. 45/2001.
Prava osoba u vezi s njihovim registracijskim podacima navedenim u Prilogu 13.c i obrađenim u nacionalnim sustavima izvršavaju se u skladu sa zakonom države članice koja je pohranila njihove osobne podatke provodeći Direktivu 95/46/EZ.
Prava osoba u vezi s obradom osobnih podataka u središnjoj bazi podataka iz stavka 3. izvršavaju se u skladu s Uredbom (EZ) br. 45/2001.
Nacionalna nadzorna tijela za zaštitu podataka i Europski nadzornik za zaštitu podataka, svaki djelujući u okviru svojih nadležnosti, aktivno surađuju i osiguravaju koordinirani nadzor baze podataka iz stavka 3.
Članak 70.
1. Komisija u Službenom listu Europske unije (seriji C) objavljuje popis država korisnica i datum kada se smatra da će te države ispuniti uvjete iz članaka 68. i 69.. Komisija će taj popis ažurirati kada nova država korisnica ispuni jednake uvjete.
2. Proizvodi podrijetlom iz države korisnice, u smislu ovog odjeljka, pri puštanju u slobodan promet u Europskoj uniji uživaju pogodnosti sustava samo pod uvjetom da su bili izvezeni na dan ili nakon dana navedenog na popisu iz stavka 1.
3. Smatra se da država korisnica ispunjava uvjete iz članaka 68. i 69. na dan podnošenja obvezujuće izjave iz članka 68. stavka 1. i slanja obavijest iz članka 69. stavka 1.
Članak 71.
U slučaju da nadležna tijela države korisnice ne ispunjavaju uvjete iz članka 68. stavka 1., članka 69. stavka 2., članaka 91., 92., 93. ili 97.g ili u slučaju sustavnog neispunjavanja uvjeta iz članka 97.h stavka 2. to može, u skladu s člankom 16. Uredbe (EZ) br. 732/2008, za tu državu označavati privremeno povlačenje povlastica u okviru sustava.
Pododjeljak 2.
Definicija pojma proizvoda s podrijetlom
Članak 72.
Smatra se da su sljedeći proizvodi podrijetlom iz države korisnice:
(a)
proizvodi koji su u cijelosti dobiveni u toj državi u smislu članka 75.;
(b)
proizvodi koji su dobiveni u navedenoj državi i sadrže materijale koji nisu ondje dobiveni u cijelosti, pod uvjetom da su odnosni materijali podvrgnuti dostatnoj obradi ili preradi u smislu članka 76.
Članak 73.
1. Uvjeti iz ovog pododjeljaka za stjecanje statusa s podrijetlom moraju biti ispunjeni u dotičnoj državi korisnici.
2. Ako su proizvodi s podrijetlom izvezeni iz države korisnice u drugu državu vraćeni, smatraju se proizvodima bez podrijetla, osim ako se nadležnim tijelima može pružiti zadovoljavajući dokaz da:
(a)
su vraćeni proizvodi upravo oni proizvodi koji su bili izvezeni; i
(b)
nisu bili podvrgnuti nikakvim postupcima, osim postupcima koji su bili prijeko potrebni kako bi se očuvali u dobrom stanju dok su se nalazili u toj državi ili dok su bili izvezeni.
Članak 74.
1. Proizvodi deklarirani za puštanje u slobodan promet u Europskoj uniji su isti kao i proizvodi koji su izvezeni iz države korisnice iz koje se smatra da su podrijetlom. Oni ne smiju biti izmijenjeni, na bilo koji način preoblikovani ili podvrgnuti postupcima osim postupcima koji su potrebni kako bi se očuvali u dobrom stanju, prije deklariranja za puštanje u slobodan promet. Skladištenje proizvoda ili pošiljaka i dijeljenje pošiljaka moguće je ako se obavlja pod odgovornošću izvoznika ili kasnijeg imatelja robe i ako proizvodi ostanu pod carinskim nadzorom u državi (državama) provoza.
2. Usklađenost sa stavkom 1. smatra se ispunjenom osim ako carinsko tijelo ima razlog misliti suprotno; u takvim slučajevima, carinsko tijelo može zahtijevati da pruži dokaz o usklađenosti, koji se može pružiti bilo kojim putem, uključujući ugovorne isprave o prijevozu kao što su brodski tovarni list ili činjenični ili konkretni dokazi koji se temelje na označavanju ili brojčanom označavanju paketa ili bilo koji dokaz u vezi sa samom robom.
3. Stavci 1. i 2. primjenjuju se na odgovarajući način ako se primjenjuje kumulacija iz članaka 84., 85. ili 86.
Članak 75.
1. Za sljedeće proizvode se smatra da su dobiveni u cijelosti u državi korisnici:
(a)
mineralni proizvodi koji su izvađeni iz njihova tla ili s njihovog morskog dna;
(b)
biljke i biljni proizvodi ondje uzgojeni ili požnjeveni;
(c)
žive životinje koje su ondje okoćene i uzgojene;
(d)
proizvodi od ondje uzgojenih živih životinja;
(e)
proizvodi od zaklanih životinja koje su ondje okoćene i uzgojene;
(f)
proizvodi koji su dobiveni lovom ili ribolovom ondje obavljenim;
(g)
proizvodi akvakulture ako su riba, rakovi i mekušci ondje rođeni ili uzgojeni;
(h)
proizvodi morskoga ribolova i drugi proizvodi koje su njihova plovila izvadila iz mora izvan svih teritorijalnih voda;
(i)
proizvodi izrađeni na njihovim brodovima tvornicama isključivo od proizvoda navedenih pod točkom (h);
(j)
rabljeni proizvodi ondje prikupljeni namijenjeni samo za recikliranje sirovina;
(k)
otpad i otpadni materijal nastali slijedom proizvodnih postupaka ondje obavljenih;
(l)
proizvodi koji su izvađeni s morskoga dna ili podzemlja izvan svih teritorijalnih voda, pod uvjetom da imaju isključivo pravo na eksploataciju toga dna ili podzemlja;
(m)
roba ondje proizvedena isključivo od proizvoda koji su navedeni pod točkama (a) do (l).
2. Izrazi ‚njihova plovila’ i ‚njihovim brodovima tvornicama’ iz stavka 1. točaka (h) i (i) primjenjuju se isključivo na plovila i brodove tvornice koji ispunjavaju svaki od navedenih zahtjeva:
(a)
registrirani su u državi korisnici ili u državi članici;
(b)
plove pod zastavom države korisnice ili države članice;
(c)
ispunjavaju jedan od sljedećih uvjeta:
i.
u omjeru od najmanje 50 % nalaze se u vlasništvu državljana države korisnice ili država članica; ili
ii.
u vlasništvu su tvrtki:
-
sa sjedištem i glavnim mjestom poslovanja u državi korisnici ili u državama članicama, i
-
koje se u omjeru od najmanje 50 % nalaze u vlasništvu države korisnice ili država članica ili javnih tijela ili državljana države korisnice ili država članica.
3. Svaki od uvjeta iz stavka 2. može se ispuniti u državama članicama ili u različitim državama korisnicama ako sve države korisnice uživaju pogodnosti regionalne kumulacije u skladu s člankom 86. stavcima 1. i 5. U tom slučaju, smatra se da su proizvodi podrijetlom iz države korisnice pod čijom zastavom plovilo ili brod tvornica plovi u skladu s točkom (b) stavka 2.
Prvi podstavak primjenjuje se samo pod uvjetom da su ispunjene odredbe članka 86. stavka 2. točaka (b) i (c).
Članak 76.
1. Ne dirajući u članke 78. i 79., za proizvode koji nisu u cijelosti dobiveni u dotičnoj državi korisnici u smislu članka 75. smatra se da su podrijetlom iz te države, pod uvjetom da su za dotičnu robu ispunjeni uvjeti s popisa u Prilogu 13.a.
2. Ako je proizvod koji je stekao status proizvoda s podrijetlom u državi u skladu sa stavkom 1. nadalje prerađen u navedenoj državi i upotrijebljen kao materijal u izradi drugoga proizvoda, ne uzimaju se u obzir materijali bez podrijetla koji su mogli biti upotrijebljeni u njegovoj izradi.
Članak 77.
1. Ispunjavanje zahtjeva iz članka 76. stavka 1. treba provjeriti za svaki proizvod posebno.
Međutim, ako se odgovarajuće pravilo temelji na usklađenosti s najvećim dopuštenim sadržajem materijala bez podrijetla, kako bi se uzele u obzir fluktuacije troškova i valutnih tečaja, vrijednost materijala bez podrijetla može se izračunati na temelju prosječnih vrijednosti, kako je navedeno u stavku 2.
2. U slučaju navedenom u drugome podstavku stavka 1., prosječna cijena proizvoda franko tvornica i prosječna vrijednost upotrijebljenih materijala bez podrijetla izračunava se na temelju zbroja cijena franko tvornica zaračunatih za sve prodaje proizvoda obavljene tijekom prethodne fiskalne godine i zbroja vrijednosti svih materijala bez podrijetla upotrijebljenih u izradi proizvoda tijekom prethodne fiskalne godine kako je određeno u državi izvoza, ili, kada podaci za čitavu fiskalnu godinu nisu dostupni, u kraćem razdoblju koje ne smije biti kraće od tri mjeseca.
3. Izvoznici koji su se odlučili za izračune na prosječnoj osnovi moraju tu metodu dosljedno primjenjivati tijekom godine koja slijedi referentnoj fiskalnoj godini, ili, kada je to primjereno, tijekom godine koja slijedi kraćem razdoblju upotrijebljenom kao referentnom. Mogu prestati primjenjivati takvu metodu ako tijekom zadane fiskalne godine, ili kraćeg reprezentativnog razdoblja od najmanje tri mjeseca, ustanove da su prestale navedene fluktuacije troškova ili tečajnih stopa koje su opravdale uporabu takve metode.
4. Prosječne vrijednosti iz stavka 2. upotrebljavaju se kao cijena franko tvornica i kao vrijednost materijala bez podrijetla, u smislu uspostave usklađenosti s najvećim dopuštenim sadržajem materijala bez podrijetla.
Članak 78.
1. Ne dirajući u stavak 3., sljedeći postupci smatraju se obradom ili preradom nedostatnom za stjecanje statusa proizvoda s podrijetlom, bilo da su zahtjevi iz članka 76. ispunjeni ili ne:
(a)
postupci kojima se jamči očuvanje robe u dobrom stanju tijekom prijevoza i skladištenja;
(b)
rastavljanje i sastavljanje pošiljaka;
(c)
pranje, čišćenje; uklanjanje prašine, hrđe, ulja, boje ili drugih tvari za prekrivanje;
(d)
glačanje ili prešanje tekstila ili tekstilnih proizvoda;
(e)
jednostavni postupci bojenja i laštenja;
(f)
ljuštenje i djelomično ili potpuno mljevenje riže; poliranje i glaziranje žitarica i riže;
(g)
postupci bojenja ili aromatiziranja šećera ili izrade kocki šećera; djelomično ili potpuno mljevenje kristalnoga šećera;
(h)
ljuštenje, uklanjanje koštica i guljenje voća, orašastih plodova i povrća;
(i)
oštrenje, jednostavno brušenje ili jednostavno rezanje;
(j)
sijanje, prebiranje, razvrstavanje, raspoređivanje, stupnjevanje, slaganje (uključujući i sastavljanje garniture proizvoda);
(k)
jednostavno pakiranje u staklenke, limenke, bočice, vreće, sanduke i kutije, pričvršćivanje na kartone ili daske i svi drugi jednostavni postupci pakiranja;
(l)
stavljanje ili tiskanje oznaka, etiketa, logotipova i drugih sličnih prepoznatljivih znakova na proizvode ili njihovu ambalažu;
(m)
jednostavno miješanje proizvoda, bilo iste ili različite vrste; miješanje šećera s bilo kojim drugim materijalom;
(n)
jednostavno dodavanje vode ili otopine ili dehidracija ili denaturacija proizvoda;
(o)
jednostavno sastavljanje dijelova proizvoda radi dobivanja proizvoda u cijelosti ili rastavljanje proizvoda na sastavne dijelove;
(p)
kombinacija dvaju ili više postupaka koji su navedeni pod točkama (a) do (o);
(q)
klanje životinja.
2. U smislu stavka 1., postupci se smatraju jednostavnima ako za njihovo izvođenje nisu potrebne niti posebne vještine niti strojevi, aparati ili alati posebno izrađeni ili instalirani za te postupke.
3. Svi postupci koji su obavljeni na nekom proizvodu u državi korisnici uzimaju se u obzir pri utvrđivanju da li se obrada ili prerada kojoj je podvrgnut određeni proizvod može smatrati nedostatnom u smislu stavka 1.
Članak 79.
1. Iznimno od odredaba članka 76. i prema stavcima 2. i 3. ovog članka, materijali bez podrijetla koji se u skladu s uvjetima s popisa iz Priloga 13.a ne smiju upotrebljavati u izradi određenoga proizvoda, mogu se unatoč tome upotrebljavati, pod uvjetom da njihova ukupna vrijednost ili neto težina, ocijenjena za taj proizvod, ne prelazi:
(a)
15 % težine proizvoda za proizvode koji potpadaju pod poglavlja 2. i 4. do 24. Harmoniziranog sustava, osim prerađenih ribljih proizvoda iz poglavlja 16.;
(b)
15 % cijene franko tvornica proizvoda za ostale proizvode, osim za proizvode koji potpadaju pod poglavlja 50. do 63. Harmoniziranog sustava, za koje se primjenjuju odstupanja iz napomena 6. i 7. dijela I. Priloga 13.a.
2. Stavak 1. ne dopušta da se premaše bilo koji postoci za najveći dopušteni sadržaj materijala bez podrijetla kako je određeno u pravilima na popisu u Prilogu 13.a.
3. Stavci 1. i 2. ne primjenjuju se na proizvode u cijelosti dobivene u državi korisnici u smislu članka 75. Međutim, ne dirajući u članak 78. i članak 80. stavak 2., odstupanje predviđeno navedenim stavcima unatoč tome primjenjuje se na zbroj svih materijala koji su upotrijebljeni u izradi proizvoda i za koje pravilo s popisa u Prilogu 13.a za taj proizvod zahtijeva da su takvi materijali dobiveni u cijelosti.
Članak 80.
1. Kvalifikacijska jedinica za primjenu odredaba ovog odjeljka konkretni je proizvod koji se smatra osnovnom jedinicom pri određivanju razvrstavanja uporabom Harmoniziranog sustava.
2. Kada se pošiljka sastoji od niza jednakih proizvoda razvrstanih u isti tarifni broj Harmoniziranog sustava, svaki pojedinačni proizvod treba uzeti u obzir pri primjeni odredaba ovog odjeljka.
3. Ako je, u skladu s Općim pravilom 5. za tumačenje Harmoniziranog sustava, ambalaža uključena u proizvod radi razvrstavanja, mora biti uključena u svrhu određivanja podrijetla.
Članak 81.
Pribor, zamjenski dijelovi i alati koji se šalju s određenom opremom, strojem, uređajem ili vozilom, koji su dio redovite opreme i stoga uključeni u njihovu cijenu franko tvornica, smatraju se sastavnim dijelom predmetne opreme, stroja, uređaja ili vozila.
Članak 82.
Setovi, kako su određeni Općim pravilom 3. za tumačenje Harmoniziranog sustava, smatraju se proizvodom s podrijetlom kada su sve sastavnice proizvodi s podrijetlom.
Međutim, kada se set sastoji od proizvoda s podrijetlom i proizvoda bez podrijetla, set kao cjelina smatra se proizvodom s podrijetlom, pod uvjetom da vrijednost proizvoda bez podrijetla ne prelazi 15 % cijene seta franko tvornica.
Članak 83.
Kako bi se utvrdilo da li je određen proizvod s podrijetlom, nije potrebno odrediti podrijetlo sljedećeg što bi moglo biti upotrijebljeno u njegovoj izradi:
(a)
energije i goriva;
(b)
postrojenja i opreme;
(c)
strojeva i alata;
(d)
bilo koje druge robe koja nije uključena ili nije namijenjena za uključivanje u konačni sastav proizvoda.
Pododjeljak 3.
Kumulacija
Članak 84.
Dvostrana kumulacija omogućuje da se proizvodi podrijetlom iz Europske unije smatraju materijalima podrijetlom iz države korisnice kada su uključeni u proizvod koji je izrađen u toj državi, pod uvjetom da tamo obavljena obrada ili prerada nadilazi postupke opisane u članku 78. stavku 1.
Članak 85.
1. Ako Norveška, Švicarska i Turska proizvodima podrijetlom iz države korisnice odobravaju opće tarifne povlastice i primjenjuju definiciju pojma o podrijetlu koji odgovara onome iz ovog odjeljka, kumulacija s Norveškom, Švicarskom ili Turskom omogućuje proizvodima podrijetlom iz Norveške, Švicarske ili Turske da se smatraju materijalima podrijetlom iz države korisnice pod uvjetom da tamo obavljena obrada ili prerada nadilazi postupke opisane u članku 78. stavku 1.
2. Stavak 1. primjenjuje pod uvjetom da Turska, Norveška i Švicarska odobravaju, po načelu uzajamnosti, jednako postupanje proizvodima podrijetlom iz države korisnice koji sadrže materijale podrijetlom iz Europske unije.
3. Stavak 1. ne primjenjuje se na proizvode koji potpadaju pod poglavlja 1. do 24. Harmoniziranog sustava.
4. Komisija u Službenom listu Europske unije (seriji C) objavljuje datum ispunjavanja uvjeta iz stavaka 1. i 2.
Članak 86.
1. Regionalna kumulacija primjenjuje se na sljedeće četiri zasebne regionalne skupine:
(a)
Skupina I.: Brunej, Kambodža, Indonezija, Laos, Malezija, Filipini, Singapur, Tajland, Vijetnam;
(b)
Skupina II.: Bolivija, Kolumbija, Kostarika, Ekvador, El Salvador, Gvatemala, Honduras, Nikaragva, Panama, Peru, Venezuela;
(c)
Skupina III.: Bangladeš, Butan, Indija, Maldivi, Nepal, Pakistan, Šri Lanka;
(d)
Skupina IV.: Argentina, Brazil, Paragvaj i Urugvaj.
2. Regionalna kumulacija između država unutar iste skupine primjenjuje se samo ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
u smislu regionalne kumulacije između država regionalne skupine primjenjuju se pravila o podrijetlu iz ovog odjeljka.
Ako zahtijevani postupak iz dijela II. Priloga 13.a nije jednak za sve države uključene u kumulaciju, podrijetlo proizvoda izvezenih iz jedne država u drugu državu regionalne skupine u smislu regionalne kumulacije određuje se na temelju pravila koja bi se primjenjivala da su proizvodi bili izvezeni u Europsku uniju;
(b)
države regionalne skupine obvezale su se:
i.
poštovati i osigurati usklađenost s ovim odjeljkom; i
ii.
osigurati upravnu suradnju potrebnu da se osigura pravilna primjena ovog odjeljka kako s Europskom unijom tako i između njih samih;
(c)
o obvezivanjima iz točke (b) Komisiju je obavijestilo Tajništvo dotične regionalne skupine ili drugo nadležno zajedničko tijelo koje predstavlja sve članice predmetne skupine.
Ako su države u regionalnoj skupini već prije 1. siječnja 2011. ispunile uvjete iz točaka (b) i (c) prvoga podstavka, novo obvezivanje nije potrebno.
3. Materijali navedeni u Prilogu 13.b isključeni su iz regionalne kumulacije predviđene stavkom 2. ako:
(a)
carinska povlastica koja se primjenjuje u Europskoj uniji nije jednaka za sve države uključene u kumulaciju; i
(b)
bi dotični materijali uživali, putem kumulacije, povoljnije tarifno postupanje od onoga koje bi uživali da su izvezeni izravno u Europsku uniju.
4. Regionalna kumulacija između država u istoj regionalnoj skupini primijenit će se samo ako postupak obrade ili prerade obavljen u državi korisnici nadilazi postupke opisane u članku 78. stavku 1. i, u slučaju tekstilnih proizvoda, nadilazi također i postupke iz Priloga 16.
Ako uvjet propisan prvim podstavkom nije ispunjen, proizvodi kao državu podrijetla imaju državu regionalne skupine kojoj pripada najveći udio vrijednosti upotrijebljenih materijala podrijetlom iz država regionalne skupine.
Ako se država podrijetla određuje u skladu s drugim podstavkom, ta se država navodi kao država podrijetla na dokazu o podrijetlu koji daje izvoznik proizvoda u Europsku uniju, ili, do primjene sustava registriranih izvoznika, koji izdaju tijela države korisnice izvoznice.
5. Na zahtjev tijela države korisnice iz skupine I. ili skupine III., Komisija može odobriti regionalnu kumulaciju između država iz navedenih skupina, pod uvjetom da se Komisiji pruži zadovoljavajući dokaz da je ispunjen svaki od sljedećih uvjeta:
(a)
uvjeti iz stavka 2. točke (a) su ispunjeni; i
(b)
države koje će biti uključene u takvu regionalnu kumulaciju obvezale su se i zajednički obavijestile Komisiju o svojoj obvezi da:
i.
poštuju ili osiguraju usklađenost s ovim odjeljkom; i
ii.
osiguraju upravnu suradnju potrebnu da se osigura pravilna primjena ovog odjeljka kako s Europskom unijom tako i između njih samih.
Zahtjev naveden u prvome podstavku mora se poduprijeti dokazima da su uvjeti iz navedenoga podstavka ispunjeni. Naslovljava se na Komisiju. Komisija odlučuje o zahtjevima vodeći računa o svim elementima u vezi s kumulacijom koji se smatraju važnima, uključujući materijale koje treba kumulirati.
6. Ako se proizvodi izrađeni u državi korisnici skupine I. ili skupine III. uporabom materijala podrijetlom iz države koja pripada drugoj skupini trebaju izvesti u Europsku uniju, podrijetlo navedenih proizvoda određuje se kako slijedi:
(a)
materijali podrijetlom iz države jedne regionalne skupine smatraju se materijalima podrijetlom iz države druge regionalne skupine ako su uključeni u ondje dobiven proizvod, pod uvjetom da obrada ili prerada obavljena u potonjoj državi korisnici nadilazi postupke opisane u članku 78. stavku 1. i, u slučaju tekstilni proizvoda, da nadilazi također i postupke navedene u Prilogu 16.;
(b)
ako uvjet iz točke (a) nije ispunjen, proizvodi kao državu podrijetla imaju državu koja sudjeluje u kumulaciji kojoj pripada najveći udio vrijednosti upotrijebljenog materijala podrijetlom iz država koje sudjeluju u kumulaciji.
Ako se država podrijetla određuje u skladu s točkom (b) prvoga podstavka, ta se država navodi kao država podrijetla na dokazu o podrijetlu koji daje izvoznik proizvoda u Europsku uniju, ili, do primjene sustava registriranih izvoznika, koji izdaju tijela države korisnice izvoznice.
7. Na zahtjev tijela bilo koje države korisnice, Komisija može odobriti proširenu kumulaciju između države korisnice i države s kojom Europska unija ima sklopljen sporazum o slobodnoj trgovini u skladu s člankom XXIV. važećeg Općeg sporazuma o carinama i trgovini (GATT-a), pod uvjetom da je ispunjen svaki od sljedećih uvjeta:
(a)
države uključene u kumulaciju obvezale su se poštovati ili osigurati usklađenost s ovim odjeljkom i osigurati administrativnu suradnju potrebnu da se osigura pravilna primjena ovog odjeljka kako s Europskom unijom tako i između njih samih;
(b)
dotična država korisnica Komisiju je obavijestila o obvezivanju iz točke (a).
Zahtjev iz prvoga podstavka sadrži popis materijala obuhvaćenih kumulacijom i mora biti poduprt dokazima da su uvjeti iz točaka (a) i (b) prvoga podstavka ispunjeni. On se naslovljava na Komisiju. Ako se dotični materijali promijene, podnosi se drugi zahtjev.
Materijali koji potpadaju pod poglavlja 1. do 24. Harmoniziranog sustava isključeni su iz proširene kumulacije.
8. U slučajevima proširene kumulacije iz stavka 7., podrijetlo upotrijebljenih materijala i primjenjivi dokumentirani dokaz o podrijetlu određuje se u skladu s pravilima iz odgovarajućega sporazuma o slobodnoj trgovini. Podrijetlo proizvoda koje treba izvesti u Europsku uniju određuje se u skladu s pravilima o podrijetlu iz ovog odjeljka.
Kako bi dobiveni proizvod stekao status s podrijetlom, nije potrebno da materijali podrijetlom iz države s kojom Europska unija ima sklopljen sporazum o slobodnoj trgovini i koji se upotrebljavaju u državi korisnici u izradi proizvoda koje treba izvesti u Europsku uniju budu podvrgnuti dostatnoj obradi ili preradi, pod uvjetom da obrada ili prerada obavljena u dotičnoj državi korisnici nadilazi postupke opisane u članku 78. stavku 1.
9. Komisija u Službenom listu Europske unije (seriji C) objavljuje sljedeće:
(a)
datum početka primjene kumulacije između država skupine I. i skupine III. predviđen stavkom 5., države uključene u tu kumulaciju i, ako je to primjereno, popis materijala u vezi s kojima se kumulacija primjenjuje;
(b)
datum početka primjene proširene kumulacije, države uključene u tu kumulaciju i popis materijala u vezi s kojima se kumulacija primjenjuje.
Članak 87.
Ako se dvostrana kumulacija ili kumulacija s Norveškom, Švicarskom ili Turskom upotrebljava u kombinaciji s regionalnom kumulacijom, dobiveni proizvod stječe podrijetlo iz jedne od država dotične regionalne skupine, određene u skladu s prvim i drugim podstavkom članka 86. stavka 4.
Članak 88.
1. Pododjeljci 1. i 2. primjenjuju se na odgovarajući način na:
(a)
izvoz iz Europske unije u državu korisnicu u smislu dvostrane kumulacije;
(b)
izvoz iz jedne države korisnice u drugu u smislu regionalne kumulacije kako je predviđeno člankom 86. stavcima 1. i 5., ne dirajući u drugi podstavak članka 86. stavka 2. točke (a).
2. Ako su pri obradi ili preradi proizvoda bili upotrijebljeni zamjenjivi materijali s podrijetlom ili bez podrijetla, carinsko tijelo država članica može, na pisani zahtjev gospodarskih subjekata, dozvoliti upravljanje materijalima u Europskoj uniji uporabom metode računovodstvenog razdvajanja u smislu kasnijeg izvoza u državu korisnicu u okviru dvostrane kumulacije, bez da se materijale skladišti odvojeno.
3. Carinska tijela država članica mogu odobrenje iz stavka 2. dati pod bilo kojim uvjetima koje smatraju primjerenima.
Odobrenje se odobrava samo ako se uporabom metode iz stavka 2. može osigurati da je, u bilo kojem trenutku, broj dobivenih proizvoda koji bi se mogli smatrati ‚podrijetlom iz Europske unije’ jednak broju koji bi se dobio uporabom metode fizičkog odvajanja zaliha.
Ako se odobri, metoda se primjenjuje i njezina primjena evidentira se na temelju općih računovodstvenih načela koja važe u Europskoj uniji.
4. Korisnik metode iz stavka 2. može izdati, odnosno do primjene sustava registriranih izvoznika, zatražiti dokaze o podrijetlu za one količine proizvoda koji se mogu smatrati podrijetlom iz Europske unije. Na zahtjev carinskog tijela država članica, korisnik daje izjavu o tome kako su količine bile vođene.
5. Carinska tijela država članica nadziru uporabu odobrenja iz stavka 2.
Ona mogu oduzeti odobrenje u sljedećim slučajevima:
(a)
korisnik na bilo koji način neispravno koristi odobrenje; ili
(b)
korisnik ne ispunjava ni jedan od ostalih uvjeta propisanih ovim odjeljkom ili odjeljkom 1.A.
Pododjeljak 4.
Odstupanja
Članak 89.
1. Na inicijativu Komisije ili kao odgovor na zahtjev države korisnice, državi korisnici može se odobriti privremeno odstupanje od odredaba ovog odjeljka ako:
(a)
unutarnji ili vanjski čimbenici joj privremeno uskraćuju mogućnost da poštuje pravila za stjecanje podrijetla predviđena člankom 72. ako je ranije to mogla činiti; ili
(b)
joj treba vremena da se pripremi za poštivanje pravila za stjecanje podrijetla predviđena člankom 72.
2. Privremeno odstupanje ograničeno je na trajanje učinaka unutarnjih ili vanjskih čimbenika zbog kojih je odstupanje zahtijevano ili na duljinu vremena potrebnog da država korisnica postigne poštivanje pravila.
3. Zahtjev za odstupanje Komisiji se podnosi u pisanom obliku. U njemu moraju biti navedeni razlozi, kako je naznačeno u stavku 1., zašto se zahtijeva odstupanje i mora sadržavati odgovarajuće dokazne isprave.
4. Kada se odstupanje odobri, dotična država korisnica mora ispuniti sve propisane zahtjeve u vezi s informacijama koje treba pružiti Komisiji u vezi s uporabom odstupanja i upravljanjem količinama za koje je odstupanje odobreno.
Pododjeljak 5.
Postupci pri izvozu iz države korisnice
Članak 90.
Sustav se primjenjuje u sljedećim slučajevima:
(a)
u slučajevima robe koja udovoljava zahtjevima iz ovog odjeljka, koju izvozi registrirani izvoznik u smislu članka 92.;
(b)
u slučajevima bilo koje pošiljke od jednog ili više pakiranja koja sadrže proizvode s podrijetlom koje izvozi bilo koji izvoznik, ako ukupna vrijednost poslanih proizvoda s podrijetlom ne prelazi 6 000 eura.
Članak 91.
1. Nadležna tijela države korisnice uspostavljaju i u svako doba ažuriraju elektronsku evidenciju registriranih izvoznika koji se nalaze u toj državi. Evidenciju treba odmah ažurirati ako je izvoznik povučen iz registra u skladu s člankom 93. stavkom 2.
2. Evidencija sadrži sljedeće podatke:
(a)
ime i punu adresu mjesta na kojem se registrirani izvoznik nalazi ili ima sjedište, uključujući oznaku države ili područja (šifra države ISO alpha 2);
(b)
broj registriranog izvoznika;
(c)
proizvode namijenjene izvozu u okviru sustava (indikativni popis poglavlja ili tarifnih brojeva Harmoniziranog sustava, kako to podnositelj zahtjeva smatra primjerenim);
(d)
datume od kada do kada je izvoznik bio ili je registriran;
(e)
razloge povlačenja (zahtjev registriranog izvoznika/povlačenje od strane nadležnih tijela). Ti su podaci dostupni samo nadležnim tijelima.
3. Nadležna tijela država korisnica Komisiju obavješćuju o svom nacionalnom sustavu brojčanog označavanja koji se koristi za označivanje registriranih izvoznika. Broj počinje šifrom države ISO alpha 2.
Članak 92.
Da bi bili registrirani, izvoznici podnose zahtjev nadležnim tijelima države korisnice iz članka 69. stavka 1. točke (a), uporabom obrasca čiji se uzorak nalazi u Prilogu 13.c. Popunjavanjem obrasca izvoznici daju pristanak za pohranu tih podataka u bazu podataka Komisije i za objavu nepovjerljivih podataka na internetu.
Nadležna tijela prihvaćaju zahtjev samo ako je potpun.
Članak 93.
1. Registrirani izvoznici koji više ne ispunjavaju uvjete za izvoz bilo koje robe na temelju sustava, ili više ne namjeravaju izvoziti takvu robu, obavješćuju nadležna tijela u državi korisnici koja ih odmah brišu iz evidencije registriranih izvoznika koju vodi navedena država korisnica.
2. Ne dovodeći u pitanje sustav kazni i sankcija primjenjivih u državi korisnici, ako registrirani izvoznici namjerno ili iz nehaja sastave ili prouzroče sastavljanje izjave o podrijetlu ili bilo koje dokazne isprave koja sadrži netočne podatke koji dovode do nepravilnosti ili prijevarnog dobivanja pogodnosti povlaštenog tarifnog postupanja, nadležna tijela države korisnice povlače izvoznika iz evidencije registriranih izvoznika koju vodi dotična država korisnica.
3. Ne dovodeći u pitanje mogući utjecaj na nepravilnosti pronađene u neriješenim provjerama, povlačenje iz evidencije registriranih izvoznika vrijedi za ubuduće, to jest za izjave date nakon datuma povlačenja.
4. Izvoznici koje su nadležna tijela povukla iz evidencije registriranih izvoznika u skladu sa stavkom 2. mogu se ponovno upisati u evidenciju registriranih izvoznika jedino kada nadležnim tijelima u državi korisnici dokažu da su popravili stanje koje je dovelo do njihovog povlačenja.
Članak 94.
1. Izvoznici, registrirani ili ne, moraju ispunjavati sljedeće obveze:
(a)
moraju održavati vođenje trgovačke računovodstvene evidencije za proizvodnju i dobavu robe koja ispunjava uvjete za povlašteno postupanje;
(b)
moraju čuvati i staviti na raspolaganje sve dokaze koji se odnose na materijal upotrijebljen u izradi;
(c)
moraju čuvati svu carinsku dokumentaciju koja se odnosi na materijal upotrijebljen u izradi;
(d)
moraju čuvati najmanje tri godine od kraja godine u kojoj je dana izjava o podrijetlu, ili više ako to zahtijevaju nacionalni zakoni, evidenciju o:
i.
izjavama o podrijetlu koje su dali; i
ii.
njihovim materijalima s podrijetlom i bez podrijetla, računima proizvodnje i evidenciji zaliha.
Evidencija iz točke (d) prvoga podstavka može biti u elektroničkom obliku, ali mora omogućiti da se materijali upotrijebljeni u izradi izvezenih proizvoda mogu pratiti i da se njihov status robe s podrijetlom može potvrditi.
2. Obveze predviđene stavkom 1. također se primjenjuju na dobavljače koji izvoznicima podnose izjave dobavljača koje potvrđuju da roba koju dobavljaju ima status robe s podrijetlom.
Članak 95.
1. Izjavu o podrijetlu izvoznik daje pri izvozu proizvoda na koje se odnosi, ako se roba na koju se odnosi može smatrati podrijetlom iz dotične države korisnice ili druge države korisnice u skladu s drugim podstavkom članka 86. stavka 4. ili točkom (b) prvoga podstavka članka 86. stavka 6.
2. Iznimno od odredaba stavka 1., izjava o podrijetlu može se iznimno dati nakon izvoza (naknadna izjava), pod uvjetom da se u državi članici deklaracije za puštanje u slobodan promet predoči najkasnije dvije godine nakon izvoza.
3. Izjavu o podrijetlu izvoznik može podnijeti svojoj stranci u Europskoj uniji i sadržavat će podatke navedene u Prilogu 13.d. Izjava o podrijetlu sastavlja se ili na engleskom ili na francuskom.
Može se sastaviti na bilo kojoj drugoj trgovačkoj ispravi na temelju koje je moguće prepoznati dotičnog izvoznika i uključenu robu.
4. Kada se primjenjuje kumulacija na temelju članka 84., članka 86. stavka 1., ili članka 86. stavaka 5. i 6., izvoznik proizvoda u čijoj su izradi upotrijebljeni materijali podrijetlom iz stranke s kojom je kumulacija dopuštena oslanja se na izjavu o podrijetlu koju je podnio njegov dobavljač. U tim slučajevima, izjava o podrijetlu koju daje izvoznik, ovisno o slučaju, sadrži navode ‚EU cumulation’, ‚regional cumulation’ ili ‚Cumul UE’, ‚cumul regional’.
5. Kada se primjenjuje kumulacija na temelju članka 85., izvoznik proizvoda u čijoj su izradi upotrijebljeni materijali podrijetlom iz stranke s kojom je kumulacija dopuštena, oslanja se na dokaz o podrijetlu koji je pružio njegov dobavljač i koji je izdan u skladu s odredbama pravila o GSP podrijetlu koja vrijede za Norvešku, Švicarsku ili Tursku, ovisno o slučaju. U tom slučaju, izjava o podrijetlu koju daje izvoznik sadrži navode ‚Norway cumulation’, ‚Switzerland cumulation’, ‚Turkey cumulation’ ili ‚Cumul Norvège’, ‚Cumul Suisse’, ‚Cumul Turquie’.
6. Kada se primjenjuje proširena kumulacija na temelju članka 86. stavaka 7. i 8., izvoznik proizvoda u čijoj su izradi upotrijebljeni materijali podrijetlom iz stranke s kojom je proširena kumulacija dopuštena, oslanja se na dokaz o podrijetlu koji je pružio njegov dobavljač i koji je izdan u skladu s odredbama odgovarajućeg sporazuma o slobodnoj trgovini između Europske unije i dotične stranke.
U tom slučaju, izjava o podrijetlu koju daje izvoznik sadrži navod ‚extended cumulation with country x’ ili ‚cumul étendu avec le pays x’.
Članak 96.
1. Izjava o podrijetlu daje se za svaku pošiljku.
2. Izjava o podrijetlu vrijedi dvanaest mjeseci od datuma kada ju je izvoznik dao.
3. Jedna izjava o podrijetlu može obuhvaćati nekoliko pošiljaka ako roba ispunjava sljedeće uvjete:
(a)
radi se o rastavljenim ili nesastavljenim proizvodima u smislu Općeg pravila 2. točka (a) za tumačenje Harmoniziranog sustava;
(b)
potpada pod odjeljak XVI. ili XVII. ili tarifne brojeve 7308 ili 9406 Harmoniziranog sustava; i
(c)
namijenjena je za uvoz u djelomičnim pošiljkama.
Pododjeljak 6.
Postupci za puštanje u slobodan promet u Europskoj uniji
Članak 97.
1. Carinska deklaracija za puštanje u slobodan promet poziva se na izjavu o podrijetlu. Izjava o podrijetlu mora biti na raspolaganju carinskog tijela, koje može zahtijevati njezino podnošenje za provjeru deklaracije. Navedeno tijelo također može zahtijevati prijevod izjave na službeni jezik, ili na jedan od službenih jezika dotične države članice.
2. Ako deklarant zahtijeva primjenu sustava, bez da u trenutku prihvaćanja carinske deklaracije za puštanje u slobodan promet posjeduje izjavu o podrijetlu, ta se deklaracija smatra nepotpunom u smislu članka 253. stavka 1. i s njome se postupa u skladu s time.
3. Prije deklariranja robe za puštanje u slobodan promet, deklarant će voditi računa da roba udovoljava uvjetima iz ovog odjeljka, prije svega, provjerom:
i.
da je izvoznik registriran u bazi podataka iz članka 69. stavka 3. za izdavanje izjave o podrijetlu, osim tamo gdje ukupna vrijednost otpremljenih proizvoda s podrijetlom ne prelazi 6 000 eura; i
ii.
da je izjava o podrijetlu sastavljena u skladu s Prilogom 13.d.
Članak 97.a
1. Sljedeći proizvodi izuzeti su od obveze davanja i podnošenja izjave o podrijetlu:
(a)
proizvodi koje u malim paketima pojedinac šalje pojedincu, čija ukupna vrijednost ne prelazi 500 eura;
(b)
proizvodi koji čine osobnu prtljagu putnika, čija ukupna vrijednost ne prelazi 1 200 eura.
2. Proizvodi iz stavka 1. moraju ispunjavati sljedeće uvjete:
(a)
ne radi se o uvozu trgovačke naravi;
(b)
deklarirani su kao proizvodi koji ispunjavaju uvjete za ostvarivanje pogodnosti u okviru sustava;
(c)
nema sumnje u istinitost izjave iz točke (b).
3. U smislu točke (a) stavka 2., uvoz se ne smatra uvozom trgovačke naravi ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:
(a)
uvozi su povremeni;
(b)
uvozi se sastoje isključivo od proizvoda za osobnu uporabu primatelja ili putnika ili članova njihovih obitelji;
(c)
iz naravi i količine proizvoda očito je da ne postoji namjera njihove komercijalne uporabe.
Članak 97.b
1. Pronalaženje manjih razlika između navoda sadržanih u izjavi o podrijetlu i onih u ispravama koje su podnesene carinskom tijelu u smislu provođenja službenog postupka za uvoz proizvoda ipso facto ne čine izjavu o podrijetlu ništavnom ako se valjano utvrdi da se navedena isprava odnosi na dotične proizvode.
2. Očite formalne pogreške, kao što su pogreške u pisanju na izjavi o podrijetlu ne smiju bit razlog za odbacivanje te isprave, ako te greške ne dovode u sumnju točnost navoda u toj ispravi.
3. Izjave o podrijetlu koje su podnesene carinskom tijelu države uvoznice nakon razdoblja valjanosti navedenog u članku 96. mogu se prihvatiti radi primjene carinskih povlastica, ako je do nepodnošenja tih isprava prije isteka završnog roka došlo zbog izvanrednih okolnosti. U ostalim slučajevima zakašnjeloga podnošenja isprava, carinsko tijelo države uvoznice može prihvatiti izjave o podrijetlu ako su proizvodi carini bili podneseni prije isteka toga konačnog datuma.
Članak 97.c
1. Postupak iz članka 96. stavka 3. primjenjuje se u razdoblju koje odrede carinska tijela država članica.
2. Carinska tijela država članica uvoznica koje nadgledaju uzastopna puštanja u slobodan promet potvrđuju da su uzastopne pošiljke dio rastavljenih ili nesastavljenih proizvoda za koje je bila sastavljena izjava o podrijetlu.
Članak 97.d
1. Ako proizvodi još nisu bili pušteni u slobodan promet, izjava o podrijetlu može se zamijenit s jednom ili više zamjenskih izjava o podrijetlu, koje daje imatelj robe, s namjenom slanja svih ili nekih proizvoda drugdje unutar carinskoga područja Zajednice ili, gdje je primjenjivo, u Norvešku, Švicarsku ili Tursku. Za izdavanje zamjenske izjave o podrijetlu, imatelji robe ne moraju biti registrirani izvoznici.
2. Ako se izjava o podrijetlu zamjenjuje, izvorna izjava o podrijetlu sadrži sljedeće:
(a)
podatke zamjenske(-ih) izjave(-a) o podrijetlu;
(b)
imena i adrese pošiljatelja;
(c)
primatelja(-e) u Europskoj uniji.
Izvorna izjava o podrijetlu označava se navodom ‚Replaced’ ili ‚Remplacée’, ovisno o slučaju.
3. Na zamjenskoj izjavi o podrijetlu navodi se sljedeće:
(a)
sve pojedinosti o ponovno otpremljenim proizvodima;
(b)
datum izdavanja izvorne izjave o podrijetlu;
(c)
svi potrebni navodi, kako je utvrđeno u Prilogu 13.d;
(d)
ime i adresa pošiljatelja proizvoda u Europskoj uniji;
(e)
ime i adresa primatelja u Europskoj uniji, Norveškoj, Švicarskoj ili Turskoj;
(f)
datum i mjesto zamjene.
Osoba koja daje zamjensku izjavu o podrijetlu može zamjenskoj izjavi o podrijetlu priložiti kopiju prvotne izjave o podrijetlu.
4. Stavci 1., 2. i 3. primjenjuju se na odgovarajući način na izjave koje zamjenjuju izjave o podrijetlu koje su same zamjenske izjave o podrijetlu. Stavci 1., 2. i 3. primjenjuju se na odgovarajući način na zamjenske izjave koje daju pošiljatelji proizvoda u Norveškoj, Švicarskoj ili Turskoj.
5. U slučaju proizvoda koji uživaju tarifne povlastice na temelju odstupanja odobrenog u skladu s odredbama članka 89. zamjena predviđena ovim člankom primjenjuje se samo kada su takvi proizvodi namijenjeni za Europsku uniju. Ako je dotični proizvod stekao status proizvoda s podrijetlom putem regionalne kumulacije, zamjenska izjava o podrijetlu može se sastaviti samo za slanje proizvoda u Norvešku, Švicarsku ili Tursku ako navedene države primjenjuju jednaka pravila regionalne kumulacije kao i Europska unija.
6. Stavci 1., 2. i 3. primjenjuju se na odgovarajući način na izjave koje zamjenjuju izjave o podrijetlu u slučaju dijeljenja pošiljke obavljenog u skladu s člankom 74.
Članak 97.e
1. Carinsko tijelo može, ako ima sumnje vezane uz status proizvoda s podrijetlom od deklaranta zahtijevati da predoči, u razumnom roku koji ono odredi, sve raspoložive dokaze u smislu provjere točnosti oznake podrijetla na deklaraciji ili ispunjavanja uvjeta iz članka 74.
2. Carinsko tijelo može obustaviti primjenu povlaštene tarifne mjere za vrijeme trajanja postupka provjere iz članka 97.h ako:
(a)
su informacije koje je pružio deklarant nedostatne za potvrđivanje statusa podrijetla proizvoda ili ispunjavanja uvjeta iz članka 73. ili članka 74.;
(b)
deklarant ne odgovara u vremenskom roku dozvoljenom za pružanje informacija iz stavka 1.
3. Čekajući na informacije koje se zahtijevaju od deklaranta, navedene u stavku 1., ili rezultate postupka provjere iz stavka 2., uvozniku se nudi puštanje proizvoda uz poštivanje svih mjera predostrožnosti koje se smatraju potrebnim.
Članak 97.f
1. Carinsko tijelo države članice uvoznice odbija pravo na sustav, bez da je obvezno zahtijevati bilo koji dodatni dokaz ili poslati zahtjev za provjeru državi korisnici ako:
(a)
roba nije jednaka onoj navedenoj u izjavi o podrijetlu;
(b)
deklarant nije podnio izjavu o podrijetlu za dotične proizvode ako se takva izjava zahtijeva;
(c)
ne dirajući u točku (b) članka 90. i u članak 97.d stavak 1., izjavu o podrijetlu koju posjeduje deklarant nije sastavio izvoznik registriran u državi korisnici;
(d)
izjava o podrijetlu nije sastavljena u skladu s Prilogom 13.d;
(e)
uvjeti iz članka 74. nisu ispunjeni.
2. Carinsko tijelo države članice uvoznice odbija pravo na sustav, nakon što je zahtjev za provjeru u smislu članka 97.h naslovilo na nadležna tijela države korisnice, ako je carinsko tijelo države članice uvoznice:
(a)
primilo odgovor u skladu s kojim izvoznik nije imao pravo dati izjavu o podrijetlu;
(b)
primilo odgovor u skladu s kojim dotični proizvodi nisu podrijetlom iz države korisnice ili uvjeti iz članka 73. nisu ispunjeni;
(c)
imalo opravdanu sumnju u valjanost izjave o podrijetlu ili točnost informacija koje je pružio deklarant u vezi ispravnog podrijetla predmetnih proizvoda kada je podnijelo zahtjev za provjeru; i
i.
nije dobilo odgovor u roku dozvoljenom u skladu s člankom 97.h; ili
ii.
dobilo odgovor koji ne daje odgovarajuće odgovore na pitanja postavljena u zahtjevu.
Pododjeljak 7.
Nadzor podrijetla
Članak 97.g
1. U smislu osiguranja poštivanja pravila o statusu proizvoda s podrijetlom, nadležna tijela države korisnice obavljaju:
(a)
provjere statusa proizvoda s podrijetlom na zahtjev carinskog tijela država članica;
(b)
redovite provjere izvoznika na vlastitu inicijativu.
U onoj mjeri u kojoj su Norveška, Švicarska i Turska sklopile sporazum s Europskom unijom navodeći da će jedna drugoj pružiti potrebnu potporu u pitanjima upravne suradnje, prvi podstavak primjenjuje se na odgovarajući način na zahtjeve poslane tijelima Norveške, Švicarske i Turske za provjeru zamjenskih izjava o podrijetlu sastavljenih na njihovom državnom području, da bi od navedenih tijela zatražili da se dodatno udruže s nadležnim tijelima u državi korisnici.
Proširena kumulacija dopuštena je samo na temelju članka 86. stavaka 7. i 8., ako je država s kojom Europska unija ima valjani sporazum o slobodnoj trgovini pristala državi korisnici pružiti svoju potporu u pitanjima upravne suradnje na isti način kako bi tu potporu pružila carinskim tijelima država članica u skladu s odgovarajućim odredbama dotičnog sporazuma o slobodnoj trgovini.
2. Provjera iz točke (b) stavka 1. osiguravaju da izvoznici neprekidno ispunjavaju svoje obveze. Obavljaju se u razmacima koji se određuju na temelju odgovarajućeg kriterija analize rizika. U tu svrhu, nadležna tijela država korisnica od izvoznika zahtijevaju da predaju preslike ili popis izjava o podrijetlu koje su dali.
3. Nadležna tijela država korisnica imaju pravo zatražiti bilo kakav dokaz i obaviti bilo kakvu provjeru izvoznikovog knjigovodstva i, prema potrebi, račune proizvođača koji mu dobavljaju proizvode, uključujući u poslovnim prostorima, ili bilo koji drugi pregled koji smatraju primjerenim.
Članak 97.h
1. Naknadne provjere izjava o podrijetlu obavljaju se nasumično ili kad god carinsko tijelo država članica ima osnovane razloge za sumnju u njihovu vjerodostojnost, u to da su predmetni proizvodi s podrijetlom ili u zadovoljavanje ostalih zahtjeva ovog odjeljka.
Ako carinsko tijelo države članice zatraži suradnju nadležnih tijela države korisnice u obavljanju provjera valjanosti izjava o podrijetlu, statusa podrijetla proizvoda, ili oboje, kad god je to primjereno, u svome će zahtjevu navesti razloge zašto ima opravdanu sumnju u valjanost izjava o podrijetlu ili statusa podrijetla proizvoda.
Preslika izjave o podrijetlu i sve dodatne informacije ili isprave koje upućuju na to da su informacije navedene u izjavi netočne mogu se proslijediti kao prilog zahtjevu za provjeru.
Država članica koja zahtijeva provjeru određuje 6-mjesečni početni rok za dostavljanje rezultata provjere, počevši od datuma zahtjeva za provjeru, osim u slučaju zahtjeva poslanih u Norvešku, Švicarsku ili Tursku u smislu provjere zamjenskih izjava o podrijetlu sastavljenih na njihovom državnom području na temelju izjave o podrijetlu sastavljene u državi korisnici, za koji se taj rok produljuje na osam mjeseci.
2. Ako se u slučaju opravdane sumnje ne dobije nikakav odgovor u roku iz stavka 1. ili ako u odgovoru nisu sadržane dostatne informacije za utvrđivanje stvarnog podrijetla proizvoda, nadležnim tijelima šalje se druga komunikacija. Tom komunikacijom utvrđuje se daljnji rok koji nije dulji od 6 mjeseci.
Pododjeljak 8.
Ostale odredbe
Članak 97.i
1. Pododjeljci 5., 6. i 7. primjenjuju se na odgovarajući način na:
(a)
izvoz iz Europske unije u državu korisnicu u smislu dvostrane kumulacije;
(b)
izvoz iz jedne države korisnice u drugu u smislu regionalne kumulacija kako je predviđeno člankom 86. stavcima 1. i 5.
2. Carinsko tijelo države članice smatra izvoznike iz Europske unije, na njihov zahtjev, registriranim izvoznicima u smislu sustava, ako izvoznik ispuni sljedeće uvjete:
(a)
izvoznik ima EORI broj u skladu s člancima 4.k do 4.t;
(b)
izvoznik ima status ‚ovlaštenog izvoznika’ u okviru povlaštenog aranžmana;
(c)
izvoznik u zahtjevu na obrascu čiji se uzorak pojavljuje u Prilogu 13.c, naslovljenom na carinsko tijelo države članice, osigurava sljedeće podatke:
i.
detalje iz rubrike 1. i 4.;
ii.
obvezujuću izjavu iz rubrike 5.
Članak 97.j
1. Pododjeljci 1., 2. i 3. primjenjuje se na odgovarajući način pri određivanju da li se proizvodi mogu smatrati podrijetlom iz države korisnice kada se izvoze u Ceutu ili Melillu ili podrijetlom iz Ceute i Melille kada se izvoze u državu korisnicu u smislu dvostrane kumulacije.
2. Pododjeljci 5., 6. i 7. primjenjuju se na odgovarajući način na proizvode izvezene iz države korisnice u Ceutu ili Melillu i na proizvode izvezene iz Ceute i Melille u državu korisnicu u smislu dvostrane kumulacije.
3. Španjolsko carinsko tijelo odgovorno je za primjenu pododjeljaka 1., 2., 3., 5., 6. i 7. u Ceuti i Melilli.
4. U svrhe navedene u stavcima 1. i 2., Ceuta i Melilla smatraju se jednim područjem.”
(2)
U dijelu I., glavi IV., poglavlju 2., umeće se sljedeći odjeljak 1.A:
„Odjeljak 1.A
Postupci i načini upravne suradnje koji se upotrebljavaju do primjene sustava registriranih izvoznika
Pododjeljak 1.
Opća načela
Članak 97.k
1. Svaka država korisnica ispunjava ili osigurava ispunjavanje:
(a)
pravila o podrijetlu proizvoda koji se izvoze, iz odjeljka 1.;
(b)
pravila za popunjavanje i izdavanje potvrda o podrijetlu obrazac A, čiji se uzorak nalazi u Prilogu 17.;
(c)
odredaba za uporabu izjava na računu, čiji se uzorak nalazi u Prilogu 18.;
(d)
odredaba o načinima upravne suradnje iz članka 97.s;
(e)
odredaba o odobravanju odstupanja iz članka 89.
2. Nadležna tijela država korisnica surađuju s Komisijom ili državama članicama, prije svega:
(a)
pružanjem sve potrebne potpore u slučaju zahtjeva Komisije da nadgleda pravilno upravljanje sustavom u dotičnoj državi, uključujući posjete radi provjere na licu mjesta od strane Komisije ili carinskih tijela država članica;
(b)
ne dirajući u članke 97.s i 97.t, provjerom statusa podrijetla proizvoda i ispunjavanjem svih ostalih uvjeta iz ovog odjeljka, uključujući posjete na licu mjesta, ako to zahtijeva Komisija ili carinska tijela država članica u kontekstu istraga vezanih uz podrijetlo.
3. Gdje je, u državi korisnici, imenovano tijelo nadležno za izdavanje potvrda o podrijetlu obrazac A, provjerava se dokazna dokumentacija o podrijetlu, te se izdaju potvrde o podrijetlu obrazac A za izvoz u Europsku uniju, smatra se da je ta država korisnica prihvatila uvjete utvrđene u stavku 1.
4. Ako je država ili područje prihvaćeno ili ponovno prihvaćeno kao država korisnica u vezi s proizvodima iz Uredbe (EZ) br. 732/2008, roba podrijetlom iz navedene države ili područja uživa pogodnosti općeg sustava povlastica pod uvjetom da je bila izvezena iz države korisnice ili područja na datum iz članka 97.s ili nakon njega.
5. Dokaz o podrijetlu vrijedi 10 mjeseci od datuma izdavanja u državi izvoznici i mora se u navedenome roku podnijeti carinskom tijelu države uvoznice.
Pododjeljak 2.
Postupci pri uvozu iz države korisnice
Članak 97.l
1. Potvrde o podrijetlu obrazac A, čiji je uzorak sadržan u Prilogu 17., izdaju se na pisani zahtjev izvoznika ili njegovog ovlaštenog predstavnika, zajedno sa svim ostalim odgovarajućim dokaznim ispravama kojima se dokazuje da proizvodi namijenjeni za izvoz ispunjavaju uvjete za izdavanje potvrde o podrijetlu obrazac A.
2. Potvrda se izvozniku daje na raspolaganje čim se obavi ili osigura stvarni izvoz. Međutim, potvrda o podrijetlu obrazac A može se iznimno izdati nakon izvoza proizvoda na koje se odnosi, ako:
(a)
u trenutku izvoza nije izdana zbog greške, nenamjernoga propusta ili posebnih okolnosti; ili
(b)
se nadležnim vladinim tijelima pruži zadovoljavajući dokaz o tome da je potvrda o podrijetlu obrazac A bila izdana, ali da pri uvozu nije bila prihvaćena iz tehničkih razloga.
3. Nadležna vladina tijela mogu naknadno izdati potvrdu tek nakon što provjere da li podaci navedeni u izvoznikovu zahtjevu odgovaraju podacima iz odgovarajućeg izvoznog spisa i da potvrda o podrijetlu obrazac A koja ispunjava odredbe ovog odjeljka nije bila izdana u trenutku izvoza predmetnih proizvoda. Rubrika 4. naknadno izdane potvrde o podrijetlu obrazac A mora sadržavati navod ‚Issued retrospectively’ ili ‚Délivré à posteriori’.
4. U slučaju krađe, gubitka ili uništenja potvrde o podrijetlu obrazac A, izvoznik nadležnim vladinim tijelima koje su je izdale može podnijeti zahtjev za izdavanje duplikata na temelju izvoznih isprava koje se nalaze u njihovu posjedu. Rubrika 4. tako izdanog duplikata obrasca A mora sadržavati jedan od ovih navoda ‚Duplicate’ ili ‚Duplicata’, zajedno s datumom izdavanja i serijskim brojem izvorne potvrde. Duplikat stupa na snagu s datumom izvornika.
5. U smislu provjere da li je proizvod za koji se zahtijeva potvrda o podrijetlu obrazac A u skladu s odgovarajućim pravilima o podrijetlu, nadležna vladina tijela imaju pravo zahtijevati bilo kakve dokazne isprave ili obaviti bilo kakav pregled koji smatraju prikladnim.
6. Ispunjavanje rubrike 2. potvrde o podrijetlu obrazac A nije obvezno. Rubrika 12. mora sadržavati navod ‚European Union’ ili naziv jedne od država članica. Datum izdavanja potvrde o podrijetlu obrazac A navodi se u polju 11. Potpis koji se stavlja u tu rubriku, koja je rezervirana za nadležna vladina tijela koja izdaju potvrdu, kao i potpis izvoznikovog ovlaštenog potpisnika koji se stavlja u rubriku 12., mora biti vlastoručan.
Članak 97.m
1. Izjavu na računu može dati bilo koji izvoznik pošiljke koja se sastoji od jednog ili više pakiranja proizvoda s podrijetlom čija ukupna vrijednost ne prelazi 6 000 eura, i pod uvjetom da se administrativna suradnja iz članka 97.k stavka 2. primjenjuje na ovaj postupak.
2. Izvoznik koji daje izjavu na računu u svakom je trenutku spreman, na zahtjev carine ili drugih nadležnih vladinih tijela države izvoznice, podnijeti sve odgovarajuće isprave kojima se dokazuje da dotični proizvodi imaju status proizvoda s podrijetlom.
3. Izjavu na računu izvoznik sastavlja ili na francuskom ili na engleskom tako što na računu, dostavnici ili bilo kojoj drugoj komercijalnoj ispravi, otipka ili otisne u pečatnom ili tiskanom obliku izjavu čiji se tekst navodi u Prilogu 18. Ako je izjava pisana rukom, mora biti napisana tintom i tiskanim slovima. Izjava na računu mora imati izvorni vlastoručni potpis izvoznika.
4. Uporaba izjave na računu podliježe sljedećim uvjetima:
(a)
jedna izjava na računu daje se za svaku pošiljku;
(b)
ako je roba sadržana u pošiljci već bila podvrgnuta provjeri u državi izvoznici u vezi s definicijom pojma ‚proizvoda s podrijetlom’, izvoznik se može pozvati na tu provjeru u izjavi na računu.
5. Kada se primjenjuje kumulacija na temelju članaka 84., 85. ili 86., nadležna vladina tijela države korisnice od kojih se zahtijeva izdavanje potvrde o podrijetlu obrazac A za proizvode u čijoj se izradi upotrebljavaju materijali podrijetlom iz stranke s kojom je dopuštena kumulacija, oslanjaju se na sljedeće:
-
u slučaju dvostrane kumulacije, na dokaz o podrijetlu koji je pružio izvoznikov dobavljač i koji je izdan u skladu s odredbama pododjeljka 5.,
-
u slučaju kumulacije s Norveškom, Švicarskom ili Turskom, na dokaz o podrijetlu koji je pružio izvoznikov dobavljač i koji je izdan u skladu s pravilima o GSP podrijetlu koja vrijede za Norvešku, Švicarsku ili Tursku, ovisno o slučaju,
-
u slučaju regionalne kumulacije, na dokaz o podrijetlu koji je pružio izvoznikov dobavljač, odnosno potvrdu o podrijetlu obrazac A, čiji se uzorak nalazi u Prilogu 17. ili, ovisno o slučaju, izjavu na računu, čiji se tekst nalazi u Prilogu 18.,
-
u slučaju proširene kumulacije, na dokaz o podrijetlu koji je pružio izvoznikov dobavljač i koji je izdan u skladu s odredbama odgovarajućega sporazuma o slobodnoj trgovini između Europske unije i dotične države.
U slučajevima iz prve, druge, treće i četvrte alineje prvoga podstavka, rubrike 4. potvrde o podrijetlu obrazac A, ovisno o slučaju, sadrži navod ‚EU cumulation’, ‚Norway cumulation’, ‚Switzerland cumulation’, ‚Turkey cumulation’, ‚regional cumulation’, ‚extended cumulation with country x’ ili ‚Cumul UE’, ‚Cumul Norvège’, ‚Cumul Suisse’, ‚Cumul Turquie’, ‚cumul régional’, ‚cumul étendu avec le pays x’.
Pododjeljak 3.
Postupci pri puštanju u slobodan promet u Europskoj uniji
Članak 97.n
1. Potvrde o podrijetlu obrazac A ili izjave na računu podnose se carinskom tijelu država članica uvoznica u skladu s postupcima u vezi s carinskom deklaracijom.
2. Dokazi o podrijetlu koji su carinskom tijelu države članice uvoznice podneseni nakon isteka roka valjanosti navedenog u članku 97.k stavku 5. mogu se prihvatiti u smislu primjene carinskih povlastica, ako je do nepodnošenja tih isprava prije posljednjega roka došlo zbog izvanrednih okolnosti. U ostalim slučajevima zakašnjeloga podnošenja isprava, carinsko tijelo države uvoznice može prihvatiti dokaz o podrijetlu kada su proizvodi carini podneseni prije isteka završnog roka.
Članak 97.o
1. U slučaju kada se, na zahtjev uvoznika i pod uvjetima koje određuje carinsko tijelo države članice uvoznice, u više pošiljaka uvoze rastavljeni ili nesastavljeni proizvodi u smislu Općeg pravila 2. točke (a) za tumačenje Harmoniziranog sustava i koji potpadaju pod odjeljak XVI. ili XVII. ili tarifne brojeve 7308 ili 9406 Harmoniziranog sustava, carinskom tijelu može se podnijeti jedan dokaz o podrijetlu za te proizvode pri uvozu prve pošiljke.
2. Na zahtjev uvoznika i uzimajući u obzir uvjete koje je odredilo carinsko tijelo države članice uvoznice, carinskom tijelu može se podnijeti jedan dokaz o podrijetlu za te proizvode pri uvozu prve pošiljke ako roba:
(a)
se uvozi u okviru čestih i redovitih trgovinskih tokova značajne tržišne vrijednosti;
(b)
je predmet istog ugovora o prodaji, a stranke toga ugovora imaju sjedište u državi izvoznici ili državi članici (državama članicama);
(c)
je razvrstana pod istu oznaku (osmeroznamenkastu) kombinirane nomenklature;
(d)
dolazi isključivo od istog izvoznika, namijenjena je istome uvozniku, te se uvozne formalnosti za nju obavljaju u istoj carinarnici iste države članice.
Ovaj postupak primjenjuje se u razdoblju koje odredi nadležno carinsko tijelo.
Članak 97.p
1. Ako su proizvodi s podrijetlom stavljeni pod nadzor carinarnice jedne države članice, moguće je zamijeniti izvorni dokaz o podrijetlu jednom ili više potvrda o podrijetlu obrazac A, u smislu slanja svih ili nekih od navedenih proizvoda drugdje unutar Europske unije ili, gdje je to prikladno, u Norvešku, Švicarsku ili Tursku.
2. Zamjenske potvrde o podrijetlu obrazac A izdaje carinarnica pod čiji nadzor su proizvodi stavljeni. Zamjenska potvrda sastavlja se na temelju pisanog zahtjeva ponovnog izvoznika.
3. U gornjem desnom polju zamjenske potvrde mora biti naveden naziv države posrednice u kojoj je potvrda izdana. Rubrika 4. sadrži riječi ‚Replacement certificate’ ili ‚Certificat de remplacement’, kao i datum izdavanja izvorne potvrde o podrijetlu te njezin serijski broj. Ime ponovnog izvoznika upisuje se u rubriku 1. Ime konačnog primatelja može se upisati u rubriku 2. Sve pojedinosti o ponovno izvezenim proizvodima koji se nalaze na izvornoj potvrdi prenose se u rubrike 3. do 9. i pozivanje na račun ponovnog izvoznika upisuje se u rubriku 10.
4. Carinsko tijelo koja je izdala zamjensku potvrdu ovjerava rubriku 11. Odgovornost tijela ograničena je na izdavanje zamjenske potvrde. Podaci u polju 12. u vezi države podrijetla i odredišne države uzimaju se s izvorne potvrde. Tu rubriku potpisuje ponovni izvoznik. Ponovni izvoznik koji potpisuje tu rubriku u dobroj vjeri nije odgovoran za točnost podataka upisanih na izvornoj potvrdi.
5. Carinarnica od koje se zahtijeva da obavi postupak iz stavka 1. na izvornoj potvrdi upisuje težinu, brojeve i vrstu proizvoda koje prosljeđuje te na njoj navodi serijske brojeve odgovarajuće zamjenske potvrde ili zamjenskih potvrda. Izvornu potvrdu mora čuvati najmanje tri godine. Preslika izvorne potvrde može se priložiti zamjenskoj potvrdi.
6. U slučaju proizvoda koji uživaju tarifne povlastica na temelju odstupanja odobrenog u skladu s člankom 89., postupak iz ovog članka primjenjuje se samo ako su takvi proizvodi namijenjeni za Europsku uniju. Ako je dotični proizvod stekao status s podrijetlom putem regionalne kumulacije, zamjenska potvrda može se sastaviti samo za slanje proizvoda u Norvešku, Švicarsku ili Tursku ako navedene države primjenjuju jednaka pravila u vezi s regionalnom kumulacijom kao i Europska unija.
Članak 97.q
1. Proizvodi koje u malim paketima pojedinac šalje pojedincu ili koji čine osobnu prtljagu putnika prihvaćat će se kao proizvodi s podrijetlom koji uživaju tarifne povlastice iz članka 66. bez da se zahtijeva predočenje potvrde o podrijetlu obrazac A ili izjave na računu, pod uvjetom da:
(a)
takvi proizvodi:
i)
nisu trgovačke naravi;
ii)
deklarirani su kao proizvodi koji ispunjavaju uvjete za ostvarivanje pogodnosti u okviru sustava;
(b)
nema sumnje u istinitost izjave iz točke (a) podtočke ii.
2. Uvoz se ne smatra uvozom trgovačke naravi ako su ispunjeni svi sljedeći uvjet:
(a)
uvozi su povremeni;
(b)
uvozi se sastoje isključivo od proizvoda za osobnu uporabu primatelja ili putnika ili članova njihovih obitelji;
(c)
iz naravi i količine proizvoda očito je da ne postoji namjera njihove komercijalne uporabe.
3. Ukupna vrijednost proizvoda iz stavka 2. ne prelazi 500 eura u slučaju malih paketa ili 1 200 eura u slučaju proizvoda koji čine osobnu prtljagu putnika.
Članak 97.r
1. Pronalaženje manjih razlika između navoda u potvrdi o podrijetlu obrazac A ili na izjavi na računu i navoda u ispravama koje su podnesene carinarnici u smislu provođenja službenog postupka za uvoz proizvoda ipso facto ne čini dokaz o podrijetlu ništavim ako se valjano utvrdi da se navedena isprava odnosi na podnesene proizvode.
2. Očite formalne pogreške na potvrdi o podrijetlu obrazac A, potvrdi o prometu robe EUR.1 ili na izjavi na računu ne bi trebale prouzrokovati odbacivanje te isprave ako te greške nisu takve da bi stvorile sumnju u točnost navoda u toj ispravi.
Pododjeljak 4.
Načini upravne suradnje
Članak 97.s
1. Države korisnice Komisiju obavješćuju o imenima i adresama vladinih tijela koja se nalaze na njihovom državnom području i koja su ovlaštena za izdavanje potvrda o podrijetlu obrazac A, zajedno s oglednim otiscima pečata koje navedena tijela upotrebljavaju, te o imenima i adresama odgovarajućih vladinih tijela odgovornih za provjeru potvrda o podrijetlu obrazac A i izjava na računu.
Komisija te informacije prosljeđuje carinskim tijelima država članica. Kada se te informacije saopće u okviru izmjena prethodnih komunikacija, Komisija navodi datum početka korištenja tih novih pečata prema uputama koje su joj dala nadležna vladina tijela država korisnica. Te su informacije za službenu uporabu; međutim, kada se roba pušta u slobodan promet, predmetna carinska tijela mogu dopustiti uvozniku ili njegovom propisno ovlaštenom predstavniku uvid u ogledne otiske pečata.
Države korisnice koje su već pružile informacije zahtijevane u prvome podstavku nisu obvezne ponovno ih pružiti, osim ako nije došlo do promjene.
2. U smislu članka 97.k stavka 4. Komisija objavljuje, u Službenom listu Europske unije (serija ‚C’), datum na koji je država ili područje priznato ili ponovno priznato kao država korisnica u vezi s proizvodima iz Uredbe (EZ) br. 732/2008, ispunila obveze iz stavka 1.
3. Komisija državama korisnicama na zahtjev nadležnih tijela država korisnica šalje ogledne otiske pečata koje upotrebljavaju carinska tijela država članica za izdavanje potvrda o prometu robe EUR.1.
Članak 97.t
1. Naknadne provjere potvrda o podrijetlu obrazac A i izjava na računu obavljaju se nasumičnim odabirom ili kad god carinska tijela država članica imaju osnovane razloge za sumnju u vjerodostojnost takvih isprava, u to da su dotični proizvodi s podrijetlom ili u udovoljavanje ostalim zahtjevima iz ovog odjeljka.
2. Kada zatraže naknadnu provjeru, carinska tijela država članica vraćaju potvrdu o podrijetlu obrazac A i račun, ako je podnesen, izjavu na računu, ili kopiju navedenih isprava, nadležnim vladinim tijela u državi korisnici izvoznici uz navođenje, kad god je to prikladno, razloga za upit. Uz zahtjev za provjeru šalju se i sve dobivene isprave ili informacije koje upućuju na to da su navodi u dokazu o podrijetlu netočni.
Ako carinska tijela država članica odluče obustaviti odobravanje carinskih povlastica dok čekaju rezultate provjere, uvozniku se nudi puštanje proizvoda uz primjenu mjera predostrožnosti koje se drže prijeko potrebnima.
3. Ako je podnesen zahtjev za naknadnu provjeru, takva se provjera obavlja i njezini rezultati se javljaju carinskom tijelu država članica najkasnije u roku od šest mjeseci ili u slučaju zahtjeva poslanih u Norvešku, Švicarsku ili Tursku u smislu provjere zamjenskih dokaza o podrijetlu pruženih na njihovom državnom području na temelju potvrde o podrijetlu obrazac A ili izjave na računu sastavljene u državi korisnici, najkasnije u roku od osam mjeseci od datuma slanja zahtjeva. Rezultati moraju biti takvi da se iz njih može utvrditi da li se predmetni dokaz o podrijetlu primjenjuje na stvarno izvezene proizvode i da li se ti proizvodi mogu smatrati proizvodi proizvodima podrijetlom iz država korisnica.
4. U slučaju potvrda o podrijetlu obrazac A izdanih na temelju dvostrane kumulacije, odgovor mora sadržavati kopiju (kopije) potvrde (potvrda) o prometu robe EUR.1 ili, gdje je to potrebno, odgovarajuće izjave (izjava) na računu.
5. Ako se u slučaju osnovane sumnje ne dobije nikakav odgovor u roku od šest mjeseci navedenom u stavku 3. ili ako u odgovoru nisu sadržane dostatne informacije za utvrđivanje vjerodostojnosti dotične isprave ili stvarnoga podrijetla proizvoda, nadležnim tijelima šalje se druga komunikacija. Ako se nakon druge komunikacije rezultati provjere ne dostavi tijelu koje je podnijelo zahtjev u roku od četiri mjeseca od datuma slanja druge komunikacije, ali ako s tim rezultatima nije moguće utvrditi vjerodostojnost predmetne isprave ili stvarnoga podrijetla proizvoda, tijelo koje je podnijelo zahtjev, osim u iznimnim okolnostima, odbija pravo na carinske povlastice.
6. Ako postupak provjere ili bilo koja druga raspoloživa informacija ukazuje na to da su pravila o podrijetlu prekršena, država korisnica izvoznica, na vlastitu inicijativu ili na zahtjev carinskih tijela država članica, obavlja odgovarajuća ispitivanja ili dogovara da se takva ispitivanja obave s potrebnom hitnošću kako bi se prepoznala i spriječila takva kršenja. U tom smislu Komisija ili carinska tijela država članica mogu sudjelovati u ispitivanjima.
7. U smislu naknadne provjere potvrda o podrijetlu obrazac A, izvoznici moraju čuvati sve odgovarajuće isprave kojima se dokazuje status podrijetla dotičnih proizvoda, a nadležna vladina tijela države korisnice izvoznice moraju čuvati kopije potvrda, kao i sve izvozne isprave koje se odnose na njih. Te se isprave čuvaju najmanje tri godine od kraja godine u kojoj je potvrda o podrijetlu obrazac A bila izdana.
Članak 97.u
1. Članci 97.s i 97.t također se primjenjuju između država iste regionalne skupine u smislu pružanja informacija Komisiji ili carinskom tijelu država članica te naknadne provjere potvrda o podrijetlu obrazac A ili izjava na računu izdanih u skladu s pravilima o podrijetlu koja vrijede za regionalnu kumulaciju.
2. U smislu članaka 85., 97.m i 97.p, sporazum sklopljen između Europske unije, Norveške, Švicarske i Turske između ostalog uključuje obvezu pružanja sve potrebne uzajamne potpore u pitanjima upravne suradnje.
U smislu članka 86. stavaka 7. i 8. i članka 97.k, država s kojom je Europska unija sklopila važeći sporazum o slobodnoj trgovini i koja je pristala da bude uključena u proširenu kumulaciju s državom korisnicom također pristaje državi korisnici pružiti potporu u pitanjima upravne suradnje na isti način kako bi tu potporu pružila carinskim tijelima država članica u skladu s odgovarajućim odredbama dotičnog sporazuma o slobodnoj trgovini.
Pododjeljak 5.
Postupci u smislu dvostrane kumulacije
Članak 97.v
1. Dokaz o statusu proizvodi Europske unije s podrijetlom pruža se ili:
(a)
predočenjem potvrde o prometu robe EUR.1, čiji je primjerak sadržan u Prilogu 21.; ili
(b)
predočenjem izjave na računu, čiji je tekst sadržan u Prilogu 18. Izjavu na računu može dati bilo koji izvoznik za pošiljke koje sadrže proizvode s podrijetlom čija ukupna vrijednost ne prelazi 6 000 eura ili ovlašteni izvoznik Europske unije.
2. Izvoznik ili njegov ovlašteni predstavnik u rubriku 2. potvrde o prometu robe EUR.1 upisuje navod ‚GSP beneficiary countries’ i ‚EU’, ili ‚Pays bénéficiaires du SPG’ i ‚UE’.
3. Odredbe ovog odjeljka u vezi s izdavanjem, uporabom i naknadnom provjerom potvrda o podrijetlu obrazac A primjenjuje se na odgovarajući način na potvrde o prometu robe EUR.1 i, izuzimajući odredbe u vezi s njihovim izdavanjem, na izjave na računu.
4. Carinska tijela država članica mogu ovlastiti izvoznika, dalje u tekstu ‚ovlašteni izvoznik’, koji često šalje proizvode podrijetlom iz Europske unije u okviru dvostrane kumulacije da daje izjave na računu, bez obzira na vrijednost dotičnog proizvoda, ako taj izvoznik pruža, na zadovoljstvo carinskih tijela, sva jamstva potrebna za provjeru:
(a)
statusa podrijetla proizvoda;
(b)
ispunjavanja ostalih zahtjeva koji se primjenjuju u navedenoj državi članici.
5. Carinska tijela mogu odobriti status ovlaštenog izvoznika pod bilo kojim uvjetima koje smatraju primjerenima. Carinska tijela ovlaštenom izvozniku dodjeljuju broj carinskog ovlaštenja koji se navodi na izjavi na računu.
6. Carinska tijela nadgledaju kako ovlašteni izvoznik upotrebljava ovlaštenje. Carinska tijela mogu povući ovlaštenje u svakome trenutku.
Ona povlače ovlaštenje u svakom od sljedećih slučajeva:
(a)
ovlašteni izvoznik više ne pruža jamstva iz stavka 4.;
(b)
ovlašteni izvoznik ne ispunjava uvjete iz stavka 5.;
(c)
ovlašteni izvoznik na drugi način nepravilno upotrebljava ovlaštenje.
7. Ovlašteni izvoznik ne mora potpisati izjave na računu pod uvjetom da se ovlašteni izvoznik carinskom tijelu pisanim putem obveže da preuzima punu odgovornost za svaku izjavu na računu u kojoj se ovlašteni izvoznik navodi kao da ju je sam rukom potpisao.
Pododjeljak 6.
Ceuta i Melilla
Članak 97.w
Odredbe ovog odjeljka u vezi s izdavanjem, uporabom i naknadnom provjerom dokaza o podrijetlu primjenjuju se na odgovarajući način na proizvode izvezene iz države korisnice u Ceutu i Melillu i na proizvode izvezene iz Ceute i Melille u državu korisnicu u smislu dvostrane kumulacije.
Ceuta i Melilla smatraju se jednim područjem.
Španjolska carinska tijela odgovorna su za primjenu ovog odjeljka u Ceuti i Melilli.”
(3)
U dijelu I., glavi IV., poglavlju 2., odjeljku 2., umeće se sljedeći članak 97.x prije pododjeljka 1.:
„Članak 97.x
1. Za potrebe ovog odjeljka primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
‚izrada’ znači svaka vrsta obrade ili prerade uključujući sklapanje;
(b)
‚materijal’ znači svaki sastojak, sirovina, sastavnica ili dio itd., upotrijebljen u izradi proizvoda;
(c)
‚proizvod’ znači proizvod koji se dobiva postupkom izrade, čak i ako je namijenjen za uporabu u nekom drugom proizvodnom postupku;
(d)
‚roba’ znači i materijali i proizvodi;
(e)
‚carinska vrijednost’ znači vrijednost koja je utvrđena u skladu s Sporazumom o provedbi članka VII. Općeg sporazuma o carinama i trgovini iz 1994. (Sporazum Svjetske trgovinske organizacije o određivanju carinske vrijednosti);
(f)
‚cijena franko tvornica’ na popisu u Prilogu 15. znači cijena koja ja plaćena za proizvod franko tvornica proizvođača u čijoj je tvrtki obavljen posljednji postupak obrade ili prerade, pod uvjetom da ta cijena uključuje vrijednost svih uporabljenih materijala, umanjenu za sve domaće poreze koji podliježu ili bi mogli podlijegati povratu po obavljenom izvozu dobivenoga proizvoda.
Ako stvarno plaćena cijena ne odražava sve troškove vezane uz izradu proizvoda, koji su nastali u državi korisnici, cijena franko tvornica označava zbroj svih navedenih troškova, umanjenu za sve domaće poreze koji se vraćaju ili se mogu vratiti, kada se dobiveni proizvod izveze;
(g)
‚vrijednost materijala’ na popisu u Prilogu 15. znači carinska vrijednost u trenutku uvoza upotrijebljenoga materijala bez podrijetla, ili, ako taj podatak nije poznat ili ga je nemoguće utvrditi, na prvu utvrdivu cijenu plaćenu za materijale u Europskoj uniji ili u državi korisnici u smislu članka 98. stavka 1. Ako vrijednost upotrijebljenih materijala s podrijetlom treba utvrditi, ovaj se podstavak primjenjuje na odgovarajući način;
(h)
‚poglavlja’, ‚tarifni brojevi’ i ‚podbrojevi’ znači poglavlja, tarifni brojevi i podbrojevi (četveroznamenkasti ili šesteroznamenkasti) koji se upotrebljavaju u nomenklaturi koja tvori Harmonizirani sustav;
(i)
‚razvrstano’ se odnosi na razvrstavanje proizvoda ili materijala u određeni tarifni broj ili podbroj Harmoniziranog sustava;
(j)
‚pošiljka’ znači proizvodi:
-
koji se ili otpremaju istodobno od određenog izvoznika do određenoga primatelja, ili
-
koji su obuhvaćeni jedinstvenom prijevoznom ispravom koja obuhvaća njihovu otpremu od izvoznika do primatelja ili, ako takva isprava ne postoji, jednim računom.
2. U smislu stavka 1. točke (f), ako je zadnja obrada ili prerada bila dodijeljena proizvođaču kao podizvođaču, izraz ‚proizvođač’ iz prvoga stavka 1. točke (f) može se odnositi na poduzeće koje je zaposlilo podizvođača.”
(4)
U članku 99. umeće se sljedeća točka (d)a:
„(d)a
proizvodi od zaklanih životinja koje su ondje okoćene i uzgojene;”.
(5)
Članak 101. stavak 1. mijenja se kako slijedi:
(a)
točka (g) zamjenjuje se sljedećim:
„(g)
postupci bojenja ili aromatiziranja šećera ili izrade kocki šećera; djelomično ili potpuno mljevenje kristalnoga šećera;”;
(b)
točka (m) zamjenjuje se sljedećim:
„(m)
jednostavno miješanje proizvoda, bilo iste ili različite vrste; miješanje šećera s bilo kojim drugim materijalom;”;
(c)
umeće se sljedeća točka (m)a:
„(m)a
jednostavno dodavanje vode ili otopine ili dehidracija ili denaturacija proizvoda;”.
(6)
Umeće se Prilog 13.a iz Priloga I ovoj Uredbi.
(7)
Umeće se Prilog 13.b iz Priloga II ovoj Uredbi.
(8)
Umeće se Prilog 13.c iz Priloga III. ovoj Uredbi.
(9)
Umeće se Prilog 13.d iz Priloga IV. ovoj Uredbi.
(10)
U Prilogu 14., u napomenama 1. i 3.1 tekst „članci 69. i 100.” zamjenjuje se tekstom „članak 100.”
(11)
Prilog 17. izmjenjuje se u skladu s Prilogom V. ovoj Uredbi.
(12)
Prilog 18. zamjenjuje se tekstom iz Priloga VI. ovoj Uredbi.
Članak 2.
Države korisnice Komisiji podnose obvezujuću izjavu u skladu s člankom 68. stavkom 3.Uredbe (EZ) br. 2454/93, kako je izmijenjena ovom Uredbom, te zahtijevane podatke iz članka 69. navedene Uredbe, najmanje tri mjeseca prije stvarne primjene sustava registriranih izvoznika na njihovim državnim područjima.
Najkasnije 1. srpnja 2016. i 1. srpnja 2019. Komisija će pregledati stanje pripravnosti država korisnica na primjenu sustava registriranih izvoznika. Komisija će predložiti sve potrebne prilagodbe.
Članak 3.
1. Ova Uredba stupa na snagu sedmoga dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
2. Primjenjuje se od 1. siječnja 2011.
3. Prema stavku 4. ovog članka, točka (1), ako se odnosi na članke 68. do 71., 90. do 97.i i 97.j stavak 2., točka 8. i točka 9. članka 1. primjenjuju se od 1. siječnja 2017.
4. Države korisnice koje na datum naveden u stavku 3. nisu u mogućnosti provesti sustav registriranih izvoznika i koje Komisiji pošalju pisani zahtjev prije 1. srpnja 2016. ili kojima je Komisija u skladu s drugim stavkom članka 2. predložila prilagodbe, mogu nastaviti primjenjivati odredbe iz glave IV. poglavlja 2. odjeljka 1.A i priloga 17. i 18. Uredbi (EZ) br. 2454/93, kako je izmijenjena ovom Uredbom, do 1. siječnja 2020.
5. Točka 2. članka 1. primjenjuje se do datuma određenog u stavku 3. ili, za države korisnice iz stavka 4., do datuma određenog u stavku 4.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 18. studenoga 2010.