ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 29. června 2011
týkající se státních podpor v odvětví zpracování uhynulých zvířat v roce 2003 - státní podpora C 23/05 (ex NN 8/04 a N 515/03)
(oznámeno pod číslem K(2011) 4425)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/651/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 7. listopadu 2003 oznámilo stále zastoupení Francie při Evropské unii v souladu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) (1) Komisi, že některé podniky, které prodávají maso pro účely maloobchodu, budou osvobozeny od asanační dávky.
(2)
Původní oznámení se týkalo jednak podpor udělených v roce 2003 a zároveň podpor plánovaných na rok 2004. Protože část podpor již byla přidělena, rozhodla se tehdy Komise, že spis rozdělí. Toto rozhodnutí se v rámci podpor přidělených v roce 2003 zabývá pouze osvobozením od asanační daně.
(3)
Asanační dávka byla zrušena v dne 1. ledna 2004. Poté bylo financování veřejné služby zpracování uhynulých zvířat zajištěno zavedením „daně z porážky“, proti které Komise nevznesla námitky (2).
(4)
V rámci přezkoumání spisu o „dani z porážky“ (státní podpora N 515 A/03) zaslaly francouzské orgány Komisi příslušné informace k danému případu, zejména dopisem ze dne 29. prosince 2003.
(5)
Dopisem ze dne 7. dubna 2005, zaevidovaným dne 12. dubna 2005, francouzské orgány předložily doplňující informace, jež Komise požadovala dopisem ze dne 4. března 2005.
(6)
Komise ve věci předmětné podpory zahájila řízení v souladu s čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, a to dopisem č. SG(2005)D/202956 ze dne 7. července 2005.
(7)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala ostatní členské státy a třetí zúčastněné strany k podání připomínek k dotyčným podporám.
(8)
Francouzské orgány zaslaly své připomínky v dopisech ze dne 20. září 2005 a 15. listopadu 2005, které byly zaevidovány dne 17. listopadu 2005.
(9)
Komise obdržela připomínky od Sdružení řeznictví, řeznictví-uzenářství, lahůdkářství (Confédération de la boucherie, boucherie-charcuterie, traiteurs, dále jen „CFBCT“) ze dne 18. října 2005 a připomínky jedné soukromé společnosti ze dne 17. října 2005 (4) a ze dne 11. července 2008.
(10)
Dopisem ze dne 18. dubna 2011 francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti nařízení Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2006 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (5).
II. POPIS
(11)
Předmětné opatření se týká financování veřejné asanační služby na rok 2003 a likvidace masokostních mouček, které již nemají obchodní využití.
(12)
Veřejná služba zpracování uhynulých zvířat se dříve financovala z asanačních daní, které byly zavedeny článkem 302a ZD francouzského všeobecného daňového zákoníku (Code général des impôts français), který vychází z článku 1 zákona č. 96-1139 ze dne 26. prosince 1996 o sběru a likvidaci uhynulých zvířat a jatečních odpadů (dále jen „zákon z roku 1996“).
(13)
Asanační daň se vybírá z nákupu masa a některých dalších produktů jakoukoliv osobou, která provádí maloobchodní prodej těchto produktů. Daní jsou v zásadě povinné všechny osoby, které provádějí maloobchodní prodej. Jejím základem byla hodnota bez daně z přidané hodnoty (DPH) u nákupů bez ohledu na původ produktu:
-
maso a droby, čerstvé nebo vařené, chlazené nebo mražené, drůbeží, králičí, ze zvěře nebo ze skotu, ovcí, koz, prasat a koňů, oslů a jejich kříženců,
-
solená masa, uzenářské výrobky, sádlo, zpracované masové konzervy a konzervy z drobů,
-
krmivo na základě masa a drobů.
(14)
Podniky, jejichž obrat za předcházející kalendářní rok byl nižší než 2 500 000 francouzských franků (FRF) (6) (381 122 EUR) bez DPH, byly od daně osvobozeny. Sazby pro vyměření daně byly stanoveny podle výše měsíčních nákupů bez DPH na 0,5 % do 125 000 FRF (19 056 EUR) a na 0,9 % nad 125 000 FRF. Článkem 35 opravného finančního zákona na rok 2000 (zákon č. 2000-1353 ze dne 30. prosince 2000) byly provedeny určité změny v mechanismu asanační daně, které vstoupily v platnost 1. ledna 2001. Účelem těchto změn bylo čelit účinkům krize BSE a z nich plynoucím vícenákladům. Základ daně byl tedy rozšířen i na „ostatní masné výrobky“. Sazba daně byla stanovena na 2,1 % při výši měsíčních nákupů do 125 000 FRF (19 056 EUR) a na 3,9 % nad 125 000 FRF. Kromě toho byly všechny podniky s obratem za předcházející kalendářní rok nižším než 5 000 000 FRF (762 245 EUR) bez DPH od daně osvobozeny.
(15)
Původně, tj. od 1. ledna 1997, byl výnos z daně přidělen do fondu za tímto účelem zvláště založeného, jehož předmětem bylo financování služby sběru a odstraňování kadáverů zvířat a jatečních konfiskátů prohlášených za nevhodné pro lidskou spotřebu a pro výživu zvířat, tj. činností stanovených článkem 264 zemědělského zákoníku jako úloha veřejné služby. Fond byl řízen Národním střediskem pro plánování struktur zemědělství (Centre national pour l’aménagement des structures des exploitations agricoles, CNASEA).
(16)
Od 1. ledna 2001 byl výtěžek z asanační daně přidělován do souhrnného státního rozpočtu, tedy již ne do za tímto účelem vytvořeného fondu. Na rok 2003 mělo ministerstvo pro zemědělství, potraviny, rybolov a pro venkov k dispozici prostředky na základě vyhlášky č. 2002-1580 ze dne 30. prosince 2002 o uplatňování finančního zákona v roce 2003. Spadaly do běžných výdajů tohoto ministerstva v části IV, Veřejná opatření, 4. oddíl, ekonomická opatření, pobídky a intervence. Na rok 2003 byl výnos z této daně ohodnocen na 550 milionů EUR.
(17)
Oznámení na rok 2003 počítalo s podporou na uskladnění a likvidaci masokostních mouček a s podporou pro převoz a likvidaci uhynulých zvířat a pro jateční odpady. Dále zákon z roku 1996 stanovoval osvobození podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat byl nižší než 762 245 EUR. Podle informací, které má Komise k dispozici, platil zákon z roku 1996 po celý rok 2003.
(18)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že u opatření podpory týkajících se sběru a likvidace uhynulých zvířat, uskladnění a likvidace masokostních mouček a jatečních odpadů nehrozí, že by měla vliv na podmínky obchodu v takové míře, která by byla v rozporu se společným zájmem. Mohou tedy využít výjimku podle čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování EU, jelikož se jedná o opatření, která mohou přispět k rozvoji odvětví. Komise se však rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o EU, pokud jde o existenci podpor podnikům osvobozeným od asanační daně a o slučitelnost těchto podpor.
(19)
V okamžiku zahájení šetření se Komise domnívala, že osvobození od asanační daně způsobilo ztrátu na státních příjmech, a toto osvobození se tak jevilo jako neodůvodněné vzhledem k povaze a struktuře daňového systému, jehož smyslem je zajišťovat státu příjmy. Osvobození se podle informací, které měla Komise k dispozici, totiž nevztahovalo na obrat realizovaný prodejem masa, ale na celkový obrat z prodeje.
(20)
Protože se asanační daň počítá z hodnoty masných výrobků, nezdálo se odůvodněné osvobodit od úhrady daně podnik s vyšším obratem z prodeje masa, zatímco by jeho konkurent, který by s masnými výrobky realizoval nižší obrat, dani podléhal.
(21)
Proto se zdálo, že uvedené osvobození vytváří selektivní výhodu. Jednalo by se tedy o podporu prodejců, jejichž daňové zatížení by se díky osvobození zmírnilo. Na základě číselných údajů, které se týkají obchodu s masem, Komise usoudila, že osvobození od daně pro rok 2003 obchodníků, kteří realizují obrat nižší než 762 245 EUR, je výhoda představující státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(22)
Komise nemohla vyloučit, že osvobození od daně nemá vliv na obchod mezi členskými státy, zejména v hraničních oblastech.
(23)
Osvobození od daně obchodníků, kteří realizují obrat nižší než 762 245 EUR, se tedy jevilo jako státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(24)
Osvobození se v daném případě jevilo jako snížení nákladů bez jakéhokoliv stimulačního prvku a bez protihodnoty ze strany příjemců, jehož slučitelnost s pravidly hospodářské soutěže nebyla prokázána.
(25)
Komise se proto domnívala, že podpora spadá do oblasti působnosti bodu 3.5 Pokynů Společenství o státní podpoře v odvětví zemědělství (7), které byly v té době platné. V uvedeném bodě bylo stanoveno, že aby byla opatření považována za slučitelná se společným trhem, musí jakékoli opatření obsahovat pobídkový prvek nebo vyžadovat nějaké protiplnění na straně příjemce. Kromě výjimek výslovně stanovených v právním řádu Společenství nebo v uvedených pokynech, jsou jednostranné státní podpory určené pouze ke zlepšení finanční situace producentů, které nijak nepřispívají rozvoji odvětví, přirovnávány k provozním podporám, jsou tedy neslučitelné se společným trhem.
(26)
U podniků osvobozených od asanační daně nemohla Komise vyloučit, že se jedná o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU a že jde o provozní podporu, u níž Komise měla pochybnosti o slučitelnosti s vnitřním trhem.
III. PŘIPOMÍNKY FRANCIE
(27)
Francouzské orgány zaslaly své připomínky v dopise ze dne 20. září 2005 a ze dne 15. listopadu 2005. Ve svých dopisech potvrdily, že se v případě osvobození od daně podniků, které nepodléhaly dani, bezesporu jednalo o podporu v smyslu Smlouvy o ES. Komise navíc došla k podobnému závěru ve svém rozhodnutí 2005/474/ES (8), které se týkalo osvobození od daně od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2002 (podpora NN 17/01, nové číslo C 49/02).
(28)
Francouzské orgány však argumentovaly před vstupem v platnost nařízení (ES) č. 1998/2006, že podpory spadaly do oblasti působnosti nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (9). Podle nich vyplývalo z počtu dotyčných podniků, jichž bylo ročně v průměru více než 100 000, a z hodnoty ročního obratu pro osvobození od daně (762 245 EUR), že výše osvobození, kterou by bylo možné považovat za státní podporu, byla každopádně nižší než maximální částka 100 000 EUR během tříletého období, jak stanoví nařízení (ES) č. 69/2001.
(29)
Aby francouzské orgány prokázaly, že maximální částka u podniků, které byly osvobozeny v roce 2003, byla systematicky nižší než 100 000 EUR během tříletého období, využily dvě metody.
(30)
Nejprve určily roční obrat podniku, který platí během tříletého období daně ve výši 100 000 EUR, což ročně činí v průměru 33 333 EUR. Z této částky se vycházelo a pro jednotlivé daňové sazby (2,1 % a 3,9 %) se stanovil základ pro výpočet daně odpovídající nákupům masa daného podniku. Na základě hodnoty těchto nákupů masa pak francouzské orgány odhadly roční obrat, přičemž vycházely z (nadnesené) hypotézy, že se daný podnik specializuje na obchod s masem. Pomocí této metody pak stanovily obrat podniku, který byl výrazně vyšší než mezní hodnota pro osvobození od daně. Její výše činila 762 245 EUR, mezní hodnota tak byla výrazně překročena, což znamená, že podnik, který během tří let platí daně ve výši 100 000 EUR, nemůže být v žádném případě osvobozen od daně z nákupu masa.
(31)
Dále se pak francouzské orgány snažily stanovit výši daně podniku specializovaného na maso, jehož obrat činí 762 000 EUR, tedy je těsně pod mezní hodnotou pro osvobození od daně. Z koeficientu nákupu/obratu ve výši 0,58 (10) francouzské orgány vypočítaly hodnotu nákupů masa takového podniku na 441 960 EUR (762 000 × 0,58). Tato druhá metoda výpočtu ukazuje, že maximální částka osvobození činí 13 132 EUR ročně na jeden podnik, což je každopádně částka nižší než 100 000 EUR během tří let.
(32)
Po vstupu nařízení (ES) č. 1998/2006 v platnost francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti uvedeného nařízení, zejména článku 5, který se týká přechodných opatření.
IV. PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN
(33)
Sdružení řeznictví, řeznictví-uzenářství, lahůdkářství (dále jen „CFBCT“) nejprve upozornilo, že předmětné opatření neodpovídá definici státní podpory a že daňový mechanismus uplatňovaný pro některé podniky v závislosti na výši jejich obratu je zcela oprávněný s ohledem na povahu daňového systému. Podle CFBCT byla daň z nákupu masa hrazena a kontrolována podle pravidel platných pro DPH a obdobné daně. Stanovení mezní hodnoty pro osvobození od daně vycházelo z objektivních a racionálních kritérií, která byla shodná jako u mezních hodnot vztahujících se na jiné daně. Zákon z roku 1996 odpovídal logice francouzského systému pro vybírání DPH. Cílem zákona tedy nebylo vytvořit zvláštní výhody pro některé podniky, ale zavést hranici zdanění a zohlednit schopnost některých podniků platit daně a zejména zohlednit životosachopnost malých řeznictví.
(34)
Podle sdružení CFBCT toto opatření také nemělo vliv na obchod uvnitř Společenství. Protože se totiž týkalo velmi malých podniků a protože jsou tyto podniky činné na trhu, který je ze zeměpisného hlediska extrémně omezený, je důvod pochybovat o tom, že by opatření bylo státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(35)
Sdružení CFBCT zdůrazňuje, že ačkoliv podniky osvobozené od platby daně skutečně měly prospěch z podpory, byla tato podpora každopádně v souladu s pravidly Smlouvy.
(36)
Komise by osvobození od daně malých řeznictví a lahůdkářství měla v daném případě považovat za odůvodněné cílem všeobecného zájmu: řízení krize vyvolané nemocí šílených krav a nezbytné zpracování nebezpečných produktů. Navíc se toto opatření týkalo pouze malých a středních podniků a teoreticky by se na něj vztahovala nařízení o osvobození, která byla v té době platná, tedy nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům (11) a nařízení Komise (ES) č. 1/2004 ze dne 23. prosince 2003 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podporu malým a středním podnikům působícím v produkci, zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh (12).
(37)
Sdružení CFBCT se každopádně domnívá, že požadavek na vrácení podpory, ke kterému by došlo po případném ohodnocení opatření jako státní podpory neslučitelné s jednotným trhem, by bylo v rozporu s článkem 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (13), protože záporným rozhodnutím a vracením podpory by se nezohlednila oprávněná očekávání podniků, kterým byla udělena podpora.
(38)
Každopádně pokud by byla výše podpory dodatečně stanovena na základě zpětného paušálního zdanění, zřejmě by byla pod mezní hodnotou pro minimální podporu, protože potenciální příjemci těchto podpor byly většinou mikroponiky.
(39)
Podle informací, které má Komise k dispozici, se uvedená soukromá společnost ve Francii zabývá distribucí potravin. Protože tato společnost v letech 2001 až 2003 podléhala asanační dani a protože požadovala vrácení částky zaplacené francouzským daňovým orgánům, domnívá se, že je v jejím zájmu předložit k danému případu připomínky.
(40)
Tato společnost se domnívá, že v rozporu se závěry Komise v rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 5. července 2005 (2005/C 228/06) (14), nebylo zrušeno propojení mezi podporou v odvětví zpracování uhynulých zvířat a daní z nákupu masa. Podle ní je asanační daň na rok 2003 založená na článku 302a ZD francouzského všeobecného daňového zákoníku (Code général des impôts français) a financuje mechanismus státních podpor podle článku 107 Smlouvy o fungování EU. Protože tento mechanismus nebyl předem Komisi oznámen, měl by se prohlásit za protiprávní.
(41)
Dále se uvedená společnost domnívá, že osvobození od daně není slučitelné s článkem 107 Smlouvy o fungování EU, tedy ani se zásadou rovnosti v daňové oblasti a proto ani s pravidly hospodářské soutěže.
V. POSOUZENÍ
(42)
V souladu s čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li Smlouva jinak.
(43)
Na základě článku 21 nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem (15) se články 107, 108 a 109 Smlouvy o fungování EU vztahují na odvětví vepřového masa. Vztahují se na odvětví hovězího a telecího masa v souladu s článkem 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (16). Před přijetím nařízení (ES) č. 1254/1999 se články 107, 108 a 109 Smlouvy o fungování EU vztahovaly na odvětví hovězího a telecího masa v souladu s článkem 24 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 (17). Vztahují se na odvětví ovčího a kozího masa v souladu s článkem 22 nařízení Rady (ES) č. 2467/98 ze dne 3. listopadu 1998 o společné organizaci trhu s ovčím a kozím masem (18). Vztahují se na odvětví drůbežího masa v souladu s článkem 19 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem (19). Nařízením Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (20) se zrušila tato jednotlivá nařízení a v jeho článku 180 se stanovilo, že se pravidla státních podpor vztahují na výše uvedené produkty.
(44)
Francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1998/2006.
(45)
Podle nařízení (ES) č. 1998/2006 se má u podpor splňujících podmínky stanovené nařízením za to, že nesplňují všechna kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU, a že tedy nepodléhají povinnosti informovat podle 108 odst. 3 Smlouvy o fungování EU.
(46)
Nařízení (ES) č. 1998/2006 se vztahuje na podporu udělenou podnikům ve všech odvětvích, ale u podniků činných v odvětví zpracování a uvádění produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES na trh pouze v případě, že výše podpory není stanovena na základě ceny nebo množství produktů tohoto typu zakoupených od primárních producentů nebo uvedených na trh danými podniky a není-li poskytnutí podpory závislé na podmínce, že bude zčásti nebo zcela předána prvovýrobcům.
(47)
V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1998/2006 se toto nařízení rovněž použije na podpory poskytnuté před jeho vstupem v platnost podnikům provozujícím zpracovávání a uvádění na trh zemědělských produktů, jestliže podpora splňuje veškeré podmínky stanovené v článku 1 a 2. Nařízení (ES) č. 1998/2006 vstoupilo v platnost dnem 29. prosince 2006.
(48)
V souladu s čl. 2 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1998/2006 nesmí celková výše podpory de minimis poskytnuté jednomu podniku v kterémkoli tříletém období přesáhnout částku 200 000 EUR. Stanovený strop se vztahuje na příspěvek vyplacený v hotovosti. U všech použitých částek se jedná o hrubé částky, tj. před srážkou přímé daně nebo jiných poplatků. Je-li podpora poskytnuta jinak než formou příspěvku, stanoví se její výše podle hrubého ekvivalentu příspěvku podpory.
(49)
Předmětné podniky byly činné ve zpracování a uvádění na trh produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES a dalších produktů a v roce 2003 byly osvobozeny od asanační daně. V souladu s přechodnými opatřeními uvedenými v článku 5 nařízení (ES) č. 1998/2006 se proto v tomto případě uvedené nařízení použije.
(50)
Francouzské orgány prokázaly, že podmínky požadované nařízením (ES) č. 1998/2006 jsou splněny, protože ekvivalent podpory, kterou každý příjemce obdržel, ani v jednom případě nepřesáhl 200 000 EUR v tříletém období, neboť maximální osvobozená částka činila 13 132 EUR ročně na jeden podnik (viz 29. bod odůvodnění).
(51)
Vzhledem k výše uvedenému se Komise domnívá, že osvobození podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat byl v roce 2003 nižší než 762 245 EUR, spadá do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1998/2006 a splňuje podmínky stanovené uvedeným nařízením. Proto toto osvobození není státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Osvobození od asanační daně na rok 2003 podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat je nižší než 762 245 EUR, není podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francii.
V Bruselu dne 29. června 2011.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 29 juni 2011
om stöd till destrueringssektorn för 2003 Statligt stöd C 23/05 (f.d. NN 8/04 och f.d. N 515/03)
[delgivet med nr K(2011) 4425]
(Endast den franska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(2011/651/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR BESLUTAT FÖLJANDE
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2, och
av följande skäl:
I. FÖRFARANDE
(1)
I en skrivelse av den 7 november 2003 underrättades kommissionen av Frankrikes ständiga representation vid Europeiska unionen, i enlighet med artikel 108.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) (1) om befrielse från destrueringsskatten för vissa företag som bedriver detaljhandelsförsäljning av kött.
(2)
Den ursprungliga anmälan rörde dels stöd som beviljats under 2003, dels stöd som planerades från och med 2004. Eftersom en del av stödet redan hade beviljats beslutade kommissionen att ärendet skulle delas upp. Av de stöd som beviljades 2003 är det endast befrielsen från destrueringsskatt som granskas inom ramen för detta beslut.
(3)
Destrueringsskatten avskaffades den 1 januari 2004. Därefter har den offentliga destrueringstjänsten finansierats genom en ”slaktskatt”, mot vilken kommissionen inte har gjort några invändningar (2).
(4)
Inom ramen för utredningen om ”slaktskatten” (statligt stöd nr N 515A/03) meddelade de franska myndigheterna genom en skrivelse av den 29 december 2003 kommissionen uppgifter som också är av betydelse för detta ärende.
(5)
I en skrivelse av den 7 april 2005, som diariefördes den 12 april 2005, inkom de franska myndigheterna med kompletterande uppgifter som kommissionen hade begärt i en skrivelse av den 4 mars 2005.
(6)
Kommissionen har genom skrivelse nr SG(2005)D/202956 av den 7 juli 2005 inlett det förfarande som avses i artikel 108.2 i EUF-fördraget om det berörda stödet.
(7)
Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (3). Kommissionen har uppmanat övriga medlemsstater och berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet i fråga.
(8)
De franska myndigheterna har inkommit med sina synpunkter genom skrivelser av den 20 september 2005 och den 15 november 2005, diarieförda den 17 november 2005.
(9)
Kommissionen fick också in synpunkter från Confédération de la boucherie, boucherie-charcuterie, traiteurs (CFBCT) den 18 oktober 2005 och från ett privat företag den 17 oktober 2005 (4) respektive den 11 juli 2008.
(10)
I en skrivelse av den 18 april 2011 bekräftade de franska myndigheterna att den befrielse från skatt på inköp av kött (destrueringsskatten) som under 2003 beviljats vissa företag som saluför jordbruksprodukter omfattades av kommissionens förordning (EG) nr 1998/2006 av den 15 december 2006 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i fördraget på stöd av mindre betydelse (5).
II. BESKRIVNING
(11)
Den berörda åtgärden avser finansieringen för 2003 av den offentliga destrueringstjänsten och destrueringen av kött- och benmjöl som inte längre är för kommersiellt bruk.
(12)
Den offentliga destrueringstjänsten finansierades tidigare genom destrueringsskatten, som infördes genom artikel 302a ZD i den franska allmänna skattebalken, som i sin tur införts genom artikel 1 i den franska lagen nr 96-1139 av den 26 december 1996 om insamling och bortskaffande av kadaver och slaktavfall (1996 års lag).
(13)
Destrueringsskatten omfattade alla uppköp av kött och andra specificerade produkter för detaljhandelsförsäljning. Skatten skulle i princip erläggas av alla personer som bedrev detaljhandelsförsäljning. Skatten beräknades på uppköpspriset före mervärdesskatt (moms), oavsett ursprung, för
-
kött och slaktbiprodukter, färska eller värmda, kylda eller frysta, av fjäderfä, kanin, vilt eller av nötkreatur, andra oxdjur, får, get, svin samt av häst, åsna och korsningar av dessa,
-
rimmat kött, charkuteriprodukter, ister, köttkonserver och bearbetade slaktbiprodukter,
-
foder av kött och slaktbiprodukter.
(14)
De företag som det föregående kalenderåret haft en omsättning under 2 500 000 franc (FRF) (6) (381 122 euro) exklusive moms var befriade från skatten. De skattesatser som tillämpades var, per månatligt uppköp exklusive moms, fastställda till 0,5 % för köp upp till 125 000 franc (19 056 euro) och till 0,9 % för köp över 125 000 franc. Genom artikel 35 i lagen om ändring av budgetförordningen för 2000 (lag nr 2000-1353 av den 30 december 2000) infördes vissa ändringar av mekanismen för destrueringsskatten, vilka trädde i kraft den 1 januari 2001. Syftet med dessa ändringar var att motverka effekterna av BSE-krisen och de merkostnader som den gav upphov till. Skatten utvidgades senare till att omfatta ”andra köttprodukter”. Skattesatsen fastställdes till 2,1 % för månatliga uppköp upp till 125 000 franc (19 056 euro) och till 3,9 % för uppköp över 125 000 franc. Vidare befriades alla företag med en omsättning som det föregående kalenderåret var under 5 000 000 franc (762 245 euro) exklusive moms från skatten.
(15)
Ursprungligen, dvs. från och med den 1 januari 1997, sattes skatteintäkterna in i en fond som särskilt skapats för detta ändamål i syfte att finansiera uppsamlingen och bortskaffandet av djurkadaver och omhändertaget material som bedömts som otjänliga som livsmedel eller foder, dvs. verksamhet som definieras som allmännyttigt uppdrag enligt artikel 264 i landsbygdslagen. Fonden förvaltades av Centre national pour l’aménagement des structures des exploitations agricoles (CNASEA).
(16)
Från och med den 1 januari 2001 fördes intäkterna från destrueringsskatten direkt upp i statsbudgeten och sattes inte längre in i den fond som upprättats för detta ändamål. För 2003 avsattes medel från ministeriet för jordbruk, livsmedel, fiske och landsbygd genom förordning nr 2002-1580 av den 30 december 2002 om budgetförordningens tillämpning för 2003. De fördes in som ordinarie utgifter för detta ministerium, i avdelning IV under ”Interventions publiques”, fjärde delen, ”actions économiques, encouragements et interventions”. För 2003 uppskattas denna skatt ha uppgått till 550 miljoner euro.
(17)
Anmälan från 2003 omfattade stöd för lagring och destruering av köttmjöl samt stöd för transport och destruering av självdöda djur och slaktanfall. 1996 års lag omfattade skattebefrielse för företag som bedrev detaljhandelsförsäljning av kött och hade en årsomsättning under 762 245 euro. Enligt de uppgifter som kommissionen fått gällde 1996 års lag hela året 2003.
(18)
I sitt beslut om att inleda förfarandet fastställde kommissionen att stödåtgärden avseende bortforsling och destruering av självdöda djur samt lagring och destruering av köttmjöl och slaktavfall inte riskerade att påverka handeln i negativ riktning i en omfattning som stred mot det gemensamma intresset. Dessa stöd skulle därmed kunna omfattas av undantag enligt artikel 107.3 c i EUF-fördraget såsom stöd som kan underlätta utvecklingen av sektorn. Däremot beslutade kommissionen att inleda förfarandet enligt artikel 108.2 i EUF-fördraget när det gällde förekomsten av och förenligheten för det stöd som innebar att företag befriades från att betala destrueringsskatt.
(19)
När utredningen inleddes ansåg kommissionen att befrielsen från destrueringsskatt verkade innebära en förlust för staten som inte tycktes motiverad av skattesystemets art och funktion, eftersom dess mål är att garantera staten inkomst. Enligt de uppgifter kommissionen hade tillgång till baserades undantaget inte på företagets omsättning från köttförsäljning, utan på den sammanlagda försäljningen.
(20)
Eftersom skatten beräknas på värdet av köttbaserade produkter föreföll det inte motiverat att företag med en högre omsättning från köttförsäljning befriades från skatten, samtidigt som konkurrerande företag med en lägre omsättning för köttförsäljning skulle tvingas att betala skatten.
(21)
Därför tycktes detta undantag utgöra en selektiv fördel, såsom ett stöd till förmån för de företag som befriades från den berörda skatten och som därför betalade lägre skatt. På grundval av siffrorna för handeln med kött drog kommissionen slutsatsen att undantaget från skatten för 2003 för handelsföretag med en omsättning under 762 245 miljoner euro innebar en fördel som utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.
(22)
Kommissionen kunde inte utesluta att skattebefrielsen kunde påverka handeln mellan medlemsstaterna, i synnerhet i gränsområden.
(23)
Undantaget från skatten för handelsföretag med en omsättning under 762 245 euro tycktes därmed utgöra ett statligt stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget.
(24)
Befrielsen tycktes innebära en sänkning av skattesatserna som inte var förbunden med någon stimulansfaktor eller något krav på motprestation från mottagarna, och det hade inte kunnat visas att stödet var förenligt med konkurrensreglerna.
(25)
Kommissionen ansåg därför att stödet omfattades av punkt 3.5 i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn (7), som tillämpades vid den tidpunkten. Där sägs att stödet måste innehålla en stimulansfaktor eller kräva en motprestation från mottagaren för att vara förenligt med den gemensamma marknaden. Ensidiga statliga stödåtgärder som endast har till syfte att förbättra producenternas finansiella situation, men som inte på något sätt bidrar till sektorns utveckling, anses därför utgöra driftstöd som inte är förenliga med den gemensamma marknaden, om inte undantag uttryckligen medges i gemenskapslagstiftningen eller i riktlinjerna.
(26)
När det gäller handelsföretag som undantas från betalning av destrueringsskatt kunde kommissionen inte utesluta att det rörde sig om ett statligt stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget och om ett driftsstöd, och kommissionen hyste tvivel om att det var förenligt med den inre marknaden.
III. KOMMENTARER FRÅN FRANKRIKE
(27)
De franska myndigheterna framförde sina synpunkter i skrivelser av den 20 september 2005 och den 15 november 2005. I dessa skrivelser bekräftade de att det inte kunde bestridas att skattebefrielsen för de gynnade företagen utgjorde ett statligt stöd i EG-fördragets mening. Kommissionen hade kommit till en liknande slutsats i sitt beslut 2005/474/EG (8) om den skattebefrielse som tillämpades 1 januari 1997-31 december 2002 (statligt stöd NN 17/01, senare tilldelat nummer C 49/02.
(28)
De franska myndigheterna hävdade innan förordning (EG) nr 1998/2006 trädde i kraft att stödet borde omfattas av kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse (9). De hävdade att antalet berörda företag, som i genomsnitt var fler än 100 000 om året, liksom den omsättningströskel som gällde för skattebefrielse (762 245 euro) innebar att det belopp som skulle kunna utgöra statligt stöd hur som helst skulle understiga tröskeln på 100 000 euro för en treårsperiod enligt förordning (EG) nr 69/2001.
(29)
För att visa att den skattebefrielse som beviljats dessa företag 2003 systematiskt understeg 100 000 euro för en treårsperiod använde de franska myndigheterna två metoder.
(30)
För det första försökte de franska myndigheterna fastställa omsättningen för ett företag som hade betalat 100 000 euro i skatt över tre år, vilket ger ett genomsnitt på 33 333 euro per år. Utifrån den siffran, uppdelad per skatteklass (2,1 % och 3,9 %), fastställde de den skattesats som motsvarade företagets köttinköp. Utifrån värdet på dessa köttinköp uppskattade de sedan företagets årsomsättning, på grundval av den maximalistiska hypotesen att det rörde sig om ett företag specialiserat på kötthandel. Med hjälp av denna metod kunde de fastställa en omsättning för företaget som markant översteg tröskeln för skattebefrielsen. Eftersom denna tröskel på 762 245 euro överstegs med råge innebär det att ett företag som betalar 100 000 euro i skatt på tre år under inga omständigheter kan befrias från skatten på köttinköp.
(31)
För det andra försökte de franska myndigheterna fastställa skattebeloppet för ett företag som är specialiserat på kött och har en omsättning som ligger strax under tröskeln på 762 000 euro. Utifrån koefficenten 0,58 (10) för inköp/omsättning uppskattade de franska myndigheterna värdet på detta företags köttinköp till 441 960 euro (762 000 × 0,58). Denna andra metod visar att det högsta beloppet för skattebefrielse är 13 132 euro per år och företag, vilket med andra ord blir mindre än 100 000 EUR på tre år.
(32)
Efter att förordning (EG) nr 1998/2006 trätt i kraft bekräftade de franska myndigheterna att befrielsen från skatt på inköp av kött (destrueringsskatten) som under 2003 beviljats vissa företag som saluför jordbruksprodukter omfattades av denna förordning, och särskilt av artikel 5 om övergångsbestämmelser.
IV. SYNPUNKTER FRÅN TREDJEPARTER
(33)
Confédération de la boucherie, boucherie-charcuterie, traiteurs (CFBCT) hävdade för det första att den berörda åtgärden inte uppfyllde kriterierna för att definieras som statligt stöd och att den skattemekanism som tillämpats på vissa företag utifrån deras omsättning var helt motiverad med tanke på skattesystemets uppbyggnad. Enligt CFBCT tas skatten på uppköp av kött ut och kontrolleras enligt samma bestämmelser som moms och liknande skatter. Tröskeln för skattebefrielse fastställdes utifrån objektiva och rationella kriterier, precis som trösklarna för andra skatter. 1996 års lag sades ingå i det franska systemet för momsbetalningar. Lagen syftade alltså inte till extraordinära fördelar för vissa företag utan avsåg i själva verket, genom införandet av en tröskelnivå, att ta hänsyn till företagens betalningsförmåga och i synnerhet till hantverksmässiga slakteriers möjligheter att överleva.
(34)
För det andra hävdar CFBCT att åtgärden inte påverkar handeln inom gemenskapen. De menar att de företag som berörs av åtgärden är mycket små och verkar på extremt begränsade geografiska marknader och att det därför kan ifrågasättas om det verkligen skulle röra sig om ett statligt stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget.
(35)
Om det ändå skulle anses att de företag som befriats från skatten erhållit statligt stöd menar CFBCT att detta stöd hur som helt är förenligt med bestämmelserna i fördraget.
(36)
De menar att kommissionen borde anse skattebefrielsen för små slakteriföretag och hantverksmässiga slakterier som motiverad utifrån ett mål av allmänt intresse, nämligen hanteringen av den kris som uppstod i samband med galna kosjukan och det nödvändiga omhändertagandet av farliga produkter. Dessutom berörde denna åtgärd endast små och medelstora företag och den skulle kunna täckas av de undantagsbestämmelser som gällde vid den aktuella tidpunkten, i synnerhet kommissionens förordning (EG) nr 70/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd till små och medelstora företag (11) och kommissionens förordning (EG) nr 1/2004 av den 23 december 2003 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd till små och medelstora företag som är verksamma inom produktion, bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter (12).
(37)
CFBCT hävdar i vilket fall att ett återkrav av stödet, som skulle bli konsekvensen om åtgärden fastställdes som ett oförenligt statligt stöd, skulle strida mot artikel 14 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (13), i och med att ett negativt beslut om återkrav inte skulle beakta mottagarföretagens berättigade förväntningar.
(38)
En efterhandsutvärdering av stödbeloppet, på grundval av en retroaktiv schablonbeskattning skulle förmodligen innebära att man hamnade under trösklarna för stöd av mindre betydelse, eftersom de potentiella mottagarna av dessa stöd huvudsakligen var mikroföretag.
(39)
Enligt de uppgifter som kommissionen har tillgång till är det berörda företaget verksamt inom livsmedelsdistribution i Frankrike. Företaget betalade destrueringsskatten under åren 2001-2003 och begärde sedan att få beloppet återbetalt av de franska skattemyndigheterna. Det anser sig därmed ha ett intresse av att lägga fram sina synpunkter på detta förfarande.
(40)
Tvärtemot kommissionens slutsatser i beslutet om att inleda ett förfarande från den 5 juli 2005 (2005/C 228/06) (14) hävdar företaget att det visst fanns en koppling mellan stödet till destrueringssektorn och skatten på köttinköp. Företaget anser att den destrueringsskatt som betalats för 2003 baseras på artikel 302a ZD i allmänna skattebalken och finansierar en mekanism för statligt stöd enligt artikel 107 i EUF-fördraget. Eftersom denna mekanism inte förhandsanmälts till kommissionen borde den förklaras olaglig.
(41)
Företaget hävdar också att skattebefrielsen inte är förenlig med artikel 107 i EUF-fördraget och att detta innebär att skatten strider mot principen om likabehandling i fråga om offentliga avgifter och följaktligen mot konkurrensreglerna.
V. BEDÖMNING
(42)
Enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget är, om inte annat föreskrivs i fördraget, stöd som ges av en medlemsstat eller med statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.
(43)
Artiklarna 107, 108 och 109 i EUF-fördraget ska tillämpas på sektorn för griskött i enlighet med artikel 21 i rådets förordning (EEG) nr 2759/75 av den 29 oktober 1975 om den gemensamma organisationen av marknaden för griskött (15). De ska tillämpas på sektorn för nötkött i enlighet med artikel 40 i rådets förordning (EG) nr 1254/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött (16). Innan förordning (EG) nr 1254/1999 antogs tillämpades artiklarna 107, 108 och 109 i EUF-fördraget på sektorn för nötkött i enlighet med artikel 24 i rådets förordning (EEG) nr 805/68 (17). De ska tillämpas på sektorn för får- och getkött i enlighet med artikel 22 i rådets förordning (EG) nr 2467/98 av den 3 november 1998 om den gemensamma organisationen av marknaden för får- och getkött (18). De ska tillämpas på sektorn för fjäderfä i enlighet med artikel 19 i rådets förordning (EEG) nr 2777/75 av den 29 oktober 1975 om den gemensamma organisationen av marknaden för fjäderfäkött (19). Dessa förordningar upphävdes genom rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden) (20), och i artikel 180 i den förordningen fastställs att reglerna för statligt stöd ska tillämpas på ovannämnda produkter.
(44)
De franska myndigheterna har bekräftat att befrielsen från skatt på köttinköp (destrueringsskatten) som under 2003 beviljades vissa företag som saluför jordbruksprodukter omfattades av förordning (EG) nr 1998/2006.
(45)
Enligt förordning (EG) nr 1998/2006 anses stöd som uppfyller de villkor som anges i förordningen inte uppfylla alla kriterierna i artikel 107. 1 i EUF-fördraget och därmed omfattas dessa inte av anmälningsskyldigheten enligt artikel 108.3 i EUF-fördraget.
(46)
Förordning (EG) nr 1998/2006 ska tillämpas på stöd som beviljas företag i alla sektorer, men när det gäller företag som är verksamma inom sådan bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter som anges i bilaga I till EG-fördraget gäller detta endast om stödbeloppet inte baseras på pris eller kvantitet för produkter av den här typen som köps av primärproducenter eller saluförs av de berörda företagen och om det inte är en förutsättning för stödet att det helt eller delvis överförs till primärproducenter.
(47)
Enligt artikel 5.1 i förordning (EG) nr 1998/2006 ska den förordningen tillämpas på stöd som har beviljats innan förordningen trädde i kraft och som ges till företag verksamma inom bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter, om stödet uppfyller alla de villkor som fastställs i artiklarna 1 och 2. Förordning (EG) nr 1998/2006 trädde i kraft den 29 december 2006.
(48)
Enligt artikel 2.2 och 2.3 i förordning (EG) nr 1998/2006 får det totala stöd av mindre betydelse som beviljas ett företag inte överstiga 200 000 euro under en period om tre beskattningsår. Det stödtak som fastställs ska uttryckas i form av ett kontantbidrag. Alla siffror som används ska avse bruttobelopp, dvs. belopp före eventuellt avdrag för skatt eller annan avgift. Om stöd beviljas i någon annan form än som bidrag, ska stödbeloppet vara lika med stödets bruttobidragsekvivalent.
(49)
De berörda företagen var verksamma inom bearbetning och saluföring av sådana produkter som anges i bilaga I till EG-fördraget och av andra produkter som var befriade från destrueringsskatten för 2003. Enligt de övergångsåtgärder som anges i artikel 5 i förordning (EG) nr 1998/2006 ska den förordningen följaktligen tillämpas på detta ärende.
(50)
De franska myndigheterna har fastställt att villkoren enligt förordning (EG) nr 1998/2006 uppfyllts i och med att de visat att den stödekvivalent som utbetalats till varje enskild mottagare inte i något fall överstigit 200 000 euro under någon treårsperiod eftersom det maximala beloppet för skattebefrielse uppgick till 13 132 euro per år och företag (se skäl 29).
(51)
Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att skattebefrielsen för år 2003 för företag som bedriver detaljhandelsförsäljning av kött och har en årsomsättning under 762 245 euro omfattas av förordning (EG) nr 1998/2006 och uppfyller de villkor som fastställs i den förordningen. Därför utgör denna skattebefrielse inte ett statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Befrielsen från destrueringsskatt för 2003 för företag som bedriver detaljhandelsförsäljning av kött och har en lägre årsomsättning än 762 245 euro utgör inte ett stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget.
Artikel 2
Detta beslut riktar sig till Republiken Frankrike.
Utfärdat i Bryssel den 29 juni 2011.