PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 29/2012
ze dne 13. ledna 2012
o obchodních normách pro olivový olej
(kodifikované znění)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména s ohledem na čl. 113 odst. 1 písm. a) a čl. 121 první pododstavec písm. a) ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1019/2002 ze dne 13. června 2002 o obchodních normách pro olivový olej (2) bylo několikrát podstatně změněno (3). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Olivový olej má určité vlastnosti, zejména organoleptické a výživové vlastnosti, které mu vzhledem k jeho produkčním nákladům umožňují vstupovat na trh s relativně vysokými cenami v porovnání s většinou ostatních rostlinných olejů. Vzhledem k této situaci na trhu je třeba stanovit pro olivový olej obchodní normy obsahující zejména zvláštní pravidla pro označování, která nahradí pravidla stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (4), a zejména pravidla stanovená v článku 2 uvedené směrnice.
(3)
Aby se zajistila pravost prodávaného olivového oleje, balení pro maloobchod by nemělo překročit určitý objem a mělo by mít odpovídající uzávěr. Členským státům by se však měla dát možnost povolit větší balení pro zařízení společného stravování.
(4)
Vedle závazného označení pro jednotlivé kategorie olivového oleje v článku 118 nařízení (ES) č. 1234/2007 by měl být spotřebitel informován o druzích nabízených olivových olejů.
(5)
V důsledku zemědělských tradic a místních metod extrahování a míchání mohou mít panenské olivové oleje určené pro přímý prodej podstatně odlišnou chuť a jakost v závislosti na svém zeměpisném původu. V rámci stejné kategorie olivového oleje to může vést k cenovým rozdílům narušujícím trh. V jiných kategoriích jedlých olejů nejsou žádné významné rozdíly podmíněné původem a označení původu na spotřebitelském balení olivového oleje může vést spotřebitele k domněnce, že takové rozdíly existují. Aby se zabránilo narušení trhu s jedlými oleji, je proto třeba přijmout v Unii povinný režim přesně vymezující označení původu pro kategorie „extra panenský olivový olej“ a „panenský olivový olej“, který splňuje přesně stanovené podmínky. Nepovinná pravidla uplatňovaná do roku 2009 prokazatelně nezabraňovaly dostatečně tomu, aby spotřebitel nebyl ohledně skutečných vlastností panenského oleje uveden v omyl. Kromě toho nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (5), stanovilo s použitelností od 1. ledna 2005 pravidla sledovatelnosti. Dosavadní zkušenosti hospodářských subjektů a správních orgánů v této věci hovoří ve prospěch povinného označování původu u extra panenského a panenského olivového oleje.
(6)
Stávající ochranné známky včetně zeměpisných odkazů se mohou dále používat, pokud byly úředně zapsány v rejstříku podle první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (6) nebo podle nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (7).
(7)
Označení regionálního původu může být zahrnuto pod chráněné označení původu (CHOP) nebo chráněné zeměpisné označení (CHZO) podle nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (8). Označení uvádějící regionální původ je třeba vyhradit pro CHOP nebo CHZO, aby nedošlo ke klamání spotřebitelů, které by mohlo vést k narušení trhu. U dovážených olivových olejů musí být dodrženy ustanovení o nepreferenčním původu zboží podle nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (9).
(8)
Odkazuje-li označení původu panenského olivového oleje na Unii nebo členský stát, je třeba vycházet ze skutečnosti, že jakost a chuť oleje ovlivňují kromě použitých oliv také techniky a postupy lisování. Označení původu proto musí odpovídat zeměpisné produkční oblasti, tj. obecně oblasti, ve které byl olej vylisován z oliv. Pokud k lisování olejů nedochází v oblastech sklizně oliv, je toto třeba uvést na balení, popřípadě na etiketě, aby nedocházelo ke klamání spotřebitelů a k narušení trhu s olivovým olejem.
(9)
Významnou část extra panenského a panenského olivového oleje v Unii tvoří směsi olejů pocházejících z různých členských států a třetích zemí. Měla by být stanovena jednoduchá pravidla označování původu těchto směsí.
(10)
Podle směrnice 2000/13/ES nesmějí údaje na označení uvádět kupujícího v omyl, zejména pokud jde o charakteristiku daného olivového oleje, nebo tím, že mu přisuzují vlastnosti, které nemá, nebo tvrzením, že má zvláštní charakteristiky, které má ve skutečnosti většina olejů. Některé běžně používané nepovinné údaje specifické pro olivový olej také vyžadují jednotná pravidla, aby bylo možné je přesně definovat a ověřovat jejich pravdivost. Pojmy „lisování za studena“ a „extrahování za studena“ by proto měly odpovídat tradičním technicky definovaným způsobům produkce. Mezinárodní rada pro olivový olej (IOC) při revizi metody pro organoleptické hodnocení panenského olivového oleje definovala určité pojmy označující organoleptické vlastnosti extra panenského a panenského olivového oleje, pokud jde o jeho chuť a/nebo vůni. Použití těchto pojmů na etiketách extra panenského a panenského olivového oleje by se mělo týkat výhradně olejů, které byly hodnoceny podle příslušné metody analýzy. Je třeba zavést přechodná opatření pro některé hospodářské subjekty, které v současné době uvedené vyhrazené pojmy používají. Odkazy na obsah kyselin by neměly u spotřebitele vyvolat falešný dojem absolutního kritéria jakosti, protože tato charakteristika má vypovídací hodnotu o jakosti pouze ve spojení s ostatními charakteristikami olivových olejů. Vzhledem ke zvyšujícímu se rozšíření některých údajů a vzhledem k jejich zvyšujícímu se hospodářskému významu, je třeba stanovit objektivní kritéria pro jejich použití, v zájmu dosažení transparentnosti na trhu s olivovým olejem.
(11)
Je třeba přijmout opatření v zájmu zabezpečení toho, aby potraviny obsahující olivový olej neuváděly spotřebitele v omyl tím, že by spotřebitelům zdůraznily dobré jméno olivového oleje, aniž by jasně specifikovaly skutečné složení potravinového výrobku. Na etiketě je proto třeba jednoznačně uvést procentní podíl olivového oleje, jakož i odpovídající údaje u potravinových výrobků, které jsou složeny výhradně ze směsí různých rostlinných tuků. Dále je třeba vzít v úvahu zvláštní ustanovení určitých nařízení pro výrobky obsahující olivový olej.
(12)
Označení kategorií olivového oleje odpovídají fyzikálně-chemickým a organoleptickým vlastnostem, přesně stanoveným v příloze XVI nařízení (ES) č. 1234/2007 a v nařízení Komise (EHS) č. 2568/91 ze dne 11. července 1991 o charakteristikách olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a o příslušných metodách analýzy (10). Všechny ostatní údaje na etiketě musí vycházet z objektivních skutečností, aby spotřebitel nebyl uváděn v omyl a nedocházelo k narušení hospodářské soutěže na trhu s oleji.
(13)
V rámci kontrolního režimu podle čl. 113 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1234/2007 musí členské státy stanovit nezbytné důkazy a finanční sankce v případě používání odlišného označení na etiketách. U důkazů může jít mimo jiné o zjištěné skutečnosti, spolehlivé výsledky analýz nebo kontrol a správní nebo účetní informace.
(14)
Jelikož se kontroly hospodářských subjektů odpovědných za správné označení provádějí v členských státech, ve kterých jsou podniky usazeny, musí existovat postup pro správní spolupráci mezi Komisí a členským státem, ve kterém se olej uvádí na trh.
(15)
Za účelem vyhodnocení režimu stanoveného tímto nařízením musí dané členské státy sdělovat získané zkušenosti a problémy, které nastaly.
(16)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Aniž je dotčena směrnice 2000/13/ES a nařízení (ES) č. 510/2006, stanoví toto nařízení zvláštní normy uvádění na maloobchodní trh pro olivový olej a olivový olej z pokrutin ve smyslu bodu 1 písm. a) a b) a bodů 3 a 6 přílohy XVI nařízení (ES) č. 1234/2007.
2. Pro účely tohoto nařízení se „maloobchodem“ rozumí prodej oleje uvedeného v odstavci 1 v nezměněném stavu nebo jako součást potravin konečnému spotřebiteli oleje.
Článek 2
Oleje uvedené v čl. 1 odst. 1 se konečnému spotřebiteli nabízejí v balení o maximálním obsahu 5 litrů. Takové balení je opatřeno uzávěrem, který není možné znovu použít, a je označeno etiketou podle článků 3 až 6.
U olejů určených ke spotřebě v restauracích, nemocnicích, jídelnách a jiných podobných zařízeních společného stravování však členské státy mohou pro balení podle typu daného hospodářského subjektu stanovit maximální obsah větší než 5 litrů.
Článek 3
Označení podle článku 118 nařízení (ES) č. 1234/2007 se považuje za název, pod nímž je výrobek prodáván, ve smyslu čl. 3 odst. 1 bodu 1 směrnice 2000/13/ES.
Kromě označení podle prvního pododstavce tohoto článku, avšak ne nezbytně v jeho blízkosti, musí označení etiketami u olejů uvedených v čl. 1 odst. 1 poskytovat čitelným a nesmazatelným písmem tyto údaje o dané kategorii oleje:
a)
extra panenský olivový olej:
„výběrová jakost olivového oleje získaného přímo z oliv pouze mechanickými postupy“;
b)
panenský olivový olej:
„olivový olej získaný přímo z oliv pouze mechanickými postupy“;
c)
olivový olej obsahující směs rafinovaného olivového oleje a panenského olivového oleje:
„olivový olej obsahující pouze rafinovaný olivový olej a olej získaný přímo z oliv“;
d)
olivový olej z pokrutin:
„olivový olej obsahující pouze olej získaný zpracováním zbytků po extrakci olivového oleje a olej získaný přímo z oliv“
nebo
„olivový olej obsahující pouze olej získaný zpracováním pokrutin a oleje získaného přímo z oliv“.
Článek 4
1. Na etiketě u extra panenského olivového oleje a panenského olivového oleje ve smyslu bodu 1 písm. a) a b) přílohy XVI nařízení (ES) č. 1234/2007 se uvádí označení původu.
Na etiketě u produktů ve smyslu bodů 3 a 6 přílohy XVI nařízení (ES) č. 1234/2007 se neuvádí označení původu.
Pro účely tohoto nařízení se „označením původu“ rozumí uvedení zeměpisného názvu na balení popřípadě na etiketě oleje.
2. Označení původu podle odstavce 1 obsahuje pouze:
a)
odkaz na členský stát, na Unii nebo případně na třetí zemi u olivového oleje pocházejícího v souladu s ustanoveními odstavců 4 a 5 z jednoho členského státu nebo třetí země nebo
b)
patřičné z následujících spojení u směsí olivových olejů pocházejících v souladu s ustanoveními odstavců 4 a 5 z více než jednoho členského státu nebo třetí země:
i)
„směs olivových olejů pocházejících z Evropské unie“ nebo odkaz na Unii,
ii)
„směs olivových olejů pocházejících z oblastí mimo Evropskou unii“ nebo odkaz na původ mimo Unii,
iii)
„směs olivových olejů pocházejících z Evropské unie a z oblastí mimo Unii“ nebo odkaz na původ z Unie a mimo Unii nebo
c)
chráněné označení původu nebo chráněné zeměpisné označení ve smyslu nařízení (ES) č. 510/2006 v souladu s ustanoveními příslušné specifikace produktu.
3. Za označení původu ve smyslu tohoto nařízení se nepovažují názvy produktů nebo podniků, o jejichž zápis bylo požádáno nejpozději 31. prosince 1998 podle směrnice 89/104/EHS nebo 31. května 2002 podle nařízení Rady (ES) č. 40/94 (11).
4. V případě dovozu z třetích zemí se označení původu stanoví podle článků 22 až 26 nařízení (EHS) č. 2913/92.
5. Označení původu uvádějící členský stát nebo Unii odpovídá zeměpisné oblasti, ve které byly dané olivy sklizeny nebo ve které se nachází lisovna, v níž byl olej z oliv vylisován.
Byly-li olivy sklizeny v jiném členském státě nebo třetí zemi, než ve které se nachází lisovna, v níž byl olej z oliv vylisován, jsou v označení původu uvedena tato slova: „(extra) panenský olivový olej získaný v (Unii nebo jméno daného členského státu) z oliv sklizených v (Unii nebo jméno daného členského státu nebo třetí země)“.
Článek 5
Nepovinné údaje stanovené v tomto článku, které se mohou objevit na etiketách olejů uvedených v čl. 1 odst. 1, musí splňovat tyto požadavky:
a)
údaj „první lisování za studena“ se může uvádět pouze u extra panenského olivového oleje nebo panenského olivového oleje získaných při teplotě nižší než 27 °C z prvního mechanického lisování olivové pasty tradičním způsobem lisování pomocí hydraulických lisů;
b)
údaj „lisovaný za studena“ se může uvádět pouze u extra panenského olivového oleje nebo panenského olivového oleje získaných při teplotě nižší než 27 °C perkolací nebo odstřeďováním olivové pasty;
c)
údaje o organoleptických vlastnostech, pokud jde o chuť a/nebo vůni, se mohou uvádět pouze u extra panenského olivového oleje nebo panenského olivového oleje; pojmy uvedené v bodě 3.3 přílohy XII nařízení (EHS) č. 2568/91 se mohou na etiketách uvádět, pouze jsou-li založeny na výsledcích hodnocení provedeného podle metody popsané v uvedené příloze;
d)
údaje o obsahu kyselin, popřípadě maximálním obsahu kyselin, se mohou uvádět pouze jsou-li vedle nich uvedeny údaje o hodnotě peroxidového čísla, obsahu vosku a koeficientu extinkce, stanovené podle nařízení (EHS) č. 2568/91, písmem stejné velikosti a v rámci téhož zorného pole.
Produkty prodávané pod ochrannou známkou, o jejíž zápis bylo požádáno nejpozději 1. března 2008 a jež obsahuje nejméně jeden z pojmů uvedených v bodě 3.3 přílohy XII nařízení (EHS) č. 2568/91, nemusí splňovat požadavky čl. 5 prvního pododstavce písm. c) tohoto nařízení do 1. listopadu 2012.
Článek 6
1. Pokud je přítomnost olejů uvedených v čl. 1 odst. 1 ve směsi olivového oleje a jiných rostlinných olejů zdůrazněna na etiketě jinde než v seznamu složek použitím slov, obrázků, nebo grafických symbolů, musí být na dané směsi tento obchodní název: „Směs rostlinných olejů (nebo konkrétní názvy daných rostlinných olejů) a olivového oleje“, a přímo za ním musí následovat údaj o procentním podílu olivového oleje ve směsi.
Přítomnost olivového oleje může být na označení směsi zdůrazněna obrázkem nebo grafickým symbolem podle prvního pododstavce pouze tehdy, pokud jeho podíl v dané směsi činí více než 50 %.
Členské státy mohou na svém území zakázat produkci směsí olivového oleje a jiných rostlinných olejů ve smyslu prvního pododstavce pro vnitřní spotřebu. Nemohou však na svém území zakázat uvádění takových směsí na trh, pocházejí-li tyto směsi z jiných zemí, a nemohou na svém území zakázat ani produkci takových směsí, jsou-li tyto směsi určeny k uvádění na trh v jiném členském státě nebo na vývoz.
2. Pokud je přítomnost olejů uvedených v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení v jiných potravinách, než jsou uvedeny v odstavci 1 tohoto článku, zdůrazněna na etiketě jinde než v seznamu složek pomocí slov, obrázků nebo grafických symbolů, následuje přímo za obchodním názvem potraviny údaj o procentním podílu olejů uvedených v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení na celkové čisté hmotnosti potraviny, s výjimkou tuňáka v olivovém oleji ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 1536/92 (12) a sardinek v olivovém oleji ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 2136/89 (13).
Údaj o procentním podílu přidaného olivového oleje na celkové čisté hmotnosti potraviny může být nahrazen údajem o procentním podílu přidaného olivového oleje na celkové hmotnosti tuků, doplněného slovy „procentní podíl tuků“.
3. Označení podle čl. 3 prvního pododstavce mohou být na etiketách produktů uvedených v odstavcích 1 a 2 tohoto článku nahrazena slovy „olivový olej“.
V případě přítomnosti olivového oleje z pokrutin se však slova „olivový olej“ nahradí slovy „olivový olej z pokrutin“.
4. Údaje uvedené v čl. 3 druhém pododstavci se na etiketách produktů uvedených v odstavcích 1 a 2 tohoto článku nevyžadují.
Článek 7
Na žádost členského státu, ve kterém se nachází adresa výrobce, stáčírny nebo prodejce uvedená na etiketě, předloží daná strana doklady dokládající údaje uvedené v článcích 4, 5 a 6, založené na jedné nebo více těchto skutečností:
a)
zjištěné nebo vědecky prokázané skutečnosti;
b)
výsledky analýz nebo automatické zjištění získané z representativních vzorků;
c)
správní nebo účetní údaje vedené v souladu s předpisy Unie a/nebo předpisy členských států.
Daný členský stát povoluje toleranci mezi údaji na etiketách podle článků 4, 5 a 6 a závěry učiněnými na základě předložených podpůrných dokladů a/nebo nezávislých odborných posudků, přičemž se vezme v úvahu přesnost a reprodukovatelnost daných metod a podkladů, jakož i případné nezávislé odborné posudky.
Článek 8
1. Každý členský stát zasílá Komisi jméno a adresu orgánu nebo orgánů odpovědných za monitorování provádění tohoto nařízení, které sděluje na požádání ostatním členským státům a všem zainteresovaným stranám.
2. Členský stát, ve kterém se nachází adresa výrobce, stáčírny nebo prodejce uvedená na etiketě, po přezkoušení žádosti odebírá na konci měsíce následujícího po měsíci podání žádosti vzorky a ověřuje pravdivost údajů na příslušných etiketách. Tuto žádost mohou zasílat:
a)
příslušné útvary Komise;
b)
organizace hospodářských subjektů v daném členském státě ve smyslu článku 125 nařízení (ES) č. 1234/2007;
c)
kontrolní orgány jiného členského státu.
3. K žádosti uvedené v odstavci 2 se připojují veškeré údaje potřebné pro přezkoušení žádosti, zejména:
a)
datum odběru vzorku nebo zakoupení daného oleje;
b)
název nebo obchodní jméno a adresa hospodářského subjektu, ve kterém byl vzorek odebrán nebo ve kterém byl daný olej zakoupen;
c)
počet příslušných šarží;
d)
kopie všech etiket, uvedených na balení daného oleje;
e)
výsledky analýz nebo jiných odborných posudků s uvedením použité metody a jména a adresy příslušné laboratoře nebo odborníka;
f)
případně jméno dodavatele daného oleje uváděné prodejním místem.
4. Před koncem třetího měsíce následujícího po měsíci podání žádosti uvedené v odstavci 2 daný členský stát uvědomí žadatele o přiděleném jednacím čísle a o dalších přijatých opatřeních.
Článek 9
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto nařízením, včetně režimu sankcí.
Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá za tímto účelem nejpozději 31. prosince 2002 a jejich změny do konce měsíce následujícího po měsíci, ve kterém byla opatření přijata.
Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko sdělí Komisi opatření uvedená v prvním pododstavci nejpozději 31. prosince 2004 a jejich změny do konce měsíce následujícího po měsíci, ve kterém byla opatření přijata.
Bulharsko a Rumunsko sdělí Komisi opatření uvedená v prvním pododstavci nejpozději 31. prosince 2010 a jejich změny do konce měsíce následujícího po měsíci, ve kterém byla opatření přijata.
2. Pro účely ověřování údajů uvedených v článcích 4, 5 a 6 mohou dané členské státy zavést režim uznávání hospodářských subjektů, jejichž stáčírny se nacházejí na jejich území.
Uznání a alfanumerický kód se přiděluje žádajícímu hospodářskému subjektu, který splňuje tyto podmínky:
a)
disponuje vlastním stáčecím zařízením;
b)
zavazuje se shromažďovat a uchovávat podpůrné doklady vyžadované členským státem podle článku 7;
c)
má k dispozici skladovací systém, který podle požadavků daného členského státu umožňuje kontrolovat, odkud pochází olivové oleje s označením původu.
Na etiketě se případně uvádí alfanumerická identifikace uznané stáčírny.
Článek 10
Dotčené členské státy sdělí Komisi nejpozději 31. března každého roku zprávu za předchozí rok s těmito údaji:
a)
žádosti o přezkoušení obdržené podle čl. 8 odst. 2;
b)
nově zahájená ověřování a stále probíhající ověřování z předchozích hospodářských roků;
c)
opatření přijatá na základě provedených ověřování a uložené sankce.
Údaje se předkládají podle roku provedení přezkoušení a podle kategorie porušení práva. Zpráva může případně uvést specifické problémy při provádění nebo návrhy na zlepšení kontrol.
Článek 11
Nařízení (ES) č. 1019/2002 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 12
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Produkty, které byly v souladu s právními předpisy vyprodukovány a označeny etiketami v Evropské unii nebo dovezeny do Evropské unie a propuštěny do volného oběhu před 1. červencem 2012 mohou být uváděny na trh až do vyčerpání zásob.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. ledna 2012.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 29/2012
av den 13 januari 2012
om saluföringsnormer för olivolja
(kodifiering)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (”förordningen om en samlad marknadsordning”) (1), särskilt artikel 113.1 a, och artikel 121 första stycket a jämförd med artikel 4, och
av följande skäl:
(1)
Kommissionens förordning (EG) nr 1019/2002 av den 13 juni 2002 om saluföringsnormer för olivolja (2) har ändrats flera gånger (3) på ett väsentligt sätt. För att skapa klarhet och överskådlighet bör den förordningen kodifieras.
(2)
Olivolja har särskilda organoleptiska och näringsmässiga egenskaper som, i kombination med produktionskostnaden, leder till en marknad med relativt höga priser jämfört med marknaderna för de flesta andra vegetabiliska oljor och fetter. Med anledning av denna marknadssituation är det nödvändigt att föreskriva saluföringsnormer med särskilda märkningsbestämmelser för olivolja utöver de bestämmelser som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel (4), särskilt artikel 2 i detta.
(3)
För att garantera att de saluförda olivoljorna är äkta, bör detaljhandelsförpackningarna ha en begränsad storlek och vara försedda med lämplig förslutningsanordning. Medlemsstaterna bör emellertid kunna tillåta förpackningar med högre kapacitet om varorna är avsedda för större grupper användare.
(4)
Utöver de obligatoriska varubeteckningar som föreskrivs för de olika olivoljekategorierna i artikel 118 i förordning (EG) nr 1234/2007 bör konsumenterna ges information om de sorters olivolja de finner i handeln.
(5)
Jungfruolja, som direkt kan saluföras kan alltefter geografisk härkomst ha märkbart olika kvalitet och smak, beroende på olika jordbruksmetoder eller lokala sätt att framställa eller blanda. Detta kan leda till skillnader i pris för olja som tillhör samma kategori, vilket skapar störningar på marknaden. När det gäller övriga kategorier olja för livsmedelsbruk existerar inga sådana grundläggande skillnader med anknytning till ursprunget, men ursprungsangivelsen på förpackningar avsedda för konsumenterna kan få dessa att tro att så faktiskt är fallet. För att undvika risken att marknaden för olivolja för livsmedelsbruk snedvrids är det nödvändigt att på unionsnivå införa en obligatorisk ordning för angivande av ursprung som begränsas till olivolja av typerna ”extra jungfruolja” och ”jungfruolja” och som uppfyller bestämda villkor. Den frivilliga ordning som genomförts fram till 2009 har visat sig vara otillräcklig för att undvika att konsumenter vilseleds när det gäller jungfruoljans verkliga egenskaper i detta avseende. I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (5) fastställs dessutom bestämmelser om spårbarhet, som är tillämpliga sedan den 1 januari 2005. De erfarenheter som gjorts av aktörer och administrationer på det här området har inneburit att ursprungsangivelsen kan göras obligatorisk när det gäller extra jungfruolja och jungfruolja.
(6)
Det kommer att vara möjligt att fortsätta att använda redan existerande varumärken med geografiska angivelser under förutsättning att dessa varumärken sedan tidigare är officiellt registrerade i enlighet med rådets första direktiv 89/104/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar (6), eller i enlighet med rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om gemenskapsvarumärken (7).
(7)
En uppgift om regionalt ursprung kan vara täckt av en skyddad ursprungsbeteckning (SUB) eller en skyddad geografisk beteckning (SGB) enligt rådets förordning (EG) nr 510/2006 av den 20 mars 2006 om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel (8). För att undvika att det uppstår oklarheter för konsumenterna och därmed snedvridning av marknaden bör benämningar som anger regionalt ursprung alltid omfattas av SUB eller SGB. För importerad olivolja måste de bestämmelser om ursprung som inte medför förmånsbehandling följas, vilka föreskrivs i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (9).
(8)
När unionen eller en medlemsstat anges som ursprung för jungfruoljorna, måste det förutsättas att de oliver som används, men också framställningsmetoder och -teknik, inverkar på oljans kvalitet och smak. Ursprungsbenämningen bör alltså avse hela det geografiska område i vilket olivoljorna har framställts. Detta geografiska område motsvarar i allmänhet det område där oliverna pressas till olja. I vissa fall skiljer sig dock den plats där oliverna skördats från den plats där oljan pressas, vilket bör anges antingen direkt på förpackningarna eller på etiketterna på förpackningarna, så att konsumenterna inte vilseleds och störningar på marknaden för olivolja inte orsakas.
(9)
I unionen svarar en blandning av oljor med ursprung i olika medlemsstater och tredjeländer för en stor del av olivoljan av typerna ”extra jungfruolja” och ”jungfruolja”. Det bör fastställas enkla bestämmelser om sådana blandningars ursprungsangivelse.
(10)
Enligt direktiv 2000/13/EG får uppgifterna i märkningen inte vilseleda köparen i fråga om den berörda olivoljans egenskaper, och det är inte heller tillåtet att tillskriva oljan egenskaper som den inte har eller att antyda att den har speciella egenskaper då i själva verket de flesta oljor har dessa egenskaper. När det gäller vissa vanligen förekommande frivilliga uppgifter om olivolja behövs det dessutom harmoniserade regler som gör det möjligt att tydligt definiera uppgifterna och kontrollera att de är riktiga. Uppgifter som ”kallpressningen” eller ”kallextrahering” måste syfta på traditionella produktionsmetoder med hjälp av särskild teknik. Internationella olivoljerådet har i sin reviderade metod för organoleptisk bedömning av jungfruolja definierat vissa begrepp som beskriver organoleptiska egenskaper och som avser smak och/eller doft på extra jungfruolja och jungfruolja. I märkningen av extra jungfruolja och jungfruolja bör dessa begrepp endast användas när det gäller oljor som har bedömts genom motsvarande analysmetod. Det krävs övergångsbestämmelser för vissa aktörer som i dagsläget använder dessa reserverade begrepp. Om syrahalten anges isolerad från andra uppgifter ger detta konsumenten en felaktig uppfattning om produktens kvalitet eftersom uppgiften om syrahalt bara står för ett kvalitetsvärde om det anges tillsammans med de övriga egenskaperna hos den aktuella oljan. Eftersom vissa uppgifter anges allt oftare och är av ekonomisk betydelse är det nödvändigt, för att skapa klarhet på marknaden för olivolja, att fastställa objektiva kriterier för hur de får användas.
(11)
För livsmedel i vilka olivolja ingår som beståndsdel bör olivoljans rykte inte utnyttjas för att framhålla produktens egenskaper om inte produktens egentliga sammansättning också framgår tydligt, eftersom detta är vilseledande för konsumenten. På etiketterna bör det sålunda framgå hur stor procentandel olivolja som ingår och de bör innehålla vissa benämningar som endast används för produkter som uteslutande består av en blandning av vegetabiliska oljor. Dessutom bör särskilda bestämmelser i ett antal förordningar om olivoljeprodukter följas.
(12)
Benämningarna för olika kategorier olivolja svarar mot vissa fysiska och kemiska samt organoleptiska egenskaper som anges i bilaga XVI till förordning (EG) nr 1234/2007 och i kommissionens förordning (EEG) nr 2568/91 av den 11 juli 1991 om egenskaper hos olivolja och olivolja av pressrester och om lämpliga analysmetoder (10). De övriga angivelserna på etiketten bör vara styrkta av objektiva fakta så att risken för negativa följder för konsumenterna och en snedvridning av konkurrensen på marknaden för de berörda oljorna undviks.
(13)
Inom ramen för ett kontrollsystem som inrättats genom artikel 113.3 andra stycket i förordning (EG) nr 1234/2007 ska var och en av medlemsstaterna för var och en av de olika benämningarna på etiketterna föreskriva vilka beviskrav och påföljder som gäller. Konstaterade fakta, analysresultat, tillförlitliga registreringar, administrativ information eller räkenskapsuppgifter kan användas som bevis, utan att någon av dessa möjligheter utesluts på förhand.
(14)
Kontrollen av de företag som ansvarar för märkningen bör genomföras i den medlemsstat där företagen är etablerade och det är därför nödvändigt att skapa ett system för administrativt samarbete mellan kommissionen och de medlemsstater där oljorna saluförs.
(15)
De berörda medlemsstaterna bör rapportera om sina erfarenheter och om eventuella svårigheter, så att det system som föreskrivs i den här förordningen kan utvärderas.
(16)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från förvaltningskommittén för den samlade marknadsordningen inom jordbruket.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Utan att det påverkar tillämpningen av direktiv 2000/13/EG och förordning (EG) nr 510/2006 fastställs i denna förordning saluföringsnormer för detaljhandeln med olivolja och olja av olivrestprodukter som avses i punkterna 1 a, 1 b, 3 och 6 i bilaga XVI till förordning (EG) nr 1234/2007.
2. I denna förordning avses med detaljhandel försäljning till slutkonsumenten av olja som avses i punkt 1, i ren form eller som en del av ett annat livsmedel.
Artikel 2
Olja som avses i artikel 1.1 ska saluföras till slutkonsumenten i förpackningar om högst fem liter. Förpackningarna får inte vara återförslutningsbara och ska vara märkta enligt artiklarna 3-6.
När det gäller olja som är avsedd för konsumtion i restauranger, på sjukhus, i personalrestauranger och liknande får medlemsstaterna, beroende på typ av inrättning, fastställa ett högsta innehåll på mer än fem liter.
Artikel 3
Beteckningar i enlighet med artikel 118 i förordning (EG) nr 1234/2007 ska betraktas som det namn under vilket varan säljs i den mening som avses i artikel 3.1 led 1 i direktiv 2000/13/EG.
Märkningen av oljor som avses i artikel 1.1 ska tryckas tydligt och outplånligt och ska förutom den beteckning som avses i första stycket i denna artikel, men inte nödvändigtvis intill beteckningen, innehålla följande uppgifter om kategorin olja:
a)
Extra jungfruolja:
”Olivolja av hög kvalitet som utvunnits direkt ur oliver och uteslutande genom mekaniska processer.”
b)
Jungfruolja:
”Olivolja som utvunnits direkt ur oliver och uteslutande genom mekaniska processer.”
c)
Olivolja - sammansatt av raffinerad olivolja och jungfruolja:
”Olja enbart innehållande raffinerad olivolja och olja direkt utvunnen ur oliver.”
d)
Olja av olivrestprodukter:
”Olja enbart innehållande oljor framställda genom behandling av den produkt som erhålls efter extrahering av olivolja, samt oljor direkt utvunna ur oliver,”
eller
”olja som uteslutande innehåller oljor framställda genom behandling av olivrestprodukter samt oljor direkt utvunna ur oliver.”
Artikel 4
1. Märkningen av sådan extra jungfruolja och jungfruolja som definieras i punkt 1 a och b i bilaga XVI till förordning (EG) nr 1234/2007 ska innehålla en ursprungsbenämning.
Märkningen av de produkter som definieras i punkterna 3 och 6 i bilaga XVI till förordning (EG) nr 1234/2007 ska inte innehålla någon ursprungsbenämning.
I denna förordning avses med ursprungsbenämning ett geografiskt namn på förpackningen eller dess märkning.
2. De ursprungsbenämningar som avses i punkt 1 ska endast utgöras av
a)
när det gäller olivoljor med ursprung i en medlemsstat eller ett tredjeland, i enlighet med punkterna 4 och 5, en hänvisning till medlemsstaten, unionen eller tredjelandet, eller
b)
när det gäller blandningar av olivoljor med ursprung i mer än en medlemsstat eller ett tredjeland, i enlighet med punkterna 4 och 5, någon av följande uppgifter:
i)
”blandning av olivoljor från Europeiska unionen ” eller en hänvisning till unionen,
ii)
”blandning av olivoljor från tredjeland” eller en hänvisning till tredjelandsursprung,
iii)
”blandning av olivoljor från unionen och tredjeland” eller en hänvisning till unionen och tredjelandsursprung, eller
c)
en skyddad geografisk beteckning eller ursprungsbeteckning enligt förordning (EG) nr 510/2006, i enlighet med bestämmelserna om den berörda produktspecifikationen.
3. Märkes- eller företagsnamn för vilka registreringsansökan lämnats in senast den 31 december 1998 enligt direktiv 89/104/EEG eller senast den 31 maj 2002 enligt rådets förordning (EG) nr 40/94 (11) ska inte anses som en ursprungsbenämning som omfattas av denna förordning.
4. I fråga om import från tredjeland ska ursprunget anges i enlighet med artiklarna 22-26 i förordning (EEG) nr 2913/92.
5. En ursprungsbenämning med namnet på en medlemsstat eller unionen ska motsvara det geografiska område där de berörda oliverna skördats och där oljan pressats ur oliverna.
I de fall oliverna har skördats i en medlemsstat eller tredjeland som inte motsvarar det land där den fabrik som extraherat oljan ur oliverna ligger, ska följande anges i ursprungsbenämningen: ”Jungfruolja (extra) framställd i (unionen eller den berörda medlemsstaten) av oliver som skördats i (unionen, den berörda medlemsstaten eller det berörda tredjelandet)”.
Artikel 5
Bland de frivilliga uppgifter som får anges i märkningen på olja som avses i artikel 1.1 ska följande krav uppfyllas i fråga om de uppgifter som anges nedan:
a)
Uppgiften ”första kallpressningen” får endast förekomma på extra jungfruolja och jungfruolja som erhålls genom en första mekanisk pressning av olivmassan vid en temperatur lägre än 27 °C, enligt ett traditionellt utvinningssystem med hydrauliska pressar.
b)
Uppgiften ”kallextraherad” får endast förekomma på extra jungfruolja och jungfruolja som utvunnits genom filtrering eller centrifugering av olivmassa, vid en temperatur lägre än 27 °C.
c)
Uppgifter om organoleptiska egenskaper avseende smak och/eller doft får endast förekomma när det gäller extra jungfruolja och jungfruolja; begreppen i punkt 3.3 i bilaga XII till förordning (EEG) nr 2568/91 får endast förekomma i märkningen om de baseras på resultaten av en bedömning som gjorts enligt den metod som föreskrivs i den bilagan.
d)
Uppgifter om syrahalt eller högsta syrahalt får endast anges tillsammans med uppgifter, tryckta med lika stora bokstäver inom samma synfält, om peroxidtal, vaxinnehåll och absorption av ultraviolett strålning fastställda enligt förordning (EEG) nr 2568/91.
Produkter som säljs under varumärken för vilken registrering söktes senast den 1 mars 2008 och som innehåller minst ett av de begrepp som avses i punkt 3.3 i bilaga XII till förordning (EEG) nr 2568/91 behöver inte uppfylla kraven i artikel 5 första stycket c i denna förordning före den 1 november 2012.
Artikel 6
1. Om det i märkningen, utöver varudeklarationen, anges att olja som avses i artikel 1.1 ingår i en blandning av olivolja och andra vegetabiliska oljor och detta med ord, bilder eller i grafisk återgivning framhålls, ska handelsbeteckningen för blandningen i fråga vara följande: ”Blandning av vegetabiliska oljor (eller namnen på de berörda vegetabiliska oljorna) och olivolja”, direkt följt av den procentuella andelen olivolja i blandningen.
Uppgift om förekomst av olivolja uttryckt i bilder eller grafik får endast förekomma i märkningen av sådana blandningar som avses i första stycket om blandningen innehåller mer än 50 % olivolja.
Medlemsstaterna får inom sitt territorium förbjuda produktionen av blandningar av olivolja och andra vegetabiliska oljor enligt första stycket för inhemsk konsumtion. De får dock inte inom sitt territorium förbjuda saluföringen av sådana blandningar som kommer från andra länder och inte inom sitt territorium förbjuda produktionen av sådana blandningar för saluföring i andra medlemsstater eller för export.
2. Med undantag av tonfisk i olivolja som avses i rådets förordning (EEG) nr 1536/92 (12) och sardiner i olivolja som avses i rådets förordning (EEG) nr 2136/89 (13), och om det i märkningen, utöver varudeklarationen, anges att sådan olja som avses i artikel 1.1 i den här förordningen ingår i ett annat livsmedel än de som avses i punkt 1 i den här artikeln, och detta med ord, bilder eller i grafisk återgivning framhålls, ska handelsbeteckningen för livsmedlet i fråga direkt följas av en uppgift om hur stor procentandel olja enligt artikel 1.1 som ingår i förhållande till livsmedlets totala nettovikt.
Den procentandel olivolja som tillsätts i förhållande till den totala nettovikten för livsmedlet får ersättas med den procentandel olivolja som ingår i förhållande till den totala vikten för fetterna, med preciseringen ”procentandel fetter”.
3. De beteckningar som avses i artikel 3 första stycket får ersättas med ”olivolja” i märkningen av de produkter som avses i punkterna 1 och 2 i den här artikeln.
Om olja av olivrestprodukter ingår ska dock ”olivolja” ersättas med ”olja av olivrestprodukter”.
4. Den information som avses i artikel 3 andra stycket krävs inte i märkningen av de produkter som avses i punkterna 1 och 2 i den här artikeln.
Artikel 7
På begäran av den medlemsstat där den adress till producent, förpackare eller försäljare som anges i märkningen är belägen, ska den berörda parten kunna styrka sådana benämningar som avses i artiklarna 4, 5 och 6 med stöd av en eller flera av följande punkter:
a)
Konstaterade och vetenskapligt grundade fakta,
b)
analysresultat eller automatiska mätningar gjorda på representativa stickprov,
c)
administrativ information eller räkenskapsinformation i enlighet med unionslagstiftningen eller nationell lagstiftning.
Den berörda medlemsstaten ska tillåta vissa avvikelser mellan å ena sidan de benämningar som avses i artiklarna 4, 5 och 6 som anges i märkningen och å andra sidan de slutsatser som dras utifrån styrkande uppgifter och/eller eventuella jämförande expertutlåtanden, med hänsyn till hur exakta och repeterbara metoderna och de berörda uppgifterna är, och i tillämpliga fall, hur exakta och repeterbara de jämförande expertutlåtandena är.
Artikel 8
1. Medlemsstaterna ska till kommissionen lämna in namn på och adress till det organ eller de organ som ansvarar för övervakningen av tillämpningen av denna förordning, och kommissionen ska därefter informera övriga medlemsstater och berörda parter som så begär.
2. Den medlemsstat där det tillverkande, förpackande eller säljande företaget har sitt säte ska, på begäran om kontroll, före utgången av den månad som följer på den månad då begäran gjordes ta stickprover, samt kontrollera huruvida uppgifterna i den aktuella märkningen är riktiga. En begäran kan komma från
a)
kommissionens behöriga avdelningar,
b)
en sådan aktörsorganisation i medlemsstaten som avses i artikel 125 i förordning (EG) nr 1234/2007,
c)
en annan medlemsstats övervakningsorgan.
3. En begäran enligt punkt 2 ska åtföljas av all information som är av värde för den begärda kontrollen, särskilt följande uppgifter:
a)
Provtagningsdatum eller datum då den aktuella oljan inköptes.
b)
Namn eller firmanamn och adress till det företag där provtagningen ägt rum eller från vilket oljan köpts.
c)
Partinummer för de aktuella partierna.
d)
Kopior på all märkning direkt på den aktuella oljans förpackning.
e)
Analysresultat eller resultat från jämförande expertutlåtanden med uppgift om vilken metod som använts och namn på och adress till laboratoriet eller experten i fråga.
f)
I förekommande fall, uppgift om namn och adress för oljeleverantören enligt uppgift från försäljningsstället.
4. Den berörda medlemsstaten ska före utgången av den tredje månaden efter den månad då begäran gjordes i enlighet med punkt 2 informera den som begärt kontrollen om det referensnummer under vilket begäran klassificerats och om vilka åtgärder som har vidtagits.
Artikel 9
1. Medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att denna förordning följs, också vad gäller systemet för påföljder.
Medlemsstaterna ska senast den 31 december 2002 underrätta kommissionen om vilka åtgärder som vidtagits och ska därefter före utgången av den månad som följer på den månad då beslut om ändringar fattas underrätta kommissionen om de ändringar som görs.
Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien ska senast den 31 december 2004 underrätta kommissionen om de åtgärder som avses i första stycket och ska därefter, före utgången av den månad som följer på den månad då beslut om ändringar fattas, underrätta kommissionen om de ändringar som görs.
Bulgarien och Rumänien ska senast den 31 december 2010 underrätta kommissionen om de åtgärder som avses i första stycket och ska därefter, före utgången av den månad som följer på den månad då beslut om ändringar fattas, underrätta kommissionen om de ändringar som görs.
2. För kontroll av sådana uppgifter som avses i artiklarna 4, 5 och 6 får de berörda medlemsstaterna införa ett system för godkännande av företag vars förpackningsanläggningar finns i den berörda medlemsstaten.
Godkännandet och ett registreringsnummer ska beviljas alla företag som ansöker därom och som uppfyller följande villkor:
a)
Förfogar över förpackningsanläggning.
b)
Åtar sig att sammanställa och spara de styrkande handlingar som medlemsstaten föreskriver i enlighet med artikel 7.
c)
Förfogar över ett lagringssystem som gör det möjligt för medlemsstaten att i tillfredsställande utsträckning kontrollera ursprunget för oljor vars ursprung anges.
I märkningen ska det godkända förpackningsföretagets registreringsnummer anges, om sådant nummer förekommer.
Artikel 10
De berörda medlemsstaterna ska senast den 31 mars varje år lämna en rapport till kommissionen om föregående år med uppgifter om följande:
a)
Kontroller som begärts i enlighet med artikel 8.2.
b)
Kontroller som genomförts, och kontroller som inletts under de föregående regleringsåren och som fortfarande pågår.
c)
Redogörelse för hur kontrollerna har följts upp och vilka påföljder som har tillämpats.
Rapporten ska innehålla denna information, uppdelad per år som kontrollerna utförs och per typ av överträdelse. Vid behov ska det anges vilka särskilda svårigheter som uppstått och vilka förslag till förbättring av kontrollerna som lämnats.
Artikel 11
Förordning (EG) nr 1019/2002 ska upphöra att gälla.
Hänvisningar till den upphävda förordningen ska anses som hänvisningar till denna förordning och ska läsas enligt jämförelsetabellen i bilaga II.
Artikel 12
1. Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
2. Produkter som lagligen framställts och märkts i unionen eller som lagligen importerats till unionen och övergått till fri omsättning före den 1 juli 2012 får saluföras tills dess lagren tar slut.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 13 januari 2012.