PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1138/2011
ze dne 8. listopadu 2011
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Nařízením (EU) č. 446/2011 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) uložila Komise prozatímní antidumpingové clo z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí (dále jen „mastné alkoholy“) pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie (dále jen „dotčené země“).
(2)
Řízení bylo zahájeno oznámením o zahájení řízení (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) zveřejněným dne 13. srpna 2010 (3) na základě podnětu, který dne 30. června 2010 podali dva výrobci v Unii, Cognis GmbH (Cognis) a Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Sasol) (společně dále jen „žadatelé“). Tyto dvě společnosti představují podstatnou část, v tomto případě více než 25 % celkové výroby výrobku, který je předmětem šetření, v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 9. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, období šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2009 do 30. června 2010 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2007 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Strany, které o to požádaly, dostaly možnost slyšení.
(5)
Komise nadále shromažďovala a ověřovala veškeré informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění.
(6)
Všechny strany byly následně informovány o nejdůležitějších skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie a s konečnou platností vybrat částky zajištěné prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla přiznána lhůta, v níž mohly k těmto poskytnutým konečným informacím vznést připomínky.
(7)
Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran byly zváženy a ve vhodných případech zohledněny.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(8)
Jak je uvedeno v 10. a 11. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem jsou nasycené mastné alkoholy s uhlíkovým řetězcem C8, C10, C12, C14, C16 nebo C18 (nezahrnuje rozvětvené isomery) včetně jednotlivých nasycených mastných alkoholů (zvané rovněž „čisté frakce“) a směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (běžně zařazované jako C8-C10), směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (běžně zařazované jako C12-C14) a směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C16-C18, pocházející z Indie, Indonésie a Malajsie, v současnosti kódů KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 a ex 3823 70 00.
(9)
Poté, co byla uložena prozatímní opatření, některé strany namítly, že vymezení dotčeného výrobku není jednoznačné. Tyto strany tvrdily, že podle oznámení o zahájení řízení patří do rozsahu výrobků pouze lineární mastné alkoholy, nikoli tedy mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery nebo rozvětvené mastné alkoholy. Další strany uvedly, že nemá smysl vylučovat mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery vyrobené prostřednictvím oxo procesu, protože mají na trhu stejné využití jako lineární mastné alkoholy a představují pro ně konkurenci.
(10)
Bylo stanoveno, že všechny druhy mastných alkoholů, které jsou předmětem tohoto šetření, jak je uvedeno v 8. bodu odůvodnění, mají navzdory možným rozdílům z hlediska suroviny použité pro výrobu nebo rozdílům výrobního procesu stejné nebo velmi podobné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a jsou používány ke stejným účelům. Možné odchylky dotčeného výrobku nemění jeho základní vymezení, jeho vlastnosti nebo způsob, jak jej vnímají různé strany.
(11)
Prozatímní rozhodnutí uvedené v oznámení o zahájení řízení o vyloučení mastných alkoholů obsahujících rozvětvené isomery z rozsahu výrobků a o vyloučení výroby rozvětvených mastných alkoholů těchto společností z vymezení výroby v Unii (včetně těch společností, které vyrábějí mastné alkoholy na základě oxo procesu) by proto mělo být zachováno. Jelikož ohledně dotčeného výrobku nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 10. a 11. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Obdobný výrobek
(12)
Připomíná se, že ve 13. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo s prozatímní platností rozhodnuto, že lineární mastné alkoholy a rozvětvené mastné alkoholy nejsou obdobnými výrobky, a že tedy údaje týkající se výrobců, kteří vyrábějí mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery, by měly být z analýzy újmy vyloučeny.
(13)
Jelikož ohledně obdobného výrobku nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 12. a 13. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Indie
1.1 Běžná hodnota
(14)
Jelikož ohledně stanovení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění ve 14. až 18. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.2 Vývozní cena
(15)
Jelikož ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 19. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.3 Srovnání
(16)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací oba indičtí vyvážející výrobci zopakovali svá tvrzení, že by se při výpočtu dumpingového rozpětí nemělo přihlížet k jejich prodeji, který se v období šetření uskutečnil pro jednoho z původních žadatelů v Unii (viz 22. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Tyto společnosti odůvodnily své tvrzení na základě skutečnosti, že článek 9.1 Antidumpingové dohody WTO stanoví, že výše ukládaného cla má představovat úplné dumpingové rozpětí nebo méně. Indičtí vyvážející výrobci také zmiňovali článek 2.4 Antidumpingové dohody WTO, podle kterého by mělo být učiněno spravedlivé srovnání mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou. Na tomto základě tvrdili, že žadatel s nimi v době, kdy připravoval podání podnětu, vyjednal nákup značného množství výrobků za velmi nízké ceny, a že tedy ceny těchto operací nebyly stanoveny spravedlivě a z toho důvodu by tyto operace neměly být zahrnuty do výpočtu dumpingu.
(17)
Za prvé by mělo být poznamenáno, že skutečnost, že Antidumpingová dohoda WTO stanoví možnost uložit clo, které je nižší než úplné dumpingové rozpětí, nezakládá povinnost tak učinit. Ustanovení čl. 9 odst. 4 základního nařízení pouze ukládají povinnost omezit antidumpingové clo na úroveň, která postačuje k odstranění způsobené újmy. Navíc nebyly předloženy žádné důkazy o tom, že by strany ceny nevyjednaly svobodně. Zkoumáním celkových nákupů uvedeného žadatele bylo také zjištěno, že ceny vyjednané těmito dvěma indickými vyvážejícími výrobci odpovídaly dohodnutým cenám nákupu srovnatelných výrobků uvedeného žadatele od jiných dodavatelů. Navíc bylo zjištěno, že žadatel dovážel dotyčný výrobek od indických vyvážejících výrobců mnoho let, a ne jen v průběhu OŠ. Jeden vyvážející výrobce dále uvedl v ústním slyšení, jemuž předsedal úředník pro slyšení, že jejich ceny pro dotčeného žadatele byly strukturálně nižší než ceny účtované jiným zákazníkům. Závěrem, neexistují žádné důkazy o tom, že by ceny nebyly stanoveny spravedlivě pouze kvůli tomu, že kupujícím byl žadatel, a potvrzuje se odmítnutí tvrzení.
(18)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací oba indičtí vyvážející výrobci zopakovali svůj požadavek na úpravu měnového přepočtu podle čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení a tvrdili, že od listopadu 2009 docházelo k trvalému zhodnocování indické rupie (INR) oproti euru (EUR), což má rušivý účinek na výpočet dumpingu (viz 23. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Oba vyvážející výrobci přiznali, že jejich prodejní ceny byly v druhé polovině období šetření vyšší než prodejní ceny v první polovině tohoto období, ale tvrdili, že tento trend byl způsoben výhradně zvýšením nákladů na suroviny a obecným zlepšením podmínek na trhu po skončení hospodářské krize a že nebyl odrazem zhodnocování indické rupie oproti euru. Tyto společnosti navíc tvrdily, že i kdyby mohly své ceny pravidelně a v krátkých obdobích upravovat, nikdy by nemohly přesně předpovědět vývoj směnných kurzů pro budoucí období.
(19)
Šetřením se prokázalo, že i když se indická rupie ve druhé polovině OŠ postupně zhodnocovala oproti euru, u každého indického vývozního výrobce se prodejní ceny hlavních výrobků pro několik hlavních zákazníků měnily ve skutečnosti každý měsíc, zejména ve druhé polovině OŠ. Nic tudíž nenaznačuje, že prodejní ceny do Unie se ve stejné době nemohly měnit tak, aby se do nich promítly také změny směnných kurzů v průběhu 60 dnů, jak stanoví čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení a článek 2.4.1 Antidumpingové dohody WTO. Vzhledem k tomu, že v několika případech byly ceny často měněny, mohla být zohledněna také každá změna směnného kurzu. Kromě toho se tím prokázalo, že trh mastných alkoholů je obecně otevřený častým změnám cen. Proto i v případech, kdy se ceny měnily méně často, neexistují důkazy, že by to nebylo způsobeno podnikatelským rozhodnutím stran. Skutečnost, že ceny mohou být rychle upravovány tak, aby zohlednily změněnou situaci na trhu (v tomto případě údajně změny směnných kurzů), poskytla indickým vyvážejícím výrobcům možnost - pokud chtěli - zohlednit tyto změny ve svých prodejních cenách, což zjevně v řadě případů dělali. S ohledem na výše uvedené není úprava měnového přepočtu odůvodněna a tento požadavek se zamítá.
(20)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indický vyvážející výrobce uvedl, že úprava o rozdíly nepřímých daní přiznaná podle čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení, která byla provedena u určitých druhů výrobku, měla být také provedena u výrobků a směsí obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14, protože zaplacené clo ze surovin použitých pro tyto výrobky bylo při vývozu výrobku vráceno. V průběhu šetření však nebyly předloženy žádné na místě ověřitelné informace, které by dokládaly, že tato cla byla následně skutečně vrácena. Po konečném poskytnutí informací tato společnost tvrdila, že její námitky byly nesprávně pochopeny a že všechny suroviny použité k výrobě výrobků a směsí obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 byly dovezeny bezcelně. Jelikož je třeba uhradit nepřímou daň, pokud jsou tyto suroviny následně zakomponovány do výrobků prodávaných na domácím trhu, společnost žádá úpravu běžné hodnoty u těchto konkrétních druhů výrobků. Důkazy předložené během inspekce však ukazují, že specifické suroviny potřebné k výrobě druhů výrobků obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 a dovezené bezcelně v průběhu OŠ stačily pouze k výrobě zlomku vývozního odbytu tohoto výrobku, který uskutečnila společnost během OŠ. Je proto jisté, že nejméně dvě třetiny vyvezených výrobků obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 byly vyrobeny s použitím surovin, za které bylo zaplaceno dovozní clo. Společnost nepředložila žádný důkaz o tom, že tyto bezcelně dovezené suroviny byly použity na prodej na vývoz do Unie, a nikoli na prodej na vývoz do třetích zemí, a tato námitka se proto zamítá.
(21)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 20. a 23. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.4 Dumpingové rozpětí
(22)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzuje se obsah 24. až 26. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(23)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Všechny ostatní společnosti
9,3 %
2. Indonésie
2.1 Běžná hodnota
(24)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací jeden indonéský vyvážející výrobce tvrdil, že při testování ziskovosti operací neměly být prodejní, režijní a správní náklady přiřazeny jednotlivým operacím na základě obratu, protože to vedlo k tomu, že řada operací nebyla shledána ziskovými. Toto tvrzení bylo prozkoumáno, ale bylo zjištěno, že rozdělení prodejních, režijních a správních nákladů na jednotlivé operace na základě obratu je vhodnější vzhledem k jejich povaze, protože více souvisejí s hodnotou než s objemem. Je třeba poznamenat, že celková hodnota prodejních, režijních a správních nákladů rozdělených na každý druh výrobku je stejná bez ohledu na to, jaká z těchto dvou metod se použije na rozdělení těchto nákladů na jednotlivé operace. Operace, u kterých vyvážející výrobce zpochybnil výsledek zkoušky ziskovosti, byly přezkoumány a bylo potvrzeno, že tyto operace nebyly ziskové. Toto tvrzení se proto zamítá.
(25)
Tentýž indonéský vyvážející výrobce také uvedl, že při stanovení úrovně zisku použité při určení běžné hodnoty by neměl být vyloučen zisk z prodeje, k němuž na úrovni druhu výrobku nedošlo v běžném obchodním styku, protože více než 80 % celkového domácího prodeje bylo ziskového. V souvislosti s tímto tvrzením se připomíná, že určení prodeje uskutečněného v běžném obchodním styku se provádí na úrovni druhu výrobku, jak je objasněno v 29. až 32. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, protože se jedná o nejvhodnější způsob, jak přesně spojit prodejní ceny se souvisejícími výrobními náklady. Ustanovení čl. 2 odst. 6 základního nařízení navíc nevylučují případné rozdělení výrobku, který je předmětem šetření, podle druhů. Prodej, který nebyl uskutečněn v běžném obchodním styku, je proto vyloučen na úrovni druhu výrobku z výpočtu zisku použitého při určení běžné hodnoty. Tato námitka se proto zamítá.
(26)
Tentýž indonéský vyvážející výrobce také uvedl, že při určení běžné hodnoty některých druhů výrobku nebyly odečteny úpravy, které by vrátily běžné hodnoty na úroveň ceny ze závodu. Toto tvrzení bylo přijato a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(27)
Jelikož ohledně určení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 27. až 33. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, která jsou opravena, jak je uvedeno ve 26. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.2 Vývozní cena
(28)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indonéský vyvážející výrobce uvedl, že nebylo poskytnuto odůvodnění toho, že cena pro dovážející společnost v Unii, se kterou byl ve spojení, byla považována za nespolehlivou, ani odůvodnění určení vývozní ceny tohoto prodeje podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení. V této souvislosti je třeba poznamenat, že vnitropodnikové ceny mezi stranami ve spojení se nepovažují za spolehlivé, protože by mohly být uměle stanovovány na různých úrovních v závislosti na tom, co je výhodnější pro dotčené společnosti ve spojení. Z tohoto důvodu určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení při použití přiměřeného ziskového rozpětí bez ohledu na skutečný zisk plynoucí z vnitropodnikových cen zamezuje jakýmkoli rušivým účinkům, které mohou nastat v důsledku vnitropodnikových cen. Tato námitka se proto zamítá.
(29)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací oba indonéští vývozci uvedli, že pro prodej na vývoz do Unie prostřednictvím dovozců ve spojení nacházejících se v Unii je ziskové rozpětí použité pro určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nevhodné. Oba tvrdili, že zisk, který byl použit v prozatímní fázi, se týkal pouze částečně spolupracujícího dovozce a nebyl ověřen, a nebyl proto spolehlivý. Proto navrhli, aby byl použit zisk ve výši 5 %, jak tomu bylo v jiných šetřeních. Vzhledem k nízké úrovni spolupráce nezávislých dovozců v tomto šetření se tato námitka přijímá a byla použita úroveň zisku ve výši 5 %, což odpovídá úrovním zisku použitým v předešlých šetřeních ve stejném odvětví.
(30)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 34. až 36. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, který je upraven, jak je objasněno ve 29. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.3 Srovnání
(31)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací oba indonéští vývozci poukázali na to, že pro prodej prostřednictvím příslušných obchodníků ve spojení ve třetí zemi neměly být provedeny žádné úpravy o rozdíly v provizích podle čl. 2 odst. 10 písm. i). Obě společnosti tvrdily, že jejich výrobní společnosti v Indonésii a příslušní obchodníci ve spojení v Singapuru tvoří jeden hospodářský subjekt a že obchodníci ve třetí zemi jednají jako vývozní oddělení jejich indonéských společností ve spojení. V obou případech však výrobce v Indonésii přímo fakturuje domácí prodej i určitý prodej na vývoz do třetích zemí a obchodníci v Singapuru dostávají zvláštní provizi. U jedné z indonéských společností pokrývá tato ve smlouvě uvedená provize pouze prodej na vývoz. Obchodníci ve třetí zemi navíc také prodávají výrobky vyrobené jinými výrobci, v jednom případě také výrobci nikoli ve spojení. Oba obchodníci ve spojení v Singapuru proto zcela zřejmě plní funkce, které se podobají funkcím obchodního zástupce, který pracuje na provizním základě. Tato námitka se proto zamítá.
(32)
V návaznosti na konečné poskytnutí informací indonéská vláda a jeden indonéský vyvážející výrobce zopakovali tvrzení o jednom hospodářském subjektu, o němž se mluví v předchozím bodě. Argumentovali tím, že ve věci Matsushita v. Rada (4) již Soudní dvůr rozhodl, že to, že výrobce uskutečňuje jisté prodejní funkce, neznamená, že výrobní a obchodní společnost nemohou tvořit jeden hospodářský subjekt. Kromě toho tvrdili, že prodej do třetích zemí, který uskutečňuje přímo vývozce bez účasti obchodníka v Singapuru, představuje pouze malý procentní podíl prodeje na vývoz a že Soud prvního stupně (dnes Tribunál) rozhodl ve věci Interpipe (5), že malý objem přímého prodeje výrobcem ještě nedokazuje, že neexistuje jeden hospodářský subjekt. Nakonec poukázali na to, že ve věci Canon v. Rada (6) to, že prodejní dceřiná společnost vystupovala také jako distributor výrobků od jiných společností, nemělo vliv na to, že byla shledána jedním hospodářským subjektem.
(33)
I když Soudní dvůr ve věci Matsushita v. Rada rozhodl, že instituce v tomto případě měly právo na stanovisko, že výrobce spolu s jednou či několika distribučními společnostmi pod jeho kontrolou tvoří hospodářský subjekt, třebaže sám vykonává některé prodejní funkce, nevyplývá z toho nezbytně povinnost vždy považovat výrobce a jeho prodejní společnosti ve spojení za jeden hospodářský subjekt. Navíc - na rozdíl od indonéského vyvážejícího výrobce - výrobní společnost ve věci Matsushita v. Rada sama přímo neprodávala. Zadruhé, v rozsudku ve věci Interpipe bylo uvedeno, že přímý prodej vyvážejícím výrobcem představoval jen malý procentní podíl celkového objemu prodeje do Unie, což byl pouze jeden prvek, který Soud prvního stupně při analýze zkoumal. Důležitější je, že Soud zdůraznil skutečnost, že tento přímý prodej směřoval do nových členských států pouze na přechodné období. Naproti tomu v tomto případě z dostupných důkazů vyplývá, že přímý prodej ze strany výrobce do některých třetích zemí není dočasný, nýbrž - přinejmenším zpravidla - strukturální, tj. trvalý. U každého dotčeného výrobce navíc tento prodej představuje značný procentní podíl jeho domácího prodeje. Nakonec je třeba uvést, že ve věci Canon v. Rada zahrnoval prodej prováděný prodejní dceřinou společností vyvážejícího výrobce na domácím trhu další výrobky, které byly prodávány toliko pod jinou obchodní značkou, nicméně vyráběny byly všechny samotným vyvážejícím výrobcem. Tato námitka se proto opět zamítá.
(34)
Jedna indonéská společnost dále tvrdila, že i kdyby neměl být přijat koncept jednoho hospodářského subjektu, Komise uložila „zdvojené rozpětí“ tím, že od vývozní ceny nezávislým odběratelům v Unii odečetla zisk dovozce ve spojení v Unii i provizi obchodníka ve spojení ve třetí zemi. Tyto dvě položky však byly zohledněny pro různé účely a byly odečteny samostatně. Jak je objasněno v 28. bodu odůvodnění, je vývozní cena prodeje na vývoz prostřednictvím dovozců ve spojení v Unii určena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení na základě ceny, za kterou jsou dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu. V těchto případech se provede úprava pro zisk, aby se stanovila spolehlivá vývozní cena franko hranice Unie. Provize pro obchodníka ve spojení ve třetí zemi byla naopak odečtena podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Tato námitka se proto zamítá.
(35)
Společnost dále uvedla, že pokud by měla být vývozní cena upravena o provizi obchodníka ve spojení ve třetí zemi podle čl. 2 odst. 10 písm. i), měla by být provedena stejná úprava běžné hodnoty, protože tento obchodník koordinuje také domácí prodej. Písemná smlouva mezi obchodníkem a výrobcem v Indonésii však zahrnuje pouze prodej na vývoz. Domácí prodej navíc fakturuje společnost v Indonésii. Tato námitka se proto zamítá.
(36)
Ohledně úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení se má za to, že je vhodné použít přiměřené ziskové rozpětí nezávisle na skutečně dosaženém zisku na základě vnitropodnikových cen, aby se zamezilo jakýmkoli rušivým účinkům, které mohou nastat v důsledku vnitropodnikových cen. Jak již bylo učiněno v předchozích případech (7), skutečná zisková rozpětí obchodníků ve třetí zemi použitá v prozatímní fázi byla proto nahrazena ziskem ve výši 5 %, který se považuje za přiměřený zisk z činností obchodních společností v chemickém odvětví.
(37)
Další indonéská společnost uvedla, že u prodeje prostřednictvím jejího dovozce ve spojení v Unii Komise odečetla náklady na provizi dvakrát. Společnost tvrdila, že při určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení byly provedeny úpravy o prodejní, režijní a správní náklady dovozce ve spojení i o náklady na provizi jako přímé náklady prodeje. Vzhledem k tomu, že náklady na provizi jsou již zahrnuty v prodejních, režijních a správních nákladech, výsledkem bylo dvojí odečtení nákladů na provizi. Tato námitka byla shledána opodstatněnou a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(38)
Jedna společnost zopakovala požadavek na úpravu o rozdíly ve fyzických vlastnostech, a to na základě toho, že dotčený výrobek vyváží do Unie v kapalné i pevné formě, zatímco na domácím trhu jej prodává pouze v pevné formě, a že ceny za kapalnou formu jsou nižší než ceny za výrobek, který je předmětem šetření, v pevné formě (viz 39. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Na podporu tohoto požadavku společnost předložila kopii dvou faktur za prodej na další vývozní trhy. Tento důkaz však v této pozdní fázi řízení nebylo možné ověřit, ani se nedalo zjistit, zda se zmíněné rozdíly vztahovaly na všechny případy, kde nastaly výše uvedené rozdíly ve fyzických vlastnostech. Tento požadavek se proto zamítá.
(39)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indonéský vývozce uvedl, že úroková sazba použitá v prozatímním nařízení pro výpočet úvěrových nákladů jeho dovozce ve spojení v Unii byla neúměrná, a navrhl použít úrokovou sazbu vycházející z hodnot, které pro období šetření zveřejnila Deutsche Bundesbank. Vzhledem k tomu, že hodnota úrokové sazby použité pro výpočet úvěrových nákladů této společnosti v prozatímním nařízení vycházela z informací, které poskytly další strany, a tyto informace tedy odrážejí jejich konkrétní finanční situaci, která se nutně netýká daného dovozce ve spojení, tato námitka byla přijata a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(40)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 37. až 40. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, které jsou upraveny tak, jak je objasněno ve 36., 37. a 39. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.4 Dumpingové rozpětí
(41)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 41. a 42. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(42)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Prozatímní dumpingové rozpětí
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Všechny ostatní společnosti
7,3 %
3. Malajsie
3.1 Běžná hodnota
(43)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden z malajsijských vyvážejících výrobců uvedl, že zkouška ziskovosti při posouzení běžného obchodního styku (viz 46. bod odůvodnění prozatímního nařízení) neměla vycházet z váženého průměru ročních nákladů výroby, ale vzhledem k dennímu kolísání ceny hlavní suroviny měly být použity jednotlivé náklady každé domácí operace. S ohledem na toto tvrzení je třeba zdůraznit, že Komise důsledně využívá jako srovnávací ukazatel pro zkoušku ziskovosti vážený průměr nákladů výroby. Tento formát, kterým se společnost řídila ve své odpovědi na dotazník, byl základem inspekce na místě, při které došlo ke sladění údajů oznámených společností a jejího účetnictví. Požadavek použít náklady výroby na základě operací, který by představoval významné odchýlení od běžného postupu Komise, byl poprvé uveden v připomínkách společnosti k dokumentu prozatímních informací a odpovídající číselné údaje proto nemohly být ověřeny na místě. Je třeba také konstatovat, že listy o nákladech jednotlivých operací, které společnost předložila na podporu svého požadavku, vycházejí do značné míry z odhadů a nejsou tedy přesnějšími a reprezentativnějšími údaji o nákladech než údaje, které společnost původně oznámila a které byly ověřeny na místě. Závěrem by mělo být poznamenáno, že struktura poskytnutých nových listů o nákladech neumožňuje sladění s touto částí zpráv o řízení, které byly ověřeny na místě. Tato námitka se proto zamítá.
(44)
Malajsijský vývozce, který neměl žádný domácí prodej (viz 51. bod odůvodnění prozatímního nařízení), uvedl, že hodnoty prodejních, režijních a správních nákladů a zisku použité pro výpočet běžné hodnoty by neměly vycházet z váženého průměru skutečných hodnot zjištěných pro ostatní dva vyvážející výrobce, kteří prodávají obdobný výrobek na malajsijském trhu. Společnost uvedla, že tyto hodnoty nejsou reprezentativní, protože společnost používá odlišné výrobní metody a odlišnou základní surovinu. S ohledem na toto tvrzení by mělo být připomenuto, že při výpočtu běžné hodnoty byly použity vlastní výrobní náklady této společnosti. Pouze hodnoty prodejních, režijních a správních nákladů vycházely z čísel získaných od ostatních dvou malajsijských vyvážejících výrobců. Pokud jde o zisk, ten byl určen tak, jak je vysvětleno ve 45. bodu odůvodnění tohoto nařázení. Za druhé, společnost neobjasnila údajný účinek použité výrobní metody na prodejní, režijní a správní náklady. Dále se konstatuje, že pouze omezená část výroby společnosti je založena na údajně odlišné výrobní metodě, zatímco značná část výrobků je vyráběna na základě stejného výrobního procesu a za použití stejných základních surovin jako v případě ostatních dvou malajsijských výrobců. Proto je vyvozen závěr, že společnost neprokázala, že použité hodnoty nebyly reprezentativní, a toto tvrzení se odmítá.
(45)
Tentýž malajsijský vývozce dále uvedl, že pokud Komise přesto použije údaje od dvou dalších vývozců za účelem určení prodejních, režijních a správních nákladů, měly by tyto údaje vycházet z váženého průměru hodnot všech domácích operací těchto vyvážejících výrobců, a nikoli pouze těch, které se týkají ziskových operací. Tento požadavek byl v zásadě přijat. Co se tedy týče prodejních, režijních a správních nákladů, potvrzuje se, že k určení běžné hodnoty byly použity průměrné prodejní, režijní a správní náklady všech domácích operací těchto dvou malajsijských vyvážejících výrobců. Údaje použité k tomuto výpočtu byly ověřeny v průběhu inspekčních návštěv v příslušných malajsijských společnostech. Pokud jde o určení zisku, je třeba poznamenat, že nebylo možné zjistit výši zisku na základě částek vzniklých a docílených u dalších dvou vyvážejících výrobců. Výsledkem takového výpočtu je totiž celková ztráta. Na tomto základě tedy nebylo možné stanovit údaje o zisku. S ohledem na to se zamítá tvrzení malajsijského vývozce, že k určení běžné hodnoty lze jako částku zisku použít zápornou částku. Pojem zisku totiž nezbytně implikuje kladnou částku. Bylo rovněž zváženo, zda lze určit výši zisku na základě ziskového prodeje vyvážejícího výrobce v Malajsii, avšak tento přístup byl zamítnut, protože by byl v rozporu s nálezem WTO ve věci týkající se dovozu bavlněného ložního prádla z Indie (8). Proto podle čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení musí výpočet zisku vycházet z jakékoli jiné rozumné metody a nejsou-li k dispozici jiné dostupné údaje, za nejvhodnější základ pro stanovení zisku se pokládá dlouhodobá obchodní úroková míra v Malajsii. Tato metoda se ve smyslu čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení považovala za konzervativní, rozumnou a nejvhodnější. Konstatuje se, že takto určené ziskové rozpětí nepřevyšuje zisk realizovaný jinými vyvážejícími výrobci z prodeje výrobků stejné obecné kategorie na domácím trhu země původu.
(46)
Jelikož ohledně stanovení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění ve 44. až 51. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, avšak s úpravou, která je vysvětlena ve 45. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.2 Vývozní cena
(47)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací dva malajsijští vývozci uvedli, že u prodeje na vývoz do Unie prostřednictvím dovozců ve spojení nacházejících se v Unii bylo ziskové rozpětí použité pro určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nevhodné. Jedna ze společností opřela svá tvrzení o hodnoty ziskovosti za období šetření některých evropských obchodníků, se kterými nebyla ve spojení. V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že tyto hodnoty nelze považovat za reprezentativní, protože uvedení obchodníci obchodují s širokým rozsahem chemických výrobků a v jednom případě je obchodník také výrobcem. Proto se odmítají jako spolehlivý srovnávací ukazatel. Druhá společnost uvedla, že její dovozce ve spojení v Unii by neměl být považován za distributora, ale za obchodního zástupce ve spojení, a proto by úprava prodejních, režijních a správních nákladů a zisku při určení vývozní ceny neměla překročit procentní podíl provize, která je běžně přiznávána nezávislým obchodním zástupcům obchodujícím v tomto odvětví. Jako srovnávací ukazatel společnost předložila své dohody s nezávislými obchodními zástupci. Tento požadavek byl dále rozpracován po konečném poskytnutí informací argumentem, že v případě wolframových elektrod (9) byl zisk dovozce ve spojení shledán spolehlivým a byl přijat pro účely určení vývozní ceny. V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že čl. 2 odst. 9 základního nařízení nestanoví odlišné zacházení s dovozci ve spojení, kteří údajně jednají jako distributoři, a dovozci, kteří údajně jednají jako obchodní zástupci.
Ustanovení čl. 2 odst. 9 vyžaduje úpravy o všechny náklady vzniklé mezi dovozem a novým prodejem a o zisk. Dále je třeba poznamenat, že šetřením bylo zjištěno, že společnost ve spojení se nachází v Unii. Tato společnost má mimo jiné na starosti objednávky odběratelů a fakturaci dotčeného výrobku, který vyrábí její vývozce ve spojení, a současně je odpovědná za zajišťování celního odbavení v Unii. Skutečnost, že určité činnosti vykonává vývozce ve spojení před dovozem, neznamená, že by vývozní cena nesměla být znovu určena na základě ceny, za kterou došlo k dalšímu prodeji prvnímu nezávislému odběrateli, a že by neměly být provedeny nezbytné úpravy podle čl. 2 odst. 9. Rozdíly ve funkcích, které společnost uvádí, ve srovnání s dalšími dovozci ve spojení se obvykle odrážejí v prodejních, režijních a správních nákladech, kde Komise použila skutečné údaje společnosti. Proto toto tvrzení nemůže být přijato. Dále je třeba poznamenat, že ve výše zmíněném případě wolframových elektrod byl dovozce ve spojení dále integrován do druhotného výrobku vyráběného skupinou ve spojení a vykonával rovněž jiné činnosti než jen činnosti příslušející obchodní společnosti. Pro tak složitou strukturu proto nebyl zisk dovozců, kteří nejsou ve spojení, shledán dostatečně reprezentativním. Situace v tomto případě není srovnatelná se situací dotyčného malajsijského dovozce ve spojení, který vykonává pouze obchodní funkce. Z důvodů objasněných v 29. bodu odůvodnění je však dané ziskové rozpětí upraveno na 5 %. Jelikož ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 52. až 54. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s výše zmíněnou úpravou.
3.3 Srovnání
(48)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden malajsijský vývozce zopakoval tvrzení (viz také 57. bod odůvodnění prozatímního nařízení), že jeho dovozce ve spojení v Unii je ve skutečnosti vývozním oddělením výrobce a že v případě úplné úpravy o prodejní, režijní a správní náklady a zisk podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení by došlo při stanovení vývozní ceny ze závodu k nadměrnému odpočtu. Společnost tvrdila, že by měla být případně provedena podobná úprava při výpočtu běžné hodnoty. Tento požadavek byl znovu zopakován v podání po konečném poskytnutí informací. V této souvislosti však nebyl předložen žádný nový argument, který by vedl ke změně závěrů. Zejména se připomíná, že faktury odběratelům v Unii vystavovala společnost ve spojení a že tato společnost přijímala platby od odběratelů v Unii. Dále je třeba uvést, že prodej, který uskutečnila společnost ve spojení, zahrnoval přirážku. Rovněž finanční účetnictví společnosti ve spojení prokazovalo, že hradila běžné prodejní, režijní a správní náklady, které vznikly mezi dovozem a dalším prodejem. Společnost ve spojení tedy skutečně plní obvyklé funkce dovozce. Závěrem by mělo být poznamenáno, že výrobce v Malajsii také uskutečňoval přímý prodej nezávislým odběratelům v Unii a dalších zemích. Pokud jde o posledně uvedenou otázku, společnost se odvolala na rozsudek ve věci Interpipe a použila obdobné argumenty jako indonéští vyvážející výrobci. Z důvodů vysvětlených v 33. bodu odůvodnění tohoto nařízení jsou okolnosti tohoto případu jiné než okolnosti posuzované v rozsudku ve věci Interpipe. Místo toho bylo v této souvislosti zdůrazněno tvrzení malajsijského vývozce, že nezávislý prodej společnosti sjednával jeho dovozce ve spojení v Unii, který vystupoval jako vývozní oddělení malajsijské společnosti, což protiřečí vysvětlení podanému během inspekční návštěvy, podle něhož klíčovou úlohu hrála mateřská společnost v Japonsku. Výše uvedená zjištění vedou k závěru, že úprava o prodejní, režijní a správní náklady a zisk by se měla zachovat a že žádná podobná úprava výpočtu běžné hodnoty není opodstatněná.
(49)
Stejná společnost také tvrdila, že při opětovném určení vývozní ceny byly některé prodejní náklady jejího dovozce ve spojení odečteny dvakrát. Výpočty byly zkontrolovány a vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že tvrzení je odůvodněné, byly příslušným způsobem upraveny.
(50)
Jeden z malajsijských vývozců tvrdil, že srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou by nemělo být založeno na druzích výrobku určených podle kontrolních čísel výrobku (PCN), ale na základě vlastních kódů výrobků společnosti. Podle této společnosti kontrolní čísla výrobku použitá v šetření nezachytí dostatečně podrobně zvláštní rysy výrobního procesu a rozdíly v nákladech a cenách. Na podporu tohoto tvrzení společnost zmínila některé ze svých výrobků, které byly vyrobeny pomocí odlišných výrobních procesů a s jinými základními surovinami, což vedlo k vyšším jednotkovým nákladům výroby. Je třeba poznamenat, že tato námitka nebyla vznesena ani v prozatímní fázi šetření, ani při inspekci na místě. Použití vlastních kódů výrobků společnosti při výpočtu by navíc neřešilo problém odlišných výrobních metod, protože stejné výrobní kódy společnosti byly také použity pro výrobky vyrobené odlišnými výrobními procesy. Tato námitka se proto zamítá.
(51)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 55. až 58. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s úpravou vysvětlenou ve 49. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.4 Dumpingové rozpětí
(52)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden malajsijský výrobce, který nevyvážel do Unie, vznesl připomínku k 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a uvedl, že v Malajsii existují další výrobci dotčeného výrobku. V této souvislosti se konstatuje, že existence dalšího výrobce v Malajsii, který nevyváží do Unie, nemění zjištění ohledně úrovně spolupráce v Malajsii, jelikož nebyl předložen důkaz, že na šetřené společnosti nepřipadá veškerý vývoz dotčeného výrobku do Unie v průběhu OŠ. Tentýž malajsijský výrobce navíc kritizoval to, že výrobci jako on, kteří během OŠ nevyváželi do Unie, by podléhali zbytkovému clu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že společnosti, které během OŠ nevyvážely do Unie, nemohou mít individuální sazbu cla. Jakmile však tyto společnosti začnou vyvážet nebo uzavřou neodvolatelný závazek k prodeji do Unie, mohou požádat o přezkum pro nové vývozce v souladu s čl. 11 odst. 4 základního nařízení, jehož výsledkem může být individuální celní rozpětí, budou-li splněny podmínky stanovené v tomto článku.
(53)
Jeden z malajsijských výrobců uvedl, že hodnota CIF použitá jako základ pro výpočet procentního podílu dumpingového rozpětí by neměla vycházet z ceny k proclení, ale měla by být zpětně vypočtena z ceny dalšího prodeje očištěné o všechny náklady vzniklé v Unii po dovozu. Vzhledem k tomu, že však cena CIF byla použita jako základ hodnoty celních prohlášení na hranicích Unie a nezdá se, že by byla přiznána nesprávně, má být stejná cena použita jako základ výpočtu procentního podílu dumpingového rozpětí. Společnost tvrdila, že mezi souvisejícími dodávkami z Malajsie a celním odbavením za účelem opětovného prodeje v Unii existuje časová mezera. I kdyby však faktury k celnímu odbavení byly vystaveny později a s cenami podle hodnocení zásob metodou FIFO, přesto je pořád základem pro výpočet celní hodnoty vnitropodniková cena, a nikoli cena při opětovném prodeji. Proto se tato námitka zamítá.
(54)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 59. a 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(55)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Všechny ostatní společnosti
5,7 %
D. ÚJMA
1. Předběžné poznámky
(56)
Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo zjištěno, že je nutné v důsledku administrativní chyby provést menší opravy hodnot spotřeby. Vedlo to k menším změnám objemu prodeje, podílu výrobního odvětví Unie na trhu a podílu dotčených zemí na trhu. Tyto opravy však nemají významný dopad na trendy a závěry učiněné ohledně spotřeby, objemu prodeje, podílu výrobního odvětví Unie na trhu a podílu dotčených zemí na trhu v průběhu posuzovaného období na trhu Unie.
2. Výroba v Unii a výrobní odvětví Unie
(57)
Jak je uvedeno v 62. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, bylo zjištěno, že obdobný výrobek vyráběli dva žadatelé a malí výrobci v Unii. Jak je zmíněno v 11. a 12. bodu odůvodnění tohoto nařízení výrobci, kteří vyrábějí mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery, byli vyloučeni z vymezení výroby mastných alkoholů v Unii. Bez ohledu na skutečnost objasněnou v 58. bodu odůvodnění tohoto nařízení se potvrzuje výrobní odvětví Unie, jak je vymezeno v 62. a 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(58)
Jednoho ze dvou žadatelů ovládla společnost, která se účastní tohoto řízení jako uživatel. Po vyhlášení prozatímního nařízení tento žadatel zaujal neutrální stanovisko.
(59)
Některé strany tedy zpochybnily úroveň podpory nebo postavení ve vztahu k šetření a uvedly, že podpora šetření musí být zachována v průběhu celého šetření.
(60)
Zkoumáním tohoto tvrzení se prokázalo, že zbývající žadatel představuje více než 40 % celkové výroby v Unii, tedy více než 25 % celkové výroby v Unii a 100 % výrobců mastných alkoholů v Unii vyjadřuje tomuto podnětu podporu nebo je proti němu. Prahovým hodnotám ve výši 25 % a 50 %, které vyžaduje čl. 5 odst. 4 základního nařízení, je tedy v plném rozsahu vyhověno a postavení lze potvrdit.
(61)
Některé strany uvedly, že vzhledem k tomu, že oba žadatelé dováželi dotčený výrobek v průběhu období šetření, neměli by být považováni za součást výrobního odvětví Unie. Bylo však ověřeno, že procentní podíl výrobku, který tyto společnosti dovážely z dotčených zemí, nebyl ve srovnání s jejich výrobou obdobného výrobku významný. Tento dovoz měl navíc převážně dočasný charakter. Proto lze potvrdit, že hlavní činností těchto společností je výroba a prodej obdobného výrobku. Potvrzují se proto 62. až 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Spotřeba v Unii
(62)
Jelikož ohledně spotřeby v Unii nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 64. až 66. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dovoz do Unie z dotčených zemí a cenové podbízení
4.1. Souhrnné posouzení
(63)
Řada stran vznesla námitku proti skutečnosti, že v prozatímním nařízení bylo pro tyto tři dotčené země provedeno souhrnné posouzení. Podle jejich názoru nebyly splněny podmínky pro souhrnné posouzení podle čl. 3 odst. 4 základního nařízení. Konkrétně namítaly, že souhrnné posouzení vylučuje zjištěné negativní cenové podbízení u jedné země. Navíc uvedly, že trendy objemů prodeje se pro tyto tři vyvážející země v průběhu posuzovaného období lišily a že přístup k surovinám a použité suroviny se v těchto třech vyvážejících zemích také lišily. Závěrem bylo zmíněno, že prodej na vývoz z jedné z dotčených zemí byl uskutečněn prostřednictvím společností ve spojení. Podle jejich názoru mezi dotčenými zeměmi existovaly různé podmínky hospodářské soutěže na trhu v Unii. Ustanovení čl. 3 odst. 4 základního nařízení stanoví, že pokud jsou předmětem antidumpingového šetření současně výrobky dovezené z více zemí, posuzují se účinky tohoto dovozu souhrnně pouze tehdy, je-li zjištěno, že: a) dumpingové rozpětí zjištěné ve vztahu k dovozu z každé jednotlivé země není nepatrné ve smyslu čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení a objem dovezených výrobků z každé jednotlivé země není zanedbatelný a b) souhrnné posouzení účinků dovozu je vhodné s ohledem na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem Unie.
a)
Jak je objasněno v odstavci 4.3.2 prozatímního nařízení, objem dumpingového dovozu každé dotčené země nebyl zanedbatelný a existence dumpingového dovozu byla v posuzovaném období významná.
b)
Bylo zjištěno, že podmínky hospodářské soutěže a tvorba cen v dotčených zemích byly podobné mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem, zejména v průběhu OŠ. Jak je vysvětleno ve 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň odstranění újmy v dotčených zemích byla výrazně nad minimálním prahem 2 %. Cenové podbízení tedy přesně neodráží situaci, která by nastala na trhu s účinnou cenovou soutěží. Navíc byly u každé z dotčených zemí prozkoumány prodejní kanály a cenové trendy a - jak je ukázáno v níže uvedené tabulce - bylo zjištěno, že jsou podobné. Dovozní ceny dotčených zemí vykazovaly klesající trend a v průběhu období šetření byly ve srovnání s průměrnými cenami výrobního odvětví Unie zvláště nízké.
Dovoz podle údajů Eurostatu (upraveno tak, aby byl zahrnut pouze dotčený výrobek)
2007
2008
2009
OŠ
Průměrná cena v EUR/t Malajsie
911
944
799
857
Index: 2007 = 100
100
104
88
94
Meziroční změna v %
3,6
-15,4
7,3
Průměrná cena v EUR/t Indonésie
996
1 169
899
912
Index: 2007 = 100
100
117
90
92
Meziroční změna v %
17,3
-23,1
1,4
Průměrná cena v EUR/t Indie
997
1 141
897
915
Index: 2007 = 100
100
114
90
92
Meziroční změna v %
14,4
-21,4
2,1
(64)
Potvrzují se proto 67. až 70. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2 Objem, cena a podíl dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu
(65)
Jelikož ohledně objemu, ceny a podílu dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 71. až 73. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.3 Cenové podbízení
(66)
Strany uvedly, že existují rozdíly v cenách surovin mezi mastnými alkoholy vyrobenými z přírodních olejů a tuků a ze syntetických zdrojů, jako je ropa nebo minerální olej, a že mělo být zavedeno další kritérium kontrolního čísla výrobku (PCN), aby se zohlednily rozdíly v nákladech výroby vyplývající z různých výrobních procesů. Kontrolní čísla výrobku jsou však vytvořena na základě individuálních vlastností každé dílčí kategorie položek, které vyhovují vymezení dotčeného výrobku, a nikoli na základě ceny každé z těchto položek. Navíc bylo zjištěno, že nejsou žádné významné rozdíly mezi základními vlastnostmi mastných alkoholů vyrobených z přírodních olejů a tuků a mastných alkoholů vyrobených z ropy nebo minerálního oleje, a že ani rozdíl v nákladech výroby není takový, aby vyžadoval odlišení kontrolního čísla výrobku. Toto tvrzení se proto odmítá.
(67)
Některé strany uvedly, že číselné údaje o promítnutí nákladů po dovozu, které činí okolo 3 % dovozní ceny, jež byly použity pro určení úrovně cenového podbízení dotčených zemí, byly nejasné a že se zdá, že v tomto případě byly nevhodné. Informace ověřené v průběhu šetření však prokázaly, že dovážející strany, jako jsou dovozci a uživatelé, musí zaplatit tuto částku nákladů po dovozu, aby uvolnily dotčený výrobek pro volný oběh na trhu Unie. Tyto strany navíc nepředložily žádný důkaz, který by naznačoval, že by náklady po dovozu nebyly v tomto případě správně stanoveny. Toto tvrzení bylo tedy odmítnuto. Metodika použitá pro výpočet cenového podbízení, jak je objasněna v 74. a 75. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, se tedy potvrzuje.
5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
5.1 Předběžné poznámky
(68)
Navzdory změně vlastnictví zmíněné v 58. bodu odůvodnění se mělo za to, že údaje, které poskytl žadatel, jenž odstoupil, a které byly ověřeny v jeho prostorách, by neměly být automaticky vyloučeny z analýzy újmy, protože jeho výroba zůstává součástí výroby v Unii.
(69)
Některé strany uvedly, že určité údaje poskytnuté ze strany výrobního odvětví Unie, zejména o jejich nákupu dotčeného výrobku pocházejícího z Indie, Malajsie a Indonésie, by měly být vyloučeny z analýzy újmy a výpočtu rozpětí újmy, protože veškerá údajná újma týkající se tohoto nákupu by byla újmou, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo. Jak je však uvedeno v 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, tento nákup byl způsoben hlavně dočasným uzavřením jednoho z výrobních míst jednoho výrobce. Tento nákup navíc nebyl ve srovnání s celkovou výrobou žadatelů významný. Neexistovaly tedy žádné přesvědčivé důvody pro vyloučení nákupu uvedených výrobců z analýzy újmy nebo výpočtu úrovně pro odstranění újmy.
(70)
Předběžné poznámky uvedené v 76. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
5.2 Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity, prodej a podíl na trhu
(71)
Jelikož ohledně výroby, výrobní kapacity, využití kapacity, prodeje a podílu výrobního odvětví Unie na trhu nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 77. až 81. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3 Průměrné jednotkové ceny výrobního odvětví Unie
(72)
Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo zjištěno, že v důsledku administrativní chyby je třeba provést opravy průměrných jednotkových cen výrobního odvětví Unie. Níže uvedená tabulka ukazuje změněný trend jednotkové ceny výrobního odvětví Unie v posuzovaném období.
Jednotková cena při prodeji nezávislým odběratelům v Unii
2007
2008
2009
OŠ
Index: 2007 = 100
100
123
102
96
Meziroční změna v %
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Zdroj: odpovědi na dotazník
(73)
Oproti tomu, co je uvedeno v 84. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, ceny výrobního odvětví Unie poklesly v posuzovaném období o 4 %. K významnému snížení došlo mezi roky 2008 a 2009 s dalším poklesem v průběhu OŠ. V tomto období poklesly prodejní ceny o 22 %. Výše uvedená změna nemá žádný dopad na závěr týkající se hospodářské situace výrobního odvětví Unie a vzhledem k tomu, že ohledně průměrných jednotkových cen výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 82. a 83. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.4 Stav zásob, zaměstnanost, mzdy a produktivita, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získat kapitál, růst, velikost skutečného dumpingového rozpětí
(74)
Některé strany tvrdily, že není možné, aby byla výrobnímu odvětví Unie způsobena újma, protože společnosti, které jsou součástí výrobního odvětví Unie, jsou vertikálně integrované a dovážely dotčený výrobek ze třetích zemí. Proto mohly použít dovážený výrobek pro navazující stupně své výroby a prodat vlastní výrobu, která není zisková.
(75)
Je třeba poznamenat, že u určitých antidumpingových šetření mají výrobci, jako jsou výrobci oceli a výrobci chemických výrobků, zahrnutí v těchto případech do vymezení výrobního odvětví Unie, navazující činnost a že část jejich výroby dotčeného výrobku je určena pro vlastní spotřebu. V takové situaci je však možná existence podstatné újmy pro výrobní odvětví Unie šetřena výhradně u výroby a prodeje dotčeného výrobku. V tomto případě byla podstatná újma zjištěna u činnosti s dotčeným výrobkem, jak je objasněno v 77. až 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Strany neposkytly žádné důkazy prokazující, že zjištění obsažená v těchto bodech odůvodnění jsou nesprávná a že výrobnímu odvětví Unie nebyla v průběhu období šetření způsobena podstatná újma. Toto tvrzení se tudíž odmítá.
(76)
Některé strany uvedly, že uzavření určité výrobní kapacity ze strany žadatelů poskytlo zavádějící pohled na údajnou újmu, která jim byla způsobena. Tyto strany tvrdily, že v Unii existovali další výrobci, kteří přispěli ke kapacitě v Unii, a že na základě investic do nové kapacity se kapacita výrobního odvětví Unie zvýšila. To sotva svědčí o výrobním odvětví, kterému by byla způsobena újma. Další strany uvedly, že pokles investic neznamená újmu, nýbrž přemístění výroby mimo Unii.
(77)
Šetřením bylo zjištěno (viz 78. bod odůvodnění prozatímního nařízení), že výrobní kapacita výrobního odvětví Unie se v roce 2008 zvýšila o 9 %, ale poté klesla o 10 % během OŠ. Byl to výsledek přijatých rozhodnutí, která čelila konkurenci z dotčených zemí, a následná dočasná uzavření výrobních kapacit byla rovněž způsobena tlakem dumpingového dovozu. V 89. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo ohledně investic zjištěno, že se investice vynaložené ze strany výrobního odvětví Unie v Unii snížily v průběhu posuzovaného období o 35 %. To je jeden z několika činitelů újmy, který umožnil v 92. a 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení vyvodit závěr, že výrobnímu odvětví Unie byla v průběhu období šetření způsobena podstatná újma.
(78)
Jelikož ohledně stavu zásob, zaměstnanosti, mezd a produktivity, ziskovosti, peněžního toku, investic, návratnosti investic a schopnosti získat kapitál, růstu a velikosti skutečného dumpingového rozpětí nebyly předloženy další připomínky, potvrzují se 85. až 91. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.5 Vývoj po období šetření
(79)
Některé strany tvrdily, že neexistují žádné důkazy, že by výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, a skutečnost, že jeden ze dvou původních žadatelů přestal šetření podporovat, prokázala, že mu žádná újma způsobena nebyla. Argumentovalo se také tím, že ukazatele újmy u zbývajícího žadatele neprokázaly stav újmy.
(80)
Je třeba poznamenat, že daná společnost nenapadla šetření, nýbrž zaujala neutrální stanovisko. Proto se pořád mělo za to, jak je objasněno v 57. bodu odůvodnění, že je vhodné ponechat oba výrobce v Unii jako součást výrobního odvětví Unie.
(81)
Bylo uváděno, že v období po uplynutí OŠ došlo ke zřetelnému nárůstu cen a že tento cenový vývoj v tomto období povede ihned k realizaci zisku ze strany žadatelů, kteří sami ohlásili ve svých veřejných výkazech za období 2010-2011 lepší výsledky.
(82)
Některé strany uváděly, že v období po uplynutí OŠ došlo k významnému zlepšení situace výrobního odvětví Unie, a zdůrazňovaly, že některé společnosti plánují výstavbu nových výrobních zařízení v Unii. Tvrdilo se také, že vzhledem k nedávnému zvýšení dovozních cen by se měla opatření pozastavit nebo uložit v podobě minimální dovozní ceny (MDC).
(83)
Události, ke kterým došlo po období šetření, se obvykle v antidumpingovém šetření nezohledňují. Kromě toho nebyly předloženy žádné důkazy, které by naznačovaly, že uvedené události po období šetření jsou zřejmé, nesporné a trvalé. Pokud se jedná o jakékoli pozastavení konečných opatření, mělo by se na ně pohlížet z hlediska vývoje po období šetření, který by byl trvalý.
(84)
Pokud jde o uložení MDC, má se za to, jak je vysvětleno v bodech 123 až 126, že nenastaly okolnosti, jež by jej odůvodňovaly. Proto se všechna výše uvedená tvrzení odmítají.
6. Závěr ohledně újmy
(85)
Šetřením bylo potvrzeno, že většina ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie vykazovala v průběhu posuzovaného období klesající trend. Na základě výše uvedeného se potvrzuje závěr vyvozený v 92. a 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, že výrobnímu odvětví Unie byla v období šetření způsobena podstatná újma.
E. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinky dumpingového dovozu
(86)
Jedna strana poznamenala, že analýza ve 108. bodu odůvodnění prozatímního nařízení je chybná, protože se zdá, že vytváří vazbu mezi celkovým a nepřetržitým poklesem spotřeby a nárůstem dovozu, zatímco podle této strany se dovoz z dotčených zemí vyvíjel v souladu se spotřebou.
(87)
Mělo by být skutečně upřesněno, že - jak je zmíněno v 64. až 66. bodu odůvodnění prozatímního nařízení - spotřeba v průběhu posuzovaného období celkově vzrostla o 2 %. To však nezpochybňuje skutečnost, že v průběhu posuzovaného období došlo k významnému celkovému nárůstu objemu a podílu levného dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu (viz 96. bod odůvodnění prozatímního nařízení), zatímco velikost trhu zůstala téměř nezměněna a zatímco výrobní odvětví Unie ztratilo zejména od roku 2009 do období šetření důležitý podíl na trhu.
(88)
Některé strany argumentovaly, že trendy dovozu z dotčených zemí nejsou spojeny se zhoršením hospodářské situace výrobního odvětví Unie, zejména s objemem prodeje, hodnotou prodeje a ziskovostí. Tyto strany tvrdí, že když v roce 2008 vzrostl dovoz, došlo ke zlepšení ziskovosti výrobního odvětví Unie, a poté, když byl dovoz stálý, ziskovost významně poklesla.
(89)
Navzdory výše uvedenému tvrzení byla šetřením zjištěna celková korelace mezi levným dumpingovým dovozem a újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, v průběhu celého posuzovaného období (viz 95. až 98. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Šetřením bylo také prokázáno, že v posuzovaném období nemohlo dojít k zotavení výrobního odvětví Unie v důsledku vyššího výskytu levného dumpingového dovozu na trh Unie. Proto by mělo být toto tvrzení odmítnuto.
(90)
Bylo také uvedeno, že se vyskytovaly rozdíly v trendech dovozu podle druhů alkoholu vyráběných některými vyvážejícími výrobci a že by proto měla být pro tyto alkoholy provedena samostatná analýza újmy. Různé druhy, které jsou zahrnuty do rozsahu výrobků, však mají stejné základní vlastnosti. Šetření neodhalilo žádný významný rozdíl mezi mastnými alkoholy vyrobenými z různých surovin. V tomto případě proto nejsou důvody pro zavedení samostatné analýzy trendů podle druhu alkoholu.
(91)
Argumentovalo se také tím, že újmu nelze přičítat Indii, protože její dovoz se v posuzovaném období nezvýšil, zejména když není zohledněn nákup ze strany žadatelů. Bylo však zjištěno, že dovoz z Indie na trh v Unii byl realizován za dumpingové ceny a že rozpětí újmy bylo značně vyšší, než je nepatrná úroveň ve výši 2 %. Kromě toho, jak je objasněno v 63. až 65. bodu odůvodnění, byly pro tyto tři dotčené země splněny podmínky pro souhrnné posouzení. Toto tvrzení by tedy mělo být odmítnuto.
(92)
Argumentovalo se také tím, že újma nemohla být přičítána společnostem, které neuplatnily rozpětí cenového podbízení, nebo - z tohoto důvodu - celkovému dovozu z Indonésie.
(93)
Jak bylo vysvětleno v 63. až 65. bodu odůvodnění, byly splněny všechny podmínky souhrnného posouzení dotčeného dovozu. Za účelem analýzy újmy a její příčiny byly tedy účinky, které měl levný dumpingový dovoz z dotčených zemí na výrobní odvětví Unie, posouzeny společně. To, že nedochází k cenovému podbízení, navíc nevylučuje existenci podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Jak bylo také objasněno ve 124. až 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, bylo zjištěno, že cena účtovaná ze strany výrobního odvětví Unie nebyla dostačující na to, aby pokryla všechny výrobní náklady a zajistila přiměřené ziskové rozpětí, které by mohla zajistit při neexistenci dumpingového dovozu v průběhu období šetření. Tato námitka se proto zamítá.
(94)
Jelikož ohledně účinků dumpingového dovozu nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 95. až 98. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinky jiných činitelů
(95)
Několik stran uvedlo, že skutečná příčina újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, by měla být přičtena finanční krizi, protože hlavní újma pro toto výrobní odvětví nastala, když se stabilizoval dovoz z dotčených zemí. Bylo také zmíněno, že zhoršení ziskovosti výrobního odvětví Unie bylo podobné jako to, které bylo zaznamenáno u dalších společností působících v chemickém odvětví.
(96)
Krize sehrála úlohu ve výkonu výrobního odvětví Unie. Trendy činitelů újmy, jako je využití kapacity a objem prodeje, prokazují, že se situace výrobního odvětví Unie s krizí zhoršovala a se zotavením trhu poněkud zlepšovala. Šetřením však bylo prokázáno, že toto zlepšení neumožnilo zotavení výrobního odvětví Unie, jehož hospodářská situace se velmi lišila od situace převládající na počátku posuzovaného období. Kromě toho, jak je zmíněno v 89. bodu odůvodnění, rok 2008, právě před začátkem finanční krize, byl rokem nejvyššího nárůstu dumpingového dovozu z dotčených zemí a nejprudšího poklesu objemu prodeje výrobního odvětví Unie. Po tomto roce nedošlo k zotavení výrobního odvětví Unie a na trhu Unie se i nadále vyskytoval v masivním měřítku dumpingový dovoz. Z těchto důvodů je zřejmé, že bez ohledu na další činitele k podstatné újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie přispěl v průběhu období šetření do značné míry dumpingový dovoz. Toto tvrzení se proto odmítá.
(97)
Některé strany také uvedly, že skutečnou příčinou údajné újmy pro výrobní odvětví Unie byl dovoz z dalších třetích zemí, pokles poptávky, vyšší ceny surovin a absence řádného přístupu k těmto surovinám, špatná strategická rozhodnutí přijatá ze strany výrobního odvětví Unie, konkurenční tlak na jejich navazujícím trhu, pokles výroby dotčeného výrobku určeného pro vlastní spotřebu a obecná změna tržních podmínek a konkurenční situace na trhu Unie.
(98)
Stojí za zmínku, že výše uvedené strany nebyly schopné doložit svá tvrzení a prokázat, že příčinnou vazbu mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem přerušují činitele jiného druhu, než je levný dumpingový dovoz z dotčených zemí.
(99)
Některé strany uvedly, že Komise neprovedla zkoumání možného dopadu prodeje rozvětvených mastných alkoholů na prodej dotčeného výrobku ze strany výrobního odvětví Unie a účinků, který měl na hospodářskou situaci tohoto odvětví. Šetření se zaměřilo na výrobek, jehož vymezení je v 8. až 12. bodu odůvodnění, a žádná strana nepředložila spolehlivé údaje, které by umožnily posoudit možný negativní dopad rozvětvených mastných alkoholů na hospodářskou situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení se tedy odmítá.
(100)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se účinků jiných činitelů, potvrzují se 99. až 106. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(101)
Šetřením nebyla zjištěna skutečnost, která by naznačovala, že by existovaly jiné činitele než levný dumpingový dovoz z dotčených zemí, které by přerušovaly příčinnou vazbu mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem.
(102)
Jelikož ohledně příčinné souvislosti nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 107. až 110. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Výrobní odvětví Unie
(103)
Jelikož ohledně zájmu výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 112. a 113. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Dovozci
(104)
Jelikož ohledně zájmu dovozců nebyly předloženy připomínky, potvrzují se 115. a 116. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Uživatelé
(105)
Připomíná se, že pro posouzení možného dopadu antidumpingových opatření na uživatele v Unii se šetření soustředilo hlavně na souhrnné údaje, které poskytlo pět velkých uživatelských společností, které byly navštíveny v prozatímní fázi.
(106)
Na tomto základě bylo s prozatímní platností zjištěno, že podíl nákladů dotčeného výrobku na celkových nákladech výroby této skupiny je značný a podle konečného výrobku činí od 10 % do 20 %. Dostupné údaje však byly přezkoumány a na základě nových výpočtů a opravy některých hodnot bylo zjištěno, že tento rozsah činí od 15 % do 25 %. Podobně bylo zjištěno, že i průměrné ziskové rozpětí u činnosti, při níž se využívá dotčený výrobek, činí pro tuto skupinu pěti navštívených společností přibližně 6 %; nové výpočty prokazují vyšší průměrné ziskové rozpětí, které se pohybuje okolo 7,5 %. Závěrem byl také opraven průměrný podíl činnosti, při níž se používá dotčený výrobek, na celkové činnosti. Tento podíl byl s prozatímní platností stanoven přibližně na 22 %, zatímco podle nových výpočtů byl zjištěn procentní podíl ve výši 25 %.
(107)
Po vyhlášení prozatímního nařízení reagovala řada uživatelů a k poskytnutým konečným informacím vznesla připomínky. Napadli výběr pěti uživatelských společností uvedených ve 118. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a uvedli, že údaje použité pro posouzení možného dopadu opatření na uživatelské výrobní odvětví nejsou transparentní, nejsou založeny na reprezentativních stranách a jsou založeny na nízkém počtu stran. Argumentovalo se tím, že analýza by měla zohlednit údaje, které poskytli všichni uživatelé spolupracující při šetření.
(108)
Jak je však uvedeno ve 117. a 118. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, zatímco 21 spolupracujících společností dohromady představovalo v období šetření okolo 25 % celkového nákupu dotčeného výrobku ze strany Unie, pět společností využitých pro posouzení zájmu uživatelů představovalo okolo 18 % tohoto nákupu a 72 % nákupu dotčeného výrobku ze strany spolupracujících uživatelů. Kromě toho, že těchto pět uživatelů bylo reprezentativních z hlediska objemu nákupu dotčeného výrobku, byli velmi dobře reprezentativní z hlediska různých odvětví činnosti uživatelského výrobního odvětví. Těchto pět navštívených společností je skutečně různorodou skupinou, která zahrnuje nejen výrobce prvního využití, tj. výrobce povrchově aktivních látek, ale také uživatele povrchově aktivních látek a uživatele v navazujících stupních.
(109)
Přesto však byla provedena širší analýza a byly zohledněny všechny informace, které předložili spolupracující uživatelé. Zejména bylo provedeno konkrétní posouzení možného dopadu antidumpingových cel na výrobce povrchově aktivních látek jako na samostatnou skupinu, protože tato skupina by potenciálně mohla být uložením opatření nejvíce postižena. Další samostatná analýza byla provedena u druhé skupiny uživatelů zahrnující všechny ostatní uživatelské společnosti, které při šetření spolupracovaly.
(110)
Byla provedena simulace s cílem posoudit možný účinek průměrného cla z dovozu mastných alkoholů ve výši 5 % nejdříve na všechny spolupracující uživatele a poté na tyto dvě samostatné skupiny. Výsledek simulace prokázal, že konečný dopad tohoto průměrného cla na celkové náklady výroby pro činnosti využívající dotčený výrobek by byl pro všechny uživatele přibližně 0,09 %, zatímco dopad stejného cla na navazující výrobek využívající dotčený výrobek by byl pro skupinu výrobců povrchově aktivních látek přibližně 0,05 % a pro druhou skupinu společností by byl přibližně 0,29 %.
(111)
Analýza rovněž prokázala, že výrobci povrchově aktivních látek dosahovali nižšího ziskového rozpětí v těch odvětvích, kde se využíval šetřený výrobek. Tato skupina však dovezla v průběhu OŠ z dotčených zemí jen asi 2,6 % svých celkových nákupů šetřeného výrobku. Procentní podíl činnosti výrobců povrchově aktivních látek využívajících mastné alkoholy na jejich celkovém obratu činí přibližně 24 %. Konečný dopad na výrobní náklady výrobků včetně výrobku, který je předmětem šetření, je tedy i při uložení průměrného dumpingového cla ve výši 5 % velmi omezený a na jejich celkovou ziskovost je dokonce zanedbatelný.
(112)
Někteří výrobci povrchově aktivních látek přesto tvrdili, že jim antidumpingová cla zabrání volně nakupovat suroviny, a povedou tak k narušení v jejich tržním segmentu.
(113)
Jak je uvedeno ve 120. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň antidumpingových cel a možný dopad na uživatelské výrobní odvětví a na navazující trh nevytváří závažné překážky pro dovoz dotčeného výrobku. Šetřením bylo potvrzeno, že konečná antidumpingová cla nemohou narušit navazující trh. Současně by nemělo být obtížné, aby výrobci povrchově aktivních látek přenesli toto poměrně nízké zvýšení nákladů do konečné ceny svých výrobků. Proto se tvrzení, že antidumpingová cla povedou k narušení navazujícího trhu, odmítají.
(114)
Po zveřejnění konečných zjištění někteří uživatelé trvali na tom, že výrobci v Unii jim odmítli dodávat zboží, přičemž bylo jen málo alternativ pro dodávky. Jak je nicméně uvedeno ve 120. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, relativně nízká úroveň navržených opatření by neměla vyloučit možnost dovážet dotčený výrobek. Výrobci v Unii mimoto v posuzovaném období nevyužívali při výrobě celou kapacitu. Kromě toho je možné dovážet i z jiných třetích zemí, na které se opatření nevztahují, a z údajů Eurostatu o dovozu mastných alkoholů ze zbytku světa po OŠ vyplývá, že tento dovoz roste, což svědčí o tom, že údajné nebezpečí nedostatečného zásobení není opodstatněné. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(115)
Některá sdružení uživatelů, která se nepřihlásila ve lhůtě stanovené v bodě 5.3 oznámení o zahájení řízení, tvrdila, že v posouzení zájmu Unie nebyla zohledněna jejich stanoviska, zejména co se týče možného dopadu opatření na malé a střední podniky a na specifická odvětví. Je však třeba poznamenat, že ke všem připomínkám těchto sdružení se v tomto šetření přihlédlo. Jak je navíc zmíněno ve 109. bodu odůvodnění, v posouzení zájmu Unie byly zohledněny všechny informace předložené spolupracujícími uživateli. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(116)
Několik stran tvrdilo, že pokud dojde k uložení daných opatření, mělo by být jejich trvání omezeno na dobu maximálně dvou let. Podle základního nařízení se konečné antidumpingové opatření obvykle ukládá na dobu pěti let. Jelikož žádná z těchto stran neprokázala, že je dvouleté období v souladu s požadavkem v čl. 11 odst. 1 základního nařízení dostatečné na to, aby došlo k vyrovnání účinku dumpingu, jenž působí újmu, nezdá se, že existuje pádný důvod, proč uplatnit jinou než běžnou délku trvání opatření. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(117)
Jelikož ohledně zájmu uživatelů nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se, že uložení konečných opatření na dovoz dotčeného výrobku by nebylo proti zájmu Unie, a potvrzují se tedy 117. až 121. bod odůvodnění tohoto nařízení.
4. Závěr ohledně zájmu Unie
(118)
Na základě výše uvedených skutečností může být potvrzen závěr vyvozený ve 122. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Neexistují žádné přesvědčivé důvody pro neuložení konečných antidumpingových cel z dovozu mastných alkoholů z dotčených zemí.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(119)
Připomíná se, že ziskové rozpětí použité pro výpočet cílového zisku v prozatímní fázi bylo 7,7 %. Žadatelé tvrdili, že vhodnější by byl cílový zisk ve výši 15 %. V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že nepředložili ověřitelné důkazy na podporu tvrzení, že cílový zisk je příliš nízký. Proto se navrhuje, aby byl potvrzen prozatímní cílový zisk ve výši 7,7 %, který vychází ze ziskového rozpětí za celou činnost v oblasti alkoholů, kterého dosáhl jeden žadatel ve svém posledním ziskovém roce před prudkým zvýšením levného dumpingového dovozu.
(120)
Některé strany tvrdily, že hodnota 7,7 % není realistická a je příliš vysoká. Pro určení úrovně pro odstranění újmy navrhovaly použít nižší ziskové rozpětí od 3 % do 5 %. Toto tvrzení však nebylo doloženo žádnými důkazy, které by prokázaly, že navrhovaný zisk by byl ziskem, kterého by výrobní odvětví Unie mohlo dosáhnout, kdyby nedocházelo k dumpingovému dovozu na trhu Unie; tvrzení proto nebylo přijato.
(121)
Některé strany tvrdily, že Komise chybně určila úroveň pro odstranění újmy na základě rozpětí prodeje pod cenou, zatímco měla použít rozpětí cenového podbízení. V tomto případě se nemělo za to, že by rozpětí cenového podbízení bylo vhodným základem pro určení úrovně pro odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie, protože by neodráželo úroveň ceny, které by mohlo být dosaženo, kdyby nedocházelo k dumpingovému dovozu na trhu Unie. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(122)
Na tomto základě mohou být potvrzena prozatímní rozpětí újmy vyjádřená jako procentní podíl z ceny CIF na hranice Unie před proclením, jak je uvedeno ve 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
2.1 Forma konečných opatření
(123)
Jak je uvedeno v 79. až 84. bodě odůvodnění, některé strany mimo jiné tvrdily, že současná opatření by se měla pozastavit, jelikož vývoj na trhu Unie (zvýšení ceny dotčeného výrobku), který nastal po období šetření, je zřejmý, nesporný a trvalý. Tvrdily též, že případná konečná opatření by neměla mít podobu valorického cla, a spíše by měla být uložena ve formě MDC.
(124)
Má se nicméně za to, že okolnosti tohoto konkrétního případu nezdůvodňují uložení minimální dovozní ceny. Tato forma opatření by se dala snadno obejít vzhledem k povaze dotčeného výrobku a složitých firemních struktur dotčených vývozců.
(125)
Nutno však přiznat, že trh s daným výrobkem je cenově citlivý, a proto by bylo rozumné minimalizovat dopad konečných opatření na uživatele v Unii pro případ možného výrazného růstu cen dotčeného výrobku. Proto se považuje za vhodné změnit formu konečných opatření z valorických cel na specifická cla.
(126)
Očekává se, že tato forma opatření do určité míry omezí možný nežádoucí negativní dopad na uživatele v případě, že zvýšení cen bude výrazné a rychlé. Pokud by na druhé straně došlo ke snížení cen, specifická cla by zajistila dostatečnou ochranu výrobců v Unii. Základem specifických cel jsou hodnoty CIF vývozů Unie spolupracujících společností během OŠ, přepočtené na eura pomocí měsíčních směnných kurzů a vynásobené (podle pravidla nižšího cla) buď dumpingovým rozpětím, nebo rozpětím újmy, cokoli z toho je nižší.
(127)
Dva vyvážející výrobci v této souvislosti namítli, že místo měsíčního by se měl použít průměrný roční směnný kurz. Nutno však poznamenat, že v souladu s obvyklou praxí se k přepočtu měn v antidumpingovém šetření používají měsíční směnné kurzy. To byl také případ tohoto šetření. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(128)
Žadatel tvrdil, že při stanovení specifických cel měly být použity současné ceny mastných alkoholů, nikoli hodnoty CIF během OŠ. Je třeba poznamenat, že specifická cla se stanovují na základě výpočtu dumpingu a újmy za období šetření. Nebyly předloženy žádné řádné argumenty, jež by zdůvodňovaly to, aby se v tomto případě při výpočtu specifických cel vycházelo z období po OŠ. Proto byla tato námitka zamítnuta.
2.2 Uložení konečných opatření
(129)
Po zveřejnění prozatímních opatření se přihlásil potenciální vyvážející výrobce a uvedl, že zbytková celní sazba by měla být stanovena na úrovni nejvyššího uloženého cla, a nikoli na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí zjištěného u Indonésie. Zbytkové clo se však stanoví na úrovni nižší z hodnot odpovídajících zbytkovému dumpingovému rozpětí nebo zbytkovému rozpětí újmy při použití pravidla menšího cla. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(130)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se má za to, že v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by měla být ohledně dovozu dotčeného výrobku uložena v souladu s pravidlem menšího cla konečná antidumpingová opatření na úrovni nižší z hodnot odpovídajících dumpingovému rozpětí a rozpětí újmy.
(131)
Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečných antidumpingových cel. Rovněž jim byla přiznána lhůta, ve které mohly k poskytnutí konečných informací předkládat svá vyjádření. Připomínky, které strany předložily, byly řádně přezkoumány a zjištění byla v případě potřeby odpovídajícím způsobem upravena.
(132)
Navrhovaná konečná antidumpingová cla jsou následující:
Země
Společnost
Konečné specifické antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Indie
VVF Limited
46,98
Všechny ostatní společnosti
86,99
Indonésie
P.T. Musim Mas
45,63
Všechny ostatní společnosti
80,34
Malajsie
KL-Kepong Oleomas Sdn.Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd.
51,07
Všechny ostatní společnosti
61,01
(133)
Individuální sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení jsou výlučně použitelné na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného těmito společnostmi, tedy konkrétně uvedenými právnickými osobami. Na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v tomto nařízení spolu s názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se zde konkrétně uvedenými společnostmi, se tyto sazby nevztahují a na takový dovoz by měla se použít celní sazba pro „všechny ostatní společnosti“.
(134)
Všechny žádosti o uplatňování těchto individuálních sazeb antidumpingových cel pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi (10) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácího prodeje a prodeje na vývoz a které souvisejí např. s uvedenou změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů. Bude-li to vhodné, mělo by být toto nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální sazby antidumpingového cla.
3. Závazky
(135)
Jeden indický a jeden malajsijský vyvážející výrobce spolu s jeho dovozcem ve spojení nabídli cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Obě nabídky obsahovaly velký počet skupin výrobků (podle chemických specifikací), přičemž každé skupiny se týkala jiná minimální dovozní cena (MDC); cenové rozdíly mezi skupinami činily u malajsijského vývozce až 25 % a u indického vývozce až 100 %. V rámci jednotlivých skupin se ceny navíc lišily až o 20 %, což hrozilo vysokým rizikem křížové kompenzace. Bylo také konstatováno, že nabídka indického vývozce neřešila kolísání cen dotčeného výrobku. Další riziko křížové kompenzace bylo zjištěno u malajsijského vývozce a jeho dovozce ve spojení v Unii, který odebíral dotčený výrobek nejen od malajsijského vývozce, ale i od jiných dodavatelů. Pro celní orgány by rovněž bylo obtížné určit chemickou specifikaci výrobku bez individuální analýzy, a jakákoli kontrola by tedy byla velmi pracná až neproveditelná. Proto byly nabídky závazku zamítnuty. V návaznosti na návrh na změnu formy opatření jeden vyvážející výrobce upravil svou nabídku závazku a navrhl pro všechny skupiny výrobků průměrnou MDC, díky čemuž - jak tvrdil - již nebude hrozit riziko křížové kompenzace. Druhý vyvážející výrobce pouze trval na své původní nabídce. Vzhledem k počtu druhů výrobků a rozdílnostem v jejich cenách by však MDC mohla zcela ohrozit účinnost opatření. Struktura společností a jejich výše popsaných nabídek navíc stále představuje překážku pro přijetí závazku. Režim vykazování a cen navržený jedním vývozcem tyto obavy neřeší a v každém případě by kontrola na jeho základě byla velmi pracná až neproveditelná. Nabídky závazku tudíž nelze přijmout.
4. Konečný výběr prozatímních antidumpingových cel
(136)
Vzhledem k rozsahu zjištěných dumpingových rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považuje za nezbytné vybrat s konečnou platností částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením, a to v rozsahu uložených konečných cel. Pokud jsou konečná cla nižší než cla prozatímní, je třeba uvolnit částky, které byly prozatímně zajištěny nad rámec konečné sazby antidumpingových cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu nasycených mastných alkoholů s uhlíkovým řetězcem C8, C10, C12, C14, C16 nebo C18 (nezahrnuje rozvětvené isomery) včetně jednotlivých nasycených mastných alkoholů (zvané rovněž „čisté frakce“) a směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (běžně zařazované jako C8-C10), směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (běžně zařazované jako C12-C14) a směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C16-C18, v současnosti kódů KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 a ex 3823 70 00 (kódy TARIC 2905168510, 2905190060, 3823700011 a 3823700091), pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie.
2. Sazba konečného antidumpingového cla pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi je následující:
Země
Společnost
Konečné antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Doplňkový kód TARIC
Indie
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Všechny ostatní společnosti
86,99
B999
Indonésie
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Všechny ostatní společnosti
80,34
B999
Malajsie
KL-Kepong Oleomas Sdn Bhd, Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Všechny ostatní společnosti
61,01
B999
3. V případech, kdy dojde k poškození zboží před propuštěním do volného oběhu, a kdy je proto cena, která byla nebo má být skutečně zaplacena, poměrně rozdělena za účelem určení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (11), se výše antidumpingového cla, vypočtená na základě výše stanovených částek, sníží o procento, které odpovídá poměrnému rozdělení ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého podle nařízení (EU) č. 446/2011 se vyberou s konečnou platností. Částky, které byly zajištěny nad rámec konečných sazeb antidumpingového cla, se uvolní.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 8. listopadu 2011.
RÅDETS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 1138/2011
av den 8 november 2011
om införande av en slutgiltig antidumpningstull och om slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av vissa fettalkoholer och blandningar av dessa med ursprung i Indien, Indonesien och Malaysia
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1) (nedan kallad grundförordningen), särskilt artikel 9,
med beaktande av det förslag som Europeiska kommissionen (nedan kallad kommissionen) lagt fram efter samråd med rådgivande kommittén, och
av följande skäl:
A. FÖRFARANDE
1. Provisoriska åtgärder
(1)
Genom kommissionens förordning (EU) nr 446/2011 (2) (nedan kallad förordningen om preliminär tull) infördes en preliminär antidumpningstull på import av vissa fettalkoholer och blandningar av dessa med ursprung i Indien, Indonesien och Malaysia (nedan kallade de berörda länderna).
(2)
Förfarandet inleddes genom offentliggörandet av ett tillkännagivande om inledande (nedan kallat tillkännagivandet om inledande) den 13 augusti 2010 (3) till följd av ett klagomål som ingavs den 30 juni 2010 av två unionstillverkare, Cognis GmbH och Sasol Olefins & Surfactants GmbH (nedan kallade klagandena). Dessa två företag svarar för en betydande del - i detta fall mer än 25 % - av unionens totala tillverkning av den undersökta produkten.
(3)
Såsom anges i skäl 9 i förordningen om preliminär tull omfattade undersökningen av dumpning och skada perioden från och med den 1 juli 2009 till och med den 30 juni 2010 (nedan kallad undersökningsperioden eller i tabeller UP). Undersökningen av utvecklingstendenser som är av betydelse för bedömningen av skada omfattade perioden från och med den 1 januari 2007 till och med slutet av undersökningsperioden (nedan kallad skadeundersökningsperioden).
2. Efterföljande förfarande
(4)
Efter meddelandet av de viktigaste omständigheter och överväganden som låg till grund för beslutet att införa provisoriska antidumpningsåtgärder (nedan kallat det preliminära meddelandet av uppgifter), inkom flera berörda parter med skriftliga synpunkter på de preliminära undersökningsresultaten. De parter som så önskade gavs tillfälle att bli hörda.
(5)
Kommissionen fortsatte att inhämta och kontrollera alla uppgifter som bedömdes vara nödvändiga för de slutgiltiga slutsatserna.
(6)
Alla parter underrättades sedan om de viktigaste omständigheter och överväganden som låg till grund för rekommendationen att införa en slutgiltig antidumpningstull på import av vissa fettalkoholer och blandningar av dessa med ursprung i Indien, Indonesien och Malaysia och att slutgiltigt ta ut de belopp för vilka säkerhet ställts i form av den preliminära tullen (nedan kallat det slutliga meddelandet av uppgifter). Alla parter beviljades en tidsfrist inom vilken de kunde lämna synpunkter efter det slutliga meddelandet av uppgifter.
(7)
De muntliga och skriftliga synpunkterna från de berörda parterna övervägdes och togs i beaktande där så var lämpligt.
B. BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT
1. Berörd produkt
(8)
Den berörda produkten är, såsom anges i skälen 10-11 i förordningen om preliminär tull, mättade fettalkoholer med en kolkedjelängd på C8, C10, C12, C14, C16 eller C18 (dock ej grenade isomerer), inbegripet enkla mättade fettalkoholer (även kallade single cuts) och blandningar som i huvudsak innehåller en kombination av kolkedjelängderna C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (vanligtvis klassificerade som C8-C10), blandningar som i huvudsak innehåller en kombination av kolkedjelängderna C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (vanligtvis klassificerade som C12-C14), och blandningar som i huvudsak innehåller en kombination av kolkedjelängderna C16-C18, som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 och ex 3823 70 00, med ursprung i Indien, Indonesien och Malaysia.
(9)
Efter införandet av provisoriska åtgärder klagade vissa parter på att definitionen av den berörda produkten var tvetydig. De hävdade att enligt tillkännagivandet om inledande omfattas endast linjära fettalkoholer och blandningar av dessa av produktdefinitionen, som därmed inte täcker fettalkoholer och blandningar av dessa som innehåller grenade isomerer, eller grenade fettalkoholer och blandningar av dessa. Andra parter hävdade att det inte finns någon anledning att undanta fettalkoholer och blandningar av dessa som innehåller grenade isomerer och som framställs genom oxo-processen, eftersom de har samma användningsområde och konkurrerar på marknaden med linjära fettalkoholer och blandningar av dessa.
(10)
Det har fastställts att alla typer av fettalkoholer och blandningar av dessa som omfattas av undersökningen, enligt vad som anges i skäl 8, har samma eller mycket liknande grundläggande fysikaliska, kemiska och tekniska egenskaper och används för samma ändamål, trots eventuella skillnader när det gäller den råvara som används för tillverkningen eller variationer i tillverkningsprocessen. De eventuella variationerna hos den berörda produkten påverkar inte den grundläggande definitionen, egenskaperna eller den uppfattning som de olika parterna har om den berörda produkten.
(11)
Det preliminära beslutet i tillkännagivandet om inledande att fettalkoholer och blandningar av dessa som innehåller grenade isomerer inte skulle omfattas av produktomfånget och att undanta dessa företags tillverkning från definitionen av unionens tillverkning (inklusive de företag som framställer fettalkoholer och blandningar av dessa från oxo-processen) bör därför upprätthållas. Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på den berörda produkten, bekräftas därför skälen 10 och 11 i förordningen om preliminär tull.
2. Likadan produkt
(12)
Det erinras om att det i skäl 13 i förordningen om preliminär tull preliminärt fastställdes att linjära fettalkoholer och fettalkoholer som innehåller grenade isomerer inte skulle anses som likadana produkter och att uppgifterna som gällde tillverkare som framställer fettalkoholer som innehåller grenade isomerer därför inte skulle användas i skadeanalysen.
(13)
Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på den likadana produkten, bekräftas skälen 12 och 13 i förordningen om preliminär tull.
C. DUMPNING
1. Indien
1.1 Normalvärde
(14)
Eftersom det inte inkommit några synpunkter på fastställandet av normalvärde, bekräftas de preliminära slutsatserna i skälen 14-18 i förordningen om preliminär tull.
1.2 Exportpris
(15)
Eftersom det inte inkommit några synpunkter på fastställandet av exportpris, bekräftas de preliminära slutsatserna i skäl 19 i förordningen om preliminär tull.
1.3 Jämförelse
(16)
Efter det preliminära och slutgiltiga meddelandet av uppgifter upprepade de båda indiska exporterande tillverkarna sitt krav på att deras försäljning till en av de ursprungliga klagandena i unionen under undersökningsperioden inte borde räknas med vid beräkningen av dumpningsmarginalen (se skäl 22 i förordningen om preliminär tull). Företagen grundade sitt krav på artikel 9.1 i WTO:s antidumpningsavtal, enligt vilken beloppet på den tull som ska införas ska motsvara hela dumpningsmarginalen eller mindre. De indiska exporterande tillverkarna hänvisade även till artikel 2.4 i WTO:s antidumpningsavtal enligt vilken en rättvis jämförelse ska göras mellan exportpriset och normalvärdet. På grundval av detta hävdade de att den klagande hade förhandlat fram köpeavtal med dem för mycket betydande kvantiteter till mycket låga priser samtidigt som den förberedde klagomålet, och att priserna för dessa transaktioner därför inte hade fastställts på ett rättvist sätt och att sådana transaktioner därför inte borde räknas med vid beräkningen av dumpningen.
(17)
För det första bör det noteras att även om WTO:s antidumpningsavtal gör det möjligt att införa en tull som är mindre än hela dumpningsmarginalen så är detta inget krav. I artikel 9.4 i grundförordningen föreskrivs endast en skyldighet att begränsa storleken på antidumpningstullen till en nivå som är tillräcklig för att undanröja skadan. Dessutom fanns det inte några bevis på att priserna inte hade förhandlats fram fritt mellan parterna. En kontroll av denna klagande tillverkares totala inköp visade vidare att de priser som de två indiska exporterande tillverkarna hade förhandlat fram motsvarade den klagandes avtalade priser för jämförbara produkter från andra leverantörer. Dessutom fastställdes att den klagande hade importerat den berörda produkten från de indiska exporterande tillverkarna i flera år och inte bara under undersökningsperioden. Vid en muntlig utfrågning under ledning av förhörsombudet uppgav dessutom en exporterande tillverkare att deras priser till denna klagande var strukturellt lägre än de man debiterade andra kunder. Sammanfattningsvis finns det inga bevis för att priserna inte hade satts på ett rättvist sätt bara för att försäljningen skett till en klagande och det bekräftas därför att påståendet avvisas.
(18)
Efter det preliminära och slutgiltiga meddelandet av uppgifter upprepade de båda indiska exporterande tillverkarna sin begäran om en justering för valutaomräkningar enligt artikel 2.10 j i grundförordningen med motiveringen att den indiska rupien kontinuerligt hade stärkts gentemot euron från och med november 2009, vilket skulle ha gjort att dumpningsberäkningarna hade snedvridits (se skäl 23 i förordningen om preliminär tull). Båda de exporterande tillverkarna medgav att deras försäljningspriser var högre under andra än under första hälften av undersökningsperioden, men hävdade att detta uteslutande berodde på ökade kostnader för råvaror och allmänt förbättrade marknadsvillkor efter den ekonomiska krisens slut, och alltså inte återspeglade rupiens ökade värde gentemot euron. Företagen hävdade dessutom att även om det var möjligt för dem att regelbundet och med korta mellanrum anpassa sina priser, kunde de aldrig exakt förutsäga växelkursens framtida utveckling.
(19)
Undersökningen har visat att även om den indiska rupien kontinuerligt stärktes gentemot euron under undersökningsperiodens andra hälft, ändrades båda dessa indiska exporterande tillverkares försäljningspriser för de huvudsakliga produkterna till flera viktiga kunder faktiskt från månad till månad, särskilt under andra hälften av undersökningsperioden. Det finns därför inga belägg för man inte skulle ha kunnat ändra sina försäljningspriser till unionen under samma period, för att även återspegla ändringar i växelkurserna inom 60 dagar enligt i artikel 2.10 j i grundförordningen och artikel 2.4.1 i WTO:s antidumpningsavtal. Eftersom priserna i flera fall ändrades med jämna mellanrum skulle de även ha kunnat återspegla eventuella ändringar i växelkurser. Detta visade dessutom att marknaden för fettalkoholer och blandningar av dessa normalt kan acceptera regelbundna prisändringar. Även i fall där priserna inte ändrades lika regelbundet finns det därför inga bevis för att detta inte berodde på parternas affärsbeslut. Det faktum att priserna snabbt kan anpassas för att spegla ändrade marknadsförhållanden (i detta fall påstådda förändringar i växelkurserna) gav de indiska exporterande tillverkarna möjlighet att återspegla sådana förändringar i sina försäljningspriser om de hade velat detta, och gjorde det av allt att döma i ett antal fall. Mot bakgrund av detta är en justering för valutaomräkningar inte motiverad och kravet avvisas.
(20)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter hävdade en indisk exporterande tillverkare att den justering för skillnader i fråga om indirekta skatter som gjorts för vissa produkttyper enligt artikel 2.10 b i grundförordningen även borde ha gjorts för produkter och blandningar med kedjelängder på C12 och C14 eftersom den tull som betalades för råvaror som användes för dessa produkter återbetalades när produkten exporterades. Under undersökningen tillhandahölls emellertid inte några uppgifter som kunde kontrolleras på plats och som visade att sådana tullar faktiskt hade återbetalats. Efter det slutgiltiga meddelandet av uppgifter hävdade företaget att dess kommentarer hade missförståtts och att alla de råvaror som använts för tillverkning av produkter och blandningar med kolkedjelängder på C12 och C14 hade importerats tullfritt. Eftersom en indirekt skatt måste betalas om dessa råvaror införlivats i de produkter som säljs på den inhemska marknaden, kräver företaget att det görs en justering av normalvärdet för dessa specifika produkttyper. Den bevisning som lämnades under kontrollen visar emellertid att de särskilda råvaror som behövs för tillverkning av produkter och blandningar med kolkedjelängder på C12 och C14 och som importerades tullfritt under undersökningsperioden bara räckte till tillverkningen av en bråkdel av företagets exportförsäljning av denna produkt under undersökningsperioden. Det är därför säkert att åtminstone två tredjedelar av den exporterade produkten med kolkedjelängder på C12 och C14 har tillverkats med användning av råvaror för vilka importtullar betalats. Eftersom företaget aldrig har lämnat in någon bevisning som visar att någon av dessa råvaror som hade importerats tullfritt hade använts för exportförsäljning till unionen och inte för export till tredjeländer, avvisas kravet.
(21)
Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på jämförelsen, bekräftas härmed skälen 20 och 23 i förordningen om preliminär tull.
1.4 Dumpningsmarginal
(22)
Eftersom det inte inkommit några synpunkter på beräkningen av dumpningsmarginalen, bekräftas slutsatserna i skälen 24-26 i förordningen om preliminär tull.
(23)
De slutgiltiga dumpningsmarginalerna, uttryckta i procent av nettopriset cif vid unionens gräns, före tull, fastställs till följande:
Företag
Slutgiltig dumpningsmarginal
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Alla övriga företag
9,3 %
2. Indonesien
2.1 Normalvärde
(24)
Efter det preliminära och slutgiltiga meddelandet av uppgifter hävdade en indonesisk exporterande tillverkare att när man testade transaktionernas lönsamhet, borde försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader inte ha fördelats på enskilda transaktioner på grundval av omsättningen och att detta därför lett till att ett antal transaktioner konstaterats vara olönsamma. Påståendet undersöktes, men det konstaterades att det var lämpligare att fördela försäljnings- och administrationskostnaderna och andra allmänna kostnader för enskilda transaktioner på grundval av omsättningen, eftersom sådana kostnader till sin natur är mer värderelaterade än volymrelaterade. Det bör noteras att det totala beloppet för försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader som fördelades på varje produkttyp förblir detsamma oberoende av vilken av de två metoderna som används för att matcha dessa kostnader med enskilda transaktioner. Slutligen gjordes en ny granskning av de transaktioner för vilka den exporterande tillverkaren hade ifrågasatt resultatet av lönsamhetstestet, och denna granskning bekräftade att transaktionerna inte var lönsamma. Påståendet avvisas därför.
(25)
Samma indonesiska exporterande tillverkare hävdade även att man, vid fastställandet av den vinstmarginal som användes för att konstruera normalvärdet, inte borde ha undantagit den lönsamma försäljningen av varje produkttyp som inte skett vid normal handel, eftersom mer än 80 % av den totala inhemska försäljningen var lönsam. När det gäller detta påstående erinras det om att fastställandet av vilken försäljning som sker vid normal handel bör göras för de olika produkttyperna (se skälen 29-32 i förordningen om preliminär tull), eftersom detta är det lämpligaste sättet att korrekt matcha försäljningspriserna med de därtill hörande tillverkningskostnaderna. Enligt artikel 2.6 i grundförordningen går det bra att dela upp den undersökta produkten på produkttyper där så är lämpligt. Försäljning av varje produkttyp som konstaterats inte ha skett vid normal handel undantas därför från beräkningen av den vinstmarginal som ska användas för att konstruera normalvärdet. Påståendet avvisas därför.
(26)
Samma indonesiska exporterande tillverkare hävdade också att när normalvärdet konstruerades för vissa produkttyper, gjordes inget avdrag för justeringar för att anpassa normalvärdet till nivån fritt fabrik. Denna begäran godtogs och beräkningen ändrades i enlighet med detta.
(27)
Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på fastställandet av normalvärde, bekräftas de preliminära slutsatserna i skälen 27-33 i förordningen om preliminär tull - korrigerade i enlighet med vad som anges i skäl 26 i denna förordning.
2.2 Exportpris
(28)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter hävdade en indonesisk exporterande tillverkare att det inte lämnats någon motivering till varför priset till dess närstående importföretag i unionen inte ansetts vara tillförlitligt, eller varför exportpriset för sådan försäljning konstruerats enligt artikel 2.9 i grundförordningen. I detta sammanhang bör det noteras att internpriser mellan närstående parter inte betraktas som tillförlitliga, eftersom de på konstlad väg kan sättas till olika nivåer beroende på vad som skulle vara mer fördelaktigt för de berörda närstående företagen. När man konstruerar exportpriset enligt artikel 2.9 i grundförordningen, undviker man därför, genom att använda en rimlig vinstmarginal som är oberoende av den faktiska vinstmarginal som uppstår från internpriser, eventuella snedvridande verkningar som internpriser skulle kunna ge upphov till. Påståendet avvisas därför.
(29)
När det gäller exportförsäljningen till unionen genom närstående importörer i unionen, hävdade de båda indonesiska exportörerna efter det preliminära meddelandet av uppgifter att den vinstmarginal som hade använts för att konstruera exportpriset enligt artikel 2.9 i grundförordningen var olämplig. Båda dessa tillverkare hävdade att den vinstmarginal som hade använts i det preliminära skedet endast hänvisade till en delvis samarbetsvillig importör och inte hade kontrollerats, och att den därför inte var tillförlitlig. De föreslog därför att man skulle använda den vinstmarginal på 5 % som använts i andra undersökningar. Till följd av den låga samarbetsviljan hos oberoende importörer i denna undersökning godtas denna begäran och en vinstmarginal på 5 % har tillämpats, vilket är i linje med de vinstmarginaler som har använts i tidigare undersökningar inom samma sektor.
(30)
Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på jämförelsen, bekräftas skälen 34-36 i förordningen om preliminär tull - anpassade i enlighet med vad som anges i skäl 29 i denna förordning.
2.3 Jämförelse
(31)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter påpekade de båda indonesiska exportörerna att det inte borde ha gjorts någon justering för skillnader i fråga om provisioner enligt artikel 2.10 i för försäljning som skett genom deras respektive närstående handelsföretag i ett tredje land. Båda företagen hävdade att deras tillverkningsföretag i Indonesien och deras respektive närstående handelsföretag i Singapore utgör en enda ekonomisk enhet och att handelsföretagen i det tredje landet fungerar som en exportavdelning för deras närstående indonesiska företag. I båda fallen faktureras emellertid inhemsk försäljning, samt viss exportförsäljning till tredjeländer, direkt av tillverkaren i Indonesien, och handelsföretagen i Singapore erhåller en särskild provision. För ett av de indonesiska företagen nämns denna provision i ett kontrakt som endast omfattar exportförsäljning. Handelsföretagen i det tredje landet säljer dessutom även produkter som tillverkats av andra tillverkare, och i ett fall även produkter från icke-närstående tillverkare. Båda närstående handelsföretagen i Singapore fyller därför utan tvekan liknande funktioner som en agent som arbetar på provisionsbasis. Påståendet avvisas därför.
(32)
Efter det slutgiltiga meddelandet av uppgifter upprepade den indonesiska regeringen och en indonesisk exporterande tillverkare sitt påstående om en enda ekonomiska enhet (se föregående skäl). De hävdade att i målet Matsushita mot rådet (4) hade domstolen tidigare uttalat att det faktum att en tillverkare har vissa försäljningsfunktioner inte betyder att ett tillverkningsföretag och ett handelsföretag inte kan utgöra en enda ekonomisk enhet. Vidare hävdade de att försäljning till tredjeländer som görs direkt av exportören utan att handlaren i Singapore är inblandad bara utgör en liten procentandel av exportförsäljningen och att förstainstansrätten i Interpipe-domen (5) uttalade att små volymer direktförsäljning inte kunde ses som ett belägg för att det inte skulle röra sig om en enda ekonomisk enhet. Till slut framförde de att i Canon mot rådet (6) fastslogs det att det faktum att ett dotterbolag också agerade som distributör av produkter från andra företag inte påverkade undersökningsresultatet rörande en enda ekonomisk enhet.
(33)
Även om domstolen i Matsushita mot rådet uttalade att institutionerna hade rätt att i det fallet konstatera att en tillverkare, tillsammans med ett eller flera distributionsföretag som den kontrollerar, utgör en enda ekonomisk enhet även om tillverkaren själv utför vissa försäljningsfunktioner, leder detta inte nödvändigtvis till slutsatsen att det är en skyldighet att alltid betrakta en tillverkare och dess närstående försäljningsbolag som en enda ekonomisk enhet. Vidare hade tillverkaren i Matsushita mot rådet, till skillnad från den indonesiska exporterande tillverkaren, inte någon egen direktförsäljning. I Interpipe-domen var dessutom det faktum att den exporterande tillverkarens direktförsäljning bara utgjorde en liten procentandel av den totala försäljningsvolymen till EU bara en av flera faktorer som analyserades av förstainstansrätten. Framför allt betonade domstolen det faktum att direktförsäljningen gjordes till de nya medlemsstaterna bara under en övergångsperiod. Tvärtom visar i detta fall den tillgängliga bevisningen att tillverkarens direktförsäljning till vissa tredjeländer inte är tillfällig utan i stället - åtminstone i princip - strukturella, dvs. permanenta. För varje berörd tillverkare utgjorde dessutom denna försäljning en avsevärd procentandel av dess inhemska försäljning. Slutligen, i Canon mot rådet, ingick det i försäljningen från den exporterande tillverkarens dotterbolag på hemmamarknaden andra produkter som såldes under ett annat varunamn, men som ändå alla hade tillverkats av den exporterande tillverkaren. Påståendet avvisas således ännu en gång.
(34)
Ett indonesiskt företag hävdade samtidigt att om kravet på att betraktas som en enda ekonomisk enhet inte godtogs, hade kommissionen fastställt en ”dubbel vinstmarginal” eftersom den från exportpriset till oberoende kunder i unionen hade dragit av både en vinstmarginal för den närstående importören i unionen och en provision för det närstående handelsföretaget i det tredje landet. Dessa två justeringar beaktades emellertid i olika syften och drogs av separat. Såsom förklaras i skäl 28 ovan konstruerades exportpriset för exportförsäljning genom närstående importörer i unionen i enlighet med artikel 2.9 i grundförordningen, dvs. på grundval av det pris till vilket de importerade produkterna första gången såldes vidare till en oberoende köpare. I dessa fall ska en justering göras för den förväntade vinsten i syfte att fastställa ett tillförlitligt exportpris vid unionens gräns. Provisionen till det närstående handelsföretaget i det tredje landet drogs däremot av i enlighet med artikel 2.10 i i grundförordningen. Kravet avvisas därför.
(35)
Företaget hävdade vidare att om exportpriset justerades för provisionen till det närstående handelsföretaget i det tredje landet i enlighet med artikel 2.10 i, borde en identisk justering göras av normalvärdet, eftersom detta handelsföretag även skulle samordna den inhemska försäljningen. Det skriftliga avtalet mellan handelsföretaget och tillverkaren i Indonesien omfattar emellertid endast exportförsäljning. Dessutom faktureras inhemsk försäljning av företaget i Indonesien. Kravet avvisas därför.
(36)
När det gäller den justering som gjordes enligt artikel 2.10 i i grundförordningen, anses det lämpligt att använda en rimlig vinstmarginal som är oberoende av den faktiska vinstmarginal som uppstår genom internpriserna, i syfte att undvika eventuella snedvridande verkningar som internpriserna skulle kunna ge upphov till. De faktiska vinstmarginaler för handelsföretagen i det tredje landet som användes i det preliminära skedet ersattes därför med en vinstmarginal på 5 %, som anses vara en rimlig vinstmarginal för de uppgifter som utförs av handelsföretag inom kemikaliesektorn, såsom man gjort i tidigare fall (7).
(37)
En annat indonesiskt företag hävdade att kommissionen hade dragit av dubbla provisionskostnader för försäljning som skett via dess närstående importör i unionen. Företaget hävdade att när exportpriset konstruerades i enlighet med artikel 2.9 i grundförordningen gjordes justeringar för både den närstående importörens försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader, och för provisionskostnader som en direkt försäljningskostnad. Eftersom det i provisionskostnader redan ingår försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader, ledde detta till dubbla avdrag för provisionskostnader. Denna begäran godtogs och beräkningen ändrades i enlighet med detta.
(38)
Ett företag upprepade sin begäran om en justering för skillnader i fysiska egenskaper med motiveringen att företaget exporterar den berörda produkten i både flytande och fast form till unionen, medan det endast säljer produkten på hemmamarknaden i fast form och priserna för den flytande formen är lägre än de för den fasta formen av den undersökta produkten (se skäl 39 i förordningen om preliminär tull). För att styrka denna begäran tillhandahöll företaget kopior av två fakturor för försäljningar till andra exportmarknader. Det gick emellertid inte att så pass sent i förfarandet kontrollera dessa underlag, och det gick inte heller att försäkra sig om att den uppvisade skillnaden var tillämplig i alla fall där ovan nämnda skillnader i fysiska egenskaper existerade. Denna begäran avvisas därför.
(39)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter hävdade en indonesisk exportör att den ränta som tillämpats i förordningen om preliminär tull vid beräkningen av kreditkostnaderna för dess närstående importör i unionen inte var proportionerlig, och föreslog att man i stället borde tillämpa en ränta som grundades på de räntor som Deutsche Bundesbank offentliggjort under undersökningsperioden. Eftersom den ränta som tillämpades i förordningen om preliminär tull vid beräkningen av kreditkostnaderna för detta företag grundades på information som lämnats av andra parter och därför speglar deras särskilda finansiella situation som inte nödvändigtvis är tillämplig på den närstående importören i fråga, godtogs denna begäran och beräkningen ändrades i enlighet med detta.
(40)
Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på jämförelsen, bekräftas de preliminära resultaten i skälen 37-40 i förordningen om preliminär tull - anpassade i enlighet med vad som anges i skälen 36, 37 och 39 i denna förordning.
2.4 Dumpningsmarginal
(41)
Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på beräkningen av dumpningsmarginalen, bekräftas slutsatserna i skälen 41 och 42 i förordningen om preliminär tull.
(42)
De slutgiltiga dumpningsmarginalerna, uttryckta i procent av nettopriset cif vid unionens gräns, före tull, fastställs till följande:
Företag
Preliminär dumpningsmarginal
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Alla övriga företag
7,3 %
3. Malaysia
3.1 Normalvärde
(43)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter hävdade en av de malaysiska exporterande tillverkarna att det lönsamhetstest som gjordes i samband med fastställandet om försäljningen kunde ha ansetts skett vid normal handel (se skäl 46 i förordningen om preliminär tull) inte borde ha baserats på den vägda genomsnittliga årliga tillverkningskostnaden utan att man i stället, med tanke på de dagliga fluktuationerna i priserna på den viktigaste råvaran, borde ha använt individuella kostnader för varje inhemsk transaktion. När det gäller denna begäran bör det understrykas att det är kommissionens gängse praxis att använda vägda tillverkningskostnader som ett riktmärke för undersökningen av lönsamheten. Företaget följde detta format i sitt svar på frågeformuläret och det utgjorde grunden för det besök på plats som gjordes för att kontrollera överensstämmelsen mellan de uppgifter som företaget lämnat och företagets räkenskaper. Begäran att använda transaktionsbaserade tillverkningskostnader, vilket skulle innebära ett betydande avsteg från kommissionens normala praxis, togs upp för första gången i de synpunkter som företaget lämnade efter det preliminära meddelandet av uppgifter och motsvarande siffror har därför inte kunnat kontrolleras på plats. Det bör dessutom noteras att de uppgifter om individuella transaktionskostnader som företaget lämnat till stöd för sitt påstående till stor del baseras på uppskattningar och därför inte representerar mer korrekta eller representativa kostnadsberäkningar än de som företaget redan lämnat och som kontrollerats på plats. Slutligen ska det konstateras att strukturen på de nya kostnadsberäkningar som tillhandahållits gör det omöjligt att kontrollera överensstämmelsen med denna del i ledningsrapporter som kontrollerats på plats. Denna begäran avvisas därför.
(44)
Den malaysiska exportör som inte har någon inhemsk försäljning (se skäl 51 i förordningen om preliminär tull) hävdade att de belopp för försäljnings- och administrationskostnader, andra allmänna kostnader och vinst som använts vid beräkningen av normalvärdet inte borde baseras på det vägda genomsnittet av de faktiska belopp som har fastställts för de två andra undersökta exporterande tillverkarna som säljer den likadana produkten på marknaden i Malaysia. Företaget menade att dessa siffror inte är representativa, eftersom företaget använder andra tillverkningsmetoder som inbegriper andra grundläggande råvaror. När det gäller denna begäran bör det erinras om att man vid beräkningen av normalvärdet använde företagets egna tillverkningskostnader. Endast de belopp som rörde försäljnings- och administrationskostnader, andra allmänna kostnader och vinst baserades på uppgifter som erhållits från de två andra exporterande tillverkarna i Malaysia. När det gäller vinstbeloppet, bestämdes det på det sätt som anges i skäl 45 i denna förordning. Företaget har dessutom inte redogjort för hur den tillverkningsmetod som används skulle ha påverkat försäljnings- och administrationskostnaderna och andra allmänna kostnader. Vidare bör det noteras att endast en begränsad del av företagets tillverkning sker enligt den påstått annorlunda tillverkningsmetoden, och att en betydande del av tillverkningen sker enligt samma produktionsprocess och med användning av samma grundläggande råvaror som är fallet för de två andra malaysiska tillverkarna. Därför dras slutsatsen att företaget inte har kunnat påvisa att de belopp som användes inte var representativa, och kravet avseende detta avvisas.
(45)
Samma malaysiska exportör hävdade vidare att om kommissionen ändå skulle använda uppgifterna från de två andra exporterande tillverkarna för att fastställa försäljnings- och administrationskostnader, andra allmänna kostnader, bör dessa uppgifter baseras på de vägda genomsnittliga beloppen som rör de två andra malaysiska exporterande tillverkarnas samlade inhemska transaktioner, och inte bara de som rör de lönsamma transaktionerna. I princip godtogs detta krav. När det gäller försäljnings- och administrationskostnader, andra allmänna kostnader, bekräftas det att de genomsnittliga försäljnings- och administrationskostnaderna och andra allmänna kostnader för de två malaysiska exporterande tillverkarnas samlade inhemska transaktioner användes för att konstruera normalvärdet. De siffror som användes för denna beräkning kontrollerades vid besöken på plats i de olika malaysiska företagen. När det gäller fastställandet av vinsten, bör det noteras att det inte var möjligt att fastställa ett vinstbelopp på grundval av de belopp som gällde för de två andra exporterande tillverkarna. En sådan beräkning resulterar förvisso i en sammanlagd förlust. Det gick därför inte att fastställa några vinstuppgifter utifrån detta. Den malaysiska exportörens påstående att ett negativt belopp kan användas som vinstbelopp för att konstruera normalvärdet avvisas därför. Begreppet vinst som sådant antyder med nödvändighet att det rör sig om ett positivt belopp. Man övervägde också om huruvida vinstbeloppet kunde fastställas på grundval av den malaysiska exporterande tillverkarens lönsamma försäljning, men det tillvägagångssättet förkastades eftersom det skulle ha stridit mot WTO:s avgörande i fallet med import av sänglinne av bomull från Indien (8). I enlighet med artikel 2.6 c i grundförordningen måste beräkningen av vinsten därför baseras på någon annan rimlig metod och, i brist på andra tillgängliga uppgifter, ansågs att den långa marknadsräntan i Malaysia var den mest lämpliga för att fastställa vinst, eftersom den inte kommer att överstiga den vinst som normalt fås vid försäljning på hemmamarknaden. Denna metod ansågs vara försiktig, rimlig och den mest lämpliga i den mening som avses i artikel 2.6 c i grundförordningen. Det ska noteras att den vinstmarginal som fastställts på detta sätt inte överstiger den vinst som andra exporterande tillverkare uppnår vid försäljning av produkter inom samma generella produktkategori på hemmamarknaden i ursprungslandet.
(46)
Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på fastställandet av normalvärde, bekräftas de preliminära slutsatserna i skälen 44-51 i förordningen om preliminär tull - med den ändring som anges i skäl 45 i denna förordning.
3.2 Exportpris
(47)
När det gäller exportförsäljningen till unionen genom närstående importörer i unionen hävdade de två malaysiska exportörerna efter det preliminära meddelandet av uppgifter att den vinstmarginal som hade använts för att konstruera exportpriset enligt artikel 2.9 i grundförordningen var olämplig. Det ena företaget styrkte detta påstående med lönsamhetssiffror för några av sina icke-närstående handelsföretag i unionen under undersökningsperioden. I detta avseende bör det noteras att dessa siffror inte kan anses representativa, eftersom handelsföretagen har angett att de handlar med en lång rad kemiska produkter, och ett handelsföretag är dessutom en tillverkare. De kan därför inte godtas som ett tillförlitligt riktmärke. Det andra företaget hävdade att dess närstående importör i unionen inte borde behandlas som en distributör utan som en närstående agent och att de justeringar för försäljnings- och administrationskostnader, andra allmänna kostnader samt vinst som görs när exportpriset konstrueras därför inte borde överstiga den procentuella provision som normalt betalas ut till oberoende agenter som bedriver handel inom sektorn. Företaget tillhandahöll sina avtal med oberoende agenter som ett riktmärke. Argumentet utvecklades ytterligare efter det slutgiltiga meddelandet av uppgifter genom att man hävdade att i fallet med volframelektroder (9) ansågs en närstående importörs vinst som tillförlitlig och godtogs vid konstrueringen av exportpriset. Som svar på detta påstående bör det noteras att det i artikel 2.9 i grundförordningen inte föreskrivs någon olika behandling av närstående importörer som påstås agera som distributörer och importörer som påstås agera som agenter.
Enligt artikel 2.9 ska justeringar göras för alla omkostnader som har tillkommit mellan importen och återförsäljningen samt förväntad vinst. Det ska dessutom noteras att undersökningen visade att det närstående företaget ligger i unionen. Det sköter bland annat beställningarna från kunder och faktureringen av den berörda produkt som tillverkas av sin närstående exportör, samt ansvarar för tullklareringen vid unionens gräns. Det faktum att vissa uppgifter utförs av det närstående företaget före importen innebär inte att exportpriset inte kan rekonstrueras på grundval av återförsäljningspriset till den första oberoende kunden efter nödvändiga justeringar enligt artikel 2.9. De olikheter i fråga om funktion som företaget hävdar föreligger jämfört med andra närstående importörer återspeglas normalt i försäljnings- och administrationskostnaderna och andra allmänna kostnader för vilka kommissionen använde de faktiska uppgifterna för företaget. Denna begäran kan därför inte godtas. Det bör vidare noteras att i det tidigare nämnda fallet med volframelektroder var den närstående importören ytterligare involverad i den produkt i nästa led i förädlingskedjan som tillverkades av den närstående gruppen och utförde också annan verksamhet än ett handelsbolag. I en sådan invecklad struktur, ansågs det att de icke-närstående importörernas vinst inte var tillräckligt representativ. Situationen i det fallet är inte jämförbar med situationen när det gäller den malaysiska närstående importören i fråga som bara har försäljningsfunktioner. Trots detta ändras, av de skäl som anges i skäl 29, vinstmarginalen i fråga till 5 %. Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på fastställandet av exportpris, bekräftas de preliminära slutsatserna i skälen 52-54 i förordningen om preliminär tull - med den ändring som anges ovan.
3.3 Jämförelse
(48)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter upprepade en malaysisk exportör sitt påstående (se även skäl 57 i förordningen om preliminär tull) om att dess närstående importör i unionen i själva verket är tillverkarens exportavdelning och att avdragen därför skulle bli överdrivet stora vid fastställandet av priset fritt fabrik om fullständiga justeringar gjordes för försäljnings- och administrationskostnader, andra allmänna kostnader enligt artikel 2.9 i grundförordningen. Företaget hävdade att om detta inte godtogs borde en liknande justering göras vid beräkningen av normalvärdet. Kravet upprepades på nytt i inlagan efter det slutgiltiga meddelandet av uppgifter. Inga nya argument lades emellertid fram som skulle kunna ändra slutsatserna om detta. Det bör särskilt erinras om att fakturorna utställdes av det närstående företaget till kunder i unionen och att betalningarna mottogs av det närstående företaget från kunder i unionen. Det bör vidare noteras att det närstående företagets försäljning inbegrep ett pålägg. Av det närstående företagets räkenskaper framgick det även att normala försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader hade uppstått mellan import och återförsäljning. Det närstående företaget fullgör därför faktiskt de uppgifter som är typiska för en importör. Slutligen bör det noteras att tillverkaren i Malaysia även sålde varor direkt till oberoende kunder i unionen och andra länder. I den senare frågan hänvisade företaget till Interpipe-domen med argument som liknar dem som de indonesiska exporttillverkarna framfört. Av de orsaker som redan angivits i skäl 33 i denna förordning, är omständigheterna i detta fall annorlunda än i Interpipe-domen. Den malaysiska exportörens påstående att företagets oberoende försäljning hade förhandlats fram av dess närstående importör i unionen, som agerade i egenskap av det malaysiska företagets försäljningsavdelning, motsäger dessutom de förklaringar som tillhandahölls under kontrollbesöket då man i stället underströk det japanska moderbolagets roll i detta sammanhang. Ovanstående resultat ledde till slutsatsen att justeringen för försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt vinst bör bibehållas och att det inte är berättigat med en liknande justering av beräkningen av normalvärdet.
(49)
Samma företag hävdade även att vissa försäljningskostnader för dess närstående importör hade dragits av två gånger när exportpriset rekonstruerades. Beräkningarna kontrollerades och eftersom detta krav ansågs berättigat justerades dessa i enlighet med detta.
(50)
En av de malaysiska exportörerna ansåg att jämförelsen mellan normalvärde och exportpris inte borde baseras på produkttyper som identifieras genom produktkontrollnummer utan på grundval av företagets egna produktkoder. Enligt detta företag kunde de produktkontrollnummer som användes i undersökningen inte tillräckligt detaljerat fånga de särskilda egenskaperna i tillverkningsprocessen och skillnader i kostnaderna och priserna. Till stöd för detta hänvisade företaget till några av sina produkter som tillverkades enligt andra produktionsprocesser och med andra grundläggande råvaror, vilket ledde till högre tillverkningskostnader per enhet. Det bör noteras att denna begäran varken framfördes under det preliminära skedet av undersökningen eller under kontrollbesöket på plats. Att använda företagets egna produktkoder vid beräkningen skulle dessutom inte lösa problemet med olika produktionsmetoder eftersom detta företags produktionskoder även användes för produkter som tillverkades enligt andra produktionsprocesser. Denna begäran avvisas därför.
(51)
Eftersom det inte inkommit några synpunkter på jämförelsen, bekräftas de preliminära slutsatserna i skälen 55-58 i förordningen om preliminär tull - med den ändring som anges i skäl 49 i denna förordning.
3.4 Dumpningsmarginal
(52)
Efter det preliminära meddelandet av uppgifter kommenterade en malaysisk tillverkare, som inte hade någon export till unionen och som inte hade gett sig till känna i det preliminära skedet, skäl 60 i förordningen om preliminär tull och hävdade att det faktum att det finns ytterligare en tillverkare av den berörda produkten i Malaysia, som inte exporterar till unionen, inte ändrar slutsatsen avseende nivån på samarbetsviljan i Malaysia, eftersom ingen bevisning har lagts fram för att de undersökta företagen inte stod för all export av den berörda produkten till unionen under undersökningsperioden. Samma malaysiska exporterande tillverkare kritiserade det faktum att tillverkare som han själv som inte exporterade till unionen under undersökningsperioden skulle bli föremål för den övriga tullen. Härvidlag bör det noteras att företag som inte har exporterat till unionen under undersökningsperioden inte kan ha en individuell tullsats. Så snart som dessa företag börjar exportera, eller genom avtal har gjort ett oåterkalleligt åtagande att sälja till unionen, kan de ansöka om översyn avseende ny exportör i enlighet med artikel 11.4 i grundförordningen, vilket kan resultera i en individuell dumpningsmarginal, om de villkor som ställs upp i artikeln är uppfyllda.
(53)
En av de malaysiska tillverkarna hävdade att det cif-värde som använts för att beräkna dumpningsmarginalen, uttryckt i procent, inte borde baseras på det deklarerade tullvärdet utan justeras ned från återförsäljningspriset, netto alla kostnader i unionen efter import. Eftersom cif-priset användes som grund för de tullvärden som deklarerats vid unionens gräns, och inte verkar ha deklarerats inkorrekt, ska emellertid detta samma pris användas som grund för beräkningen av dumpningsmarginalen uttryckt i procent. Företaget hävdade att det finns en tidslucka mellan de berörda leveranserna från Malaysia och den tullklarering som syftar till återförsäljning i unionen. Även om fakturorna för tullklarering utfärdas på ett senare stadium, med priser enligt FIFO-metoden för värdering av innevarande lager, är det emellertid ändå internpriset och inte återförsäljningspriset som ligger till grund för beräkningen av tullvärdet. Denna begäran avvisas därför.
(54)
Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på beräkningen av dumpningsmarginalen, bekräftas slutsatserna i skälen 59 och 60 i förordningen om preliminär tull.
(55)
De slutgiltiga dumpningsmarginalerna, uttryckta i procent av nettopriset cif vid unionens gräns, före tull, fastställs till följande:
Företag
Slutgiltig dumpningsmarginal
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Alla övriga företag
5,7 %
D. SKADA
1. Inledande anmärkningar
(56)
Efter offentliggörandet av förordningen om preliminär tull visade det sig nödvändigt att på grund av ett skrivfel göra några smärre korrigeringar av siffrorna över förbrukningen. Detta ledde till mindre ändringar av försäljningsvolymen, unionsindustrins marknadsandel och de berörda ländernas marknadsandel. Dessa ändringar har emellertid ingen större inverkan på utvecklingstendenserna och slutsatserna i fråga om förbrukning, försäljningsvolym, unionsindustrins marknadsandel och de berörda ländernas marknadsandel på unionsmarknaden under skadeundersökningsperioden.
2. Unionstillverkningen och unionsindustrin
(57)
Såsom anges i skäl 62 i förordningen om preliminär tull konstaterades att den likadana produkten tillverkades av de två klagandena och av mycket små tillverkare i unionen. I enlighet med vad som anges i skälen 11 och 12 i denna förordning omfattades inte tillverkare av fettalkoholer och blandningar av dessa som innehåller grenade isomerer av definitionen av unionsindustrins tillverkning av fettalkoholer och blandningar av dessa. Trots den omständighet som beskrivs i skäl 58 i denna förordning, bekräftas den definition av unionsindustrin som fastställs i skälen 62 och 63 i förordningen om preliminär tull.
(58)
En av de två samarbetsvilliga klagandena övertogs av ett företag som deltar i det aktuella förfarandet i egenskap av användare. Denna klagande intog en neutral hållning efter offentliggörandet av förordningen om preliminär tull.
(59)
Några parter ifrågasatte emellertid nivån på stödet för undersökningen och undersökningens representativitet, och menade att stödet för undersökningen måste vara oförändrat under hela undersökningen.
(60)
En analys av detta visade att den återstående klaganden svarar för mer än 40 % av den sammanlagda unionstillverkningen, dvs. för mer än 25 % av unionstillverkarnas sammanlagda produktion, och att 100 % av unionstillverkarna av fettalkoholer och blandningar av dessa uttryckte sitt stöd för eller motstånd mot klagomålet. De trösklar på 25 % respektive 50 % som föreskrivs i artikel 5.4 i grundförordningen uppfylls därför fullt ut och representativiteten kan bekräftas.
(61)
En del parter hävdade att eftersom båda klagandena hade importerat den berörda produkten under undersökningsperioden, borde de inte anses utgöra en del av unionsindustrin. Det kontrollerades emellertid att den procentandel av den berörda produkten som dessa företag importerade från de berörda länderna inte var betydande jämfört med deras tillverkning av den likadana produkten. Denna import var dessutom i huvudsak av tillfällig natur. Det kan därför bekräftas att dessa företags kärnverksamhet är tillverkning och försäljning av den likadana produkten. Skälen 62-63 i förordningen om preliminär tull bekräftas därför.
3. Förbrukning i unionen
(62)
Eftersom det inte inkommit några synpunkter på förbrukningen i unionen, bekräftas skälen 64-66 i förordningen om preliminär tull.
4. Import till unionen från de berörda länderna och prisunderskridande
4.1 Sammantagen bedömning
(63)
Ett antal parter motsatte sig att man hade gjort en sammantagen bedömning av importen från de tre berörda länderna i förordningen om preliminär tull. De ansåg inte att villkoren för en sammantagen bedömning enligt artikel 3.4 i grundförordningen var uppfyllda. De hävdade särskilt att det negativa prisunderskridande som konstaterats för ett av länderna uteslöt en sammantagen bedömning. Parterna ansåg dessutom att utvecklingstendenserna när det gäller importvolymerna från de tre exporterande länderna skilde sig åt under skadeundersökningsperioden och att även tillgången till råvaror och det slags råvaror som användes i de tre exporterande länderna skilde sig åt. Slutligen nämndes att exportförsäljningen från ett av de berörda länderna gick via närstående företag. Parterna ansåg därför att det förelåg olika konkurrensvillkor på unionsmarknaden mellan de berörda länderna. I artikel 3.4 i grundförordningen fastställs att om en antidumpningsundersökning samtidigt inbegriper import av en produkt från mer än ett land, ska verkan av denna import slås samman endast om det fastställs att a) varje lands dumpningsmarginal är högre än miniminivån enligt artikel 9.3 i den förordningen och omfattningen av importen från varje enskilt land inte är försumbar, och att b) en sammantagen bedömning av importens verkningar är lämplig med hänsyn till konkurrensvillkoren mellan de importerade produkterna och konkurrensvillkoren mellan de importerade produkterna och den likadana unionsprodukten.
a)
Såsom anges i punkt 4.3.2 i förordningen om preliminär tull var omfattningen av den dumpade importen från varje enskilt berört land inte försumbar, och den dumpade importen förblev betydande under skadeundersökningsperioden.
b)
Det visade sig att konkurrensvillkoren och villkoren för de berörda ländernas prissättning var likartade mellan de importerade produkterna och den likadana produkten, särskilt under undersökningsperioden. Såsom framgår av skäl 127 i förordningen om preliminär tull låg samtliga av de nivåer för undanröjande av skada som fastställts för de berörda länderna långt över miniminivån på 2 %. Vidare analyserades försäljningskanalerna och prisutvecklingen för varje berört land och det konstaterades att dessa var likartade (se tabellen nedan). Importpriserna från de berörda länderna uppvisade en nedåtgående trend och var särskilt låga under undersökningsperioden jämfört med unionsindustrins genomsnittliga priser.
Import baserad på uppgifter från Eurostat (anpassad för att endast täcka den berörda produkten)
2007
2008
2009
UP
Genomsnittspris euro/ton, Malaysia
911
944
799
857
Index: 2007 = 100
100
104
88
94
Årlig Δ %
3,6
-15,4
7,3
Genomsnittspris euro/ton, Indonesien
996
1 169
899
912
Index: 2007 = 100
100
117
90
92
Årlig Δ %
17,3
-23,1
1,4
Genomsnittspris euro/ton, Indien
997
1 141
897
915
Index: 2007 = 100
100
114
90
92
Årlig Δ %
14,4
-21,4
2,1
(64)
Följaktligen bekräftas skälen 67-70 i förordningen om preliminär tull.
4.2 Volym, pris och marknadsandel för den dumpade importen från de berörda länderna
(65)
Eftersom det inte inkommit några synpunkter på volym, pris och marknadsandel för den dumpade importen från de berörda länderna, bekräftas skälen 71-73 i förordningen om preliminär tull.
4.3 Prisunderskridande
(66)
Några parter hävdade att det föreligger skillnader i råvarupriser mellan fettalkoholer och blandningar av dessa som tillverkas från naturliga oljor och fetter och syntetiska källor som till exempel rå- eller mineralolja, och att man borde ha infört ett ytterligare produktkontrollnummer som ett kriterium för att beakta de skillnader i tillverkningskostnader som uppstår genom olika tillverkningsprocesser. Produktkontrollnummer fastställs emellertid utifrån de enskilda egenskaperna för varje underkategori av artiklar som omfattas av definitionen av den berörda produkten, och inte utifrån priset på respektive artikel. Det konstaterades dessutom att det inte föreligger någon betydande skillnad i fråga om de grundläggande egenskaperna för fettalkoholer och blandningar av dessa som tillverkas från naturliga oljor och fetter och fettalkoholer och blandningar av dessa som tillverkas från råolja eller mineralolja, samt att skillnaden i tillverkningskostnader inte motiverar olika produktkontrollnummer. Detta påstående avvisas därför.
(67)
Vissa parter hävdade att de kostnader efter import, som ligger på cirka 3 % av importpriset, som använts för att fastställa graden av de berörda ländernas prisunderskridande var oklara och inte verkade särskilt lämpliga i detta fall. De uppgifter som kontrollerades under undersökningen visade emellertid att importerande parter, t.ex. importörer och användare, var tvungna att betala sådana kostnader efter import för att den berörda produkten skulle kunna släppas fri för omsättning på unionsmarknaden. Dessutom lämnade parterna inte någon bevisning för att kostnaderna efter import inte hade fastställts på ett korrekt sätt i detta fall. Detta påstående avvisas därför och den metod som använts för att beräkna prisunderskridandet enligt vad som anges i skälen 74 och 75 i förordningen om preliminär tull bekräftas.
5. Unionsindustrins ekonomiska situation
5.1 Inledande anmärkningar
(68)
Trots det ägarbyte som nämns i skäl 58 ansågs att de uppgifter som tillhandahållits av och kontrollerats på plats hos den klagande som drog sig tillbaka, inte automatiskt borde undantas från skadeanalysen, eftersom dess tillverkning även fortsättningsvis utgör en del av unionstillverkningen.
(69)
En del parter hävdade att vissa av de uppgifter som lämnats av unionsindustrin, bland annat beträffande deras inköp av den berörda produkten med ursprung i Indien, Malaysia och Indonesien, borde undantas från skadeanalysen och beräkningen av skademarginalen eftersom en eventuell påstådd skada som rör dessa inköp skulle vara självförvållad. Såsom anges i skäl 63 i förordningen om preliminär tull berodde dessa inköp emellertid i huvudsak på en tillfällig stängning av en tillverkares produktionsanläggning. Dessa köp var dessutom inte betydande i förhållande till klagandenas totala tillverkning. Det fanns därför inga tvingande skäl att utesluta denna tillverkares inköp från skadeanalysen eller från beräkningen av nivån för undanröjande av skada.
(70)
De inledande anmärkningarna i skäl 76 i förordningen om preliminär tull bekräftas därför.
5.2 Tillverkning, produktionskapacitet, kapacitetsutnyttjande, försäljning och marknadsandel
(71)
Eftersom det inte inkommit några synpunkter på unionsindustrins tillverkning, produktionskapacitet, kapacitetsutnyttjande, försäljning och marknadsandel, bekräftas skälen 77-81 i förordningen om preliminär tull.
5.3 Unionsindustrins genomsnittliga priser per enhet
(72)
Efter offentliggörandet av förordningen om preliminär tull visade det sig att det på grund av ett skrivfel var nödvändigt att korrigera unionsindustrins genomsnittliga priser per enhet. I tabellen nedan visas den korrigerade utvecklingen av unionsindustrins enhetspriser under skadeundersökningsperioden.
Enhetspris vid försäljning till oberoende kund i unionen
2007
2008
2009
UP
Index: 2007 = 100
100
123
102
96
Årlig Δ %
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Källa: Svar på frågeformulär.
(73)
I motsats till vad som anges i skäl 84 i förordningen om preliminär tull minskade unionsindustrins priser med 4 % under skadeundersökningsperioden. Priserna minskade betydligt från 2008 till 2009 och ytterligare under undersökningsperioden. Under denna period minskade försäljningspriset med 22 %. Ovanstående korrigeringar påverkar emellertid inte slutsatsen om unionsindustrins ekonomiska situation, och eftersom det inte inkommit några synpunkter på unionsindustrins genomsnittliga priser per enhet, bekräftas därför skälen 82 och 83 i förordningen om preliminär tull.
5.4 Lager, sysselsättning, löner, produktivitet, lönsamhet, kassaflöde, räntabilitet, kapitalanskaffningsförmåga, tillväxt och den faktiska dumpningsmarginalens storlek
(74)
Några parter hävdade att unionsindustrin inte kunde ha lidit skada eftersom de företag som utgör en del av unionsindustrin är vertikalt integrerade och importerade den berörda produkten från tredjeländer. De kunde följaktligen använda den importerade produkten för sin tillverkning i senare led och sälja sin egen produktion som inte är lönsam.
(75)
Det bör noteras att vid vissa antidumpningsundersökningar har i dessa fall tillverkare, exempelvis ståltillverkare och tillverkare av kemiska produkter som omfattas av definitionen av unionsindustrin, verksamhet i senare led och en andel av deras tillverkning av den berörda produkten är avsedd för företagsintern användning. Under sådana förhållanden undersöks emellertid endast den eventuella förekomsten av väsentlig skada som unionsindustrin vållats i fråga om tillverkningen och försäljningen av den berörda produkten. I detta fall har väsentlig skada konstaterats i fråga om den verksamhet som avser den berörda produkten (se skälen 77-93 i förordningen om preliminär tull). Parterna har inte lämnat någon bevisning som visar att slutsatserna i dessa skäl inte är riktiga och att unionsindustrin inte lidit väsentlig skada under undersökningsperioden. Påståendet avvisas därför.
(76)
Några parter hävdade att klagandenas stängning av viss produktionskapacitet gav en missvisande bild av den påstådda skada de lidit. De hävdade att det fanns andra tillverkare i unionen som bidrog till unionens kapacitet och att unionsindustrins kapacitet ökade genom investeringar i ny kapacitet. Detta tyder knappast på en industri som lidit skada. Andra parter hävdade att de minskade investeringarna inte var ett tecken på skada, utan på att tillverkningen flyttats utanför unionen.
(77)
I skäl 78 i förordningen om preliminär tull anges att undersökningen visade att unionsindustrins produktionskapacitet ökade med 9 % 2008, men att den sedan minskade med 10 % under undersökningsperioden. Detta berodde på vissa beslut som fattades för att möta konkurrensen från de berörda länderna, och även den efterföljande tillfälliga stängningen berodde på trycket från den dumpade importen. När det gäller investeringar fastställdes i skäl 89 i förordningen om preliminär tull att unionsindustrins investeringar i unionen minskade med 35 % under skadeundersökningsperioden. Detta är en av flera skadefaktorer som ledde till den slutsats som anges i skälen 92 och 93 förordningen om preliminär tull att unionsindustrin lidit väsentlig skada under undersökningsperioden.
(78)
Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på lager, sysselsättning, löner, produktivitet, lönsamhet, kassaflöde, räntabilitet, kapitalanskaffningsförmåga, tillväxt och den faktiska dumpningsmarginalens storlek, bekräftas därför skälen 85-91 i förordningen om preliminär tull.
5.5 Utvecklingen efter undersökningsperioden
(79)
Några parter hävdade att det inte fanns några bevis för att unionsindustrin lidit väsentlig skada och att det faktum att en av de två ursprungliga klagandena hade dragit tillbaka sitt stöd för undersökningen visade att denna tillverkare inte lidit någon skada. Man ansåg vidare att skadeindikatorerna för den andra återstående klagande tillverkaren inte visade på en skadebild.
(80)
Det bör noteras att företaget i fråga inte motsatte sig undersökningen utan intog en neutral hållning. Undersökningen visade inte att den ekonomiska situationen för den ena av klagandena skilde sig från den för den andra. Det ansågs därför lämpligt att behålla båda unionstillverkarna som en del av unionsindustrin (se skäl 57).
(81)
Man hävdade att priserna hade ökat kraftig under perioden efter undersökningsperioden, och att denna prisutveckling under den perioden omedelbart kommer att förvandlas till vinst för klagandena som själva rapporterat bättre resultat i sina offentliga uttalanden för perioden 2010-2011.
(82)
Några parter vidhöll att unionsindustrins situation hade förbättrats väsentligt under perioden efter undersökningsperioden, och påpekade att några företag planerade att bygga nya anläggningar i unionen. Man hävdade även att mot bakgrund av den senaste ökningen av importpriserna skulle åtgärderna kunna upphävas eller införas i form av ett minimiimportpris.
(83)
Händelseutvecklingen efter undersökningsperioden ska normalt inte beaktas vid antidumpningsundersökningar. Det lades dessutom inte fram någon bevisning som tyder på att den nämnda händelseutvecklingen efter undersökningsperioden är uppenbar, obestridd och varaktig. När det gäller ett eventuellt upphävande av de slutgiltiga åtgärderna bör detta ses mot bakgrund av en varaktig utveckling efter undersökningsperioden.
(84)
När det gäller införandet av ett minimiimportpris anses det att omständigheterna inte motiverar införandet av ett minimiimportpris (se skälen 123-126). Alla ovanstående invändningar avvisas därför.
6. Slutsats om skada
(85)
Undersökningen bekräftade att de flesta av de skadeindikatorer som rör unionsindustrin uppvisade en nedåtgående trend under skadeundersökningsperioden. På grundval av ovanstående bekräftas därför den slutsats som dras i skälen 92 och 93 i förordningen om preliminär tull att unionsindustrin lidit väsentlig skada under undersökningsperioden.
E. ORSAKSSAMBAND
1. Den dumpade importens verkningar
(86)
En part hävdade att analysen i skäl 108 i förordningen om preliminär tull är bristfällig, eftersom den tycks fastställa ett samband mellan en överlag successivt minskad förbrukning och en ökning av importen, medan denna part anser att importen från de berörda länderna utvecklades i linje med förbrukningen.
(87)
Det bör klargöras att i enlighet med vad som anges i skälen 64-66 i förordningen om preliminär tull, ökade faktiskt förbrukningen överlag med 2 % under skadeundersökningsperioden. Detta föranleder emellertid ingen annan bedömning än att volymen och marknadsandelen för den dumpade lågprisimporten från de berörda länderna överlag ökade kraftigt under skadeundersökningsperioden (se skäl 96 i förordningen om preliminär tull), medan marknadens storlek i stort sett förblev oförändrad och unionsindustrins förlorade en betydande marknadsandel, särskilt mellan 2009 och undersökningsperioden.
(88)
Några parter hävdade att utvecklingen av importen från de berörda länderna inte har något samband med unionsindustrins försämrade ekonomiska situation, särskilt inte i fråga om försäljningsvolym, försäljningsvärde och lönsamhet. De hävdar att unionsindustrins lönsamhet förbättrades när importen ökade under 2008, och sedan föll kraftigt samtidigt som importen förblev oförändrad.
(89)
I strid med ovan nämnda påstående visade undersökningen på en övergripande korrelation mellan den dumpade lågprisimporten och den skada som unionsindustrin lidit under hela skadeundersökningsperioden (se skälen 95-98 i förordningen om preliminär tull). Undersökningen visade dessutom att unionsindustrin inte hade möjlighet att återhämta sig under skadeundersökningsperioden till följd av den ökade förekomsten av dumpad lågprisimport på unionsmarknaden. Påståendet bör därför avvisas.
(90)
Vidare hävdades att det förelåg skillnader i fråga om utvecklingen av importen för de typer av alkohol som framställdes av vissa exporterande tillverkare och att man därför borde göra en separat skadeanalys för dessa typer av alkohol. De olika typer som ingår i produktomfattningen har emellertid samma grundläggande egenskaper. Undersökningen visade inte på några betydande skillnader mellan fettalkoholer och blandningar av dessa beroende på att de tillverkats av olika råvaror. Det finns därför ingen anledning i detta fall att göra en separat analys av utvecklingen för de olika typerna av alkohol.
(91)
Det hävdades också att skadan inte kunde tillskrivas importen från Indien, eftersom den indiska importen inte ökade under skadeundersökningsperioden, särskilt när inköp som gjorts av klagandena inte beaktas. Det konstaterades emellertid att importen från Indien gjordes till dumpade priser på unionsmarknaden och att skademarginalen låg betydligt över miniminivån på 2 %. Dessutom uppfylldes villkoren för en sammantagen bedömning för de berörda länderna (se skälen 63-65). Påståendet bör därför avvisas.
(92)
Det hävdades också att skadan inte kunde tillskrivas de företag som uppvisade en negativ individuell prisunderskridandemarginal och därför inte heller importen från Indonesien som helhet.
(93)
Såsom förklaras i skälen 63-65 var alla villkor för en sammantagen bedömning av den berörda importen uppfyllda. Verkningarna av den dumpade lågprisimporten med ursprung i de berörda länderna på unionsindustrin bedömdes följaktligen sammantaget vid analys av skada och orsakssamband. Dessutom utesluter inte avsaknaden av prisunderskridande förekomsten av väsentlig skada för unionsindustrin. Faktum är, vilket förklaras i skälen 124-127 i förordningen om preliminär tull, att man konstaterade att unionsindustrins priser inte var tillräckliga för att täcka alla tillverkningskostnader och uppnå en vinstmarginal som den rimligen skulle kunna uppnå om det inte hade förekommit någon dumpad import under undersökningsperioden. Påståendet avvisas därför.
(94)
Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på verkningar av den dumpade importen, bekräftas skälen 95-98 i förordningen om preliminär tull.
2. Verkningar av andra faktorer
(95)
Flera parter har hävdat att den verkliga orsaken till den skada som unionsindustrin lidit borde tillskrivas den ekonomiska krisen, eftersom den mest betydande skadan för denna industri inträffade när importen från de berörda länderna stabiliserades. Det nämndes även att unionsindustrins försämrade lönsamhet motsvarade den som noterats för andra företag inom kemikaliesektorn.
(96)
Den ekonomiska krisen inverkade på unionsindustrins resultat. Utvecklingen av sådana skadefaktorer som kapacitetsutnyttjande och försäljningsvolym visar att unionsindustrins situation försämrades till följd av krisen för att sedan förbättras något i samband med återhämtningen på marknaden. Undersökningen visade emellertid att trots denna förbättring var det inte möjligt för unionsindustrin att återhämta sig, och dess ekonomiska situation var långt ifrån den i början av skadeundersökningsperioden. Dessutom, vilket konstateras i skäl 89, noterades den största ökningen av den dumpade importen från de berörda länderna och den skarpaste nedgången i unionsindustrins försäljningsvolym 2008, dvs. alldeles före den ekonomiska krisen. Efter 2008 återhämtade sig inte unionsindustrin medan den dumpade importen fortsatt var mycket omfattande på unionsmarknaden. Det står därför klart att den dumpade importen, oavsett andra faktorer, kraftigt bidrog till den väsentliga skada som unionsindustrin lidit under undersökningsperioden. Påståendet avvisas därför.
(97)
Flera parter hävdade att den verkliga orsaken till den påstådda skadan för unionsindustrin berodde på importen från andra tredjeländer, den minskade efterfrågan, de ökade råvarupriserna och bristen på en passande tillgång till dessa råvaror, felaktiga strategiska beslut från unionsindustrins sida, konkurrenstrycket på deras marknad i senare led, den minskade tillverkningen av den berörda produkten avsedd för företagsintern användning, den allmänna ändringen av marknadsförhållandena och konkurrensläget på unionsmarknaden.
(98)
Det bör nämnas att ovan nämnda parter inte kunde styrka sina påståenden och visa att det fanns andra faktorer än den dumpade lågprisimporten från de berörda länderna som bröt orsakssambandet mellan den skada som unionsindustrin lidit och den dumpade importen.
(99)
En del parter hävdade att kommissionen inte hade analyserat de eventuella verkningar som försäljningen av grenade fettalkoholer och blandningar av dessa hade på unionsindustrins försäljning av den berörda produkten och på unionsindustrins ekonomiska situation. Undersökningen var inriktad på den produkt som definieras i skälen 8-12 och inga parter tillhandahöll tillförlitliga uppgifter som skulle ha möjliggjort en bedömning av de eventuella negativa verkningar som grenade fettalkoholer och blandningar av dessa hade på unionsindustrins ekonomiska situation. Invändningen avvisas därför.
(100)
Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på verkningar av andra faktorer, bekräftas skälen 99-106 i förordningen om preliminär tull.
3. Slutsats om orsakssamband
(101)
Undersökningen visade inte att det fanns andra faktorer än den dumpade lågprisimporten från de berörda länderna som bröt orsakssambandet mellan den väsentliga skada som unionsindustrin lidit och den dumpade importen.
(102)
Eftersom det inte inkommit några synpunkter på slutsatsen om orsakssamband, bekräftas skälen 107-110 i förordningen om preliminär tull.
F. UNIONENS INTRESSE
1. Unionsindustrin
(103)
Eftersom det inte inkommit några synpunkter på unionsindustrins intresse, bekräftas skälen 112 och 113 i förordningen om preliminär tull.
2. Importörer
(104)
Eftersom det inte inkommit några synpunkter på importörers intresse, bekräftas skälen 115 och 116 i förordningen om preliminär tull.
3. Användare
(105)
Det erinras om att för att bedöma den eventuella inverkan av antidumpningsåtgärder på användarna i unionen inriktades undersökningen i huvudsak på en sammanläggning av uppgifter som lämnades av fem stora användarföretag som besöktes i det preliminära skedet.
(106)
På grundval av detta fastställdes preliminärt att den berörda produktens andel av dessa företags totala tillverkningskostnader var avsevärd och låg på mellan 10 % och 20 %, beroende på slutprodukten. De tillgängliga uppgifterna kontrollerades emellertid en gång till och enligt nya beräkningar samt korrigeringar av vissa siffror, konstaterades att denna andel låg på mellan 15 % och 25 %. Även den genomsnittliga vinstmarginalen för den verksamhet i vilken man använder den berörda produkten, som hade fastställts till cirka 6 % för denna grupp av fem besökta företag, ändrades. De nya beräkningarna ger en högre genomsnittlig vinstmarginal på cirka 7,5 %. Slutligen korrigerades även siffran för den genomsnittliga andel av verksamhet i vilken man använder den berörda produkten i förhållande till den totala verksamheten. Denna hade preliminärt fastställts till 22 %, men ändrades efter nya beräkningar till 25 %.
(107)
Efter offentliggörandet av förordningen om preliminär tull reagerade ett antal användare och lämnade synpunkter på det slutliga meddelandet av uppgifter. De ifrågasatte urvalet av de fem användarföretag som nämns i skäl 118 i förordningen om preliminär tull, och hävdade att de uppgifter som använts för att bedöma den eventuella inverkan av åtgärderna på användarindustrin inte medgav insyn, inte grundades på representativa parter samt grundades på ett lågt antal parter. Man hävdade att analysen borde ha beaktat de uppgifter som tillhandahållits av alla samarbetsvilliga användare i undersökningen.
(108)
Såsom nämns i skälen 117 och 118 i förordningen om preliminär tull svarade de 21 samarbetsvilliga företagen tillsammans för cirka 25 % av unionens totala inköp av den berörda produkten under undersökningsperioden, medan de fem företag som användes för att bedöma användarnas intresse svarade för cirka 18 % av dessa inköp och 72 % av de samarbetsvilliga användarnas inköp av den berörda produkten. Förutom att dessa fem användare var representativa i fråga om inköpsvolym, representerade de dessutom i mycket hög grad användarindustrins olika verksamhetssektorer. De fem besökta företagen utgör i själva verket en heterogen grupp som inte bara omfattar de tillverkare som först använder produkterna, dvs. tillverkarna av tensider, utan även användarna av tensider och användare i ännu senare led.
(109)
Trots detta gjordes en bredare analys där man beaktade samtliga uppgifter som lämnats av de samarbetsvilliga användarna. Bland annat gjordes en särskild bedömning av hur antidumpningstullar eventuellt skulle kunna påverka tillverkarna av tensider som en separat grupp, eftersom denna grupp potentiellt skulle kunna påverkas mest av införandet av åtgärder. Ytterligare en separat analys har gjorts för en andra grupp av användare, bestående av alla andra samarbetsvilliga användarföretag i undersökningen.
(110)
Man genomförde en simulering där man först bedömde den eventuella inverkan som en genomsnittlig tull på 5 % för import av fettalkoholer och blandningar av dessa hade på alla samarbetsvilliga användare, och därefter på de två separata grupperna. Resultatet av simuleringen visade att den slutliga inverkan av denna genomsnittliga tull på den totala tillverkningskostnaden för verksamheter där den berörda produkten används skulle bli cirka 0,09 % för alla användare, medan inverkan av samma tull på produkten i senare led i vilka den berörda produkten används, skulle bli cirka 0,05 % för tensidergruppen och cirka 0,29 % för den andra gruppen av företag.
(111)
Analysen visade även att tillverkarna av tensider erhöll lägre vinstmarginaler inom de sektorer där den undersökta produkten används. Denna grupp importerade emellertid från de berörda länderna endast cirka 2,6 % av deras totala inköp av den undersökta produkten under undersökningsperioden. Dessutom står den verksamhet vid vilken man använder fettalkoholer och blandningar av dessa endast för 24 % av deras totala omsättning. Även med en genomsnittlig dumpningstull på 5 % är den slutliga inverkan på tillverkningskostnaden för produkter som innehåller den undersökta produkten mycket begränsad och till och med försumbar i förhållande till deras totala lönsamhet.
(112)
Några tillverkare av tensider hävdade trots detta att antidumpningstullar kommer att hindra dem från att fritt köpa sina råvaror, vilket därmed skapar en snedvridning inom deras marknadssegment.
(113)
Såsom anges i skäl 120 i förordningen om preliminär tull skapar nivån på antidumpningstullarna och den eventuella inverkan på användarindustrin och marknaden i senare led, inga allvarliga hinder för import av den berörda produkten. Undersökningen bekräftade att de slutgiltiga antidumpningstullarna inte kunde skapa en snedvridning på marknaden i senare led. Det borde inte heller vara svårt för tillverkare av tensider att överföra denna relativt låga kostnadsökning på slutpriset för sina produkter. Påståendet att antidumpningstullarna skulle skapa snedvridningar på marknaden i senare led avvisas därför.
(114)
Efter det slutgiltiga meddelandet av uppgifter påstod en del användare att unionstillverkarna hade vägrat leverera varor till dem och att det fanns få andra leveransalternativ. Såsom anges i skäl 120 i förordningen om preliminär tull bör emellertid den relativt låga nivån på de föreslagna åtgärderna inte utesluta möjligheten att importera den berörda produkten. Vidare hade inte unionstillverkarna full kapacitet i sin tillverkning under skadeundersökningsperioden. Det är dessutom också möjligt att importera från de övriga tredjeländer som inte är föremål för åtgärder och uppgifter från Eurostat för import av fettalkoholer och blandningar av dessa från resten av världen efter undersökningsperioden visar att denna import ökar, vilket tyder på att den påstådda risken för leveransbrist är ogrundad. Detta påstående avvisas därför.
(115)
En del användarorganisationer som inte gav sig inte till känna inom tidsfristen i punkt 5.3 i tillkännagivandet hävdade att deras synpunkter, särskilt när det gäller de eventuella verkningarna för små och medelstora företag och för specifika sektorer, inte hade återspeglats i bedömningen av unionens intresse. Det bör emellertid noteras att alla kommentarer från dessa organisationer har beaktats i denna undersökning. Vidare har vid bedömningen av unionens intresse hänsyn tagits till alla upplysningar som lämnats av de samarbetsvilliga användarna (se skäl 109). Detta påstående avvisas därför.
(116)
Flera parter hävdade att varaktigheten för åtgärderna, om de införs, borde begränsas till en period på högst två år. Enligt grundförordningen ska en slutgiltig antidumpningsåtgärd normalt sett införas för en period om fem år. Eftersom ingen av parterna kunde visa att en period om två år skulle vara tillräckligt för att motverka den skadevållande dumpningen såsom krävs enligt artikel 11.1 i grundförordningen, verkar det inte finnas någon giltig grund för att göra avsteg från den gängse varaktigheten för åtgärderna. Detta påstående avvisas därför.
(117)
Eftersom det inte inkommit några andra synpunkter på användarnas intresse, bekräftas att införandet av slutgiltiga åtgärder på import av den berörda produkten inte skulle strida mot unionens intresse, och skälen 117-121 i förordningen om preliminär tull bekräftas därför.
4. Slutsats om unionens intresse
(118)
På grundval av ovanstående bekräftas slutsatsen i skäl 122 i förordningen om preliminär tull, och det finns inte några tvingande skäl som talar emot införandet av slutgiltiga antidumpningstullar mot importen av fettalkoholer och blandningar av dessa med ursprung i de berörda länderna.
G. SLUTGILTIGA ANTIDUMPNINGSÅTGÄRDER
1. Nivå för undanröjande av skada
(119)
Det erinras om att den vinstmarginal som användes för att beräkna vinstmålet i det preliminära skedet uppgick till 7,7 %. Klagandena har hävdat att 15 % skulle vara ett lämpligare vinstmål. I detta avseende bör det noteras att de inte har lämnat någon kontrollerbar bevisning som underbygger påståendet om att vinstmålet var för lågt. Därför föreslås att det preliminära vinstmålet på 7,7 %, som grundas på den vinstmarginal som en av klagandena hade uppnått för hela sin alkoholverksamhet under sitt sista lönsamma år före den kraftiga ökningen av den dumpade lågprisimporten, ska bekräftas.
(120)
Vissa parter hävdade att ett vinstmål på 7,7 % inte var realistiskt och var för högt. De förslog att man skulle använda en lägre vinstmarginal på mellan 3 % och 5 % för att fastställa nivån för undanröjande av skada. De underbyggde emellertid inte denna begäran med någon bevisning som visade att den vinstmarginal man föreslog var den som unionsindustrin skulle kunna uppnå om det inte hade förekommit någon dumpad import på unionsmarknaden, och godtogs därför inte.
(121)
Vissa parter har dessutom hävdat att kommissionen felaktigt fastställde nivån för undanröjande av skada på grundval av målprisunderskridandemarginalen, när den borde ha använt prisunderskridandemarginalen. Inom ramen för denna undersökning ansågs det inte lämpligt att använda prisunderskridandemarginalen för att fastställa nivån för undanröjande av skada för unionsindustrin, eftersom den inte skulle återspegla den prisnivå som skulle ha kunnat uppnås om det inte hade förekommit någon dumpad import på unionsmarknaden. Argumentet avvisades därför.
(122)
På grundval av detta kan den preliminära skademarginal, uttryckt i procent av priset cif vid unionens gräns, före tull, som anges i skäl 127 i förordningen om preliminär tull bekräftas.
2. Slutgiltiga åtgärder
2.1 Form för de slutgiltiga åtgärderna
(123)
Såsom anges i skälen 79-84 hävdade en del parter bland annat att de nuvarande åtgärderna borde upphävas eftersom händelserna efter undersökningsperioden rörande prisökningarna på den berörda produkten på unionsmarknaden var uppenbara, obestridda och av varaktig karaktär. De hävdade också att eventuella slutgiltiga åtgärder inte borde få formen av en värdetull, utan snarare borde få formen av ett mimimiimportpris.
(124)
Det anses emellertid att i detta särskilda fall är omständigheterna inte sådana att införandet av ett mimimiimportpris är motiverat. Denna form av åtgärd skulle lätt kunna kringgås med tanke på den berörda produktens karaktär och de berörda exportörernas komplexa företagsstrukturer.
(125)
Det medges emellertid att det finns en viss priskänslighet på marknaden för produkten i fråga och det vore därför rimligt att minska verkningarna av de slutgiltiga åtgärderna för unionsanvändarna för den händelse att det skulle bli betydande prisökningar på den berörda produkten. Det anses därför lämpligt att ändra formen för de slutgiltiga åtgärderna från värdetullar till specifika tullar.
(126)
Denna form av åtgärder förväntas i viss utsträckning begränsa de eventuella negativa verkningarna av åtgärderna för användarna för den händelse att priserna skulle öka kraftigt och snabbt. Om priserna å andra sidan skulle minska, skulle de specifika tullarna ändå ge tillräckligt skydd åt unionstillverkarna. De specifika tullarna grundas på de samarbetsvilliga företagens cif-värden vid export till unionen under undersökningsperioden, omräknat till euro på grundval av månatliga växelkurser, multiplicerade med den lägre av dumpnings- och skademarginalerna i enlighet med regeln om lägsta tull.
(127)
Två exporterande tillverkare hävdade härvidlag att en årlig genomsnittlig växelkurs borde användas i stället för den månatliga. Det bör dock noteras att enligt gängse praxis sker alla valutaomräkningar i antidumpningsundersökningar på grundval av månatliga växelkurser. Så var fallet även i denna undersökning. Detta krav avvisades således.
(128)
Klaganden hävdade att när man fastställde de specifika tullarna borde man använt de gällande priserna på fettalkoholer och blandningar av dessa och inte cif-värdena under undersökningsperioden. Det bör noteras att de specifika tullarna fastställs på grundval av beräkningen av dumpning och skada under undersökningsperioden. Det har inte lämnats några underbyggda argument för att basera beräkningarna av de specifika tullarna i detta fall på en period efter undersökningsperioden. Detta påstående har därför avvisats.
2.2 Införande av slutgiltiga åtgärder
(129)
Efter offentliggörandet av de provisoriska åtgärderna gav sig en potentiell exporterande tillverkare till känna och hävdade att tullsatsen för övriga företag borde fastställas till nivån motsvarande den högsta tull som fastställts och inte den högsta dumpningsmarginal som konstaterats för Indonesien. Tullsatsen för övriga företag fastställs emellertid till den övriga dumpningsmarginalen eller den övriga skademarginalen genom tillämpning av regeln om lägsta tull. Påståendet avvisades därför.
(130)
Mot denna bakgrund anser kommissionen att slutgiltiga antidumpningsåtgärder bör införas på import av den berörda produkten och att dessa, i enlighet med artikel 9.4 i grundförordningen och regeln om lägsta tull, bör fastställas till en nivå motsvarande de lägre av dumpnings- och skademarginalerna.
(131)
Alla parter underrättades om de viktigaste omständigheter och överväganden på grundval av vilka kommissionen avsåg att rekommendera införande av slutgiltiga antidumpningstullar. De gavs även möjlighet att inom en viss tid efter detta meddelande av uppgifter inkomma med synpunkter. Parternas skriftliga synpunkter togs i beaktande, och undersökningsresultaten har där så varit lämpligt ändrats i enlighet med dessa.
(132)
Följande slutgiltiga antidumpningstullar föreslås:
Land
Företag
Slutgiltig specifik antidumpningstull (euro per ton netto)
Indien
VVF Limited
46,98
Alla övriga företag
86,99
Indonesien
P.T. Musim Mas
45,63
Alla övriga företag
80,34
Malaysia
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd.
51,07
Alla övriga företag
61,01
(133)
De individuella företagsspecifika antidumpningstullsatser som anges i den här förordningen gäller endast import av den berörda produkten som tillverkats av dessa företag, det vill säga de specifika rättsliga enheter som nämns. Import av den berörda produkten som tillverkats av något annat företag som inte särskilt nämns med namn och adress i denna förordning, inbegripet enheter som är närstående de särskilt nämnda företagen, kan inte utnyttja dessa satser utan bör i stället omfattas av den tullsats som gäller för ”Alla övriga företag”.
(134)
Eventuella ansökningar om tillämpning av dessa individuella företagsspecifika antidumpningstullsatser (t.ex. till följd av att enhetens namn ändrats eller att nya produktions- eller försäljningsenheter inrättats) bör snarast inges till kommissionen (10) tillsammans med alla relevanta upplysningar, särskilt beträffande eventuella ändringar av företagets verksamhet i fråga om tillverkning, inhemsk försäljning och exportförsäljning som hör ihop med t.ex. denna namnändring eller ändringen av produktions- eller försäljningsenheterna. Om det är motiverat kommer den här förordningen i sådana fall att ändras genom en uppdatering av förteckningen över de företag som omfattas av individuella antidumpningstullsatser.
3. Åtaganden
(135)
En indisk och en malaysisk exporterande tillverkare gjorde prisåtaganden i enlighet med artikel 8.1 i grundförordningen. Båda åtagandena innehöll ett stort antal produktgrupper (som avgjordes av den kemiska specifikationen), och varje grupp omfattades av olika minimiimportpriser, med prisskillnader mellan grupperna på upp till 25 % för den malaysiska exportören och på upp till 100 % för den indiska exportören. Priserna varierade dessutom med upp till 20 % inom grupperna, vilket innebär en mycket stor risk för korsvis kompensation. Det noteras också att den indiska exportörens åtagande inte tog upp prisvariationerna på den berörda produkten. Ytterligare risker för korsvis kompensation konstaterades hos den malaysiska exportören och dess närstående importör i unionen, som inte bara hade den malaysiska exportören som leveranskälla för den berörda produkten utan också andra leverantörer. Slutligen skulle det vara svårt för tullen att avgöra den kemiska specifikationen på den berörda produkten utan individuell analys, och övervakningen skulle på så sätt bli mycket betungande, för att inte säga praktiskt ogenomförbar. Åtagandena avvisades därför. Om marknadsförhållandena påtagligt skulle ändras efter införandet av de slutgiltiga åtgärderna, får kommissionen på eget initiativ se över formen på de gällande åtgärderna för att bedöma om åtgärderna har lett till förväntat resultat när det gäller att undanröja skadan och huruvida en ändring av formen för åtgärderna är motiverad.
4. Slutgiltigt uttag av preliminär antidumpningstull
(136)
Med hänsyn till storleken på de dumpningsmarginaler som fastställts och omfattningen av den skada som unionsindustrin vållats, anses det nödvändigt att de belopp för vilka säkerhet ställts i form av de preliminära antidumpningstullar som infördes genom förordningen om preliminär tull bör tas ut slutgiltigt, upp till en nivå som motsvarar beloppen för de slutgiltiga antidumpningstullar som införs genom denna förordning. Om de slutgiltiga tullarna är lägre än de preliminära tullarna, bör de belopp frisläppas för vilka det preliminärt ställts säkerhet utöver beloppen för de slutgiltiga antidumpningstullarna.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. En slutgiltig antidumpningstull införs härmed på import av mättade fettalkoholer med en kolkedjelängd på C8, C10, C12, C14, C16 eller C18 (dock ej grenade isomerer), inbegripet enkla mättade fettalkoholer (även kallade ”single cuts”) och blandningar som i huvudsak innehåller en kombination av kolkedjelängderna C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (vanligtvis klassificerade som C8-C10), blandningar som i huvudsak innehåller en kombination av kolkedjelängderna C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (vanligtvis klassificerade som C12-C14) och blandningar som i huvudsak innehåller en kombination av kolkedjelängderna C16-C18, som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 och ex 3823 70 00 (Taric-nummer 2905168510, 2905190060, 3823700011 och 3823700091), med ursprung i Indien, Indonesien och Malaysia.
2. Följande slutgiltiga antidumpningstullsatser ska tillämpas på de produkter som beskrivs i punkt 1 och som tillverkats av nedanstående företag:
Land
Företag
Slutgiltig antidumpningstull (euro per ton netto)
Taric-tilläggsnummer
Indien
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Alla övriga företag
86,99
B999
Indonesien
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Alla övriga företag
80,34
B999
Malaysia
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd., Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Alla övriga företag
61,01
B999
3. I de fall varor skadats före övergången till fri omsättning och det pris som faktiskt betalats eller ska betalas därför fördelas vid fastställandet av tullvärdet i enlighet med artikel 145 i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (11) ska antidumpningstullen, beräknad på grundval av de belopp som anges ovan, minskas med en procentsats som motsvarar fördelningen av det pris som faktiskt betalats eller ska betalas.
4. Om inget annat anges, ska gällande bestämmelser om tullar tillämpas.
Artikel 2
De belopp för vilka säkerhet ställts i form av en preliminär antidumpningstull enligt förordning (EU) nr 446/2011 ska tas ut slutgiltigt. De belopp för vilka säkerhet ställts och som överskrider den slutgiltiga antidumpningstullsatsen ska frisläppas.
Artikel 3
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 8 november 2011.