ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 25. ledna 2012
o podpoře poskytnuté Řeckem pěstitelům obilovin a zemědělským družstvům působícím v odvětví obilovin
č. SA 27354 (C 36/10) (ex NN 3/10, ex CP 11/09)
(oznámeno pod číslem K(2011) 9335)
(Pouze řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/320/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem Smlouvy (1) vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dne 18. listopadu 2008 obdržela Komise e-mailem informace týkající se údajné podpory poskytnuté řeckým státem pěstitelům obilovin a sdružením zemědělských družstev působících v odvětví obilovin. Údajná podpora spočívala v poskytování bezúročných úvěrů. Dopisem ze dne 21. listopadu 2008 požádala Komise řecké orgány o poskytnutí informací týkajících se uvedené podpory.
(2)
Dopisem ze dne 24. listopadu 2008 požádala Komise stěžovatele, aby předložil vyplněný formulář stížnosti. Tento formulář obdržela Komise dne 8. ledna 2009.
(3)
Poté, co Komise obdržela tento formulář stížnosti, avšak neobdržela žádnou odpověď od řeckých orgánů na svůj dopis ze dne 21. listopadu 2008, zaslala jim dne 23. ledna 2009 druhý dopis, v němž požádala o informace týkající se dotčeného opatření. Jelikož ve stanovené lhůtě neobdržela Komise na tento dopis odpověď, zaslala dne 24. března 2009 řeckým orgánům upomínku.
(4)
Dne 14. května 2009 zaslaly řecké orgány Komisi dopis, v němž bylo uvedeno jen velmi málo informací o podpoře, která byla předmětem stížnosti. V návaznosti na tento dopis zaslala Komise řeckým orgánům dne 11. června 2009 druhou žádost o informace s podrobnějšími dotazy týkajícími se údajné státní podpory.
(5)
Dne 20. července 2009 požádaly řecké orgány o prodloužení lhůty pro poskytnutí příslušných informací, a to do 30. srpna 2009. Dopisem ze dne 23. července 2009 vyjádřila Komise s tímto prodloužením lhůty svůj souhlas. E-mailem ze dne 1. září 2009 požádaly řecké orgány o další prodloužení lhůty o jeden měsíc. Dopisem ze dne 14. září prodloužila Komise tuto lhůtu podruhé, a sice do 30. září 2009.
(6)
Jelikož více než dva měsíce po vypršení stanovené lhůty Komise neobdržela žádnou odpověď, zaslala řeckým orgánům dne 1. prosince 2009 upomínku a poskytla jim další jeden měsíc na dodání příslušných informací. V této upomínce upozornila Komise řecké orgány na skutečnost, že pokud nezašlou Komisi odpověď v předepsané lhůtě, Komise si poskytnutí informací vyžádá (prostřednictvím „příkazu k poskytnutí informací“) podle čl. 10 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (2) (3). Kromě toho byla dne 26. ledna 2010 věc zanesena do registru neoznámených podpor pod číslem NN 3/10.
(7)
Ve lhůtě stanovené Komisí neposkytly řecké orgány žádné informace. Proto přijala Komise dne 10. března 2010 rozhodnutí podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999, v němž požaduje po řeckých orgánech, aby požadované informace poskytly.
(8)
Řecké orgány odpověděly dne 19. března 2010. Ve své odpovědi tvrdily, že odpověděly Komisi na její dopis ze dne 1. prosince 2009 dopisem ze dne 9. února 2010. Ve svém dopise ze dne 17. května 2010 zaslala Komise řeckým orgánům určité doplňující dotazy. Požádala je rovněž o to, aby poskytly důkaz o údajném odeslání svého dopisu Komisi dne 9. února 2010. Mezitím Komise obdržela od stěžovatele další informace o dotčené podpoře. Proto dne 18. června 2010 zaslala řeckým orgánům další dopis, aby jim poskytla příležitost vyjádřit k těmto novým informacím své připomínky. Řecké orgány odpověděly na dopis ze dne 17. května 2010, ale neposkytly žádný důkaz o odeslání svého dopisu ze dne 9. února 2010. Dne 30. září 2010 odpověděly řecké orgány rovněž na dopis Komise ze dne 18. června 2010.
(9)
Dopisem ze dne 15. prosince 2010 informovala Komise Řecko o svém rozhodnutí zahájit postup podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, který se týká dotčené podpory. V dopise ze dne 21. ledna 2011 zaslaly řecké orgány své připomínky k rozhodnutí Komise ze dne 15. prosince 2010. Komise zaslala řeckým orgánům další dotazy v dopise ze dne 5. května 2011, na který řecké orgány odpověděly dne 6. června 2011.
(10)
Rozhodnutí Komise o zahájení uvedeného postupu bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby vyjádřily své připomínky k dotčenému opatření. Komise obdržela připomínky od jedné zúčastněné strany, která tvrdila, že dotčená opatření jsou protiprávní. O těchto připomínkách byly řecké orgány informovány a své připomínky poskytly v dopise ze dne 1. prosince 2011.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
ΙΙ.1. Stížnost
(11)
Dne 18. listopadu 2008 obdržela Komise e-mailem informace týkající se údajné podpory poskytnuté řeckým státem pěstitelům obilovin a sdružením zemědělských družstev. Podle této stížnosti spočívala podpora v poskytování bezúročných úvěrů ve výši 150 milionů EUR sdružením zemědělských družstev působícím v odvětví obilovin.
II.2. Souvislosti
(12)
Na základě informací poskytnutých řeckými orgány oseli řečtí zemědělci během roku 2008 o 60 000 hektarů (600 000„stremma“) kukuřice více než v předchozím roce. Důsledkem byla značná nadprodukce kukuřice a následný pokles cen. Totéž se stalo s pšenicí. Vzhledem k této situaci a v důsledku hospodářské krize rozhodla řecká vláda poskytnout podporu řeckým producentům.
(13)
Podle řeckých orgánů byla podpora poskytnuta organizacím producentů, tj. sdružením zemědělských družstev (dále jen „sdružení“). Tato sdružení neměla dostatečné finanční prostředky k tomu, aby podpořila příjmy zemědělců, ani neměla kvůli finanční krizi přístup na finanční trhy za účelem získání úvěrů. Řecké orgány dále tvrdily, že kdyby v průběhu zimy 2008 družstva prodala toto množství shromážděných obilovin, došlo by k významnému poklesu cen a producenti by utrpěli citelné ztráty. Aby tedy řecká vláda zabránila poklesu cen obilovin a zajistila zemědělcům minimální příjem, rozhodla se poskytnout sdružením a nepřímo tedy i zemědělcům (kteří svou produkci odevzdali družstvům) podporu v podobě státem zaručeného úvěru s úrokovým příspěvkem. Podle řeckých orgánů byl tento úvěr poskytnut sdružením, aby byl postoupen producentům za množství obilovin nakoupených nebo obdržených sdruženími v roce 2008. Kvůli vleklé krizi na trhu s obilovinami prodloužily řecké orgány lhůtu pro splacení úvěrů do 30. září 2010.
ΙΙ.3. Opatření
(14)
Řecké orgány přijaly řadu rozhodnutí, kterými tato podpora nabyla účinku.
(15)
V rozhodnutí řeckého ministra hospodářských věcí a financí č. 56700/B.3033 ze dne 8. prosince 2008 se mimo jiné stanoví:
„Článek 1 Schvaluje se úrokový příspěvek pro úvěry, které byly nebo budou poskytnuty v roce 2008 finančními institucemi sdružením zemědělských družstev a družstvům zemědělské prvovýroby v Řecku, aby byly použity na platby producentům za množství obilovin nakoupených nebo obdržených v roce 2008. Uvedené úvěry budou subvencovány od data, kdy budou poskytnuty. […]
Článek 3 Doba trvání dotčených úvěrů začne dnem jejich poskytnutí a skončí dnem jejich splacení, nejpozději však 30. září 2009. […]“
(16)
V rozhodnutí řeckého ministra hospodářských věcí a financí č. 2/88675/0025 ze dne 9. prosince 2008 se mimo jiné stanoví:
„1)
Řecký stát poskytne 100 % záruku pro zajištění úvěrů, které poskytnou finanční instituce sdružením zemědělských družstev a družstvům zemědělské prvovýroby v Řecku, aby byly použity na platby producentům za množství obilovin nakoupených nebo obdržených v roce 2008, v souladu s ustanoveními zákona č. 2322/1995. Na úvěry poskytnuté finančními institucemi sdružením zemědělských družstev a družstvům zemědělské prvovýroby v roce 2008 na nákup obilí se vztahují ustanovení tohoto rozhodnutí s platností od data poskytnutí úvěru. Celková výše úvěrů, které byly nebo budou poskytnuty, nepřesáhne 150 milionů EUR. […]
3)
[…] V případě neuhrazení nesplacené části úvěru k datu splatnosti se tato částka stane splatnou a vymahatelnou. Aby byly bankám zaručené pohledávky proplaceny státem, musí banky do tří měsíců od data splatnosti předložit podpůrnou dokumentaci uvedenou v rozhodnutí ministra hospodářských věcí a financí č. 2/478/0025/04.01.2006 (vládní věstník, řada II, č. 16/13.01.2006).[…]“
(17)
Na základě rozhodnutí ministra hospodářských věcí a financí č. 46825/B.2248 ze dne 29. září 2009 a č. 2/69591/0025 ze dne 2. října 2009 byla lhůta pro splacení úvěrů prodloužena do 30. září 2010.
(18)
V rozhodnutí ministra pro rozvoj venkova a výživu č. 8264 ze dne 9. prosince 2008 byla stanovena částka ve výši 150 milionů EUR pro 57 sdružení zemědělských družstev. V uvedeném rozhodnutí se rovněž odkazuje na rozhodnutí vládní komise ze dne 12. listopadu 2008 o poskytnutí úvěrů ve výši 150 milionů EUR pro sdružení zemědělských družstev a jejich členy.
(19)
V souladu s dopisem zaslaným řeckými orgány dne 19. března 2010 byly všechny dotčené úvěry (kromě jednoho) poskytnuty Řeckou zemědělskou bankou (dále jen „banka ATE“). Řecké orgány dodaly, že úrokový příspěvek a záruka, které byly poskytnuty státem v odvětví obilovin, byly nezbytným opatřením, aby se zabránilo poklesu cen v roce 2008, který byl způsoben nadprodukcí obilovin v Řecku. V tomto dopise vyjádřily řecké orgány stanovisko, že tuto malou úvěrovou úlevu poskytnutou státem nelze považovat za státní podporu, protože nenarušila ani neohrozila konkurenceschopnost a neměla vliv na obchod mezi členskými státy. Řecké orgány dále konstatovaly, že z dotčeného opatření vyplýval jen minimální prospěch pro jednotlivé producenty.
(20)
V souladu s článkem 1 úvěrové smlouvy mezi bankou ATE a sdruženími (dále jen „úvěrová smlouva“) má být úvěr poskytnutý bankou ATE použit dlužníkem pouze pro nákup nebo odběr obilovin vypěstovaných v roce 2008.
(21)
Pokud jde o podmínky poskytnutí tohoto úvěru, uvedly řecké orgány, že příslušná úroková sazba byla shodná se sazbou dvanáctiměsíčních řeckých státních dluhopisů (vydaných těsně před datem, kdy začal platit úrok) plus 30 %. Řecké orgány dále tvrdily, že úvěrová smlouva mezi bankou ATE a sdruženími obsahovala podmínku prokazující, že se nejedná o státní podporu. Uvedená podmínka zní: „Dlužník přijímá závazek, že před vyplacením úvěru podepíše s řeckým státem, zastoupeným pro tyto účely zmíněnou bankou, smlouvu o zajištění vztahující se na produkty, vedlejší produkty a jiné movité věci, které dlužník nakoupí za prostředky z tohoto úvěru, a na veškeré komodity, které jsou v jeho vlastnictví nebo pod jeho správou, na základě ustanovení zákona 2844/2000.“ Jinými slovy, zajištění poskytují sdružení státu (zastoupenému bankou ATE), pokud jde o produkty nakoupené sdruženími za prostředky z tohoto úvěru.
(22)
Náměstek ministra financí přijal dne 26. října 2010 rozhodnutí č. 2/21304/0025. V uvedeném rozhodnutí se stanoví:
„A.
Sdružení zemědělských družstev a družstva zemědělské prvovýroby v Řecku, kterým byly poskytnuty úvěry zaručené řeckým státem na základě rozhodnutí č. 2/88675/0025/9.12.2008 přijatého náměstkem ministra hospodářských věcí a financí, které je v současné době v platnosti, budou mít na základě zmíněného rozhodnutí možnost restrukturalizovat úvěry zaručené řeckým státem splatné ke dni 30. září 2010 tímto způsobem:
Celková doba trvání restrukturalizovaného úvěru se stanoví na pět let, úvěr je splatný v půlročních splátkách zahrnujících jistinu i úrok, přičemž první splátka je splatná dne 30. března 2011 a poslední dne 30. září 2015.
Kromě toho musí každý dlužník platit řeckému státu až do data splatnosti úvěru prémii ve výši 2 % aktuální nesplacené části úvěru. První platba bude učiněna společně s úhradou první splátky dne 30. března 2011.
Stávající zajištění obilovin ve prospěch řeckého státu se ruší.
Stanovená úroková sazba u restrukturalizovaného úvěru bude sazba používaná každou finanční institucí pro tutéž kategorii úvěrů. […]“
III. PŘIPOMÍNKY ZE STRANY ŘECKA
(23)
Ve své odpovědi ze dne 21. ledna 2011 řecké orgány uvedly, že na úrokový příspěvek i na státní záruku za úvěry je třeba pohlížet se zřetelem ke sdělení Komise o dočasném rámci Společenství pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financování za současné finanční a hospodářské krize (5) (dále jen „dočasný rámec“). Řecké orgány zejména uvedly, že dotčené úvěry byly poskytovány v období finanční a hospodářské krize v letech 2008 a 2009 a sloužily k překonání krize.
(24)
Řecké orgány dále uvedly, že z důvodu velkého počtu konečných příjemců (členů družstev) byl prospěch z bezúročného úvěru pro jednotlivé příjemce tak malý, že jej nelze považovat za prospěch narušující hospodářskou soutěž.
(25)
Kromě toho řecké orgány uvedly, že povinnost každého dlužníka zaplatit prémii ve výši 2 % v souladu s ministerským rozhodnutím č. 2/21304/0025/26.10.2010 prokazuje, že se nejednalo o státní podporu.
(26)
Řecké orgány ve svém dopise ze dne 1. prosince 2011 zopakovaly řadu argumentů, které předložily během řízení a které se týkaly potřeby provést tato opatření a důvody, proč tato potřeba nastala. Rovněž tvrdily, že vydání ministerského rozhodnutí č. 2/21304/0025/26.10.2010 a uplatnění úrokové sazby na restrukturalizované úvěry (sazba používaná každou finanční institucí pro tutéž kategorii úvěrů) prokazuje, že úrokový příspěvek nepředstavuje podporu. Orgány rovněž dodaly, že v období od roku 2009 do 28. listopadu 2011 dosáhly úrokové příspěvky poskytnuté státem výše 7 762 113,00 EUR.
ΙV. POSOUZENÍ PODPORY
ΙV.1 Existence podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy
(27)
Na základě čl. 107 odst. 1 Smlouvy podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(28)
Před přistoupením k posouzení toho, zda dotčené opatření splňuje podmínky čl. 107 odst. 1 Smlouvy, by Komise chtěla poznamenat, že existují dva aspekty tohoto opatření, jež by měly být prozkoumány s ohledem na toto ustanovení, a sice: i) úrokový příspěvek a ii) státní záruka.
ΙV.1.1 Úrokový příspěvek
(29)
Úrokový příspěvek poskytnutý řeckým státem zmíněným družstvům na základě ministerského rozhodnutí č. 56700/B.3033/8.12.2008 splňuje všechny podmínky čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Tento příspěvek, který poskytuje řecký stát, poskytuje jednoznačnou výhodu, jelikož ve skutečnosti činí tento úvěr zcela bezúročným. Přímými příjemci této podpory jsou družstva. Avšak vzhledem k tomu, že záměrem státu při poskytování těchto úvěrů bylo zvýšit příjem řeckých zemědělců tím, že se uměle zvýší cena obilovin prodávaných zemědělci družstvům, jsou zemědělci (producenti) nepřímými příjemci této podpory. Kromě toho je splněna také podmínka selektivity, protože příjemci této podpory jsou pouze ta družstva a, v konečném důsledku, ti zemědělci, kteří nakupovali nebo pěstovali obiloviny v Řecku v roce 2008. Úrokový příspěvek byl poskytnut před uplatněním ministerského rozhodnutí č. 2/21304/0025/26.10.2010 a před restrukturalizací úvěrů, pro kterou bylo stanoveno, že úroková sazba použitelná na restrukturalizované úvěry bude sazba používaná každou finanční institucí pro tutéž kategorii úvěrů.
(30)
Pokud jde o podmínku narušení hospodářské soutěže, z judikatury Soudního dvora vyplývá, že už pouhý fakt, že se ve srovnání s jinými konkurenčními podniky posílí konkurenční postavení jednoho podniku v důsledku ekonomického zvýhodnění, kterého by jinak tento podnik v běžném podnikání nedosáhl, poukazuje na možné narušení soutěže (6). Podpora podniku může ovlivnit obchod mezi členskými státy, pokud podnik působí na trhu otevřeném obchodu v rámci Společenství (7). Kromě toho na základě judikatury Soudního dvora neexistuje žádný práh nebo procentní podíl, který by tvořil hranici, pod kterou lze obchod mezi členskými státy pokládat za neovlivněný. I poměrně malá výše podpory nebo poměrně malá velikost podniků a priori neznamená, že obchod mezi členskými státy nemůže být ovlivněn (8). Objem obchodu v odvětví obilovin je v rámci Společenství značný. Proto dotčené opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(31)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se zdá, že pokud jde o úrokový příspěvek, jsou splněny všechny podmínky čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
ΙV.1.2 Státní záruka
(32)
Na základě ministerského rozhodnutí č. 2/88675/0025/9.12.2008 řecký stát rozhodl, že družstvům poskytne svou záruku za úvěry sjednané s bankou ATE. Obecně se kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy použijí i na záruky. Jak je uvedeno v bodě 2.1 sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (9) (dále jen „sdělení o zárukách“), záruky přímo poskytnuté státem mohou představovat státní podporu. Výhodu plynoucí ze státní záruky představuje skutečnost, že riziko spojené se zárukou nese stát. Za takové riziko by se obvykle měla zaplatit příslušná prémie (bod 2.2 sdělení o zárukách). Jestliže se stát této prémie vzdá, těží z toho podnik a ze státních zdrojů unikají prostředky. Záruka je tedy v tomto případě poskytnuta ze státních prostředků. Ve sdělení o zárukách je dále uvedeno, že i když se ukáže, že stát v rámci poskytnuté záruky nic nezaplatí, může se přesto jednat o státní podporu.
(33)
Výhoda, která ze záruky vyplynula pro sdružení a v konečném důsledku pro zemědělce, je zjevná: dlužníci nemuseli přinejmenším do 30. března 2011 (viz 22. bod odůvodnění) platit příslušné pojištění, které by za běžných okolností měli zaplatit za související riziko. Rovněž ve srovnání se situací bez záruky umožňuje tato státní záruka dlužníkům získat lepší finanční podmínky pro úvěry, než jsou podmínky běžně dostupné na finančních trzích. Bod 3.4 sdělení o zárukách stanoví seznam všech podmínek, které musí být splněny, aby systém státních záruk nebyl považován za státní podporu. Je zjevné, že zkoumané opatření všechny tyto dotčené podmínky nesplňuje. Například přinejmenším dvě z těchto podmínek v tomto případě zjevně nejsou splněny: dotčená záruka pokrývá více než 80 % úvěrů a zdá se, že zkoumaný systém povoluje poskytování záruk dlužníkům, kteří mají finanční potíže.
(34)
Jak je uvedeno v 29. bodě odůvodnění, přímými příjemci této podpory jsou družstva. Avšak vzhledem k tomu, že záměrem řeckého státu při poskytování těchto úvěrů bylo zvýšit příjem řeckých zemědělců tím, že se uměle zvýší cena obilovin prodávaných producenty družstvům, jsou nepřímými příjemci této podpory zemědělci (producenti). Je splněna také podmínka selektivity, protože příjemci této podpory jsou pouze ta družstva a ti zemědělci, kteří nakupovali nebo pěstovali obiloviny v Řecku v roce 2008.
(35)
Tatáž zjištění platí i pro podmínky týkající se narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu uvedené v 30. bodě odůvodnění.
(36)
Kromě toho řecké orgány tvrdily, že zajištění poskytnuté státu ze strany sdružení, jak je uvedeno v úvěrové smlouvě, prokazuje, že se nejedná o podporu. Avšak, jak uvedla Komise ve svém rozhodnutí o zahájení uvedeného postupu, tomu tak není, a to z těchto důvodů: a) Zaprvé, pokud družstva nesplatí své úvěry, bude záviset na uvážení státu, zda využije práv, která mu byla udělena na základě smluv o zajištění. b) Zadruhé se zdá, že zajištění nestačí na pokrytí celého úvěru, protože cena zaplacená sdruženími zemědělcům za nákup obilovin (která by měla být stejná jako výše úvěrů) je vyšší než tržní cena.
(37)
Je třeba rovněž poznamenat, že toto zajištění bylo ministerským rozhodnutím č. 2/21304/0025/26.10.2010 zrušeno. Jak je uvedeno ve 22. bodě odůvodnění, bylo toto zajištění nahrazeno 2 % prémií s platností ode dne první splátky splatné dne 30. března 2011. Řecké orgány ve svém dopise ze dne 7. června 2011 uvedly, že v souladu se sdělením o zárukách je ustanovení o prémii takzvaným „safe-harbour“ pro malé a střední podniky, jejichž platební schopnost může být ovlivněna nepříznivými podmínkami. Tento argument je z důvodů uvedených ve 38., 39. a 40. bodě odůvodnění nepřípustný.
(38)
Zaprvé ustanovení o 2 % prémii bylo přijato až v říjnu 2010 a týká se pouze částek nesplacených k září 2010. I kdybychom přijali (což se nestalo), že touto prémií byl odstraněn jakýkoli prvek státní podpory, státní záruka by až do uvedeného okamžiku představovala státní podporu.
(39)
Zadruhé, ze znění ministerského rozhodnutí č. 2/21304/0025/26.10.2010 vyplývá, že mají možnost, ale nikoli povinnost příslušného ustanovení využít (viz 22. bod odůvodnění). Řecké orgány v této souvislosti uvedly, že dlužníci ve skutečnosti museli uvedeného ustanovení využít, jelikož, jak je stanoveno v článku 13 úvěrové smlouvy, pokud úvěr nesplatí do 30. září 2009, se dlužná částka stane splatnou státem do tří měsíců, což si vyžádá přijetí administrativních donucovacích opatření proti dlužníkovi. Tento argument je rovněž nepřípustný: pokud stát dlužnou částku splatí, není jisté, že přijme opatření proti původnímu dlužníkovi za účelem získání příslušné částky, ale vždy se bude moci rozhodnout tak neučinit.
(40)
Kromě toho se zdá, že uvedená 2 % prémie sama o sobě není prvkem, který by na základě sdělení o zárukách dokazoval, že se nejedná o státní podporu, jak tvrdí řecké orgány. I kdybychom přijali předpoklad, že všichni příjemci uvedeného opatření byly malé a střední podniky, jak tvrdí řecké orgány, použil by se v tomto případě bod 3.5 sdělení o zárukách. V tomto bodě sdělení objasňuje, že aby záruka poskytnutá na základě systému, který používá paušální prémii, nebyla považována za představující státní podporu, musí být splněny všechny ostatní podmínky stanovené v bodě 3.4 písm. a), b), c), e), f) a g). Jak již bylo vysvětleno ve 33. bodě odůvodnění, tyto podmínky v tomto případě nejsou splněny: dotčená záruka pokrývá více než 80 % úvěrů a zdá se, že zkoumaný systém povoluje poskytování záruk dlužníkům, kteří mají finanční potíže.
(41)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem jsou, pokud jde o státní záruku uvedených úvěrů, splněny všechny podmínky čl. 107 odst. 1.
ΙV.2 Slučitelnost podpory
ΙV.2.1 Obecná zjištění
(42)
Smlouva připouští některé výjimky z obecné zásady neslučitelnosti státní podpory s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Některé z těchto výjimek se v tomto případě ze zjevných důvodů nepoužijí. Zejména se jedná o výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2, které se vztahují na podporu sociální povahy, podporu určenou k náhradě škod způsobených přírodními pohromami a podporu týkající se sjednocení Německa.
(43)
Totéž platí pro výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. a), b) a d) Smlouvy, vzhledem k tomu, že dotčená podpora nebyla určena pro pomoc hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, ani pro projekty společného evropského zájmu, ani na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví.
(44)
Proto jediná odchylka, která by se v tomto případě mohla uplatnit, je odchylka stanovená v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, která stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Aby se na podporu tato odchylka vztahovala, musí být daná podpora v souladu s pravidly Unie pro státní podporu. V oblasti zemědělství jsou tato pravidla stanovena v pokynech Komise ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 (10) (dále jen „zemědělské pokyny“).
(45)
Na základě informací, které má Komise k dispozici, bylo cílem dotčeného opatření řešit situaci způsobenou přebytkem obilovin vypěstovaných v Řecku v roce 2008. Konkrétně uvedly řecké orgány ve svém dopise ze dne 19. března 2010, že jedním z důvodů pro toto opatření bylo „zajistit producentům minimální příjem“.
(46)
Kromě toho se zdá, že jelikož byly úvěry ve výši 150 milionů EUR určeny pro sdružení na nákup obilovin vypěstovaných jejich členy (viz ministerské rozhodnutí č. 8264 ze dne 9. prosince 2008), byla tato podpora poskytnuta na základě vypěstovaných množství.
(47)
Tento druh podpory, kterou Řecko poskytlo, není stanoven v zemědělských pokynech ani v jiných pravidlech Unie týkajících se této oblasti a řecké orgány netvrdí opak. Proto se zdá, že tato podpora představovala provozní podporu, jejímž účelem bylo zvýšit příjem zemědělců umělým zvýšením cen obilovin. Zásahy tohoto druhu jsou podle právních předpisů Unie týkajících se státní podpory přísně zakázány.
(48)
Je třeba uvést, že na základě judikatury příslušných útvarů Soudního dvora Evropské unie provozní podpory, tzn. podpory mající za cíl snížit podnikům náklady, které by měly tyto podniky za normálních okolností nést v rámci své běžné činnosti, v zásadě narušují hospodářskou soutěž vzhledem k tomu, že jednak neusnadňují „rozvoj“ žádného hospodářského odvětví a jednak poskytují příjemci umělou finanční podporu, která trvale narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod v míře, jež je rozporu se společným zájmem.
(49)
Zejména trhy se zemědělskými produkty v Evropské unii jsou dostatečně upraveny právními předpisy prostřednictvím společných organizací trhu. Úkolem společných organizací trhu je mimo jiné zajistit korektní hospodářskou soutěž mezi hospodářskými subjekty dotčeného odvětví uvnitř Evropské unie. Podpůrná opatření trhu, jako jsou tato opatření zavedená a financovaná Řeckem, odporují cílům společné organizace trhu s obilovinami a mohou být ve vážném rozporu s jejím fungováním
(50)
Jak vícekrát zdůraznil Soudní dvůr (11), jakýkoli zásah členského státu do tržních mechanismů, s výjimkou zásahů, které jsou konkrétně stanoveny nařízením Unie, může být v rozporu s fungováním společných organizací trhu a vytvářet pro některé hospodářské skupiny v Unii neoprávněné výhody. Zejména ve své novější judikatuře (12) Soudní dvůr znovu připomněl, že v oblastech zahrnutých do společné organizace trhu, a zejména, zakládá-li se tato organizace na společném systému cen, členské státy již nemohou zasahovat jednostranně přijatými vnitrostátními ustanoveními do mechanismu tvorby cen upravovaných v téže fázi produkce společnou organizací.
(51)
Je třeba zdůraznit, že vnitrostátní mechanismy podpor pro ceny, jako jsou mechanismy přezkoumávané v tomto případě, ohrožují společný systém cen a obecněji účelnost mechanismů vytvořených nařízeními Unie o společné organizaci trhů, i když mají za cíl podpořit příjem zemědělců.
(52)
Kromě toho Komise také posuzovala, zda by tato podpora mohla být považována za slučitelnou na základě sdělení Komise - Pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (13). I kdyby však příjemce v době poskytnutí podpory byl podnikem v obtížích ve smyslu oddílu 2 uvedených pokynů (což není zřejmé), neuvedly řecké orgány žádné údaje o tom, že by v tomto případě byly splněny podmínky uvedených pokynů, které by mohly odůvodnit poskytnutí podpory určitému konkrétnímu příjemci.
IV.2.2. Dočasný rámec
(53)
Řecké orgány za účelem odůvodnění této podpory odkazují na hospodářskou krizi a nedostatečný přístup družstev k financování. Komise uznala závažnost finanční krize a v roce 2009 přijala tzv. „dočasný rámec“ (14), v němž prohlásila za slučitelnou s vnitřním trhem podporu, která v případě producentů v zemědělské prvovýrobě může dosáhnout výše 15 000 EUR.
(54)
Ve svém dopise ze dne 21. ledna 2011 řecké orgány tvrdily, že na úrokový příspěvek i státní záruku pro úvěry se vztahují ustanovení dočasného rámce. Řecké orgány zejména uvedly, že dotčené úvěry byly poskytovány v období finanční a hospodářské krize v letech 2008 a 2009 a sloužily k překonání krize. Řecké orgány rovněž dodaly, že z důvodu velkého počtu konečných příjemců (členů družstev) byl prospěch z bezúročného úvěru pro jednotlivé příjemce tak malý, že jej nelze považovat za prospěch narušující hospodářskou soutěž. Kromě toho řecké orgány tvrdily, že podle bodu 7 dočasného rámce se jeho ustanovení vztahují i na případy neoznámené státní podpory.
(55)
Komise nemůže tyto argumenty předložené řeckými orgány přijmout a domnívá se, že ustanovení dočasného rámce se na tento případ nevztahují. Zaprvé, oblast působnosti dočasného rámce byla rozšířena tak, aby zahrnovala prvovýrobu zemědělských produktů, až dne 31. října 2009 (15). Proto se tento dočasný rámec nemůže vztahovat na státní podporu, která byla schválena před vstupem uvedeného rozšíření působnosti v platnost. V tomto konkrétním případě článek 1 ministerského rozhodnutí č. 56700/B.3033/8.12.2008 stanoví, že úrokový příspěvek se týká úvěrů, které byly nebo budou poskytnuty v roce 2008. Uvedené úvěry, tedy státní podpora, byly poskytnuty před 31. říjnem 2009.
(56)
Zadruhé by Komise chtěla upozornit na to, že dotčená opatření nesplňují podmínku stanovenou v dočasném rámci, která uvádí, že aby tato podpora mohla být považována za slučitelnou, musí se použít pro celé zemědělské odvětví, a nikoli na jedno odvětví produktů, jako je v tomto případě odvětví obilovin.
V. ZÁVĚR
(57)
Komise shledává, že Řecko protiprávně poskytlo uvedenou podporu, čímž porušilo čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Vzhledem k tomu, že tato podpora je neslučitelná s vnitřním trhem, musí ji Řecko zrušit a zajistit navrácení podpory od příjemců.
(58)
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci uvedeného režimu nepředstavují podporu, pokud v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 2 nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (16), jež bylo použitelné v době poskytnutí podpory.
(59)
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci uvedeného režimu, které v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 1 nařízení (ES) č. 994/98, nebo v rámci jiného schváleného režimu podpory, jsou slučitelné s vnitřním trhem až do maximální míry podpory, která se na uvedené podpory použije,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim zřízený ve prospěch pěstitelů obilovin a zemědělských družstev působících v odvětví obilovin na základě ministerských rozhodnutí č. 56700/Β.3033/8.12.2008 a č. 2/88675/0025/9.2.2008 v podobě úvěru zaručeného řeckým státem s úrokovým příspěvkem představuje státní podporu. Tato státní podpora poskytnutá řeckým státem protiprávně, a sice v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci režimu uvedeného v článku 1 nepředstavují podporu, pokud v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 2 nařízení (ES) č. 994/98, jež bylo použitelné v době poskytnutí podpory.
Článek 3
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci režimu uvedeného v článku 1, které v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 1 nařízení Rady (ES) č. 994/98, nebo v rámci jiného schváleného režimu podpory, jsou slučitelné s vnitřním trhem až do maximální míry podpory, která se na uvedené podpory použije.
Článek 4
1. Řecko zajistí navrácení neslučitelné podpory poskytnuté v rámci režimu uvedeného v článku 1 od příjemců.
2. Částky, které mají být navráceny, zahrnují úroky počítané ode dne, kdy byly pro příjemce uvolněny, do dne jejich skutečného navrácení.
3. Úrok se vypočítá jako složený úrok v souladu s ustanoveními kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (17).
4. Řecko zruší všechny dosud neprovedené platby v rámci režimu uvedeného v článku 1 od data oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 musí být okamžité a účinné.
2. Řecko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců od data jeho oznámení.
Článek 6
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí předloží Řecko Komisi následující informace:
a)
seznam příjemců, kterým byla poskytnuta podpora v rámci režimu uvedeného v článku 1, a celková výše podpory, kterou každý z nich obdržel;
b)
celková částka (jistina a úrok), která má být každým příjemcem navrácena;
c)
podrobný popis opatření, která již byla přijata, a plánovaných opatření za účelem zajištění souladu s tímto rozhodnutím;
d)
dokumenty prokazující, že příjemci byli vyzváni k navrácení podpory.
2. Řecko bude Komisi informovat o vývoji v oblasti vnitrostátních opatření přijatých za účelem provedení tohoto rozhodnutí až do doby, než bude navrácení podpory uvedené v článku 1 dokončeno. Neprodleně předloží Komisi na základě prosté žádosti z její strany informace o opatřeních, která již byla přijata, a plánovaných opatřeních za účelem zajištění souladu s tímto rozhodnutím. Poskytne rovněž podrobné informace o výši podpory a úroků, které již příjemci navrátili.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 25. ledna 2012.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 25 januari 2012
om det statliga stöd som Grekland beviljat spannmålsproducerande jordbrukare och spannmålskooperativ
SA 27354 (C 36/10, f.d. NN 3/10, f.d. CP 11/09)
[delgivet med nr K(2011) 9335]
(Endast den grekiska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(2012/320/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket,
med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,
efter att i enlighet med nämnda artikel ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig i enlighet med artikel 108.2 första stycket i fördraget (1) och med beaktande av dessa synpunkter, och
av följande skäl:
I. FÖRFARANDE
(1)
Genom ett elektroniskt meddelande underrättades kommissionen den 18 november 2008 om att grekiska staten skulle ge stöd till förmån för spannmålsproducerande jordbrukare och sammanslutningar av spannmålskooperativ. Det påstådda stödet gavs i form av räntefria lån. Genom en skrivelse av den 21 november 2008 anmodade kommissionen de grekiska myndigheterna att lämna upplysningar om stödet i fråga.
(2)
Genom en skrivelse av den 24 november 2008 anmodade kommissionen käranden att lämna in ett fullständigt klagomålsformulär. Den 8 januari 2009 mottog kommissionen detta formulär.
(3)
Efter att ha mottagit formuläret, men inte något svar från de grekiska myndigheterna på skrivelsen av den 21 november 2008, skickade kommissionen den 23 januari 2009 en andra skrivelse till de grekiska myndigheterna med begäran om upplysningar om stödåtgärden. Efter att inte ha fått något svar inom angiven tid, skickade kommissionen den 24 mars 2009 en påminnelse till de grekiska myndigheterna.
(4)
Den 14 maj 2009 skickade de grekiska myndigheterna en skrivelse till kommissionen med endast få upplysningar om det påstådda stödet. Efter denna skrivelse riktade kommissionen den 11 juni 2009 till de grekiska myndigheterna en andra begäran om att inkomma med upplysningar. Denna innehöll närmare frågor om det förmodade statliga stödet.
(5)
Den 20 juli 2009 begärde de grekiska myndigheterna att tidsfristen för inlämnandet av upplysningarna i fråga skulle senareläggas till den 30 augusti 2009. Genom en skrivelse av den 23 juli 2009 gick kommissionen med på att senarelägga tidsfristen. Genom ett elektroniskt meddelande av den 1 september 2009 begärde de grekiska myndigheterna att tidsfristen skulle senareläggas med ytterligare en månad. Genom en skrivelse av den 14 september 2009 gick kommissionen med på att en andra gång senarelägga tidsfristen, nu till den 30 september 2009.
(6)
Efter att inte ha fått något svar drygt två månader efter den fastställda tidsfristen, skickade kommissionen den 1 december 2009 en påminnelse till de grekiska myndigheterna. Tidsfristen för inlämning av upplysningar senarelades med ytterligare en månad. I påminnelsen påpekade kommissionen för de grekiska myndigheterna att om dessa inte svarade inom fastställd tid, skulle den genom ett beslut begära att upplysningarna lämnas i enlighet med artikel 10.3 i förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (2) (3). Dessutom registrerades ärendet den 26 januari 2010 som icke anmält stöd med nr NN 3/10.
(7)
De grekiska myndigheterna inkom inte med några upplysningar inom kommissionens fastställda tidsfrist. Därför fattade kommissionen den 10 mars 2010 beslut om att i enlighet med artikel 10.3 i förordning (EG) nr 659/1999 begära att de grekiska myndigheterna skulle lämna de berörda upplysningarna.
(8)
De grekiska myndigheterna svarade den 19 mars 2010. I sitt svar hävdade de grekiska myndigheterna att de genom sin skrivelse av den 9 februari 2010 svarat på kommissionens skrivelse av den 1 december 2009. Genom en skrivelse av den 17 maj 2010 bad kommissionen om svar på vissa ytterligare frågor. Den anmodade också de grekiska myndigheterna att styrka att de skickat den skrivelse som de hävdade att de tillställt kommissionen den 9 februari 2010. Under tiden fick kommissionen kompletterande upplysningar om stödet av käranden. Genom en skrivelse av den 18 juni 2010 gav kommissionen de grekiska myndigheterna möjlighet att inkomma med synpunkter på de nya upplysningarna. De grekiska myndigheterna svarade genom en skrivelse av den 17 maj 2010, utan att styrka att de skickat skrivelsen av den 9 februari 2010. Den 30 september 2010 svarade de grekiska myndigheterna också på kommissionens skrivelse av den 18 juni 2010.
(9)
Genom en skrivelse av den 15 december 2010 underrättade kommissionen Grekland om sitt beslut att avseende detta stöd inleda det förfarande som anges i artikel 108.2 i fördraget. Genom en skrivelse av den 21 januari 2011 lämnade de grekiska myndigheterna sina kommentarer till kommissionens skrivelse av den 15 december 2010. Kommissionen begärde ytterligare upplysningar av de grekiska myndigheterna genom en skrivelse av den 5 maj 2011, som de grekiska myndigheterna besvarade den 6 juni 2011.
(10)
Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (4). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på åtgärden i fråga. Kommissionen har mottagit synpunkter från en berörd part som hävdat att åtgärderna i fråga är olagliga. Dessa synpunkter sändes till de grekiska myndigheterna vars kommentarer mottogs i en skrivelse av den 1 december 2011.
II. DETALJERAD BESKRIVNING AV STÖDET
ΙΙ.1 Klagomål
(11)
Genom ett elektroniskt meddelande underrättades kommissionen den 18 november 2008 om att grekiska staten skulle ge stöd till spannmålsproducerande jordbrukare och sammanslutningar av spannmålskooperativ. Enligt klagomålet skulle stödet ges i form av räntefria lån på 150 miljoner euro till sammanslutningar av jordbrukskooperativ inom spannmålssektorn.
II.2 Bakgrund
(12)
Enligt de grekiska myndigheternas upplysningar skulle grekiska jordbrukare under år 2008 ha sått 60 tusen hektar mer majs än det föregående året. Detta ledde till en betydande överproduktion av majs med åtföljande prisfall. Detsamma hände med vete. På grund av detta och den ekonomiska krisen beslutade den grekiska regeringen att stödja producenterna.
(13)
Enligt de grekiska myndigheterna gavs stödet till producentsammanslutningar, närmare bestämt sammanslutningarna av jordbrukskooperativ (Ενώσεις Αγροτικών Συνεταιρισμών, nedan kallade ΕΑS). EAS hade inte tillräckliga medel för att kunna förstärka jordbrukarnas inkomster och kunde på grund av den ekonomiska krisen inte heller ta upp lån på kreditmarknaderna. De grekiska myndigheterna hävdade också att om kooperativen under vintern 2008 hade sålt av sin lagrade spannmål, skulle detta ha resulterat i ett betydande prisfall och producenterna skulle ha åsamkats väsentliga förluster. För att undvika ett sådant prisfall på spannmål och tillförsäkra jordbrukarna en minimiinkomst, beslutade den grekiska regeringen att bevilja stöd i form av statligt garanterade lån med räntesubvention till EAS och indirekt till jordbrukarna (som levererat sin produktion till kooperativen). Enligt de grekiska myndigheterna beviljades EAS lån för att dessa under år 2008 skulle stödja producenterna genom att köpa upp eller överta spannmål. Den utdragna krisen på spannmålsmarknaden gjorde att de grekiska myndigheterna förlängde fristen för återbetalning av lånen till den 30 september 2010.
ΙΙ.3 Åtgärden
(14)
De grekiska myndigheterna fattade en rad beslut om beviljande av stöden i fråga.
(15)
I ekonomi- och finansministeriets beslut nr 56700/Β.3033 av den 8 december 2008 föreskrivs bland annat följande:
”Artikel 1. Räntesubventioner ska beviljas för de lån som kreditinstitut gett eller kommer att ge under 2008 till landets jordbrukskooperativ och sammanslutningar av jordbrukskooperativ, för att stödja producenterna i form av uppköp eller övertag av spannmål under 2008. Ovannämnda lån ska subventioneras från och med den dag de beviljas. […]
Artikel 3. Ovannämnda lån ska löpa från och med den dag de beviljas tills de löper ut och senast den 30 september 2009. […]”
(16)
I ekonomi- och finansministeriets beslut nr 2/88675/0025 av den 9 december 2008 föreskrivs bland annat följande:
”1)
Statliga garantier beviljas på upp till 100 % för lån som kreditinstitut beviljar landets sammanslutningar av jordbrukskooperativ (EAS) och enskilda jordbrukskooperativ, för att komma producenterna tillhanda för uppköp eller övertag av spannmål under år 2008, i enlighet med bestämmelserna i lag 2322/1995. Lån som kreditinstitut under 2008 beviljat EAS och enskilda jordbrukskooperativ för spannmålsköp ska omfattas av dessa bestämmelser från och med den dag de beviljades. Summan av lån som ska eller har beviljats får inte överstiga 150 miljoner euro. […]
3)
[…] Om resterande belopp inte betalas i tid, ska de förklaras förfallna. För att bankers betalningskrav avseende statliga garantier ska ersättas, ska dessa inom tre månader efter att lånet förfallit till betalning lämna in styrkande underlag i enlighet med ekonomi- och finansministeriets beslut nr 2/478/0025/04.01.2006 (FEK II 16/13.1.2006). […]”
(17)
Genom ekonomi- och finansministeriets beslut nr 46825/B.2248 av den 29 september 2009 och nr 2/69591/0025 av den 2 oktober 2009 senarelades lånebetalningen till den 30 september 2010.
(18)
Enligt ministerdekret 8264 av den 9 december 2008 från ministeriet för landsbygdsutveckling och livsmedel skulle 150 miljoner euro fördelas på 57 sammanslutningar av jordbrukskooperativ. Det hänvisas också till ett regeringsbeslut av den 12 november 2008 om beviljande av stöd på 150 miljoner euro till sammanslutningar av jordbrukskooperativ och dessas medlemmar.
(19)
Enligt de grekiska myndigheternas skrivelse av den 19 mars 2010 skulle alla lån (utom ett) ges av den grekiska jordbruksbanken (Αgrotiki Trapeza tis Elladas, nedan kallad ΑΤΕ). De grekiska myndigheterna tillade att statliga räntesubventioner och lånegarantier på spannmålsområdet var nödvändiga åtgärder för att undvika ett prisfall under 2008, till följd av överproduktionen i landet. I skrivelsen underströk de grekiska myndigheterna att statens lilla lånefacilitet inte kan betraktas som statligt stöd, eftersom den inte snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen och inte heller påverkar handeln mellan medlemsstaterna. De grekiska myndigheterna tillfogade att den fördel som åtgärden innebär för den enskilde producenten är obetydlig.
(20)
Enligt artikel 1 i låneavtalet mellan ΑΤΕ och ΕΑS (nedan kallat låneavtalet) beviljar banken lånet för låntagarens köp eller övertag av spannmål som producerats under 2008.
(21)
Beträffande lånevillkoren påpekar de grekiska myndigheterna att räntan motsvarade räntesatsen för tolvmånaders grekiska statsobligationer (som emitterades innan låneräntan började löpa), plus 30 %. De hävdade också att det i låneavtalet mellan ΑΤΕ och ΕΑS finns ett villkor som styrker att statligt stöd inte föreligger. Villkoret lyder som följer: ”Låntagaren åtar sig, att innan lånet utbetalas, med grekiska staten som företrädare för banken, ingå ett avtal om säkerhet i form av produkter, biprodukter och andra rörliga tillgångar som förvärvas med hjälp av lånet samt alla varor och föremål som låntagaren besitter eller disponerar över, i enlighet med bestämmelserna i lag 2844/2000.” Således ställer EAS en säkerhet till staten (som företrädare för ATE) i form av alla produkter som EAS förvärvat med hjälp av lånet.
(22)
Den 26 oktober 2010 utfärdades finansministerns beslut nr 2/21304/0025. I detta anges följande:
”A.
Härmed beviljas landets sammanslutningar av jordbrukskooperativ (ΕΑS) och enskilda jordbrukskooperativ som beviljats statligt garanterade lån genom viceministerns för ekonomi- och finansministeriet beslut nr 2/88675/0025/9.12.2008, i gällande lydelse, följande möjlighet att utnyttja den grekiska statens lånegarantier av den 30 september 2010, i enlighet med ovannämnda beslut:
Lånets totala löptid är fem år, med halvårsvisa amorteringar, den första den 30 mars 2011 och den sista den 30 september 2015.
Tills lånet löper ut ska vidare varje låntagare till den grekiska staten erlägga en årlig säkerhetsavgift på 2 % av det utestående lånebeloppet vid betalningstillfället. Den första betalningen ska ske i samband med den första amorteringen den 30 mars 2011.
Härmed upphävs gällande säkerheter i form av spannmål till den grekiska staten.
Åtgärdens låneränta fastställs på grundval av kreditinstitutens ränta för denna typ av lån. […]”
III. KOMMENTARER FRÅN GREKLAND
(23)
I sitt svar av den 21 januari 2011 hävdade de grekiska myndigheterna att både den grekiska statens räntesubvention och lånegarantier måste bedömas utifrån kommissionens meddelande om en tillfällig gemenskapsram för statliga stödåtgärder för att främja tillgången till finansiering i den aktuella finansiella och ekonomiska krisen (nedan kallad den tillfällig ramen) (5). Mer konkret hävdades det att lånen beviljades under den finansiella och ekonomiska krisen 2008-2009, och att åtgärderna syftade till att övervinna krisen.
(24)
De grekiska myndigheterna hävdade också att det stora antalet stödmottagare (kooperativmedlemmar) innebar att enskilda mottagares fördel av det räntefria lånet var så liten, att den inte kan anses ha snedvridande effekter.
(25)
Slutligen hävdade de grekiska myndigheterna att varje låntagares skyldighet att årligen betala garantigivaren 2 %, i enlighet med ministeriebeslut nr 2/21304/0025/26.10.2010, utesluter förekomsten av statligt stöd.
(26)
I sin skrivelse av den 1 december 2011 upprepar de grekiska myndigheterna flera av de argument som under förfarandet framkommit om behovet av att vidta åtgärderna i fråga och dessas motiv. Det understryks också att utfärdandet av ministeriebeslut nr 2/21304/0025/26.10.2010, liksom tillämpandet av ränta vid avbetalningen av skulderna (vilket varje kreditinstitut tillämpar på denna typ lån), utesluter att räntesubventionen skulle utgöra stöd. De tillägger också att under perioden från 2009 till och med den 28 november 2011 uppgick statens räntesubvention till 7 762 113 euro.
ΙV. BEDÖMNING AV STÖDET
ΙV.1 Förekomst av stöd enligt artikel 107.1 i fördraget
(27)
Enligt artikel 107.1 i fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.
(28)
Före bedömningen av om åtgärden uppfyller villkoren i artikel 107.1 i fördraget skulle kommissionen vilja påpeka att åtgärdens två delar bör granskas i följande ordning: a) räntesubventionen, och b) den statliga lånegarantin.
ΙV.1.1 Räntesubvention
(29)
Alla villkoren i artikel 107.1 i fördraget uppfylls av den grekiska statens räntesubvention till kooperativen i enlighet med ministeriebeslut nr 56700/B.3033/8.12.2008. Subventionen ges av den grekiska staten och utgör otvivelaktigt en fördel, eftersom lånet i praktiken är räntefritt. Kooperativen är stödets direkta mottagare. Statens syfte med att bevilja lånen var emellertid att öka de grekiska jordbrukarnas inkomster genom att driva upp producenternas försäljningspris på spannmål till kooperativen, varför jordbrukarna (producenterna) var indirekta stödmottagare. Slutligen uppfylls också selektivitetsvillkoret, eftersom enbart dessa kooperativ är stödmottagare och i slutändan de jordbrukare som köpte eller producerade spannmål i Grekland år 2008. Räntesubventionen beviljades innan ministeriebeslut nr 2/21304/0025/26.10.2010 tillämpades och före den nya skuldåtgärden, varigenom låneräntan sattes till den ränta som kreditinstituten tillämpar på denna typ av lån.
(30)
När det gäller villkoret att konkurrensen inte ska snedvridas, säger domstolens rättspraxis att bara om ett företags konkurrenskraft stärks i förhållande till andra konkurrerande företag torde konkurrensen snedvridas av en ekonomisk fördel som ges företaget och som det inte kunnat få genom normal affärsverksamhet (6). Företagsstöd kan påverka handeln mellan medlemsstaterna, om företaget verkar på en marknad som är öppen för handel inom EU (7). Dessutom finns det enligt domstolens rättspraxis inte något tröskelvärde eller procenttal under vilket man kan anse att handeln mellan medlemsstaterna inte påverkas. Ett relativt litet stöd eller en relativt liten storlek på det stödmottagande företaget innebär inte att det omedelbart kan uteslutas att handeln mellan medlemsstaterna påverkas (8). Inom EU finns det en betydande handel på spannmålsområdet. Av detta skäl kan åtgärden antas påverka handeln mellan medlemsstaterna.
(31)
Mot denna bakgrund konstateras det att räntesubventionen uppfyller alla villkor i artikel 107.1 i fördraget.
ΙV.1.2 Statlig garanti
(32)
Genom ministeriebeslut nr 2/88675/0025/9.12.2008 beslöt Grekland att bevilja kooperativen garantier för de lån som avtalades med jordbruksbanken ATE. Kriterierna i artikel 107.1 i fördraget är generellt tillämpliga på garantier. Enligt punkt 2.1 i kommissionens tillkännagivande om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd i form av garantier (9) (nedan kallat tillkännagivandet om garantier) kan garantier som ges direkt av staten utgöra statligt stöd. Fördelen med en statlig garanti är att staten bär den risk som är knuten till garantin. Normalt sett bör riskbärandet ersättas i form av en lämplig avgift (punkt 2.2 i tillkännagivandet om garantier). Om staten helt eller delvis avstår från en sådan avgift, inte bara gynnas företaget som beviljas en statlig lånegaranti utan samtidigt förbrukas statliga medel. Följaktligen finansieras denna garanti med statliga medel. I tillkännagivandet om garantier klargörs det också att det kan vara fråga om statligt stöd, även om det visar sig att staten aldrig betalar ut några medel inom ramen för en garanti.
(33)
ΕΑS (och i slutändan jordbrukarna) får en uppenbar fördel av den beviljade garantin: Låntagarna var inte skyldiga att betala någon lämplig avgift som de normalt sett borde betalat som ersättning för riskbärandet, åtminstone inte före den 30 mars 2011 (se skäl 22). Jämfört med en situation utan garanti ger den statliga garantin dessutom låntagaren en möjlighet att få ett lån på finansiella villkor som är bättre än de som normalt kan erhållas på finansmarknaderna. I punkt 3.4 i tillkännagivandet om garantier förtecknas alla villkor som måste uppfyllas för att en statlig garantiordning inte ska anses innehålla inslag av statligt stöd. Det är uppenbart att den granskade åtgärden inte uppfyller alla dessa villkor. Exempelvis verkar åtminstone två av villkoren inte uppfyllas i föreliggande fall. Garantin i fråga täcker mer än 80 % av lånen och den granskade åtgärden tycks inte utesluta låntagare som befinner sig i ekonomiska svårigheter.
(34)
Som nämndes i skäl 29, är kooperativen de direkta stödmottagarna. Statens syfte med att bevilja lånen var emellertid att öka de grekiska jordbrukarnas inkomster genom att driva upp producenternas försäljningspris på spannmål till kooperativen, varför det bör beaktas att jordbrukarna (producenterna) är indirekta stödmottagare. Även selektivitetsvillkoret uppfylls, eftersom enbart kooperativen är stödmottagare och i slutändan de jordbrukare som köpte eller producerade spannmål i Grekland år 2008.
(35)
När det gäller snedvridning av konkurrensen och påverkan på handeln, gäller vad som anfördes i skäl 30.
(36)
Slutligen har de grekiska myndigheterna hävdat att säkerheten som EAS ställt till staten i enlighet med låneavtalet visar att statligt stöd inte föreligger. Emellertid ansåg kommissionen vid beslutet om att inleda förfarandet att detta inte gäller av följande skäl: a) För det första, om kooperativen försummar att betala lånen, avgör staten om den ska utnyttja sina rättigheter enligt avtalet om ställande av säkerhet. b) För det andra förefaller säkerheten inte täcka hela lånesumman, eftersom det pris ΕΑS betalde jordbrukarna vid spannmålsköpen (som egentligen skulle motsvara lånesumman) var högre än marknadspriset.
(37)
Dessutom bör det påpekas att säkerheterna upphävdes genom utfärdandet av ministeriebeslut nr 2/21304/0025/26.10.2010. Som nämndes i skäl 22 ersattes detta av säkerhetsavgiften på 2 %, i och med den första amorteringen den 30 mars 2011. De grekiska myndigheterna hävdade i sin skrivelse av den 7 juni 2011 att enligt tillkännagivandet om garantier är denna säkerhetsavgift en ”säker hamn” för små och medelstora företag vars betalningsförmåga kan påverkas av ogynnsamma omständigheter. Detta argument kan inte godtas av de skäl som tas upp i skälen 38, 39 och 40.
(38)
För det första infördes bestämmelsen om säkerhetsavgiften på 2 % först i oktober 2010 och avser bara utestående skulder i september 2010. Även om man godtar att denna säkerhetsavgift utesluter statligt stöd (vilket inte är fallet), skulle den statliga lånegarantin fortsätta att utgöra statligt stöd intill denna tidpunkt.
(39)
För det andra framgår det av formuleringen i ministeriebeslut nr 2/21304/0025/26.10.2010 att ΕΑS kan men inte måste tillämpa motsvarande bestämmelser (se skäl 22). De grekiska myndigheterna påpekade här att låntagarna i praktiken måste utnyttja denna bestämmelse, eftersom det i artikel 13 i låneavtalet stadgas att om de inte betalar av lånet till den 30 september 2009, blir staten skyldig att göra det inom tre månader. Staten skulle då vidta verkställighetsåtgärder mot låntagaren. Detta argument kan dock inte godtas: Om staten betalar skulderna, är det inte säkert att den kommer att återkräva beloppen av den ursprungliga gäldenären, eftersom den alltid kan välja att inte göra det.
(40)
Slutligen tycks säkerhetsavgiften på 2 % i sig inte vara ett faktum som, enligt tillkännagivandet om garantier, utesluter förekomsten av statligt stöd, vilket de grekiska myndigheterna hävdar. Godtar man att alla som berörs av åtgärden är små och medelstora företag, som de grekiska myndigheterna hävdar, är det punkt 3.5 i tillkännagivandet om garantier som är tillämplig. I denna punkt i tillkännagivandet klargörs det att för att en garanti inte ska anses utgöra statligt stöd som beviljas enligt en ordning med föreskriven schablonavgift, måste alla andra villkor enligt punkt 3.4 a, b, c, e, f och g uppfyllas. Som det klargjordes redan i skäl 33, uppfyller det granskade ärendet inte dessa villkor: Garantin i frågan täcker mer än 80 % av lånen och åtgärden tycks inte utesluta låntagare som befinner sig i ekonomiska svårigheter.
(41)
Mot denna bakgrund uppfyller den statliga lånegarantin således alla villkoren i artikel 107.1.
ΙV.2 Stödets förenlighet
ΙV.2.1 Allmänna kommentarer
(42)
I fördraget föreskrivs vissa undantag från den allmänna principen att statligt stöd är oförenligt med den inre marknaden enligt artikel 107.1 i fördraget. Vissa av dessa undantag är uppenbarligen inte tillämpliga på föreliggande fall. Det gäller särskilt de som föreskrivs i artikel 107.2, som avser stöd av social karaktär, stöd för att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer och stöd i samband med Tysklands återförening.
(43)
Samma sak gäller de undantag som föreskrivs i artikel 107.3, punkterna a, b och d i fördraget. Stöden i fråga syftade nämligen inte till att främja den ekonomiska utvecklingen i regioner där levnadsstandarden är onormalt låg eller där det råder allvarlig brist på sysselsättning, var inte avsedda att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse, och syftade inte heller till att främja kultur och bevara kulturarvet.
(44)
Det enda undantag som möjligen kan tillämpas i det aktuella fallet är det som föreskrivs i artikel 107.3 c i fördraget, enligt vilken stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner kan anses förenliga med den gemensamma marknaden när de inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset. För att stöd ska kunna omfattas av undantaget i nämnda punkt, måste de uppfylla unionens bestämmelser om statliga stöd. På jordbruksområdet anges dessa i Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbruk och skogsbruk 2007-2013 (10) (nedan kallade riktlinjerna).
(45)
Enligt kommissionens uppgifter skulle den granskade åtgärden avhjälpa den situation som framkallats av överproduktionen på spannmål i Grekland under 2008. Konkret medger de grekiska myndigheterna i sin skrivelse av den 19 mars 2010 att ett av syftena med åtgärden var att ”tillförsäkra producenterna en minimiinkomst”.
(46)
Om dessutom lånen på 150 miljoner euro var avsedda för ΕΑS spannmålsuppköp från sina medlemmar (ministeriebeslut 8264 av den 9 december 2008), förefaller stödet ha beviljats utifrån producerade kvantiteter.
(47)
Greklands beviljade stöd regleras inte av riktlinjerna eller andra relevanta unionsbestämmelser, något de grekiska myndigheterna heller inte hävdat. Det förefaller därför som om detta stöd utgör driftsstöd, i syfte att höja jordbrukarnas inkomster genom att driva upp spannmålspriserna. Sådana ingripanden är strängt förbjudna enligt unionens lagstiftning om statligt stöd.
(48)
Det är värt att erinra om att driftsstöd, det vill säga stöd avsett att befria företag från utgifter som normalt sett borde ingå i dess ordinarie verksamhet, enligt Europeiska unionens domstolsorgans rättspraxis, i princip snedvrider konkurrensen. Å ena sidan befrämjar de inte ”utvecklingen” inom någon ekonomisk sektor och å andra sidan ges sökanden en konstlad finansiell hjälp som varaktigt snedvrider konkurrensen och påverkar handeln på ett sätt som står i strid med det gemensamma intresset.
(49)
För övrigt regleras jordbruksmarknaderna inom EU noga genom den gemensamma organisationen av marknaden. Den syftar bland annat till att säkerställa en lojal konkurrens mellan producenterna inom den egna EU-sektorn. Det marknadsstöd som Grekland beslöt om och finansierade tycks inte överensstämma med målen för den gemensamma organisationen av spannmålsmarknaden och kan allvarligt störa den marknaden.
(50)
Som domstolen vid flera tillfällen har betonat (11), riskerar all intervention i marknadsmekanismerna av en medlemsstat, som går utöver de interventioner som uttryckligen föreskrivs i unionens förordning, att lägga hinder i vägen för den gemensamma marknadsorganisationens funktion och skapa oberättigade fördelar för vissa ekonomiska grupper i unionen. I sin senaste rättspraxis (12) har domstolen än en gång framhållit att medlemsstaterna, särskilt när en viss sektor regleras av en gemensam organisation av marknaden, inte längre genom ensidiga nationella bestämmelser kan ingripa i det prisbildningssystem som regleras av den gemensamma organisationen i den delen av produktionskedjan.
(51)
Det är värt att notera att nationella prisstödsmekanismer av den typ det är fråga om i det aktuella fallet skadar det gemensamma prissystemet och mer generellt syftet med de mekanismer som inrättats genom unionens förordningar om den gemensamma organisationen av marknaden, även när de syftar till att stödja jordbrukarnas inkomster.
(52)
Slutligen har kommissionen också granskat om stödet kan anses vara förenligt med kommissionens meddelande om gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (13). Även om stödmottagaren - när stödet beviljades - var ett företag i svårigheter i den mening som avses i avdelning 2 i riktlinjerna (vilket inte är uppenbart), har de grekiska myndigheterna inte styrkt att de granskade fallen uppfyller riktlinjernas många villkor och kunde berättiga mottagaren till stöd.
IV.2.2 Den tillfälliga ramen
(53)
Som bevekelsegrund för beviljandet av stöd har de grekiska myndigheterna betonat den ekonomiska krisen och kooperativens kreditsvårigheter. År 2009 insåg kommissionen den ekonomiska krisens allvar och antog den så kallade ”tillfälliga ramen” (14), som förklarar att stöd på högst 15 000 euro till producenter verksamma inom primär produktion av jordbruksprodukter är förenliga med den inre marknaden.
(54)
I sin skrivelse av den 21 januari 2011 underströk de grekiska myndigheterna att både statens räntesubvention och lånegaranti omfattas av den tillfälliga ramens bestämmelser. Mer konkret hävdades det att lånen beviljades under den finansiella och ekonomiska krisen 2008-2009, och att åtgärderna syftade till att övervinna krisen. De tillade att det stora antalet stödmottagare (kooperativmedlemmar) innebar att enskilda mottagares fördel av det räntefria lånet var så liten, att den inte kan anses ha snedvridande effekter. Slutligen underströk de grekiska myndigheterna att enligt artikel 7 i den tillfälliga ramen gäller dess bestämmelser även vid oanmälda statliga stödordningar.
(55)
Kommissionen kan inte godta de argument som de grekiska myndigheterna framför och ifrågasätter tillämpningen av den tillfälliga ramens bestämmelser på föreliggande ärende. För det första var det först den 31 oktober 2009 som den tillfälliga ramen utvidgades till jordbrukets primärproduktion (15). Därför kan den tillfälliga ramen inte omfatta statliga stödåtgärder som godkändes innan denna utvidgning trädde i kraft. Konkret nämns det i artikel 1 i ministeriebeslut nr 56700/B.3033/8.12.2008 att räntesubventionen avser lån som antingen beviljats eller skulle beviljas under 2008. Således beviljades dessa lån och därmed det statliga stödet före den 31 oktober 2009.
(56)
För det andra noterar kommissionen att dessa åtgärder inte uppfyller villkoren i den tillfälliga ramen, som stadgar att ett stöd för att vara förenligt måste tillämpas på hela jordbruksområdet och inte på ett enskilt produktområde, som spannmålsområdet i föreliggande fall.
V. SLUTSATS
(57)
Kommissionen konstaterar att Grekland i strid med artikel 108.3 i fördraget genomfört ovannämnda stödåtgärder. Eftersom stödet inte är förenligt med den inre marknaden, ska Grekland avbryta åtgärden och från mottagarna återvinna det stöd de beviljats.
(58)
De enskilda stöd som beviljats genom den granskade åtgärden utgör inte stöd om de, när de beviljades, uppfyllde villkoren i en förordning som godkänts i kraft av artikel 2 i rådets förordning (EG) nr 994/98 av den 7 maj 1998 om tillämpningen av artiklarna 92 och 93 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen på vissa slag av övergripande statligt stöd (16), som var tillämplig när stödet beviljades.
(59)
De enskilda stöd som beviljats genom den granskade åtgärden och som när de beviljades uppfyllde villkoren i en förordning som godkänts i kraft av artikel 1 i förordning (EG) nr 994/98 eller inom ramen för någon annan godkänd stödordning är förenliga med den inre marknaden upp till den högsta stödnivå som gäller för den berörda typen av stöd.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Den åtgärd för producenter av spannmål och jordbrukskooperativ som övertar spannmål, godkänd genom ministeriebesluten nr 56700/Β.3033/8.12.2008 och nr 2/88675/0025/9.2.2008 i form av statlig lånegaranti och räntesubvention, utgör statligt stöd. Det olagliga statliga stöd som Grekland beviljat i strid mot artikel 108.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt är inte förenligt med den inre marknaden.
Artikel 2
De enskilda stöd som beviljats genom den granskade åtgärden som avses i artikel 1 utgör inte stöd om de, när de beviljades, uppfyllde villkoren i en förordning som godkänts i kraft av artikel 2 i förordning (EG) nr 994/98 som var tillämplig när stödet beviljades.
Artikel 3
De enskilda stöd som beviljats genom den granskade åtgärden som avses i artikel 1 och som när de beviljades uppfyllde villkoren i en förordning som godkänts i kraft av artikel 1 i förordning (EG) nr 994/98 eller inom ramen för någon annan godkänd stödordning är förenliga med den inre marknaden upp till den högsta stödnivå som gäller för den berörda typen av stöd.
Artikel 4
1. Grekland ska från stödmottagarna återkräva det oförenliga stöd som beviljats enligt den åtgärd som avses i artikel 1.
2. Det belopp som ska återkrävas ska innefatta ränta från den dag då stödet utbetalades till den dag det faktiskt återbetalas.
3. Räntan ska beräknas som sammansatt ränta (”ränta på ränta”) enligt bestämmelserna i kapitel V i kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 (17).
4. Från och med offentliggörandet av detta beslut ska Grekland ogiltigförklara alla utestående betalningar inom ramen för det stöd som avses i artikel 1.
Artikel 5
1. Återkravet av det stöd som beviljats enligt den åtgärd som avses i artikel 1 ska genomföras omedelbart och effektivt.
2. Grekland ska se till att detta beslut genomförs inom fyra månader från den dag beslutet offentliggörs.
Artikel 6
1. Inom två månader efter den dag då detta beslut har offentliggjorts ska Grekland lämna följande uppgifter till kommissionen:
a)
En förteckning över mottagarna av stödet enligt den åtgärd som avses i artikel 1 och det totala stödbelopp som var och en av dessa har mottagit.
b)
Det totalbelopp (kapital och räntor) som ska återkrävas från varje stödmottagare.
c)
En detaljerad beskrivning av de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att följa detta beslut.
d)
Dokument som visar att stödmottagaren har anmodats att betala tillbaka stödet.
2. Grekland ska informera kommissionen om hur de nationella åtgärderna för att verkställa detta beslut fortskrider, intill dess det stöd som avses i artikel 1 är helt återbetalt. Det ska på kommissionens begäran omgående lämna uppgifter om de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att rätta sig efter detta beslut. Grekland ska också lämna närmare uppgifter om stödbelopp och ränta som redan har återbetalats av stödmottagarna.
Artikel 7
Detta beslut riktar sig till Republiken Grekland.
Utfärdat i Bryssel den 25 januari 2012.