ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 8. února 2012
o státní podpoře SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 & ex CP 194/09), kterou Švédsko poskytlo společnosti Hammar Nordic Plugg AB
(oznámeno pod číslem C(2012) 546)
(Pouze švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/293/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek (1) v souladu s výše uvedenými články, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 26. května 2009, zaevidovaným dne 16. června 2009, Komise obdržela stížnost ohledně údajné státní podpory pro společnost Hammar Nordic Plugg AB tím, že obec Vänersborg (Vänersborgs kommun) prodala veřejný majetek pod tržní cenou.
(2)
Dne 27. října 2009 postoupila Komise nedůvěrné znění stížnosti vnitrostátním orgánům. Švédsko odpovědělo dopisem ze dne 30. listopadu 2009, zaevidovaným téhož dne.
(3)
Dne 9. března 2010 si Komise vyžádala další informace, Švédsko odpovědělo dopisem ze dne 20. dubna 2010.
(4)
Dne 11. května 2010 Komise obdržela informace, jež poskytla společnost Chips AB.
(5)
Dopisem ze dne 27. října 2010 oznámila Komise Švédsku rozhodnutí zahájit ohledně podpory řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (2) (dále jen „SFEU“). Rozhodnutí Komise o zahájení řízení (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k podpoře podaly připomínky.
(6)
Dopisem ze dne 23. listopadu 2010 požádalo Švédsko o prodloužení lhůty k podání připomínek k rozhodnutí o zahájení řízení.
(7)
V dopisech ze dne 15. a 17. prosince 2010 předložily švédské orgány Komisi své připomínky. Společnost Hammar Nordic Plugg AB poskytla Komisi své připomínky dopisem ze dne 22. ledna 2011.
(8)
Dne 1. února 2011 Komise zaslala připomínky společnosti Hammar Nordic Plugg AB švédským orgánům k vyjádření.
(9)
Dne 1. června 2011 zaslala Komise další žádost o informace. Švédsko odpovědělo dopisem ze dne 29. června 2011 a další upřesňující informace poskytlo v e-mailech dne 12. září a 30. září 2011.
(10)
Dne 6. června 2011 zaslala Komise společnosti Chips AB dotazník. Společnost na něj neodpověděla přímo, nicméně poskytla určité informace švédským orgánům, jež je použily ve svém upřesňujícím mailu ze dne 12. září 2011.
(11)
Dne 19. října 2011 se konalo jednání mezi útvary Komise a zástupci společnosti Hammar Nordic Plugg AB.
(12)
Dne 3. listopadu 2011 poskytla společnost Hammar Nordic Plugg AB Komisi prostřednictvím elektronické pošty další informace. Dne 4. listopadu 2011 předala Komise tyto informace švédským orgánům, které k nim podle svého vyjádření ze dne 28. listopadu 2011 neměly připomínky.
2. POPIS
2.1 Příjemce podpory a zúčastněné strany
(13)
Příjemce podpory je akciová společnost Hammar Nordic Plugg AB (dále jen „Hammar“), jež se zabývá pronájmem a správou nemovitostí. Hammar má sídlo v Trollhättanu v kraji Västra Götaland a je ve 100 % vlastnictví své mateřské společnosti Hammar Nordic Fastigheter AB, kterou vlastní soukromá osoba Anders Hammar (4).
(14)
Obec Vänersborg (dále jen „obec“) se nachází v kraji Västra Götaland poblíž norských hranic. Podle mapy regionální podpory Švédska na období 2007-2013 neleží Vänersborg v podporované oblasti.
(15)
Fastighets AB Vänersborg (dále jen „FABV“) je realitní společnost zcela vlastněná obcí.
(16)
Společnost Topp Livsmedel (dále jen „Topp“) byla součástí společnosti Chips AB (5) patřící do mezinárodní skupiny Orkla ASA (dále jen „Orkla“).
(17)
Nemovitost, jíž se opatření podpory týká (dále jen „závod“), zahrnuje dva pozemky, výrobní zařízení, movitý majetek a práva duševního vlastnictví (např. ochranné známky). Nachází se v Brålandě, malé vesnici v rámci obce Vänersborg. Společnost Topp se zhruba 30 zaměstnanci produkovala v závodě do roku 2007 zmrazenou zeleninu.
2.2 Shrnutí opatření
(18)
Dopisem ze dne 26. května 2009 obdržela Komise stížnost ohledně údajného poskytnutí státní podpory na základě prodeje veřejného majetku (závodu) pod tržní cenou.
(19)
V případu platí tyto skutečnosti: na konci roku 2007 oznámila společnost Chips AB ukončení výroby v podniku Topp a zahájila proces prodeje závodu.
(20)
Dne 13. února 2008 odkoupila závod od Chips AB - prostřednictvím FABV - obec za 17 milionů SEK(1,7 milionu EUR) (6).
(21)
Ve stejný den, 13. února 2008, uzavřela FABV dvě smlouvy s Hammar. U první z nich se jednalo o nájemní smlouvu, na jejímž základě pronajala FABV celý závod společnosti Hammar (7). Druhá smlouva obsahovala opci, podle níž měla společnost Hammar právo koupit závod od FABV za pevně stanovenou cenu 8 milionů SEK(0,8 milionu EUR) kdykoliv v průběhu dvouletého období mezi 1. březnem 2008 a 28. únorem 2010. Hammar tuto opci využila a získala závod od FABV za uvedenou pevnou cenu dne 11. srpna 2008.
(22)
Na základě smlouvy ze dne 1. března 2008 pronajala společnost Hammar většinu závodu místním podnikatelům, přičemž výše nájemného (8) přesahovala nájemné, na němž se dohodly FABV a Hammar. Místní podnikatelé podmiňovali podepsání nájemní smlouvy opcí na nákup závodu v budoucnu, pokud by se společnost Hammar stala jeho vlastníkem. Opční smlouva, podepsaná týž den, umožňovala místním podnikatelům získat závod za 40 milionů SEK(4 miliony EUR).
(23)
Dne 2. září 2008 uzavřela společnost Hammar smlouvu s místními podnikateli o prodeji závodu za dohodnutou cenu 40 milionů SEK.
3. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(24)
Komise důvodně domnívala, že prodej závodu ze strany FABV společnosti Hammar zahrnoval státní podporu, a proto dne 27. října 2010 zahájila ohledně této transakce formální vyšetřovací řízení (9).
(25)
Švédské orgány a Hammar předložily k zahájení formálního vyšetřovacího řízení své připomínky.
(26)
Švédské orgány zastávají stanovisko, že prodej závodu společnosti Hammar státní podporu nepředstavuje. Trvají na tom, že jediným cílem obce při nákupu závodu prostřednictvím FABV bylo zachování výroby a pracovních míst. Jelikož obec neměla v úmyslu sama závod provozovat, bylo vybráno řešení, jež navrhla společnost Hammar, tj. nájemní smlouva s kupní opcí. Švédské orgány rovněž podotýkají, že opce poskytnutá společnosti Hammar vyžadovala kapitálovou injekci z rozpočtu obce společnosti FABV ve výši 9 milionů SEK (0,9 milionu EUR) na vyrovnání ztráty, jež by vznikla, pokud by Hammar opci využila.
(27)
Hammar argumentuje, že FABV koupila závod od Chips AB za příliš vysokou cenu, což by mohlo zahrnovat státní podporu ve prospěch společnosti Orkla. Dále Hammar tvrdí, že závod byl od FABV odkoupen za tržních podmínek a prodej neovlivnil obchod mezi členskými státy ani nevedl k narušení hospodářské soutěže.
(28)
Na podporu svých tvrzení předložila Hammar ocenění ex post (s datem 20. ledna 2011) hodnoty závodu, které provedla společnost PricewaterhouseCoopers (dále jen „zpráva PwC“). Podle zprávy PwC je stupeň nejistoty při odhadování tržní ceny u tohoto typu nemovitostí natolik vysoký, že lze říci, že daná cena splňovala tržní podmínky při každém prodeji závodu (tj. když jej FABV kupovala od Chips AB, při jeho pozdějším prodeji společnosti Hammar a konečně i tehdy, kdy jej Hammar prodávala místním podnikatelům). Především pokud jde o prodej závodu ze strany FABV společnosti Hammar a poté místním podnikatelům, byla podle zprávy zaplacena tržní cena - vzhledem k finančním podmínkám v obou nájemních smlouvách (tj. mezi FABV a Hammar na jedné straně, a mezi Hammar a místními podnikateli na straně druhé).
(29)
Hammar při jednání s útvary Komise dne 19. října 2011 a ve svém podání dodatečných informací ze dne 3. listopadu 2011 tvrdila, že v době, kdy se obec a Hammar dohodly, že Hammar bude mít opci na nákup závodu za 8 milionů SEK, nebyly podány žádné jiné nabídky, a proto je třeba považovat uvedenou cenu za tržní cenu bez ohledu na případné cenové odhady, jež musí být beztak chápány jako hypotetické.
(30)
Dne 3. listopadu 2011 předložila Hammar Komisi zprávu, kterou vypracovala společnost Copenhagen Economics A/S (10) (dále jen „Copenhagen Economics“) a jež pojednává o tom, jak nákup závodu ze strany FABV od Chips AB a jeho další prodej společnosti Hammar mohl ovlivnit obchod mezi členskými státy. Zpráva dochází k závěru, že první transakce mohla ovlivnit obchod uvnitř Unie, jelikož prodejce Chips AB je mezinárodní podnik (finská dceřiná společnost v rámci norské skupiny Orkla), na jehož aktivity se vztahuje hospodářská soutěž v mezinárodním měřítku. Naproti tomu zpráva uvádí, že prodej závodu ze strany FABV společnosti Hammar podle zprávy vůbec nebo jen v nevýznamné míře ovlivnil obchod uvnitř Unie, jelikož Hammar působí pouze na místní úrovni a na relevantních trzích nemá mezinárodní konkurenty.
4. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
4.1 Existence státní podpory
(31)
Otázku, zda prodej závodu ze strany FABV společnosti Hammar zahrnoval státní podporu, je třeba posoudit ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, který stanoví, že „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“.
(32)
Komise podotýká, že příjemce podpory, tj. Hammar, je považován za podnik, jelikož vykonává hospodářskou činnost - poskytuje na trhu služby v oblasti nemovitostí a další služby s tím související.
(33)
Transakci provedla obec prostřednictvím FABV. FABV je ve 100 % vlastnictví obce, jež ze svého běžného rozpočtu kryje její případné ztráty. Vedení FABV tvoří členové obecní rady Vänersborgu. Rozhodnutí, jež přijímá FABV, jsou tudíž přičitatelná státu. Pokud mají tato rozhodnutí ekonomické dopady, znamená to, že jsou použity státní prostředky. Kromě toho se obec této transakce zcela jasně zúčastnila, jelikož opce udělená společnosti Hammar vyžadovala od obce ve prospěch FABV kapitálovou injekci ve výši 9 milionu SEK na vyrovnání ztráty, jež by vznikla, pokud by Hammar opci využila. Na základě těchto skutečností Komise dospívá k závěru, že prodej závodu společnosti Hammar zahrnoval státní prostředky.
(34)
Jelikož transakce zvýhodnila určitý podnik (tj. Hammar), je třeba opatření považovat za selektivní.
(35)
Opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod uvnitř Unie a Evropského hospodářského prostoru (dále jen „obchod uvnitř EHP“) ve smyslu judikatury Soudního dvora Evropské unie v oblasti státních podpor. Ve zprávě vypracované společností Copenhagen Economics (viz 30. bod odůvodnění) je tvrzení, že selektivní výhoda vyplývající z prodeje závodu společnosti Hammar obchod neovlivnila vůbec nebo jen v nevýznamné míře, podloženo argumentem, že Hammar působí pouze na místním trhu s nemovitostmi. Případný vliv na obchod se však neodvíjí od toho, zda je určitý příjemce podpory činný v mezinárodním či pouze vnitrostátním měřítku, nýbrž závisí na tom, zda zboží či služby, s nimiž příjemce podpory obchoduje, jsou nebo mohou být předmětem obchodu uvnitř Unie (11). Toto kritérium je v této věci splněno, jelikož služby v oblasti nemovitostí a další služby s tím související jsou předmětem obchodu a investic uvnitř Unie, což potvrzuje i skutečnost, že dřívější vlastník závodu (Chips AB) je dceřiná společnost se sídlem ve Finsku patřící do skupiny Orkla, jež působí v mezinárodním měřítku. To dokazuje, že existuje přeshraniční zájem o dané aktivum (tj. závod), u něhož se navíc nejedná o prázdný pozemek, ale o funkční závod na výrobu zmrazených potravin.
(36)
Proto zastává Komise stanovisko, že byť Hammar působí pouze na místní úrovni, jde o podnik činný na trhu, na němž nelze vliv na obchod a hospodářskou soutěž uvnitř Unie a EHP vyloučit. Argumenty, jež Hammar předložila, proto pro Komisi nejsou důvodem upustit od svého předběžného posouzení tohoto kritéria v rozhodnutí o zahájení řízení.
(37)
Při definování státní podpory je proto třeba zvážit pouze jedno kritérium, čili zjistit, zda prodej závodu ze strany FABV zvýhodnil společnost Hammar. Na základě dostupných informací se Komise domnívá, že FABV prodala závod společnosti Hammar za cenu nižší, než činí jeho tržní hodnota, což by soukromý investor pravděpodobně neučinil. Tímto způsobem tak byla společnost Hammar zvýhodněna.
(38)
V této věci jde o prodej určitých aktiv ve veřejném vlastnictví soukromému podniku. Část aktiv představují nemovitosti (pozemky a budovy). Pro posouzení existence státní podpory v těchto případech uplatňuje Komise své sdělení o prvcích státní podpory při prodejích pozemků a staveb orgány veřejné moci (12) (dále jen „sdělení“). U ostatních typů aktiv, jichž se prodej týká, uplatňuje Komise zásadu soukromého investora v tržním hospodářství, tzn. posuzuje, zda veřejnoprávní prodejce jednal jako soukromý investor v tržním hospodářství. Jelikož se však uvedené sdělení zakládá na stejném testu soukromého investora, bude Komise podle něj pro větší jasnost posuzovat celou transakci (13).
(39)
V souladu s bodem 1 oddílu II sdělení je existence státní podpory pro kupujícího automaticky vyloučena v případě prodeje, který následuje „po dostatečně zveřejněném, otevřeném a nepodmíněném nabídkovém řízení srovnatelném s veřejnou dražbou, a který přijímá nejlepší nebo jedinou nabídku.“ Z informací, které Komise shromáždila, nevyplývá, že by FABV před prodejem závodu uspořádala nabídkové řízení, proto není možné existenci státní podpory na základě tohoto důvodu automaticky vyloučit.
(40)
Hammar tvrdí, že cena 8 milionů SEK odpovídá tržní hodnotě závodu, jelikož v době uzavření smlouvy o opci neexistovaly žádné další nabídky. Komise však konstatuje, že prodej závodu ze strany obce nebyl transparentní a otevřený dalším zájemcům. Proto Komise nemůže z prodejní ceny vyvozovat žádné závěry o skutečné tržní ceně (14). Komise dále poznamenává, že FABV koupila závod za 17 milionů SEK dne 13. února 2008 a že v týž den souhlasila s tím, že společnosti Hammar bude poskytnuta opce k nákupu závodu za mnohem nižší cenu 8 milionů SEK.
(41)
V oddíle II bodu 2 písm. a) sdělení se stanoví, že uskuteční-li se prodej bez nepodmíněného nabídkového řízení, „mělo by být před jednáními o prodeji provedeno nezávislé ocenění jedním nebo více nezávislými majetkovými odhadci, aby byla stanovena tržní hodnota na základě obecně uznávaných tržních ukazatelů a oceňovacích norem.“ Komise konstatuje, že FABV před jednáními o prodeji žádné nezávislé ocenění závodu nepožadovala.
(42)
Přestože nebylo uspořádáno otevřené a nepodmíněné nabídkové řízení ani nebylo před jednáními o prodeji provedeno nezávislé ocenění závodu, jsou k dispozici další informace, z nichž lze tržní cenu závodu v okamžiku, kdy jej FABV prodávala společnosti Hammar, vyvodit.
(43)
Když byl závod na konci roku 2007 nabídnut k prodeji, pověřila Chips AB společnost Colliers International (15) vypracováním memoranda k prodeji závodu. Colliers International uvedla jako prodejní cenu 27 milionů SEK(2,7 milionu EUR) za samotnou nemovitost, tzn. bez movitého majetku a práv duševního vlastnictví. Jak je již uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, má Komise za to, že se jedná o přiměřený odhad tržní ceny, jelikož i) tento odhad byl proveden před jednáními o prodeji, ii) objednala si ho Chips AB v souvislosti s prodejem závodu, tzn. v kontextu, kdy Chips AB zjevně nemohlo jít o nic jiného než o získání správného odhadu tržní ceny, iii) posouzení provedla třetí strana, jež byla nezávislá jak na prodejci, tak na kupujícím, a iv) Colliers International má v odvětví nemovitostí rozsáhlé zkušenosti. Hammar však předběžné stanovisko Komise o nezávislosti odhadu zpochybňuje, jelikož si jej objednal prodejce. Hammar se rovněž domnívá, že odhady Colliers International nebyly, vezme-li se v úvahu situace závodu v době prodeje, realistické (např. Colliers International vycházela pouze z 10 % míry neobsazenosti).
(44)
Dalším možným ukazatelem tržní ceny závodu je ocenění, jež v červnu 2008 provedla společnost Swedbank Kommersiella Fastigheter (16) (dále jen „Swedbank“). Toto ocenění si objednali místní podnikatelé, kteří později závod koupili, a to za účelem úvěru zamýšleného na pořízení závodu. Swedbank odhadla tržní cenu závodu na 30 milionů SEK(3 miliony EUR), i když prostory, jež byly oceňovány, byly menší než rozloha celého závodu (17). Swedbank vycházela z 35 % neobsazenosti, další předpoklady byly srovnatelné s předpoklady Colliers International.
(45)
Zpráva PwC obsahuje řadu odhadů tržní hodnoty závodu v závislosti na okamžiku jeho prodeje. Ve zprávě se např. uvádí, že hodnota závodu v okamžiku, kdy jej Chips AB prodávala FABV, činila cca 9 milionů SEK, zatímco když si jej Hammar ve stejný den (13. února 2008) od FABV pronajímala, byla jeho cena cca 5,5 milionu SEK(0,55 milionu EUR). Zpráva PwC obsahuje třetí odhad tržní hodnoty závodu v okamžiku, kdy jej Hammar pronajímala místním podnikatelům (dne 1. března 2008). Tato hodnota dosahuje přibližně 21 milionů SEK(2,1 milionu EUR).
(46)
Komise v prvé řadě konstatuje, že zpráva PwC poskytuje různé číselné údaje o tržní hodnotě závodu v průběhu krátké doby. Jelikož tržní cena nemovitostí bývá z krátkodobého hlediska poměrně stabilní (s výjimkou mimořádných okolností), má Komise silné pochybnosti o některých odhadech ve zprávě PwC, a to zejména s ohledem na skutečnost, že všechny transakce byly provedeny ve velmi krátké době.
(47)
Pokud jde o první dva odhady hodnoty závodu ve zprávě PwC (9 milionů SEK, resp. 5,5 milionu SEK), Komise je považuje ve srovnání s odhady Colliers International a Swedbank ze stejné doby za nerealistické. Pokud jde o odhad 5,5 milionu SEK, Komise na jednu stranu poznamenává, že PricewaterhouseCoopers vychází při svém odhadu z peněžních toků v podobě nájemného, které Hammar platí za závod společnosti FABV. PwC přesto sama uznává, že toto nájemné je velmi nízké v porovnání s výnosy za srovnatelný průmyslový závod. Ještě nápadnější je pak srovnání s nájemným, které Hammar požaduje od místních podnikatelů o pouhých několik dní později a které je přibližně sedmkrát vyšší (viz poznámky pod čarou 7 a 8). S ohledem na tyto skutečnosti dospívá Komise k závěru, že nájemné, které platila společnost Hammar, bylo nižší než tržní nájemné. Komise se tudíž domnívá, že ocenění na 5,5 milionu SEK, jež vychází z odhadu příjmů z nájemného, které je nižší než tržní nájemné, neodráží skutečnou hodnotu závodu. Na druhou stranu vychází ocenění na 9 milionů SEK z předpokladu, že neobsazenost bude v prvních dvou letech vlastnictví činit 100 %, poté se ve třetím roce sníží na 75 %, ve čtvrtém roce na 50 % a pak se ustálí na 60 % po zbytek období, na které se ocenění vztahuje. V odhadu neobsazenosti se však nepřihlíží ke skutečnosti, že v okamžiku prodeje bylo známo, že místní podnikatelé jsou připraveni si závod pronajmout. Za cenu závodu je pak tedy třeba považovat cenu závodu s nájemcem.
(48)
Podle třetího odhadu ve zprávě PwC činí tržní cena závodu v okamžiku, kdy jej Hammar prodávala místním podnikatelům, cca 21 milionů SEK, přestože prostory, jichž se odhad týká, jsou o něco menší než rozloha celého závodu (viz poznámka pod čarou 17). Tento odhad je založen na vesměs stejné metodě jako odhady Colliers International a Swedbank a vychází zejména z podmínek v nájemní smlouvě mezi společností Hammar a místními podnikateli, tj. podmínek v nájemní smlouvě platné v okamžiku prodeje. Je třeba rovněž poznamenat, že podmínky smlouvy byly pravděpodobně tržní, a to zejména z toho důvodu, že byly dohodnuty mezi dvěma soukromými tržními subjekty, kteří v tomto ohledu měli patrně pouze ekonomicky racionální důvody. Komise má tudíž za to, že třetí odhad tržní ceny závodu ve zprávě PwC je přiměřený.
(49)
Bez ohledu na to, který odhad tržní ceny závodu (Colliers International, Swedbank či třetí odhad ve zprávě PwC) bude vybrán, je proto jasné, že cena 8 milionů SEK, za kterou FABV prodala závod společnosti Hammar, byla mnohem nižší, než činila tržní cena, a společnost Hammar tudíž zvýhodnila.
(50)
Jelikož jsou splněny všechny podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU, Komise dospívá k závěru, že posuzované opatření představuje státní podporu, jež je navíc protiprávní, jelikož byla příjemci poskytnuta bez předchozího schválení Komisí.
(51)
Výhoda pro příjemce podpory odpovídá rozdílu mezi cenou, kterou zaplatila Hammar (8 milionů SEK), a tržní cenou závodu.
(52)
Při stanovování tržní ceny bude Komise posuzovat možné alternativy a odhady, jež jsou k dispozici, konkrétně: i) 17 milionů SEK, jež FABV společnosti Chips AB dne 18. února 2008 skutečně zaplatila, ii) 40 milionů SEK, jež místní podnikatelé skutečně zaplatili společnosti Hammar, iii) 27 milionů SEK, což byl odhad Colliers International před prodejem, iv) 30 milionů SEK, což byl odhad Swedbank v červnu 2008, a v) 21 milionů SEK, což je odhad ze zprávy PwC.
(53)
Komise se domnívá, že cena 17 milionů SEK, kterou FABV zaplatila společnosti Chips AB v okamžiku nákupu závodu, není přesvědčivým důkazem tržní ceny. Komise již v rozhodnutí o zahájení řízení vysvětlila, že Chips AB akceptovala cenu, jež byla nižší než odhadovaná tržní cena, jelikož chtěla zabránit poškození pověsti podniku, k němuž by došlo při uzavření závodu a následné ztrátě pracovních míst. Mimo to chtěla Chips AB využít možnosti rychlého prodeje, aby mohla uzavřít provoz Topp. Soukromý tržní subjekt, který nemá tato omezení (jež jsou pro Chips AB specifická), by požadoval vyšší cenu. Z těchto důvodů Komise nepovažuje za nutné odpovídat na argumenty společnosti Hammar (shrnuté ve 27. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí), které se navíc týkají okolnosti, která není součástí formálního vyšetřování.
(54)
Komise rovněž na základě informací, které v průběhu formálního vyšetřovacího řízení obdržela, konstatovala, že částka ve výši 40 milionů SEK, jež byla dohodnuta s místními podnikateli, se nejeví jako nejlepší měřítko pro tržní cenu závodu, jelikož podnikatelé financovali tento dohodnutý obnos částečně z bankovního úvěru a částečně z úvěru, který jim poskytla sama společnost Hammar. Vysoký podíl, který má na financování prodejce (jenž je v rámci transakce zároveň i věřitelem), a s tím spojené úvěrové riziko, které pro něj vyplývá, nepodporují argument, že nominální cena 40 milionů SEK představuje skutečnou ekonomickou hodnotu závodu. Nominální cena, jež byla v této transakci zaplacena, proto není přesvědčivým důkazem pro cenu, která by byla za závod zaplacena za tržních podmínek. Přesto jde o další náznak toho, že cena 8 milionů SEK neodpovídá tržní ceně závodu. Tyto dvě alternativy od sebe dělí období kratší než tři týdny. Takto významný cenový rozdíl v tak krátké době potvrzuje, že uvedená částka nepředstavovala tržní cenu.
(55)
Pokud jde o odhady Colliers International a Swedbank, nemá Komise v zásadě důvod pochybovat o tom, že jde o nezávislá ocenění vypracovaná podle obecně uznávaných norem. Komise se přesto domnívá, že ocenění nejsou přímo srovnatelná, jelikož část podkladů pro ocenění se od sebe liší. Na základě informací, jež jsou k dispozici, nemůže Komise s plnou jistotou rozhodnout, zda tato ocenění podávají nejspolehlivější informaci o tržní hodnotě závodu, jelikož vycházejí z odhadů a srovnání spojených s jinými transakcemi na trhu než s transakcemi, jež se týkají předmětného závodu.
(56)
V souhrnu má Komise za to, že existují důvody pro použití tržní ceny, jež vyplývá ze třetího odhadu ve zprávě PwC. Jak už se uvádí ve 48. bodě odůvodnění, Komise má za to, že tento odhad - i když byl vypracován až po provedení transakcí - vychází z údajů o peněžních tocích u nájemní smlouvy, jež skutečně existovala (mezi společností Hammar a místními podnikateli), a tudíž vychází ze skutečného pozorování trhu. Ve srovnání s oceněními Colliers International a Swedbank představuje v tomto ohledu 21 milionů SEK věrohodný, byť opatrný odhad tržní ceny závodu. Komise dále podotýká, že Hammar uzavřela dne 13. února 2008 dohodu o opci k nákupu závodu za 8 milionů SEK a tuto opci dne 11. srpna 2008 využila. Dne 1. března 2008 uzavřela Hammar s místními podnikateli opční smlouvu o prodeji závodu za 40 milionů SEK. Smlouva o prodeji byla uzavřena dne 2. září 2008, kdy došlo k využití opce. Datum, jež se ve zprávě PwC používá jako základ pro odhadovanou hodnotu závodu ve výši 21 milionů SEK, je 1. březen 2008. Vzhledem k tomu, že mezi všemi uvedenými transakcemi byl malý časový odstup, není důvod se domnívat, že tržní hodnota závodu se mohla výrazně lišit od částky 21 milionů SEK v době, kdy Hammar závod kupovala či kdy uzavírala opční smlouvu.
(57)
Na základě výše uvedeného lze konstatovat, že výhoda poskytnutá společnosti Hammar činí 13 milionů SEK(1,3 milionu EUR). Výhoda se vypočítá jako rozdíl mezi tržní hodnotou 21 milionů SEK a cenou 8 milionů SEK, kterou Hammar skutečně za závod zaplatila.
4.2 Slučitelnost podpory
(58)
Švédské orgány, ani společnost Hammar nepředložily argumenty o slučitelnosti podpory s vnitřním trhem. Jediným cílem, který švédské orgány uvedly, je politický záměr obce zachovat provoz podniku a zajistit pracovní místa v oblasti Vänersborgu.
(59)
Jelikož obec neleží v podporované oblasti (viz 13. bod odůvodnění), není způsobilá pro regionální podporu. Různé typy cílů podpory, jež švédské orgány uvedly, by bylo možné posoudit podle sdělení Komise o pokynech Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (18). Neexistují však žádné náznaky toho, že by podmínky stanovené v pokynech byly v tomto případě splněny. Zejména nic nenasvědčuje tomu, že Hammar byl v okamžiku nákupu závodu podnikem v obtížích.
(60)
Dosud rovněž nebylo dostatečně prokázáno, že opatření bylo nezbytné a přiměřené ke splnění některých cílů obecného zájmu. Komise tudíž nezjistila žádné důvody, na jejichž základě lze podporu prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 SFEU.
(61)
Žádné jiné důvody pro slučitelnost se nejeví jako použitelné. Komise proto dospívá k závěru, že prodej závodu ze strany obce společnosti Hammar představuje státní podporu, jež je protiprávní a neslučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
4.3 Nájemní smlouva a cena opce
(62)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila Komise pochybnosti o tom, zda nájemní smlouva, kterou FABV a Hammar uzavřely dne 13. února 2008, a cena opce společnosti Hammar k nákupu závodu byly v souladu s tržními podmínkami (viz 38. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení).
(63)
Komise konstatuje, že nájemní smlouva zahrnuje státní podporu, jelikož jsou - ze stejných důvodů, jež jsou uvedeny výše v oddíle 4.1 - splněna nezbytná kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 SFEU: i) příjemce podpory, tj. Hammar, je podnik; ii) rozhodnutí, jež přijímá FABV, jsou přičitatelná státu, a pokud mají ekonomické dopady, znamená to, že jsou použity státní prostředky; iii) opatření je selektivní, jelikož je určeno ve prospěch určitého podniku; iv) jak je vysvětleno ve 47. bodě odůvodnění a jak uvádí zpráva PwC, kterou předložila sama společnost Hammar, má Komise za to, že nájemné, které společnost Hammar platila FABV, je nižší než tržní cena, a proto Hammar zvýhodňuje; a v) byť Hammar působí pouze na místní úrovni, provozuje svou činnost na trhu, na němž nelze vyloučit vliv na obchod a hospodářskou soutěž uvnitř Unie a EHP.
(64)
Aby bylo možné zjistit rozsah zvýhodnění společnosti Hammar, je třeba porovnat nájemné, na němž se dohodly FABV a Hammar dne 13. února 2008 (0,5 milionu SEK v prvním roce) s nájemným, na němž se Hammar dohodla ve smlouvě s místními podnikateli dne 1. března 2008 (3,5 milionu SEK v prvním roce). Komise má za to, že podmínky v posledně jmenované smlouvě odpovídají tržní hodnotě pronájmu závodu, jelikož smlouva byla uzavřena mezi dvěma soukromými stranami z ekonomicky racionálních důvodů. V tomto ohledu je rovněž třeba poznamenat, že zpráva PwC při výpočtu hodnoty závodu vychází právě z posledně jmenované částky. Jelikož Hammar platila nájemné obci pouze mezi 1. březnem 2008 a 11. srpnem 2008, kdy využila svou opci, tj. přibližně šest měsíců, měla by výsledná částka po poměrném výpočtu zvýhodnění ve výši 3 miliony SEK, což je rozdíl mezi nájemným dohodnutým mezi FABV a společností Hammar a nájemným dohodnutým mezi Hammar a místními podnikateli, činit 1,5 milionu SEK (0,15 milionu EUR).
(65)
Jelikož nelze použít žádné důvody pro slučitelnost podpory s vnitřním trhem ani nebyly tyto důvody předloženy (viz oddíl 4.2), dospívá Komise k závěru, že nájemní smlouva uzavřená mezi FABV a společností Hammar dne 13. února 2008 zahrnuje státní podporu, jež je protiprávní a neslučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(66)
Pokud jde o cenu opce k nákupu závodu poskytnuté společnosti Hammar, Komise poznamenává, že tato opce se nejeví jako uplatnitelná, jelikož závazek k budoucímu nákupu či prodeji nemovitého majetku v zásadě není podle švédských právních předpisů vymahatelný (19). Případné zvýhodnění společnosti Hammar na základě takové opce je značně nejisté, pokud vůbec nějaké, a mohlo být v každém případě vykompenzováno prodejní cenou nebo uhrazeným nájemným. Proto nelze s jistotou stanovit, že opce poskytla společnosti Hammar zvýhodnění, které lze oddělit od zvýhodnění, jež pro Hammar vyplývalo z nájemní smlouvy a pozdějšího prodeje závodu.
5. NAVRÁCENÍ STÁTNÍ PODPORY
(67)
Čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (20), ukládá: „Je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil.“
(68)
Jelikož nynější opatření představuje protiprávní a neslučitelnou podporu, musí být podpora navrácena, tak aby bylo možné obnovit situaci, jež na trhu panovala před poskytnutím podpory. Navrácení podpory je tudíž třeba uplatnit od chvíle, kdy byl příjemce zvýhodněn, tj. od okamžiku poskytnutí podpory příjemci, a dokud k němu skutečně nedojde, budou z navracené podpory účtovány úroky.
(69)
Prvek podpory, jenž je neslučitelný s vnitřním trhem, je třeba vyčíslit na 14,5 milionu SEK. Skládá se z rozdílu mezi tržní cenou závodu (21 milionů SEK) a cenou, kterou zaplatila Hammar (8 milionů SEK), což je 13 milionů SEK, ke kterým se připočte částka týkající se nájemní smlouvy, kterou je třeba navrátit (1,5 milionu SEK).
(70)
Z částky, kterou je třeba navrátit, je třeba zaplatit příslušný úrok. V případě neslučitelného prvku podpory vyčísleného na 13 milionů SEK by se úrok při navrácení měl počítat ode dne, kdy Hammar využila svou opci a koupila závod od FABV, tj. od 11. srpna 2008. V případě neslučitelného prvku podpory vyčísleného na 1,5 milionu SEK by se úrok při navracení měl počítat ode dne splatnosti nájemného, tj. od 1. března 2008,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši 14,5 milionu SEK, kterou Švédsko v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie protiprávně poskytlo společnosti Hammar Nordic Plugg AB prostřednictvím prodeje a pronájmu veřejného majetku v Brålandě v obci Vänersborg pod jeho tržní cenou, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Švédsko zajistí, aby Hammar Nordic Plugg AB vrátila podporu podle článku 1.
2. Podpora, která má být navrácena, zahrnuje úroky od data, kdy byla podpora dána společnosti Hammar Nordic Plugg AB k dispozici, do data jejího skutečného navrácení.
3. Úroková sazba se vypočítá jako složený úrok v souladu s kapitolou V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (21).
Článek 3
1. Navrácení podpory podle článku 1 musí být okamžité a účinné.
2. Švédsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Do dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí předloží Švédsko Komisi tyto informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce vrátit;
b)
podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření k provedení tohoto rozhodnutí;
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Švédsko informuje Komisi o vývoji vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí až do té doby, než dojde k úplnému navrácení podpory podle článku 1. Na žádost Komise neprodleně předloží informace vztahující se k již přijatým a plánovaným opatřením k provedení tohoto rozhodnutí. Rovněž poskytne podrobné informace o částkách podpory a úroků, které již příjemce navrátil.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Švédskému království.
V Bruselu dne 8. února 2012.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 8 februari 2012
om det statliga stöd SA.28809 (C 29/10) (f.d. NN 42/10 och f.d. CP 194/09) som Sverige har genomfört till förmån för Hammar Nordic Plugg AB
[delgivet med nr C(2012) 546]
(Endast den svenska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(2012/293/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT,
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket,
med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,
efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig (1) och med beaktande av dessa synpunkter, och
av följande skäl:
1. FÖRFARANDE
(1)
Genom en skrivelse av den 26 maj 2009, registrerad den 16 juni 2009, mottog kommissionen ett klagomål rörande påstått statligt stöd till Hammar Nordic Plugg AB med anledning av att Vänersborgs kommun sålt offentligt ägd egendom under marknadspris.
(2)
Den 27 oktober 2009 översände kommissionen en icke-konfidentiell version av klagomålet till de nationella myndigheterna. Sverige svarade genom en skrivelse av den 30 november 2009, registrerad samma dag.
(3)
Den 9 mars 2010 begärde kommissionen ytterligare upplysningar och Sverige svarade genom en skrivelse av den 20 april 2010.
(4)
Den 11 maj 2010 mottog kommissionen upplysningar som lämnats av Chips AB.
(5)
Genom skrivelsen av den 27 oktober 2010 underrättade kommissionen Sverige om att den hade beslutat att inleda ett förfarande enligt artikel 108.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (2) (nedan kallat EUF-fördraget) med anledning av stödet. Kommissionens beslut att inleda förfarandet (nedan kallat beslutet om att inleda förfarandet) offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning (3). Kommissionen uppmanade berörda parter att inkomma med synpunkter på stödet.
(6)
Genom en skrivelse av den 23 november 2010 begärde Sverige en förlängning av tidsfristen för att inkomma med synpunkter på beslutet om att inleda förfarandet.
(7)
Genom skrivelser av den 15 och den 17 december 2010 översände de svenska myndigheterna sina synpunkter till kommissionen. Hammar Nordic Plugg AB översände sina synpunkter till kommissionen genom en skrivelse av den 22 januari 2011.
(8)
Den 1 februari 2011 skickade kommissionen Hammar Nordic Plugg AB:s synpunkter till de svenska myndigheterna för kommentarer.
(9)
Den 1 juni 2011 skickade kommissionen ytterligare en begäran om upplysningar. Sverige besvarade denna genom en skrivelse av den 29 juni 2011 och lämnade ytterligare klargöranden per e-post den 12 september och den 30 september 2011.
(10)
Den 6 juni 2011 skickade kommissionen ett frågeformulär till Chips AB, som inte besvarades direkt av bolaget. Chips AB lämnade dock viss information till de svenska myndigheterna, som tog med denna information i de klargöranden de lämnade den 12 september 2011.
(11)
Den 19 oktober 2011 ägde ett möte rum mellan kommissionens avdelningar och företrädare för Hammar Nordic Plugg AB.
(12)
Den 3 november 2011 lämnade Hammar Nordic Plugg AB ytterligare information till kommissionen per e-post. Kommissionen vidarebefordrade denna information till de svenska myndigheterna den 4 november 2011, men dessa bekräftade den 28 november 2011 att de inte hade några synpunkter.
2. BESKRIVNING
2.1 Stödmottagare och berörda parter
(13)
Stödmottagare är aktiebolaget Hammar Nordic Plugg AB (nedan kallat Hammar), vars verksamhet består av lokaluthyrning och fastighetsförvaltning. Hammar, som har sitt säte i Trollhättan i Västra Götaland, ägs till 100 % av sitt moderbolag Hammar Nordic Fastigheter AB, som i sin tur ägs av en privatperson, Anders Hammar (4).
(14)
Vänersborgs kommun (nedan kallad kommunen) ligger i Västra Götalands län nära norska gränsen. Enligt regionalstödskartan för Sverige för 2007-2013 ligger Vänersborg inte i ett stödområde.
(15)
Fastighets AB Vänersborg (nedan kallat FABV) är ett fastighetsbolag som ägs av kommunen.
(16)
Topp Livsmedel (nedan kallat Topp) hörde till Chips AB (5), ett bolag i den internationella koncernen Orkla ASA (nedan kallad Orkla).
(17)
Den fastighet som omfattas av åtgärden (nedan kallad anläggningen) omfattar två tomter, en produktionsanläggning, lös egendom och immateriella rättigheter (t.ex. varumärken). Den ligger i Brålanda, en mindre tätort i Vänersborgs kommun. Fram till 2007 tillverkade Topp djupfrysta grönsaker i anläggningen med omkring 30 anställda.
2.2 Sammanfattning av åtgärden
(18)
Genom en skrivelse av den 26 maj 2009 mottog kommissionen ett klagomål som gällde påstått beviljande av statligt stöd genom försäljning av offentligt ägd egendom (anläggningen) under marknadspris.
(19)
Fakta i fallet är följande: I slutet av 2007 tillkännagav Chips AB att man skulle lägga ner tillverkningen i Topp, och företaget inledde processen med att sälja anläggningen.
(20)
Den 13 februari 2008 köpte kommunen - via FABV - anläggningen av Chips AB för 17 miljoner svenska kronor (1,7 miljoner euro) (6).
(21)
Samma dag, den 13 februari 2008, ingick FABV två avtal med Hammar. Det ena avtalet var ett hyresavtal genom vilket FABV hyrde ut hela anläggningen till Hammar (7). Det andra avtalet innehöll en option som gav Hammar rätt att köpa anläggningen av FABV till det fasta priset 8 miljoner kronor (0,8 miljoner euro) när som helst under tvåårsperioden den 1 mars 2008-28 februari 2010. Hammar utnyttjade optionen och förvärvade anläggningen av FABV till det fasta priset den 11 augusti 2008.
(22)
Genom ett avtal av den 1 mars 2008 hyrde Hammar ut största delen av anläggningen till lokala företagare till en hyra (8) som var högre än den hyra FABV och Hammar hade kommit överens om. Som villkor för att underteckna hyresavtalet ställde de lokala företagarna dessutom som krav att de skulle ha möjlighet att köpa anläggningen i framtiden, om Hammar skulle bli anläggningens ägare. Optionsavtalet, som undertecknades samma dag, gav de lokala företagarna möjlighet att förvärva anläggningen för 40 miljoner kronor (4 miljoner euro).
(23)
Den 2 september 2008 ingick Hammar ett avtal med de lokala företagarna om att sälja anläggningen till dem till det avtalade priset 40 miljoner kronor.
3. BESLUTET OM ATT INLEDA FÖRFARANDET
(24)
Kommissionen hade skäl att tro att FABV:s försäljning av anläggningen till Hammar omfattade statligt stöd. Därför inledde kommissionen den 27 oktober 2010 ett formellt granskningsförfarande med anledning av denna transaktion (9).
(25)
De svenska myndigheterna och Hammar har lämnat synpunkter på inledandet av det formella granskningsförfarandet.
(26)
De svenska myndigheterna anser att försäljningen av anläggningen till Hammar inte utgör statligt stöd. De vidhåller att kommunens enda avsikt när den köpte anläggningen genom FABV var att säkra produktionen och arbetstillfällena. Eftersom kommunen inte hade för avsikt att själv bedriva verksamheten valdes den lösning som Hammar föreslagit, dvs. ett hyresavtal med köpoption. De svenska myndigheterna noterar också att den option som beviljats Hammar krävde ett kapitaltillskott på 9 miljoner kronor (0,9 miljoner euro) från kommunens budget till FABV som avsättning för den förlust som skulle uppstå om Hammar utnyttjade optionen.
(27)
Hammar gör gällande att FABV köpte anläggningen av Chips AB till ett alltför högt pris, vilket skulle kunna innebära att Orkla fått statligt stöd. Vidare påstår Hammar att man köpte anläggningen av FABV på marknadsvillkor och att försäljningen varken påverkade handeln mellan medlemsstaterna eller ledde till någon snedvridning av konkurrensen.
(28)
Till stöd för sina påståenden lade Hammar fram en efterhandsberäkning (daterad den 20 januari 2011) av anläggningens värde som gjorts av PricewaterhouseCoopers (nedan kallad PwC-rapporten). Enligt PwC-rapporten är osäkerhetsmomentet vid beräkningen av marknadspriset för den här typen av fastigheter så stort att priset kan sägas ha legat nära ett marknadsmässigt pris varje gång anläggningen såldes (dvs. när FABV köpte den av Chips AB, när den senare såldes till Hammar och slutligen när Hammar sålde den till de lokala företagarna). Framför allt vad gäller FABV:s försäljning till Hammar och försäljningen vidare till de lokala företagarna anser man i rapporten att de priser som betalats var marknadsmässiga med tanke på de finansiella villkoren i de båda hyresavtalen (dvs. mellan FABV och Hammar å ena sidan och mellan Hammar och de lokala företagarna å den andra).
(29)
Hammar hävdade under mötet med kommissionens avdelningar den 19 oktober 2011 och i sin inlaga av den 3 november 2011 genom vilken bolaget lämnade ytterligare upplysningar till kommissionen att inga andra bud hade lagts på anläggningen vid den tidpunkt då kommunen och Hammar kom överens om att Hammar skulle få option på att förvärva den för 8 miljoner kronor och att detta pris därför bör betraktas som marknadspris trots eventuella beräkningar, som ändå måste ses som hypotetiska.
(30)
Den 3 november 2011 översände Hammar till kommissionen en rapport utarbetad av Copenhagen Economics A/S (10) (nedan kallat Copenhagen Economics) om hur handeln mellan medlemsstaterna kan ha påverkats av att FABV köpte anläggningen av Chips AB och senare sålde den till Hammar. Slutsatsen i rapporten är att den första transaktionen hade potential att påverka handeln inom unionen, eftersom säljaren Chips AB är ett internationellt företag - det finländska dotterbolaget till den norska Orkla-koncernen - som konkurrerar internationellt. Däremot gör rapporten gällande att FABV:s försäljning av anläggningen till Hammar inte alls eller endast i obetydlig utsträckning påverkade handeln inom unionen, eftersom Hammar endast är verksamt på lokal nivå och inte har några internationella konkurrenter på de relevanta marknaderna.
4. BEDÖMNING AV ÅTGÄRDEN
4.1 Förekomst av statligt stöd
(31)
En bedömning av om FABV:s försäljning av anläggningen till Hammar omfattade statligt stöd måste göras mot bakgrund av artikel 107.1 i EUF-fördraget, som föreskriver att ”stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, är oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna”.
(32)
Kommissionen noterar att stödmottagaren, dvs. Hammar, kvalificerar sig som ett företag eftersom det bedriver ekonomisk verksamhet genom att tillhandahålla fastighets- och fastighetsrelaterade tjänster på marknaden.
(33)
Transaktionen genomfördes av kommunen genom FABV. FABV ägs till 100 % av kommunen, som täcker FABV:s eventuella förluster via sin normala budget. FABV:s styrelse utgörs av ledamöter ur Vänersborgs kommunstyrelse. De beslut som FABV fattar kan således tillskrivas staten och i den mån besluten har ekonomiska konsekvenser innebär dessa att statliga medel används. Dessutom var kommunen helt klart delaktig i denna transaktion, eftersom den option som Hammar beviljades krävde ett kapitaltillskott på 9 miljoner kronor från kommunen till FABV som avsättning för den förlust som skulle uppstå om Hammar utnyttjade sin option. Mot bakgrund av detta drar kommissionen slutsatsen att försäljningen av anläggningen till Hammar omfattade statliga medel.
(34)
Eftersom transaktionen gynnade ett specifikt företag (dvs. Hammar) måste åtgärden betraktas som en selektiv åtgärd.
(35)
Åtgärden snedvrider eller kan snedvrida konkurrensen och påverka handeln inom unionen och Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (nedan kallad handeln inom EES) i den mening som avses i Europeiska unionens domstols relevanta rättspraxis på området statligt stöd. Som argument för att den selektiva fördel som försäljningen av anläggningen till Hammar medförde inte alls eller endast i obetydlig omfattning påverkade handeln görs det i rapporten från Copenhagen Economics (se skäl 30) gällande att den fastighetsmarknad där Hammar är verksam är enbart lokal. Den eventuella påverkan på handeln är dock inte beroende av om en viss stödmottagare råkar vara verksam internationellt eller enbart på nationell nivå, utan avgörs snarare av om de varor och tjänster som stödmottagaren bedriver handel med är eller skulle kunna vara föremål för handel inom unionen (11). Detta kriterium är uppfyllt i detta ärende, eftersom fastighetstjänster och fastighetsrelaterade tjänster är föremål för handel och investeringar inom unionen. Detta faktum bekräftas i föreliggande ärende av det förhållandet att anläggningens tidigare ägare (Chips AB) är ett Finlandsbaserat dotterbolag till Orkla, som är en internationellt verksam koncern. Detta bevisar att det finns ett gränsöverskridande intresse för den berörda tillgången (dvs. anläggningen), som för övrigt inte är en obebyggd tomt utan en anläggning i drift för produktion av djupfrysta livsmedel.
(36)
Kommissionen anser därför att även om Hammar enbart är verksamt på lokal nivå är företaget verksamt på en marknad där en påverkan på handeln och konkurrensen inom unionen och EES inte kan uteslutas. De argument som Hammar lagt fram är därför ingen anledning för kommissionen att avvika från sin preliminära bedömning av detta kriterium i beslutet om att inleda förfarandet.
(37)
Det enda kriteriet i definitionen av statligt stöd som är föremål för övervägande är därför om FABV:s försäljning av anläggningen gav Hammar en fördel. På grundval av tillgänglig information anser kommissionen att FABV sålde anläggningen till Hammar till ett pris som låg under marknadsvärdet, vilket en privat marknadsinvesterare troligen inte skulle göra, och därmed beviljade Hammar en fördel.
(38)
Detta ärende gäller försäljning av vissa offentligt ägda tillgångar till ett privat företag. En del av tillgångarna består av fastigheter (mark och byggnader), och för att kunna bedöma förekomsten av stöd i dessa fall tillämpar kommissionen sitt meddelande om inslag av stöd vid statliga myndigheters försäljning av mark och byggnader (12) (nedan kallat meddelandet). På andra typer av tillgångar som försäljningen avser tillämpar kommissionen testet om en privat investerare i en marknadsekonomi, dvs. den bedömer om den offentliga säljaren agerade som en privat investerare i en marknadsekonomi. Av tydlighetsskäl kommer kommissionen emellertid att bedöma hela transaktionen på grundval av detta meddelande eftersom det baserar sig på samma test (13).
(39)
I enlighet med punkt II.1 i meddelandet utesluts framför allt automatiskt förekomsten av statligt stöd till förmån för köparen när försäljningen följer på ”ett vederbörligen offentliggjort, öppet och villkorslöst anbudsförfarande (av auktionstyp), där det bästa eller det enda anbudet antas”. Enligt den information som kommissionen samlat in verkar FABV inte ha anordnat något anbudsförfarande inför försäljningen av anläggningen, och därför kan förekomsten av statligt stöd inte automatiskt uteslutas på den grunden.
(40)
Hammar hävdar att priset på 8 miljoner kronor motsvarar anläggningens marknadsvärde, eftersom inga andra bud lades vid den tidpunkt då optionen avtalades. Kommissionen konstaterar emellertid att kommunens försäljning av anläggningen inte var transparent och öppen för andra anbudsgivare. Därför kan kommissionen inte utifrån försäljningspriset dra några slutsatser om det verkliga marknadsvärdet (14). Kommissionen noterar vidare att FABV köpte anläggningen för 17 miljoner kronor den 13 februari 2008 och samma dag gick med på att ge Hammar option på att få köpa anläggningen till det mycket lägre priset 8 miljoner kronor.
(41)
Enligt punkt II.2 a i meddelandet bör, om överlåtelsen sker utan villkorslöst anbudsförfarande, en ”oberoende värdering genomföras av en eller flera oberoende värderingsmän före förhandlingarna om överlåtelsen för att fastställa marknadsvärdet på grundval av allmänt accepterade marknadsindikatorer och värderingsstandarder”. Kommissionen noterar att FABV inte begärde någon oberoende värdering av anläggningen före försäljningsförhandlingarna.
(42)
Trots att något öppet och villkorslöst anbudsförfarande inte anordnades och någon oberoende värdering av anläggningen inte gjordes före försäljningsförhandlingarna, finns det annan tillgänglig information som gör det möjligt att sluta sig till anläggningens marknadsvärde vid den tidpunkt då FABV sålde den till Hammar.
(43)
När anläggningen lades ut till försäljning i slutet av 2007 gav Chips AB Colliers International (15) i uppdrag att upprätta en försäljningspromemoria för anläggningen. Colliers International angav ett försäljningspris på 27 miljoner kronor (2,7 miljoner euro) för själva fastigheten, dvs exklusive lös egendom och immateriella tillgångar. Såsom konstateras i beslutet om att inleda förfarandet anser kommissionen att detta är en rimlig uppskattning av det marknadsmässiga priset, eftersom i) uppskattningen gjordes före försäljningsförhandlingarna, ii) den beställdes av Chips AB i samband med försäljningen av anläggningen, dvs. i ett sammanhang där Chips AB rimligtvis inte kunde ha haft något annat intresse än att få en korrekt uppskattning av marknadsvärdet, iii) undersökningen genomfördes av en tredje part som var oberoende i förhållande till såväl säljare som köpare och iv) Colliers International har en gedigen erfarenhet inom fastighetsbranschen. Hammar bestrider dock kommissionens preliminära åsikt att värderingen var oberoende, eftersom den beställts av säljaren. Hammar anser också att Colliers Internationals antaganden inte var realistiska (bl.a. utgick Colliers International från en vakansgrad på endast 10 %), med tanke på den situation som rådde vid anläggningen vid tidpunkten för transaktionen.
(44)
En annan möjlig indikator på anläggningens marknadsmässiga pris är den värdering som Swedbank Kommersiella Fastigheter (16) (nedan kallad Swedbank) gjorde i juni 2008. Denna värdering gjordes för de lokala företagarnas räkning, som senare köpte anläggningen, med siktet inställt på ett lån för förvärv av anläggningen. Swedbank uppskattade anläggningens marknadsvärde till 30 miljoner kronor (3 miljoner euro), även om de lokaler som värderades var mindre än hela anläggningen (17). Swedbank utgick från en vakansgrad på 35 %, medan övriga antaganden var jämförbara med Colliers Internationals antaganden.
(45)
PwC-rapporten innehåller en rad uppskattningar av anläggningens marknadsvärde, beroende på när den såldes. I rapporten konstateras t.ex. att anläggningens värde när Chips AB sålde den till FABV var ca 9 miljoner kronor, medan det var ca 5,5 miljoner kronor (0,55 miljoner euro) när Hammar hyrde den av FABV samma dag (den 13 februari 2008). PwC-rapporten innehåller en tredje uppskattning av anläggningens marknadsvärde vid den tidpunkt då Hammar hyrde ut den till de lokala företagarna (den 1 mars 2008) på omkring 21 miljoner kronor (2,1 miljoner euro).
(46)
Kommissionen noterar för det första att PwC-rapporten ger olika siffror för anläggningens marknadsvärde under en kort tidsperiod. Eftersom marknadsvärdet på fastigheter tenderar att vara ganska konstant på kort sikt (utom vid exceptionella omständigheter) förhåller sig kommissionen mycket tveksam till en del av värderingarna i PwC-rapporten, särskilt med hänsyn till att samtliga transaktioner genomfördes inom en mycket kort tidsrymd.
(47)
Vad gäller de två första värderingarna av anläggningens värde i PwC-rapporten (9 miljoner kronor respektive 5,5 miljoner kronor) anser kommissionen att de verkar orealistiska jämfört med Colliers Internationals och Swedbanks samtidiga värderingar. Å ena sidan, vad gäller värderingen till 5,5 miljoner kronor, noterar kommissionen att PricewaterhouseCoopers (nedan kallat PwC) baserar sin värdering på kassaflödet i form av de hyror som Hammar betalar till FABV för anläggningen. PwC erkänner dock självt att dessa hyror är mycket låga jämfört med den normala avkastningen för en jämförbar industrianläggning. Detta blir desto mer anmärkningsvärt när man jämfört med de hyror som Hammar tar ut av de lokala företagarna bara några dagar senare, som var omkring sju gånger högre (se fotnoterna 7 och 8). Med beaktande av detta drar kommissionen slutsatsen att de hyror som Hammar betalade låg under de marknadsmässiga hyrorna. Kommissionen anser således att värderingen till 5,5 miljoner kronor, som bygger på ett antagande om hyresinkomster som ligger under marknadsmässig nivå, inte avspeglar anläggningens verkliga marknadsvärde. Å andra sidan bygger uppskattningen 9 miljoner kronor på antagandet att vakansgraden är 100 % under de två första åren av ägande, att den minskar till 75 % år tre och till 50 % år fyra och att den planar ut till 60 % för resten av den period som värderingen omfattar. I antagandet om vakansgraden beaktas dock inte att det vid försäljningstidpunkten var känt att de lokala företagarna var beredda att hyra anläggningen och att det värde som ska bedömas därför är anläggningen med en hyresgäst.
(48)
Den tredje uppskattningen i PwC-rapporten är att anläggningens marknadsvärde var ca 21 miljoner kronor vid den tidpunkt då Hammar sålde den till de lokala företagarna, även om de lokaler som uppskattningen gäller har en något mindre omfattning än hela anläggningen (se fotnot 17). Denna uppskattning baseras i huvudsak på samma metod som Colliers Internationals och Swedbanks uppskattningar och antagandet bygger främst på villkoren i hyresavtalet mellan Hammar och de lokala företagarna, dvs. villkoren i det hyresavtal som gällde vid tidpunkten för försäljningen. Det måste också noteras att avtalsvillkoren antagligen var marknadsmässiga, särskilt eftersom de avtalades mellan två privata marknadsaktörer som kan hävdas ha enbart ekonomiskt rationella motiv. Kommissionen anser således att den tredje uppskattningen av anläggningens marknadsvärde i PwC-rapporten är rimlig.
(49)
Därför är det klart, oavsett vilken uppskattning av anläggningens marknadsvärde som väljs (Colliers Internationals, Swedbanks eller den tredje uppskattningen i PwC-rapporten), att det pris på 8 miljoner kronor till vilket FABV sålde anläggningen till Hammar låg långt under ett marknadsmässigt pris och därför gav Hammar en fördel.
(50)
Eftersom alla villkor i artikel 107.1 i EUF-fördraget är uppfyllda drar kommissionen slutsatsen att den granskade åtgärden utgör statligt stöd, som dessutom är olagligt eftersom det gavs till stödmottagaren utan kommissionens förhandsgodkännande.
(51)
Fördelen för stödmottagaren motsvarar skillnaden mellan det pris som Hammar betalade, dvs. 8 miljoner kronor, och det marknadsmässiga priset på anläggningen.
(52)
Kommissionen fastställer det marknadsmässiga priset på anläggningen genom att undersöka de möjliga alternativ och uppskattningar som står till buds, nämligen: i) de 17 miljoner kronor som FABV faktiskt betalade till Chips AB den 18 februari 2008, ii) de 40 miljoner kronor som de lokala företagarna faktiskt betalade till Hammar, iii) de 27 miljoner kronor som uppskattades av Colliers International före försäljningen, iv) de 30 miljoner kronor som Swedbank uppskattade i juni 2008 och v) värderingen till 21 miljoner kronor i PwC-rapporten.
(53)
Kommissionen anser att det pris på 17 miljoner kronor som FABV betalade till Chips AB vid tidpunkten för köpet av anläggningen inte utgör något övertygande bevis för marknadsvärdet. Kommissionen har redan förklarat i beslutet om att inleda förfarandet att Chips AB accepterade ett pris som var lägre än det uppskattade marknadsvärdet, eftersom man ville undvika de negativa konsekvenser för företagets rykte som en nedläggning av anläggningen och den åtföljande förlusten av arbetstillfällen skulle få. Dessutom ville Chips AB utnyttja möjligheten till en snabb försäljning för att kunna sätta punkt för Topp-verksamheten. En privat marknadsaktör som inte har dessa begränsningar (som är specifika för Chips AB) skulle ha begärt ett högre pris. Av dessa skäl anser kommissionen att det inte är nödvändigt att bemöta Hammars argument (som sammanfattas i skäl 27 i detta beslut), som dessutom gäller en omständighet som inte utgör en del av den formella granskningen.
(54)
Utifrån den information som kommissionen mottagit under det formella granskningsförfarandet har den också konstaterat att det belopp av 40 miljoner kronor som avtalats med de lokala företagarna inte verkar vara det bästa måttet på ett marknadsmässigt pris på anläggningen, eftersom företagarna finansierade detta avtalade belopp delvis med ett banklån och delvis med ett lån från Hammar självt. Säljarens (som samtidigt är borgenär i transaktionen) stora finansieringsandel och åtföljande kreditrisk för denne stöder inte direkt argumentet att det nominella priset på 40 miljoner kronor utgör anläggningens faktiska ekonomiska värde. Det nominella pris som betalats i denna transaktion är därför inget övertygande bevis för det pris som skulle ha betalats för anläggningen på marknadsvillkor, men det är förvisso en ytterligare indikation på att priset på 8 miljoner kronor inte motsvarar anläggningens marknadsvärde. De två alternativen fastställdes inom en period av mindre än tre veckor och en sådan betydande prisskillnad under en kort tidsperiod bekräftar att detta belopp inte utgjorde något marknadsmässigt pris.
(55)
Vad gäller Colliers Internationals och Swedbanks uppskattningar har kommissionen i princip ingen anledning att betvivla att de är oberoende och har tagits fram på grundval av allmänt accepterade standarder. Kommissionen anser emellertid att uppskattningarna inte är direkt jämförbara, eftersom en del av de antaganden som ligger till grund för bedömningarna avviker från varandra. På grundval av den information som finns tillgänglig kan kommissionen inte med full säkerhet avgöra om dessa uppskattningar ger den mest tillförlitliga bilden av anläggningens verkliga marknadsvärde, eftersom de bygger på antaganden och jämförelser med andra transaktioner på marknaden snarare än med transaktioner som berör den aktuella anläggningen.
(56)
Sammantaget anser kommissionen att det finns skäl att använda det marknadsvärde som följer av den tredje uppskattningen i PwC-rapporten. Såsom konstateras i skäl 48 anser kommissionen att den uppskattningen - trots att den gjorts efter det att transaktionerna ägt rum - baseras på kassaflödesuppgifter om ett hyresavtal som faktiskt funnits (mellan Hammar och de lokala företagarna) och således baseras på faktiska marknadsiakttagelser. Med hänsyn till detta är uppskattningen 21 miljoner kronor en trovärdig om än försiktig uppskattning av anläggningens marknadsvärde, jämfört med Colliers Internationals och Swedbanks uppskattningar. Kommissionen noterar vidare att Hammar ingick ett optionsavtal den 13 februari 2008 om att köpa anläggningen för 8 miljoner kronor och utnyttjade denna option den 11 augusti 2008. Den 1 mars 2008 ingick Hammar ett optionsavtal med lokala företagare om att sälja anläggningen för 40 miljoner kronor, och säljavtalet ingicks den 2 september 2008, då optionen utnyttjades. Det datum som i PwC-rapporten används som grund för anläggningens uppskattade värde på 21 miljoner kronor är den 1 mars 2008. Med hänsyn till att samtliga dessa transaktioner låg nära varandra tidsmässigt finns det inte någon anledning att tro att anläggningens marknadsvärde kan ha legat särskilt långt från 21 miljoner kronor vid den tidpunkt då Hammar köpte den eller ingick optionsavtalet.
(57)
På grundval av detta kan det fastställas att fördelen för Hammar är 13 miljoner kronor (1,3 miljoner euro). Fördelen beräknas som skillnaden mellan marknadsvärdet på 21 miljoner kronor och det pris på 8 miljoner kronor som Hammar faktiskt betalade för anläggningen.
4.2 Stödets förenlighet
(58)
Varken de svenska myndigheterna eller Hammar har lagt fram några argument för att stödet är förenligt med den inre marknaden. Den enda avsikten med åtgärden som de svenska myndigheterna har angett är kommunens politiska avsikter att hålla igång företagets verksamhet och samtidigt trygga sysselsättningen i Vänersborgsområdet.
(59)
Eftersom kommunen inte ligger i ett stödområde (se skäl 14) är den inte berättigad till regionalstöd. De olika typer av avsikter med stödet som de svenska myndigheterna har angivit skulle kunna beaktas på grundval av meddelandet från kommissionen om gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (18). Det finns dock inga indikationer på att villkoren i riktlinjerna skulle uppfyllas i det här fallet. Framför allt finns det ingenting som tyder på att Hammar var ett företag i svårigheter när det köpte anläggningen.
(60)
Det har i alla händelser inte tillräckligt visats att åtgärden var nödvändig och proportionell för att nå några mål av gemensamt intresse. Därför har kommissionen inte funnit några skäl att förklara stödet förenligt med den inre marknaden enligt artikel 107.3 i EUF-fördraget.
(61)
Inga andra grunder för förenlighet förefaller vara tillämpliga. Kommissionen drar därför slutsatsen att kommunens försäljning av anläggningen till Hammar utgör statligt stöd som är olagligt och oförenligt med den inre marknaden på grundval av artikel 107.1 i EUF-fördraget.
4.3 Hyresavtalet och optionspriset
(62)
I sitt beslut om att inleda förfarandet hyste kommissionen tvivel också om huruvida det hyresavtal som FABV och Hammar ingick den 13 februari 2008 och priset på Hammars option att köpa anläggningen uppfyllde marknadsvillkoren (se skäl 38 i beslutet om att inleda förfarandet).
(63)
Vad gäller hyresavtalet konstaterar kommissionen att det omfattar statligt stöd, eftersom de nödvändiga kriterierna i artikel 107.1 i EUF-fördraget är uppfyllda av samma orsaker som de som anges i avsnitt 4.1 ovan: i) stödmottagaren, dvs. Hammar, utgör ett företag, ii) de beslut som FABV fattar kan tillskrivas staten och i den mån de har ekonomiska konsekvenser innebär de att statliga medel används, iii) åtgärden är selektiv eftersom den har gynnat ett visst företag, iv) såsom förklaras i skäl 47 och såsom medges i PwC-rapporten som Hammar självt har lämnat in, anser kommissionen att de hyror som FABV tagit ut av Hammar ligger under marknadspris och därför innebär en fördel för Hammar, och v) även om Hammar enbart är verksamt på lokal nivå är bolaget verksamt på en marknad där en påverkan på handeln och konkurrensen inom unionen och EES inte kan uteslutas.
(64)
För att kunna fastställa hur stor fördel Hammar har beviljats bör man jämföra den hyra som FABV och Hammar kom överens om den 13 februari 2008 (0,5 miljoner kronor för det första året) med den hyra som Hammar och de lokala företagarna kom överens om den 1 mars 2008 (3,5 miljoner kronor för det första året). Kommissionen anser att villkoren i det senare avtalet motsvarar marknadsvärdet för uthyrning av anläggningen, eftersom avtalet ingicks mellan två privata parter av ekonomiskt rationella skäl. Det ska också noteras i det här avseendet att man i PwC-rapporten utgår från det senare beloppet för att beräkna anläggningens värde. Eftersom Hammar betalade hyra till kommunen endast mellan den 1 mars 2008 och den 11 augusti 2008, det datum då Hammar utnyttjade sin option, dvs. under ca sex månader, skulle en beräkning pro rata av fördelen på 3 miljoner kronor, som är skillnaden mellan den hyra som FABV och Hammar kom överens om och den hyra som Hammar och de lokala företagarna kom överens om, ge beloppet 1,5 miljoner kronor (0,15 miljoner euro).
(65)
Eftersom inga grunder för förenlighet med den inre marknaden är tillämpliga eller har åberopats (se avsnitt 4.2) drar kommissionen slutsatsen att det hyresavtal som FABV och Hammar ingick den 13 februari 2008 innebär statligt stöd som är olagligt och oförenligt med den inre marknaden på grundval av artikel 107.1 i EUF-fördraget.
(66)
Vad gäller priset på den option att köpa anläggningen som beviljades Hammar noterar kommissionen att man inte kan utgå från att optionen går att förverkliga, eftersom åtaganden om att köpa eller sälja fast egendom vid en framtida tidpunkt i princip inte är bindande enligt svensk rätt (19). Hammars eventuella fördel av en sådan option är därför mycket oviss, om inte obefintlig, och kan i alla händelser mycket väl ha kompenserats av försäljningspriset eller den hyra som betalats. Därför kan det inte fastställas med säkerhet att optionen gav Hammar en fördel som kan hållas isär från den fördel som hyresavtalet och den senare försäljningen av anläggningen gav Hammar.
5. ÅTERKRAV AV STÖD
(67)
Artikel 14.1 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (20) föreskriver följande: ”Vid negativa beslut i fall av olagligt stöd skall kommissionen besluta att den berörda medlemsstaten skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva stödet från mottagaren”.
(68)
Eftersom den aktuella åtgärden utgör olagligt och oförenligt stöd måste stödet återkrävas för att den situation som rådde på marknaden innan stödet beviljades ska kunna återställas. Återkravet ska således genomföras från och med den tidpunkt då stödmottagaren erhöll fördelen, dvs. när stödet ställdes till stödmottagarens förfogande, och det stöd som ska återkrävas ska innefatta ränta fram till den dag då stödet faktiskt har återbetalats.
(69)
Det stödinslag i åtgärderna som är oförenligt med den inre marknaden bör beräknas till 14,5 miljoner kronor, bestående av skillnaden mellan det marknadsmässiga priset för anläggningen (21 miljoner kronor) och det pris som Hammar har betalat (8 miljoner kronor) vilken uppgår till 13 miljoner kronor, plus den summa avseende hyresavtalet som bör återkrävas (1,5 miljoner kronor).
(70)
Återkravsränta bör betalas på detta återkravsbelopp. För det oförenliga stödinslaget på 13 miljoner kronor bör återkravsräntan beräknas från och med den dag då Hammar utnyttjade sin option och förvärvade anläggningen från FABV, dvs. den 11 augusti 2008. För det oförenliga stödinslaget på 1,5 miljoner kronor bör återkravsräntan beräknas från och med den dag då hyran skulle betalas, dvs. den 1 mars 2008.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:
Artikel 1
Det statliga stöd, uppgående till 14,5 miljoner kronor, som Sverige i strid med artikel 108.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt olagligen har lämnat till förmån för Hammar Nordic Plugg AB genom att sälja och hyra ut offentligt ägd egendom i Brålanda i Vänersborgs kommun under egendomens marknadsvärde är oförenligt med den inre marknaden.
Artikel 2
1. Sverige ska från Hammar Nordic Plugg AB återkräva det stöd som avses i artikel 1.
2. Det stöd som ska återkrävas ska innefatta ränta från och med den dag då stödet ställdes till Hammar Nordic Plugg AB:s förfogande till och med den dag det har återbetalats.
3. Räntan ska beräknas som sammansatt ränta enligt kapitel V i kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 (21).
Artikel 3
1. Återkravet av det stöd som avses i artikel 1 ska genomföras omedelbart och effektivt.
2. Sverige ska säkerställa att detta beslut genomförs inom fyra månader från den dag då detta beslut har delgivits.
Artikel 4
1. Inom två månader från den dag då detta beslut har delgivits ska Sverige lämna följande uppgifter till kommissionen:
a)
Det totala belopp (kapital och räntor) som ska återkrävas från stödmottagaren.
b)
En detaljerad beskrivning av de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att rätta sig efter detta beslut.
c)
Dokument som visar att stödmottagaren har anmodats att betala tillbaka stödet.
2. Sverige ska hålla kommissionen underrättad om utvecklingen vad gäller de nationella åtgärder som har vidtagits för att genomföra detta beslut till dess att återkravet av det stöd som avses i artikel 1 har slutförts. Sverige ska på kommissionens begäran omgående lämna uppgifter om de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att rätta sig efter detta beslut. Sverige ska också lämna detaljerade uppgifter om de stödbelopp och räntebelopp som redan har återkrävts från stödmottagaren.
Artikel 5
Detta beslut riktar sig till Konungariket Sverige.
Utfärdat i Bryssel den 8 februari 2012.