PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 452/2011
ze dne 6. května 2011
o uložení konečného antisubvenčního cla na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1. ZAHÁJENÍ
(1)
Dne 17. dubna 2010 zveřejnila Komise v Úředním věstníku Evropské unie (2) oznámení o zahájení antisubvenčního řízení týkajícího se dovozu bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“ nebo „dotčená země“) do Unie (dále jen „oznámení o zahájení řízení“).
(2)
Antisubvenční řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který dne 4. března 2010 podala Evropská asociace výrobců bezdřevého papíru CEPIFINE (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících významný podíl, v tomto případě více než 25 %, celkové výroby bezdřevého natíraného papíru v Unii. Podnět obsahoval zjevné důkazy o subvencování bezdřevého natíraného papíru a o podstatné újmě z něj vyplývající, což bylo považováno za dostačující pro zahájení řízení.
(3)
V souladu s čl. 10 odst. 7 základního nařízení oznámila Komise před zahájením šetření vládě ČLR (dále jen „čínská vláda“), že obdržela náležitě doložený podnět, podle nějž působí subvencovaný dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. Čínská vláda byla vyzvána ke konzultacím, aby se vyjasnily otázky uvedené v podnětu a aby bylo dosaženo řešení na základě dohody. Čínská vláda nabídku ke konzultacím přijala a tyto konzultace následně proběhly. V jejich průběhu se nepodařilo řešení na základě dohody nalézt. Bylo však řádně přihlédnuto ke stanoviskům, jež k tvrzením v podnětu předložila čínská vláda a jež se týkaly nenapadnutelnosti daných programů. V návaznosti na konzultace předložila čínská vláda vlastní podání.
1.2. ANTIDUMPINGOVÉ ŘÍZENÍ
(4)
Dne 18. února 2010 zveřejnila Komise v Úředním věstníku Evropské unie (3) oznámení o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR.
(5)
Dne 17. listopadu 2010 uložila Komise nařízením (EU) č. 1042/2010 (4) na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR prozatímní antidumpingové clo.
(6)
Analýza újmy provedená v rámci tohoto antisubvenčního šetření a analýza újmy provedená v rámci souběžně probíhajícího antidumpingového šetření jsou shodné, neboť definice výrobního odvětví Unie, reprezentativních výrobců v Unii a období šetření jsou v obou šetřeních stejné. Z tohoto důvodu byly připomínky týkající se aspektů újmy, jež vznesly strany při jednom z těchto řízení, zohledněny při obou řízeních.
1.3. STRANY DOTČENÉ ŘÍZENÍM
(7)
O zahájení řízení Komise úředně vyrozuměla žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce v ČLR a sdružení výrobců (sdružení papírenského průmyslu), zástupce dotčené země, známé dovozce a známé uživatele. Zúčastněné strany dostaly možnost písemně se k věci vyjádřit a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení.
(8)
Vzhledem ke zjevně vysokému počtu vyvážejících výrobců, výrobců v Unii a dovozců, kteří nejsou ve spojení, se v oznámení o zahájení řízení počítalo s výběrem vzorku podle článku 27 základního nařízení. Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a bude-li tomu tak, aby mohla vzorky vybrat, byli všichni vyvážející výrobci a jejich známé sdružení (sdružení papírenského průmyslu), všichni výrobci v Unii a dovozci, kteří nejsou ve spojení, požádáni, aby se Komisi přihlásili a aby v souladu s oznámením o zahájení řízení uvedli za období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2009 základní informace o svých činnostech souvisejících s dotčeným výrobkem (vymezeným v oddíle 2.1). Proběhly rovněž konzultace s orgány ČLR.
(9)
Jak je vysvětleno v 51. bodě odůvodnění, dvě skupiny čínských vyvážejících výrobců poskytly požadované informace a souhlasily se zařazením do vzorku. Na základě výše uvedených skutečností bylo rozhodnuto, že výběr vzorku není u vyvážejících výrobců v ČLR nutný.
(10)
Jak je vysvětleno ve 53. bodě odůvodnění, bylo rozhodnuto, že u výrobců v Unii není výběr vzorku nutný.
(11)
Jak je vysvětleno ve 54. bodě odůvodnění, bylo rozhodnuto, že u dovozců, kteří nejsou ve spojení, není výběr vzorku nutný.
(12)
Komise rozeslala dotazníky všem stranám, o kterých bylo známo, že se jich řízení týká, a všem dalším stranám, které o to požádaly ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení, a to jmenovitě žadateli, dalším známým výrobcům v Unii, známým vyvážejícím výrobcům v ČLR a sdružení výrobců, zástupcům dotčené země, známým dovozcům a známým uživatelům.
(13)
Odpovědi na dotazníky a další podání byly doručeny od dvou skupin čínských vyvážejících výrobců, od CEPIFINE, od čtyř výrobců v Unii vystupujících jako žadatelé a jednoho dalšího výrobce v Unii, dále od třinácti dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení, pěti uživatelů a od jednoho sdružení tiskařského průmyslu.
(14)
Komise si opatřila a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné, aby mohla rozhodnout o subvencování, výsledné újmě a zájmu Unie. Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto státních orgánů a společností:
a)
Vláda Čínské lidové republiky:
-
Čínské ministerstvo obchodu, Peking, Čína
b)
Výrobci v Unii a jejich sdružení:
-
CEPIFINE, Brusel, Belgie,
-
Sappi Fine Paper Europe, Brusel, Belgie,
-
skupina LECTA (CARTIERE DEL GARDA SpA, Riva del Garda, Itálie, CONDAT SAS, Le Plessis Robinson, Francie, a TORRASPAPEL, S.A., Barcelona, Španělsko), Barcelona, Španělsko,
-
skupina Burgo Group spa, Altavilla Vicentina, Itálie, a společnosti, které jsou s ní ve spojení, tj. Burgo Distribuzione srl, Milán, Itálie, a Ebix sa, Barcelona, Španělsko,
-
Papierfabrik Scheufelen GmbH, Lenningen, Německo.
c)
Vyvážející výrobci v ČLR:
1)
Sinar Mas Paper (China) Investment Co Ltd, holdingová společnost skupiny Asia Pulp & Paper Group (dále jen „APP“)
-
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, město Čen-tiang, provincie Ťiang-su, ČLR,
-
Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, město Su-čou, provincie Ťiang-su, ČLR,
-
Ningbo Zhonghua Paper Co., Ltd, město Ning-po, provincie Če-ťiang, ČLR,
-
Ningbo Asia Pulp & Paper Co., Ltd, město Ning-po, provincie Če-ťiang, ČLR.
2)
Skupina Chenming Paper Group (dále jen „Chenming“)
-
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, město Šou-kuang, provincie Šan-tung, ČLR,
-
Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, město Šou-kuang, provincie Šan-tung, ČLR.
d)
Dovozci v Unii:
-
Cartaria Subalpina, Turín, Itálie,
-
Paperlinx, Northampton, Spojené království.
1.4. OBDOBÍ ŠETŘENÍ A POSUZOVANÉ OBDOBÍ
(15)
Šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2009 (dále jen „období šetření“). Zkoumání tendencí významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2006 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. DOTČENÝ VÝROBEK
(16)
Dotčeným výrobkem je bezdřevý natíraný papír, což je papír, kartón nebo lepenka, natíraný na jedné nebo na obou stranách (nikoli papír, kartón nebo lepenka kraft), v listech (arších) nebo kotoučích, o plošné hmotnosti nejméně 70 g/m2, avšak nejvýše 400 g/m2, a bělosti vyšší než 84 (měřeno podle normy ISO 2470-1), pocházející z ČLR (dále jen „dotčený výrobek“), v současnosti kódů KN ex 4810 13 20, ex 4810 13 80, ex 4810 14 20, ex 4810 14 80, ex 4810 19 10, ex 4810 19 90, ex 4810 22 10, ex 4810 22 90, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10, ex 4810 99 30 a ex 4810 99 90.
(17)
Bezdřevý natíraný papír je vysoce jakostní papír, kartón a lepenka všeobecně používané k tisku materiálů určených ke čtení, jako jsou například časopisy, katalogy, výroční zprávy, ročenky. Dotčený výrobek zahrnuje jak listy (archy), tak kotouče vhodné pro použití v archových tiskařských strojích (kotouče určené k rozřezání). Kotouče vhodné pro použití v archových tiskařských strojích jsou určeny k tomu, aby byly před tiskem rozřezány na archy, a jsou tudíž považovány za zaměnitelné a za přímo soutěžící s archy.
(18)
Dotčený výrobek nezahrnuje kotouče vhodné pro použití v kotoučových strojích. Kotouče vhodné pro použití v kotoučových strojích jsou definovány jako kotouče, které při zkoušce ISO podle normy ISO 3783:2006 na určení pevnosti v tahu metodou vzrůstající rychlosti za použití zkušebního přístroje IGT (elektrického modelu) vykáží výsledek nižší než 30 N/m v příčném směru (cross-direction, CD) a výsledek nižší než 50 N/m v podélném směru výroby na stroji (machine direction, MD). Také, na rozdíl od kotoučů používaných v archových tiskařských strojích, se kotouče určené pro použití v kotoučových tiskařských strojích obvykle vkládají do těchto tiskařských strojů přímo a předem se nerozřezávají.
(19)
Jedna ze zúčastněných stran namítla, že výrobek, který je předmětem tohoto šetření, je příliš úzce vymezen a že by do něho měly být zahrnuty i kotouče bezdřevého natíraného papíru určené pro kotoučové tiskařské stroje. Tato strana tvrdila, že kotouče pro kotoučové stroje a kotouče zahrnuté do oblasti působnosti tohoto šetření (kotouče určené k rozřezání a archy) mají stejné základní technické a fyzikální vlastnosti a nejsou navzájem rozlišitelné. Kromě toho tvrdila, že oba tyto druhy se používají pro vysoce kvalitní tisk, a že jsou proto do určité míry vzájemně zaměnitelné.
(20)
Šetření však na rozdíl od výše uvedeného tvrzení potvrdilo, že skutečně existují zřetelně rozdílné technické a fyzikální vlastnosti, jako je vlhkost a tuhost, které papír používaný v kotoučových strojích odlišují od papíru používaného při archovém tisku. Šetření dále potvrdilo, že technické vlastnosti uvedené v 18. bodě odůvodnění jsou charakteristické výhradně pro kotouče papíru vhodné k použití v kotoučových tiskařských strojích. V důsledku těchto rozdílů nelze papír používaný v kotoučových strojích nebo papír používaný v archových strojích používat ve stejném typu tiskařského stroje, a proto nejsou vzájemně zaměnitelné. Je třeba poznamenat, že všechny strany souhlasily s tím, že uvedené dva druhy papíru se od sebe odlišují pevností povrchu a pevností v tahu.
(21)
Navíc zmíněná strana tvrdila, že odběratelé považují bezdřevý natíraný papír ve formě listů (archů), kotoučů určených k rozřezání a kotoučů pro kotoučové stroje za jeden jediný trh, a proto jsou distribuční kanály stejné. Rozdílné technické vlastnosti se odrážejí jen v malých cenových rozdílech u těchto skupin výrobků.
(22)
Šetření však odhalilo, že uvedené dva typy kotoučů jsou nezaměnitelné také z ekonomického hlediska, protože kotouče určené pro kotoučový tisk se používají při velkoobjemovém tisku a obvykle se vyrábějí na zakázku a vyžadují dodání v přesně určenou dobu, a proto nejsou tyto výrobky skladovány zprostředkovateli, nýbrž jsou zasílány přímo konečným uživatelům, tzn. že se také prodávají prostřednictvím odlišného distribučního kanálu než kotouče používané při archovém tisku. Odlišný výrobní postup a odlišné úspory z rozsahu při tisku se odrážejí ve výrazných cenových rozdílech.
(23)
Navíc z ČLR nebyly v posuzovaném období dovezeny žádné kotouče určené pro kotoučové stroje. Rovněž lze považovat za nepravděpodobné, že by tyto výrobky byly dováženy v budoucnu, neboť pořizování těchto výrobků na dlouhou vzdálenost je z důvodů uvedených v předchozím bodě odůvodnění ekonomicky neúnosné.
(24)
Na tomto základě byla tato tvrzení odmítnuta.
(25)
Stejná strana tvrdila, že pevnost v tahu není vhodnou technickou vlastností pro odlišení těchto výrobků, protože tato zkouška je obecná a její výsledky kromě toho mohou být ovlivněny vlhkostí zkoušeného papíru. Tato strana dále tvrdila, že na základě některých dalších zkoušek, jež proběhly v její vlastní laboratoři a při nichž byla měřena pevnost v tahu kotoučů pro kotoučové stroje, jež vyrábějí výrobci v Unii, je zřejmé, že tyto výrobky nespadají do současné definice výrobku, což by dokazovalo, že kritérium „pevnosti v tahu“ není pro odlišení bezdřevého natíraného papíru používaného pro kotoučový tisk od bezdřevého natíraného papíru používaného pro archový tisk vhodné. Tato strana na základě tohoto důkazu tvrdila, že kotouče pro kotoučové stroje byly z oblasti působnosti šetření vyloučeny svévolně.
(26)
V souvislosti s tvrzením, že vlhkost papíru může způsobit, že výsledky zkoušky podle normy ISO 3783:2006 nejsou spolehlivé, nebyl předložen žádný důkaz.
(27)
Výsledky zkoušek předložené vyvážejícím výrobcem spočívaly v souhrnu výsledků zkoušek provedených v jeho vlastní laboratoři. Nejdůležitější však je, že výsledky nebyly poskytnuty k nahlédnutí a připomínkování dalšími zúčastněnými stranami, zejména výrobním odvětvím Unie, a vyvážející výrobce ani přes opakované upomínky nepředložil smysluplné shrnutí nedůvěrné povahy.
(28)
Po poskytnutí základních informací vyvážející výrobce nepředložil žádné další podrobnější informace, které by mohly pomoci posoudit spolehlivost zkoušky. Jelikož nebyla poskytnuta nedůvěrná verze této zkoušky, nemohly společnosti, jejichž kotouče pro kotoučové stroje byly údajně testovány, na výsledky zkoušky reagovat. Komise proto nemohla objektivně zjistit, zda jsou předložené výsledky zkoušky spolehlivé a správné a zda se na ně lze pro účely šetření spolehnout. Na základě údajů, jež měla Komise k dispozici, bylo zjištěno, že objektivita a spolehlivost zkoušky je nedostatečná, jelikož informace předložené v rámci utajení nemohly být ověřeny podle žádných spolehlivých zdrojů.
(29)
Po zveřejnění příslušných zjištění týž vyvážející výrobce předložil výsledky další zkoušky provedené v jeho zastoupení externí zkušební laboratoří a znovu zopakoval, že bezdřevý natíraný papír používaný v kotoučových tiskařských strojích byl z rozsahu šetření svévolně vyloučen. V protokolu o zkoušce je uvedeno, že pevnost v tahu se měřila na 25 vzorcích kotoučů pro kotoučové stroje, jež laboratoři poskytl vyvážející výrobce a označil je za vzorky papíru vyráběného výrobci v Unii. Podle tohoto protokolu žádný ze vzorků papíru nesplnil obě kritéria uvedená v 18. bodě odůvodnění.
(30)
Posouzení zprávy o zkoušce ukázalo, že tato zpráva vypracovaná zmíněnou externí laboratoří se za prvé týká většinou výrobků, pro něž byly tyto výsledky bezpředmětné, neboť naprostá většina zkoušených vzorků ve skutečnosti nebyly kotouče pro kotoučové stroje; za druhé se zpráva týká výrobků, které nebyly dostatečně identifikovány, jelikož na základě protokolu o zkoušce nelze určit, zda je testovaný papír určen k archovému tisku nebo k tisku z kotoučů, jelikož druh papíru popsaný v protokolu existuje v obou formátech. Kromě toho neposkytl protokol o zkoušce jistotu, že kotouče, z nichž vzorky údajně pocházejí, jsou skutečně totožné s kotouči, jež byly testovány.
(31)
V reakci na zprávu o zkoušce vypracovanou zmíněnou externí laboratoří žadatel předložil výsledky zkoušek, jež provedl jeden z unijních výrobců na stejných vzorcích kotoučů pro kotoučové stroje, které údajně zkoušela uvedená externí laboratoř. Výsledky této zkoušky byly odlišné. Dle žadatele byly odlišnosti způsobeny možnými odlišnými podmínkami zkoušky, a tudíž možným nedodržením normy ISO 3783:2006, tj. normy, podle které by měla měřit pevnost v tahu dle vymezení v 16. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(32)
Po poskytnutí konečných zjištění zmíněný vyvážející výrobce zpochybnil objektivnost rozhodnutí Komise odmítnout výsledek uvedené zkoušky provedené externí laboratoří. Prohlásil, že zkoušku provedl nezávislý odborník na náhodném vzorku a v souladu s příslušnou normou ISO. Poskytl přísežné prohlášení svého vedoucího s vysvětlením postupu výběru vzorku pro zkoušky tak, aby byla zajištěna nezávislost, správnost a reprezentativnost zkoušky.
(33)
Za prvé, Komise nikdy nezpochybnila objektivitu zprávy o zkoušce vypracované uvedenou externí laboratoří a z tohoto hlediska není důležité, zda byla zkouška provedena na náhodném vzorku. Na druhou stranu byly vyjádřeny pochyby, pokud jde o ujištění týkající se výběru a původu zkoušených vzorků, a nikoli pokud jde o zkoušku samotnou. Argumenty zmíněného vyvážejícího výrobce tyto pochybnosti neodstranily, neboť nebyly ucelené a byly v řadě ohledů nejasné; např. zařazení výrobků jiných než kotoučů pro kotoučové stroje bylo podle jeho tvrzení způsobeno administrativními chybami nebo byla vina připisována chybám dodavatelů, kteří údajně zřejmě dodali špatné vzorky.
(34)
Jelikož ani zdroj, ani vzorky údajně zkoušených výrobků nebyly jasně identifikovány a výsledky zkoušek provedených různými stranami byly protichůdné, mělo se za to, že předložená zpráva o zkoušce vypracovaná externí laboratoří jednající jménem příslušného čínského vyvážejícího výrobce neprokazuje nade vší pochybnost, že zkouška pevnosti v tahu nebyla vhodná pro odlišení bezdřevého natíraného papíru vhodného pro kotoučové tiskařské stroje a bezdřevého natíraného papíru vhodného pro archové tiskařské stroje. Uvedená zpráva o zkoušce tudíž neprokázala, že bezdřevý natíraný papír používaný pro kotoučové tiskařské stroje byl z oblasti působnosti šetření vyloučen svévolně.
(35)
Co se týče vhodnosti zvolení pevnosti v tahu jako rozlišovacího kritéria pro určení kotoučů vhodných pro tisk na kotoučových tiskových strojích, je třeba připomenout, že v definici výrobku jsou tyto dvě skupiny výrobků od sebe odlišeny mimo jiné na základě jejich použití, tzn. zda je daný výrobek vhodný k použití při kotoučovém tisku, nebo archovém tisku, což se určuje na základě požadavků příslušných strojů, pro něž jsou určeny, kterým odpovídá, mimo jiné, pevnost v tahu. Dále je třeba poznamenat, že pevnost v tahu je pouze jednou z vlastností, které odlišují bezdřevý natíraný papír vhodný pro použití při kotoučovém tisku od bezdřevého natíraného papíru používaného při archovém tisku; v 18. a 20. bodě odůvodnění jsou uvedena další kritéria, která nebyla dotyčným vyvážejícím výrobcem zpochybněna. Jedna ze stran prohlásila, že vlhkost, jak je definována ve 20. bodě odůvodnění, není základní rozlišující vlastností výrobků. Během šetření se však další strany k této otázce vyjadřovaly různě. V každém případě bylo shledáno, že tuhost a pevnost v tahu jsou nejdůležitější činitele.
(36)
V podání v reakci na výše uvedené žadatel uznal, že mohou existovat kotouče, které sice zcela nesplňují všechna kritéria týkající se pevnosti v tahu uvedená v 18. bodě odůvodnění, ale přesto by se daly použít při kotoučovém tisku. Nadále však trval na svém názoru, že pevnost v tahu je jedinou zkouškou, která může s jistotou stanovit, že je daný kotouč skutečně vhodný pro kotoučový tisk, tzn. že pokud určitý kotouč splňuje kritérium pevnosti v tahu uvedené v 18. bodě odůvodnění, jedná se zcela jistě o kotouč pro kotoučový tisk.
(37)
Na podporu výše uvedených tvrzení o pevnosti v tahu odkázal vyvážející výrobce na argumenty předložené jedním žadatelem z řad výrobců v Unii v rámci antidumpingových a antisubvenčních šetření v USA, ve kterých dotyčný výrobce z Unie údajně uznal, že kotouče pro kotoučový tisk nelze rozlišit na základě zkoušky pevnosti v tahu ani žádným jiným měřením.
(38)
Žadatel zpochybnil tato tvrzení vyvážejícího výrobce a tvrdil, že z řízení v USA naopak vyplývá, že existuje jasná dělicí čára, která odlišuje kotouče pro kotoučový tisk od bezdřevého natíraného papíru.
(39)
Za prvé je třeba si uvědomit, že výroky, na něž odkazoval vyvážející výrobce, byly předneseny v rámci šetření v jiných jurisdikcích a odlišnými stranami, než jsou strany tohoto řízení, a tudíž nejsou relevantní. Za druhé, orgány USA ve zmíněných šetřeních dospěly k závěru, že existuje jasný rozdíl mezi bezdřevým natíraným papírem používaným při archovém tisku na straně jedné a kotouči vhodnými k použití při kotoučovém tisku na straně druhé. Kotouče vhodné pro použití v archových tiskařských strojích byly považovány za polotovary, zatímco kotouče vhodné pro kotoučový tisk nebyly považovány za dotčený výrobek. Orgány USA ve své definici dotčeného výrobku kotouče pro kotoučové stroje explicitně nedefinují. Při vymezení výrobku, který byl předmětem zmíněných šetření, proto nebyla pevnost v tahu relevantní.
(40)
Na základě výše uvedených připomínek bylo potvrzeno, že technická vlastnost „pevnost v tahu“ je spolehlivou vlastností k popisu bezdřevého natíraného papíru vhodného k použití při kotoučovém tisku.
(41)
Vznesené připomínky však také ukázaly, že existují i kotouče, jež lze při kotoučovém tisku použít, přestože plně nesplňují všechna kritéria pevnosti v tahu. Z tohoto důvodu bylo považováno za nezbytné dále upřesnit definici kotoučů vhodných pro kotoučový tisk.
(42)
S cílem poskytnout další kritérium pro odlišení kotoučů pro kotoučový tisk, které ne zcela splňují všechna kritéria týkající se pevnosti v tahu, žadatel navrhl, že by se kotouč, který sice plně nevyhověl při zkoušce pevnosti v tahu, ale má vnitřní cívku o velikosti menší než 80 mm, měl považovat za kotouč pro kotoučový tisk.
(43)
Čínská vláda a dotyčný vyvážející výrobce uvedli, že přidáním velikosti cívky jako nové součásti definice výrobku dochází k úpravě definice kotoučů pro kotoučový tisk, a tedy definice dotčeného výrobku. Rovněž uvedli, že velikost vnitřní cívky není vhodným kritériem, jelikož existují kotouče pro kotoučový tisk o velikosti vnitřní cívky vyšší než 80 mm a kotouče určené k rozřezání o velikosti vnitřní cívky nižší než 80 mm.
(44)
Komise usilovala o zpřesnění definice kotoučů vhodných pro kotoučový tisk a o další objasnění s cílem ještě zřetelněji rozlišit dotčený výrobek a další výrobky, též za účelem minimalizace možnosti, že opatření budou obcházena. Předložené údaje týkající se vhodnosti velikosti cívky jako alternativního kritéria pro definici však prokázaly, že toto kritérium by vedlo k možnému vyloučení dotčeného výrobku, tj. kotoučů určených k rozřezání o velikosti cívky nižší než 80 mm, z působnosti opatření. Proto bylo od záměru použít toto kritérium pro definici kotoučů vhodných k použití při kotoučovém tisku upuštěno.
(45)
Výše uvedenými skutečnostmi není dotčena spolehlivost metody, podle níž byly kotouče vhodné k použití při kotoučovém tisku vyloučeny z oblasti působnosti šetření, jak to tvrdily čínské skupiny vyvážejících výrobců.
(46)
V průběhu šetření některé zúčastněné strany také tvrdily, že by z oblasti působnosti šetření měly být vyloučeny vícevrstvý papír a vícevrstvý kartón a lepenka (dle definice v 47. bodě odůvodnění). Tvrdily, že vícevrstvý papír a vícevrstvý kartón a lepenka mají odlišné fyzikální vlastnosti, například několik vrstev, vyšší tuhost a nižší hustotu, a že je konečné použití těchto výrobků odlišné, neboť se obvykle používají pro výrobu skládačkových krabic a obalových materiálů. Tyto strany nakonec tvrdily, že jednovrstvý papír, kartón a lepenku a vícevrstvý papír, kartón a lepenku lze navzájem snadno rozlišit podle jejich fyzického vzhledu.
(47)
Vícevrstvý papír, kartón a lepenka, definované ve vysvětlivkách k harmonizovanému systému k číslu 4805, jsou výrobky získané stlačením dvou či více vrstev vlhké buničiny, z nichž alespoň jedna má jiné vlastnosti než ostatní. Tyto rozdíly mohou být způsobeny vlastnostmi použité buničiny (např. recyklovaný odpad), výrobním postupem (např. mechanický či chemický), nebo stupněm zpracování (např. nebělené, bělené nebo barvené), má-li buničina stejné vlastnosti a je-li vyrobena stejným postupem.
(48)
Šetření ukázalo, že vícevrstvý papír, kartón a lepenka mají skutečně některé odlišné fyzikální a technické vlastnosti, konkrétně jsou složeny z více vrstev buničiny, což jim poskytuje větší tuhost. Vícevrstvý papír, kartón a lepenka se vyrábějí odlišným výrobním postupem, který vyžaduje jiný papírenský stroj, než jaký se používá při výrobě bezdřevého natíraného papíru, jelikož se při výrobním postupu navrství několik vrstev buničiny do podoby jediného výrobku. A konečně vícevrstvý papír, kartón a lepenka slouží k odlišným účelům (hlavně jako obalový materiál) ve srovnání s bezdřevým natíraným papírem, který se používá pro vysoce kvalitní tisk propagačních materiálů, časopisů apod. Vícevrstvý papír, kartón a lepenka definované ve 47. bodě odůvodnění se proto považují za výrobek, který není dotčeným výrobkem. V důsledku toho se uvedené kódy KN, které se vztahují na dovoz vícevrstvého papíru, kartónu a lepenky, vyjímají z oblasti působnosti šetření.
(49)
A konečně jeden čínský výrobce tvrdil, že by tzv. „lepenka“ neboli „kartón“ měl být vyloučen z oblasti působnosti šetření, protože nespadá pod definici bezdřevého papíru (ať už natíraného, či nikoli) kvůli údajným rozdílům ve své hmotnosti, tloušťce a tuhosti. Bylo zjištěno, že výrazy „lepenka“ a „kartón“ se obvykle používají pro papír obsahující látky o vysoké hustotě, které činí papír obecně těžším, tzn. že „lepenka“ a „kartón“ se běžně definují jako papír o hmotnosti vyšší než 224 g/m2. Šetření však odhalilo, že rozdíl v hmotnosti nemá významný dopad na zbývající fyzikální a technické vlastnosti a konečná užití, jež by lepenku/kartón odlišily od dotčeného výrobku. Rovněž je třeba poznamenat, že, jak je uvedeno v 16. bodě odůvodnění, veškerý bezdřevý natíraný papír o hmotnosti nejméně 70 g/m2, avšak nejvýše 400 g/m2, byl výslovně zahrnut do definice dotčeného výrobku. Proto se lepenka/kartón považuje za dotčený výrobek.
2.1.1. OBDOBNÝ VÝROBEK
(50)
Bylo zjištěno, že dotčený výrobek, výrobek vyráběný a prodávaný na domácím trhu v ČLR, jakož i výrobek vyráběný a prodávaný na trhu Unie výrobci v Unii mají tytéž základní fyzikální a technické vlastnosti i stejná základní užití. Proto se považují za obdobné ve smyslu čl. 2 písm. c) základního nařízení.
3. VÝBĚR VZORKŮ
3.1. VÝBĚR VZORKU VYVÁŽEJÍCÍCH VÝROBCŮ V ČLR
(51)
Pouze dvě skupiny vyvážejících výrobců v ČLR se přihlásily a odpověděly na žádost o poskytnutí údajů týkajících se výběru vzorku, která byla součástí oznámení o zahájení řízení. Jedna skupina (Chenming) zastupuje dva vyvážející výrobce ve spojení, zatímco druhá skupina (APP) zastupuje čtyři vyvážející výrobce ve spojení. Tito spolupracující vyvážející výrobci představují celkový vývoz dotčeného výrobku z ČLR do Unie. Za těchto okolností Komise rozhodla, že výběr vzorku není u vyvážejících výrobců v ČLR nutný.
(52)
U dvou ze čtyř vyvážejících výrobců ve spojení ze skupiny APP bylo zjištěno, že vyrábějí pouze vícevrstvý kartón a lepenku uvedené ve 47. bodě odůvodnění. V této souvislosti je třeba připomenout vyvozený závěr, že by vícevrstvý kartón a lepenka měly být z vymezení výrobku, který je předmětem tohoto šetření, vyloučeny. Dále je třeba připomenout, že vícevrstvý kartón a lepenka byly vyloučeny z vymezení výrobku, který je předmětem souběžného antidumpingového řízení. Byl tedy učiněn závěr, že uvedení dva vyvážející výrobci ve spojení, u nichž bylo zjištěno, že vyrábějí pouze vícevrstvý kartón a lepenku, nebudou zahrnuti do tohoto šetření. Zjištění předložená v tomto nařízení se proto nezakládají na informacích a údajích, jež tito dva výrobci poskytli.
3.2. VÝBĚR VZORKU VÝROBCŮ V UNII
(53)
Vzhledem k potenciálně vysokému počtu výrobců v Unii se v oznámení o zahájení řízení v souladu s článkem 27 základního nařízení předpokládal výběr vzorku. Po přezkoumání předložených informací a vzhledem ke skutečnosti, že se ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení přihlásili pouze čtyři výrobci v Unii, však bylo rozhodnuto, že výběr vzorku není nutný. Tito čtyři výrobci byli považováni za reprezentativní (při pokrytí 61 % celkové výroby) pro výrobní odvětví Unie definované ve 372. bodě odůvodnění. Informace poskytnuté těmito čtyřmi společnostmi byly ověřeny na místě a byly použity pro analýzu mikroekonomických ukazatelů, jak je uvedeno ve 386. bodě odůvodnění.
3.3. VÝBĚR VZORKU DOVOZCŮ, KTEŘÍ NEJSOU VE SPOJENÍ
(54)
Vzhledem k potenciálně vysokému počtu dovozců se v oznámení o zahájení řízení v souladu s článkem 27 základního nařízení předpokládal výběr vzorku. Avšak po přezkoumání předložených informací a vzhledem k malému počtu dovozců, kteří projevili ochotu spolupracovat, bylo rozhodnuto, že výběr vzorku není nutný.
4. SUBVENCOVÁNÍ
4.1. PŘEDBĚŽNÉ POZNÁMKY
(55)
Je nutno připomenout, že čínská vláda a čtyři čínští vyvážející výrobci poskytli odpovědi na dotazník a souhlasili s inspekcemi na místě, jež měly jejich odpovědi ověřit.
(56)
Pokud jde o čínskou vládu, Komise poté, co obdržela odpovědi na dotazník, jí zaslala tři písemná upozornění na nedostatky a jedno oznámení o inspekci. Poskytla čínské vládě dostatek času na přípravu a předložení vlastního vyjádření, kdykoli ji o to čínská vláda s uvedením důvodů požádala. V několika případech tak byly čínské vládě výrazně prodlouženy lhůty, jmenovitě o dva týdny v případě odpovědi na dotazník, takže celková lhůta pro předložení odpovědi na dotazník činila 49 dní, a o tři týdny v případě odpovědi na první z písemných upozornění na nedostatky, takže celková lhůta pro její předložení činila 40 dní.
(57)
Před konáním inspekcí na místě požádala čínská vláda Komisi o další písemné informace, zejména o kompletní seznam dotazů, jež Komise zamýšlela během inspekcí položit, a o seznam orgánů státní správy, jež se měly inspekcí na místě účastnit. Čínská vláda uvedla, že dokud jí tyto informace nejsou k dispozici, neplní Komise své povinnosti orgánu provádějícího šetření podle Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, zejména pak povinnosti podle odstavce 8 přílohy VI. Tvrdila dále, že nebudou-li jí tyto informace předloženy, nebude schopna zaručit výsledek inspekcí.
(58)
S tímto požadavkem čínské vlády vyjádřila Komise zdvořilý nesouhlas. V této souvislosti je nutno poznamenat, že Komise splnila veškeré příslušné podmínky, jež stanoví odstavec 8 přílohy VI Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a článek 26 základního nařízení. Čínské vládě bylo zasláno podrobné oznámení o inspekci, v němž byl potvrzen program návštěvy (termíny a skupina programů, jež měly být projednávány v jednotlivé dny, kdy měla inspekce probíhat) a v němž byla čínská vláda požádána o to, aby byli přítomni zástupci orgánů příslušných pro dotyčné programy a úředníci, kteří se podíleli na přípravě podání čínské vlády. Komise před provedením inspekcí na místě dále ozřejmila, že orgány příslušné za programy, jež jsou předmětem šetření, jakož i úředníky, kteří jsou nejvíce povoláni k účasti na inspekcích a k zodpovídání dotazů, zná pouze čínská vláda. K seznamu svých konkrétních dotazů Komise před provedením inspekcí na místě a v jejich průběhu vysvětlila, že tento seznam nepožadují právní předpisy WTO ani Unie a že účelem šetření je ověřit odpověď čínské vlády na dotazník a relevantní doplňující podání, a že se inspekce tedy bude řídit strukturou těchto dokumentů. Komise dále vysvětlila, že se pokusí získat a objasnit další informace potřebné pro probíhající řízení, avšak konkrétní formulace dotazů kladených v této souvislosti bude záviset na odpovědích čínské vlády na původní ověřování jejích odpovědí. Komise dále čínskou vládu před provedením inspekcí na místě upozornila, že odmítne-li čínská strana poskytovat potřebné informace či být orgánu provádějícímu šetření nápomocna při ověřování informací a údajů pokládaných za nezbytné pro účely řízení, může to postup šetření vážně ohrozit. Čínská vláda byla dále upozorněna na důsledky článku 28 základního nařízení.
(59)
Během inspekce na místě u čínského ministerstva obchodu v Pekingu se Komise v souladu s články 11 a 26 základního nařízení snažila předložené informace ověřit na základě podkladů použitých při přípravě odpovědi čínské vlády. Dospěla přitom k předběžnému závěru, že vzhledem k nedostatku dostupných údajů a podkladů nelze odpověď na dotazník řádně ověřit. Určité informace navíc nebyly předloženy vůbec, přestože o ně Komise výslovně požádala, a část dotazů nebyla zodpovězena. Čínská vláda byla upozorněna na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení.
(60)
Čínská vláda uvedla, že orgán provádějící šetření by měl určit nezbytnost informací přiměřeným způsobem tak, aby přitom nezneužil svých práv. Uvedla dále, že přestože nejsou informace pokládány za ideální ve všech ohledech, neměly by být považovány za bezpředmětné. Na základě těchto argumentů uvedla, že součinnost poskytuje podle svého nejlepšího vědomí a že její odpověď na dotazník je úplná. Tvrdila rovněž, že jsou inspekce na místě špatně naplánovány, neboť z oznámení o inspekci nebylo dostatečně zřejmé, co má být předmětem ověřování, a Komise neprovedla specifické inspekce na místě u všech vládních subjektů. V neposlední řadě tvrdila, že jí Komise ukládá neúměrnou zátěž a požaduje irelevantní a zbytečné informace.
(61)
V souvislosti s plánováním inspekcí na místě je třeba připomenout, že čínská vláda s termínem, programem inspekce i místem jejího konání souhlasila. Konkrétně byl termín inspekce na místě projednán v srpnu 2010. Komise původně navrhla, aby se inspekce na místě uskutečnila v prvním říjnovém týdnu roku 2010, a svůj návrh následně na základě požadavků čínské strany dvakrát změnila, nejprve na druhý a poté na třetí říjnový týden roku 2010. Stížnosti na načasování inspekcí na místě jsou tedy neopodstatněné, neboť Komise učinila maximum pro to, aby řádně odůvodněným požadavkům čínské vlády vyhověla. K požadovaným informacím je nutno poznamenat, že čínská vláda nic nenamítala vůči formátu dotazníku ani způsobu, jakým byly informace vyžádány. Odpověď na dotazník a následná vyjádření předkládalo jménem čínské vlády čínské ministerstvo obchodu. Komise si vyžádala informace, jež jsou pokládány za nezbytné pro reprezentativní zjištění, a zůstala ve svých požadavcích důsledná, když během šetření žádala o tytéž údaje a informace a čínskou vládu žádala o vysvětlení k předloženým informacím a jejímu zapojení do programů, jež byly předmětem šetření.
4.2. KONKRÉTNÍ PROGRAMY
(62)
Na základě informací v podnětu a odpovědí na dotazník Komise byly předmětem šetření následující programy, jež byly údajně zapojeny do poskytování vládních subvencí.
I)
Preferenční úvěry výrobcům natíraného papíru
II)
Programy týkající se daně z příjmu
-
Preferenční daňové schéma pro podniky, které využívají nejnovější a špičkové technologie
-
Preferenční daňové schéma pro výzkum a vývoj
-
Osvobození od daně dividend vyplácených mezi způsobilými tuzemskými podniky
III)
Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
-
Osvobození dováženého zařízení od DPH a cla
-
Vracení DPH v případě zařízení vyrobeného na domácím trhu
-
Osvobození podniků se zahraničními investicemi od daní za údržbu města, výstavbu a od příplatků na vzdělávání
IV)
Grantové programy
-
Známé značky
-
Zvláštní fondy pro přilákání zahraničních investičních projektů
-
Pomoc v antidumpingovém řízení
-
Grant na technologickou modernizaci v městě Šou-kuang
-
Fond na ochranu práv duševního vlastnictví průmyslové zóny ve městě Su-čou
-
Subvence z Fondu průmyslového rozvoje v oblasti špičkových technologií
-
Cena průmyslové zóny ve městě Su-čou za zachování hospodářského růstu
-
Zvláštní fond na úpravu znečištěné vody z jezera Tchaj-chu v provincii Ťiang-su
-
Zvláštní fond na úspory energie v průmyslové zóně ve městě Su-čou
-
Zvláštní fond na snížení celkových emisí nejdůležitějších znečišťujících látek ve městě Su-čou
-
Subvence na úspory vody a snížení emisí
-
Ekologická cena udělovaná odborem ochrany životního prostředí ve městě Su-čou
-
Cena udělovaná za energetické úspory ve městě Šou-kuang
V)
Dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Poskytování práv na využití půdy
-
Poskytování chemikálií na výrobu papíru
-
Poskytování elektřiny
4.2.1. PREFERENČNÍ ÚVĚRY VÝROBCŮM NATÍRANÉHO PAPÍRU
a) Úvod
(63)
Čínští výrobci dotčeného výrobku údajně využívají výhod úvěrů s nízkými úrokovými sazbami, které jim poskytují banky spojené s vládní politikou a komerční banky ve státním vlastnictví. Děje se tak v souladu s politikou čínské vlády poskytovat podnikům finanční pomoc, jež má stimulovat a podporovat hospodářský růst a rozvoj čínského papírenského průmyslu. Jak vyplývá z pětiletých plánů a průmyslové politiky, nabízí bankovní systém papírenskému průmyslu zvýhodněné finanční programy.
b) Využití dostupných údajů
(64)
Komise se na základě informací v podnětu snažila vyšetřit poskytování bankovních úvěrů výrobcům natíraného papíru. Proto bylo pokládáno za nezbytné požádat čínskou vládu, aby ve své odpovědi na dotazník a následných podáních uvedla konkrétní informace a údaje k několika vládním plánům a projektům, jež jsou zaměřeny na stimulaci a podporu rozvoje čínského odvětví výroby papíru. Jednalo se o tyto plány a projekty:
-
Desátý pětiletý plán civilního hospodářství a společenského rozvoje v Číně („10. pětiletka“),
-
„Desátý pětiletý plán“ papírenského průmyslu („pětiletka papírenského průmyslu“),
-
Desátý pětiletý plán a zvláštní plán na rok 2010 pro budování národního lesnictví a integraci papírenského průmyslu („integrační projekt“),
-
Rozhodnutí Státní rady č. 40 o vyhlášení a provedení „Dočasných pravidel o podpoře průmyslové restrukturalizace“ („rozhodnutí č. 40“),
-
Směrný index restrukturalizace průmyslu („směrný index“),
-
Hlavní směry pro Jedenáctý pětiletý plán národního hospodářského a společenského rozvoje (2006-2010) („11. pětiletka“),
-
Oběžník Státní rady k realizaci hlavních cílů (11. pětiletka) a dělbě úkolů („prováděcí oběžník k 11. pětiletce“),
-
Koncepce rozvoje papírenského průmyslu na rok 2007 („strategie papírenství na rok 2007“),
-
Rozvojový plán provincie Kuan-tung,
-
Jedenáctá pětiletka města Čan-ťiang,
-
Jedenáctá pětiletka města Ťi-ning.
(65)
Informace vyžádané k uvedeným plánům poskytla čínská vláda jen zčásti. V plném rozsahu, tj. v čínském znění s anglickým překladem, byly předloženy pouze dva z vyžádaných plánů (rozhodnutí č. 40 a směrný index restrukturalizace průmyslu). Ke třem regionálním plánům, jež si Komise původně vyžádala, čínské orgány uvedly, že nejsou relevantní, neboť v daných regionech nejsou usazeni vyvážející výrobci, kteří na šetření spolupracují („spolupracující vyvážející výrobci“). Tyto plány proto nebyly předloženy, což Komise akceptovala, avšak požádala o plány rozvoje oblastí (regionů, provincií, obcí), v nichž tito výrobci usazeni jsou. Čínská vláda předložila znění 11. pětiletky provincie Ťiang-su a 11. pětiletky provincie Šan-tung v čínském jazyce, nikoli však jejich překlad, a to ani překlad jejich obsahu. Ke dvěma plánům, jež předloženy nebyly, čínská vláda uvedla, že se týkají období 2000-2005, a jsou tedy již zastaralé. Komise toto tvrzení akceptovala. Zbývající plány (integrační projekt, 11. pětiletka, prováděcí oběžník k 11. pětiletce a strategie papírenství na rok 2007) byly předloženy pouze v čínštině spolu s anglickým překladem jejich obsahu. Čínská vláda uvedla, že požadavky Komise bylo příliš náročné splnit a že vláda má pouze omezené zdroje, a tedy nemohla tyto dokumenty přeložit.
(66)
K výše uvedenému je třeba poznamenat, že Komise žádala o informace, jež pro účely šetření pokládala za nezbytné vzhledem k tomu, že je zmiňoval podnět. Komise navíc opakovaně zdůrazňovala, že je požadované dokumenty zapotřebí předložit v angličtině. U tohoto druhu důležitého dokumentu se jedná o nezbytnost, jelikož ze samotného obsahu nebylo možno určit, která část dokumentu je pro šetření relevantní. Plány předložené v čínštině navíc nejsou dlouhé a podle všeho jsou k dispozici relevantní dokumentace i v angličtině, která byla pořízena buď nezávislými zdroji (advokátní kanceláře specializované na čínské právo) nebo při antisubvenčních šetřeních, jež v Číně prováděly Spojené státy americké (dále jen „USA“).
(67)
Komise tak měla možnost ověřit pouze tyto dokumenty: rozhodnutí č. 40, směrný index a strategii papírenství na rok 2007, jejichž anglická verze byla součástí podnětu a kterou poskytl i jeden z vyvážejících výrobců.
(68)
K tomu, aby mohla vyšetřit míru vládních zásahů na čínském finančním trhu a vytvořit si potřebný přehled o finančním sektoru v ČLR, si Komise vyžádala jednak informace o tom, jaký procentní podíl představuje majetková účast vlády ve finančních institucích, jednak údaje k výši, resp. procentnímu podílu úvěrů, jež poskytují banky ve státním vlastnictví. Čínská vláda tvrdila, že nemá o podílnících bank k dispozici žádné záznamy, přestože článek 61 zákona o komerčních bankách (Law on Commercial Banks) [2003] č. 13 stanoví, že banky tyto údaje vykazují „orgánu bankovního dohledu při Státní radě a Čínské lidové bance (People's Bank of China)“. Pokud jde o výši, resp. procentní podíly úvěrů, jež banky ve státním vlastnictví poskytují, čínská vláda potvrdila, že přestože jsou relevantní údaje zaznamenávány, nemůže je dát Komisi k dispozici. Komise dále usnadnila čínské vládě práci tím, že omezila požadované informace o výši vládní účasti pouze na ty finanční instituce, o nichž se zjistilo, že úvěrují spolupracující vyvážející výrobce. Čínská vláda však neposkytla relevantní údaje ani o tomto omezeném segmentu finančních institucí, jež v Číně působí.
(69)
K tomu, aby mohla vyšetřit úvěrovou politiku čínských bank (např. metod při určování úrokových sazeb úvěrů, oceňování úvěrů atd.), požádala Komise čínskou vládu o informace ke strategiím, jež sledují příslušné státní orgány, konkrétně Čínská lidová banka a Komise pro bankovní dohled. Čínská vláda k této úvěrové politice neposkytla žádné relevantní informace. K doložení úlohy, jakou Čínská lidová banka sehrává při určování úrokových sazeb, a vztahu, jaký zaujímá vůči bankovnímu systému, nebyl předložen jediný dokument, předpis ani pokyny, jež by uvedená banka bankovnímu systému adresovala. Vysvětlena nebyla ani aplikace zákona o komerčních bankách [2003] č. 13, zejména jeho článků 34, 38 a 39, jež stanoví základní pravidla pro poskytování úvěrů a další podnikatelské činnosti komerčních bank, přestože Komise o toto vysvětlení výslovně žádala.
(70)
Za účelem vyšetřit úvěrovou politiku čínských bank, jež během období šetření poskytovaly úvěry spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, požádala Komise čínskou vládu, aby uspořádala schůzky s těmito konkrétními bankami, tak aby mohla Komise ověřit informace o preferenčních úvěrech poskytovaných čínským výrobcům bezdřevého natíraného papíru. Čínská vláda uvedla, že nemůže bankám ve státním vlastnictví uložit, aby tyto schůzky organizovaly. K otázce, zda uvedené banky při poskytování úvěrů posuzují úvěrová rizika, a pokud ano, jakým způsobem, tedy nebyly od čínských bank shromážděny žádné důkazy.
(71)
Čínská vláda byla upozorněna na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení. S ohledem na takto nedostatečnou spolupráci bylo vedle relevantních dokumentů čínské vlády, jež předložily další strany, nezbytné použít informace ze sekundárních zdrojů včetně podnětu a veřejně dostupných informací pořízených na internetu. Čínská vláda vznesla vůči použití dostupných údajů námitku, avšak žádné nové důkazy nepředložila.
(72)
Aby bylo možno ověřit informace o preferenčních úvěrech poskytovaných čínským výrobcům bezdřevého natíraného papíru, byli spolupracující vyvážející výrobci požádáni, aby uspořádali schůzky s konkrétními bankami, které je během období šetření pokytovaly úvěry. Žádné schůzky však neproběhly. Opakované žádosti Komise o jejich uspořádání postupovali spolupracující vyvážející výrobci příslušným bankám, ty však odmítaly na šetření spolupracovat. Spolupracující vyvážející výrobci byli upozorněni na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení. S ohledem na takto nedostatečnou spolupráci bylo pokládáno za nezbytné opřít veškerá zjištění k bankovním úvěrům, jež byly těmto výrobcům poskytnuty, na dostupných údajích. Výrobci vznesli vůči použití dostupných údajů námitku, avšak žádné další důkazy nepředložili.
(73)
Jeden z čínských vyvážejících výrobců byl požádán o konkrétní informace ke konkrétní dohodě se třemi čínskými bankami o restrukturalizaci dluhu. Uvedený výrobce odmítl nezbytné informace poskytnout, a proto nebylo možné ověřit ani tuto celkovou dohodu a související úvěry poskytnuté na základě smluv, ani žádné konkrétní údaje, např. dobu, na niž byly úvěry poskytnuty, splátkový harmonogram či úrokovou sazbu. Tento spolupracující vyvážející výrobce byl upozorněn na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení. S ohledem na takto nedostatečnou spolupráci bylo pokládáno za nezbytné opřít veškerá zjištění k bankovním úvěrům, jež byly tomuto spolupracujícímu vyvážejícímu výrobci poskytnuty, na dostupných údajích. Tento výrobce vznesl vůči použití dostupných údajů námitku, avšak žádné další důkazy nepředložil.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
i) Vládní zásahy do finančního bankovního systému v souvislosti s preferenčními úvěry papírenskému průmyslu
- Úloha vládních plánů
(74)
Šetření zjistilo, že jsou papírenskému průmyslu věnovány konkrétní strategické plány. Podle nich mají výkonnost tohoto odvětví pozorně sledovat státní orgány, jež mají v úkolu realizovat zvláštní politiku (např. provádět dekrety), tak aby byly cíle těchto strategických plánů naplněny. Šetření dále zjistilo, že tyto specifické strategické plány upravují i preferenční úvěry papírenskému průmyslu.
(75)
Po prostudování rozhodnutí č. 40 a zvláštního oddílu o financování ve strategii papírenství na rok 2007 je totiž zřejmé, že čínský systém státního plánování bankám ukládá poskytovat papírenskému průmyslu úvěry.
(76)
K rozhodnutí č. 40 je nutno poznamenat, že se jedná o příkaz Státní rady jakožto nejvyššího správního orgánu ČLR, a je tedy právně závazný pro další veřejnoprávní a hospodářské subjekty. Rozhodnutí klasifikuje průmyslová odvětví na „podporované, omezované a eliminované projekty“. Tento akt představuje průmyslověpolitickou směrnici, která spolu se směrným indexem ozřejmuje způsob, jakým čínská vláda realizuje svou politiku stimulovat a podporovat určité skupiny podniků či odvětví, např. papírenského odvětví, které směrný index řadí do kategorie odvětví „podporovaných“. K počtu odvětví klasifikovaných jako „podporovaná“ je třeba poznamenat, že jich je celkem 26, a představují tedy jen zlomek čínského hospodářství. Navíc v rámci těchto 26 odvětví mají status „podporovaných“ jen určité činnosti. Rozhodnutí č. 40 v článku 17 dále stanoví, že pro „podporované investiční projekty“ platí zvláštní výhody a pobídky (finanční podpora, osvobození od dovozního cla, osvobození od DPH či osvobození od daně). Na straně druhé rozhodnutí č. 40 v souvislosti s „restriktivními a eliminovanými projekty“ zmocňuje státní orgány, aby přímo intervenovaly za účelem regulace trhu. Články 18 a 19 de facto požadují, aby příslušný orgán uložil finančním institucím úvěry již neposkytovat, a útvaru státní cenové správy ukládají, aby zvýšil ceny elektřiny a dodavatelům elektřiny nařídil, aby své dodávky „restriktivním a eliminovaným projektům“ ukončily. Z výše uvedeného je zřejmé, že rozhodnutí č. 40 stanoví pravidla závazná pro všechny hospodářské instituce, a to v podobě směrnic o pomoci podporovaným odvětvím, k nimž patří rovněž papírenský průmysl.
(77)
Strategie papírenství na rok 2007 stanoví pro uvedené odvětví konkrétní podmínky, směr a cíle. Popisuje stav papírenského průmyslu v Číně (např. počet podniků, výrobu, spotřebu, vývoz či statistické údaje k druhu používaných surovin). Stanoví strategie a cíle papírenského průmyslu, pokud jde o plánování v tomto odvětví, využívání surovin, technologií a zařízení, strukturu výrobků a organizační strukturu výrobců. Strategie dále upravuje „vstupní kritéria“ tohoto odvětví, neboť určuje konkrétní požadavky na poměr mezi majetkem a závazky a stanoví, jaký konkrétní úvěrový rating a konkrétní cílové úspory z rozsahu, podíly na trhu a spotřebu energie a vody mají společnosti v tomto odvětví dosáhnout. Podniky mají na jejím základě zpracovat vlastní plány rozvoje. Provinciím a regionům dále strategie ukládá, aby se podílely na její realizaci, a celou kapitolu věnuje „investicím a financování“ papírenského průmyslu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že podle strategie finanční instituce výslovně nesmějí úvěrovat žádný projekt, který neodpovídá jejím ustanovením. Úhrnem řečeno je po prostudování strategie papírenství na rok 2007 a z její formulace zřejmé, že se jedná o specifický nástroj státu, jehož cílem je regulovat papírenský průmysl v Číně a jejž je nutno pokládat za povinný nástroj průmyslové politiky, který jsou příslušné zúčastněné strany v Číně (státní orgány, finanční instituce a výrobci) povinny konkrétním způsobem realizovat.
(78)
Čínská vláda uvedla, že je strategii papírenství na rok 2007 nutno pokládat za směrný, nezávazný plán. Tvrdila dále, že v témže kontextu není právně závazný žádný z vládních plánů a projektů, a tudíž nelze v jejich rámci poskytnout žádný finanční příspěvek či výhodu. Pouhé pročtení strategie papírenství na rok 2007 a jeho výše uvedených konkrétních ustanovení však ozřejmí, že tento dokument nelze pokládat za nezávaznou směrnici. V tomto ohledu se připomíná, že ve strategii papírenství na rok 2007 se mimo jiné uvádí: „Politika průmyslového rozvoje je vytvářena na základě požadavků zdokonalení reformy socialistického tržního hospodářství, jakož i na základě souvisejících právních a správních předpisů s cílem vytvořit spravedlivé tržní podmínky a prostředí příznivé pro rozvoj, řešit stávající problémy rozvoje papírenského průmyslu a řídit zdravý rozvoj tohoto odvětví“. K ostatním plánům a projektům, jež jsou vyjmenovány v 64. bodě odůvodnění, je třeba uvést, že přinejmenším jeden z nich odkazuje na prováděcí oběžník k 11. pětiletce. Není snadné porozumět tomu, jak může být k právně údajně nezávaznému dokumentu (vládnímu plánu) vydán právně závazný prováděcí akt (v daném případě oběžník Státní rady).
(79)
Článek 34 zákona o komerčních bankách [2003] č. 13 mimoto uvádí, že banky „vykonávají úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a společenského rozvoje a pod vedením státní průmyslové politiky“. V tomto zvláštním případě je relevantní státní průmyslová politika zakotvena ve strategii papírenství na rok 2007. Je tedy jen logické vyvodit závěr, že úvěry, jež výrobci bezdřevého natíraného papíru získávají u komerčních bank ve státním vlastnictví, se řídí vládními směrnicemi.
(80)
Předmětem šetření byla i úloha, kterou sehrává Národní komise pro rozvoj a reformy (National Development and Reform Commission). Čínská vláda k němu uvedla, že se jedná o agenturu Státní rady, která koordinuje makroekonomickou politiku a řídí vládní investice. Tento státní orgán vydal kromě jiných plánů i strategii papírenství na rok 2007. K právnímu rámci, podle nějž byla Národní komise pro rozvoj a reformy zřízena a vyvíjí svou činnost, např. její stanovy, nebyly přes výslovnou žádost předloženy žádné dostupné informace. Komisi se od čínské vlády dostalo pouze vysvětlení, že se Národní komise pro rozvoj a reformy musí řídit pokyny Státní rady jakožto nejvyššího orgánu státní správy, že jsou však tyto informace pro šetření irelevantní. Toto tvrzení nelze akceptovat. Stanovy orgánu, který vydává vládní plány, jsou pro účely šetření pokládány za relevantní, neboť jsou to vládní plány a projekty, které jsou jeho předmětem. Komise požádala i o zdůvodnění skutečnosti, proč čínská Národní komise pro rozvoj a reformy systematicky shromažďuje od společností podrobné údaje. Čínská vláda k tomu uvedla, že tyto informace lze shromažďovat prostřednictvím průmyslových sdružení a z jiných veřejných zdrojů. Ze skutečnosti, že jsou v rámci zvláštního mechanismu systematicky shromažďovány údaje o společnostech určené pro zpracování vládních plánů a projektů, však vyplývá, že jsou tyto plány a projekty pokládány za významnou součást státní průmyslové politiky.
(81)
Z uvedeného vyplývá, že veškerá rozhodnutí, jež finanční instituce přijímají vůči papírenskému průmyslu, musí brát v úvahu nutnost plnit cíle příslušných strategických plánů. O společnostech, jež tyto konkrétní strategické plány zařazují mezi „podporovaná odvětví“, se totiž předpokládá, že mají velmi dobrý úvěrový rating, což má přímý dopad na hodnocení jejich úvěruschopnosti v čínském finančním systému. Jak dále vyplývá z kapitoly o financování ve strategii papírenství na rok 2007 a ze sdělení o úvěrovém ratingu, které Komisi poskytl jeden ze spolupracujících vyvážejících výrobců, nařizuje čínský systém státního plánování bankám, aby úvěrovaly papírenský průmysl; podle těchto zdrojů je společnostem udělován velmi dobrý úvěrový rating, neboť tyto společnosti splňují podmínky konkrétních strategických plánů. Zde je třeba poznamenat, že uvedené sdělení o úvěrovém ratingu, jež bylo předloženo během šetření, přímo spojuje pozitivní budoucí vyhlídky společnosti s existencí strategických plánů pro papírenství a splnění jejich cílů. Existují i důkazy o tom, že státní orgány sledují výkonnost společností, neboť každoročně přezkoumávají jejich podnikatelská oprávnění a shromažďují tímto způsobem statistické údaje o jejich finanční situaci a výkonnosti. Z informací od spolupracujících vyvážejících výrobců byly dále získány důkazy o tom, že Čínská lidová banka sleduje v souladu s článkem 9 nařízení o registraci a konzultaci bank úvěrovou situaci společností, a to prostřednictvím ročního přezkumu úvěrů, jež si společnosti každoročně berou.
(82)
Všechny výše uvedené skutečnosti prokazují, že mezi konkrétními strategickými plány a financováním papírenského průmyslu existuje vazba.
- Vládní zásahy v bankovním sektoru
(83)
Pokud jde o spolupracující vyvážející výrobce, šetření zjistilo, že dvěma z nich byla ve většině případů automaticky poskytována nejnižší možná úroková sazba v rámci limitů, jež stanovila Čínská lidová banka, zatímco další dva využívali výhodných změn splátkového harmonogramu, jež byly sjednány v roce 2008. Čínské banky ve státním vlastnictví totiž odkoupily veškeré úvěry poskytnuté zahraničními bankami; úvěry se změněným splátkovým harmonogramem nebyly poskytovány s významnou rizikovou prémií nad rámec základní úrokové sazby Čínské lidové banky.
(84)
Šetření dále zjistilo, že jsou vládní zásahy pro čínský finanční trh charakteristické, neboť většina významných bank je ve státním vlastnictví. Čínské orgány předložily pouze velmi omezené informace k podílníkům, resp. vlastnické struktuře bank v Číně. Jak je však uvedeno dále, Komise zkompilovala všechny dostupné údaje, tak aby dospěla k reprezentativnímu zjištění. Při analýze, zda jsou bankám svěřeny pravomoci státní správy nebo zda je vykonávají, nezjišťovala Komise pouze informace týkající se státního vlastnictví bank, ale také další parametry, jako je zastoupení vlády ve správní radě, vládní dozor nad činností, provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů a skutečnost, zda byl příslušný subjekt zřízen zákonem.
(85)
Z dostupných informací lze vyvodit závěr, že banky ve státním vlastnictví mají v Číně největší podíl na trhu a jsou na čínském finančním trhu předními aktéry. Podle průzkumu čínského bankovního sektoru, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank (2006 Deutsche Bank Research on China's banking sector), může podíl bank ve státním vlastnictví dosahovat více než 2/3 čínského trhu. Zpráva WTO o výsledcích přezkumu obchodní politiky Číny ke stejnému tématu uvádí: „Dalším významným rysem finančního sektoru v Číně je vysoká míra státního vlastnictví“. (5) Je třeba poznamenat, že na čtyři velké banky ve státním vlastnictví (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank a Industrial and Commercial Bank) připadá z čínského bankovního sektoru podle všeho více než polovina. Podíl státu v bankách spojených s vládní politikou a v dalších bankách ve státním vlastnictví dosahuje přes 50 %, a tyto banky tak kontroluje vláda. Komise rovněž požádala o informace týkající se struktury vládního dozoru ve výše uvedených čínských bankách a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o papírenský průmysl (tj. složení správní rady a valné hromady, zápisy z valných hromad / zasedání správní rady, státní příslušnost akcionářů / členů vedení, politika poskytování úvěrů a posouzení rizik souvisejících s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům). Čínská vláda ani uvedené banky nicméně takové informace neposkytly. Pouze opakovaně odkazovaly na informace obsažené ve výročních zprávách bank, které předložily. Informace ve výročních zprávách bank však neobsahovaly (a nemohly obsahovat) informace v tak podrobné míře, jak bylo požadováno.
Komise musela tudíž použít dostupné informace. Na základě dostupných informací došla k závěru, že výše uvedené banky podléhají vládnímu dozoru a vykonávají vládní politiku takovým způsobem, že jejich jednání lze považovat za jednání státu. Zdrojem relevantních údajů, o něž se opírají výše uvedená zjištění, byly informace od čínské vlády, výroční zprávy čínských bank, jež buď předložila čínská vláda, nebo jsou veřejně dostupné, dále informace extrahované z průzkumu, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank o čínském bankovním sektoru, informace od spolupracujících vyvážejících výrobců a údaje v podnětu. Pokud jde o zahraniční banky, připadá na ně v čínském bankovním sektoru podle nezávislých odhadů jen malý podíl, a hrají tedy při poskytování úvěrů podle politického záměru jen nevýznamnou roli; podle relevantních údajů by tento podíl mohl činit pouhé 1 % čínského trhu (6). Relevantní veřejně dostupné informace dále potvrzují, že zejména velké čínské komerční banky nadále spoléhají na to, že se v případě nedostatečné kapitálové přiměřenosti v důsledku úvěrové expanze postarají o zvýšení kapitálu jejich podílníci ve státním vlastnictví a vláda (7). V této souvislosti je třeba uvést, že velká většina bank, které úvěrovaly spolupracující vyvážející výrobce, je ve státním vlastnictví. Z dostupných údajů bylo totiž zjištěno, že přinejmenším třináct z uváděných devatenácti bank je ve státním vlastnictví; patří k nim i dvě banky spojené s vládní politikou (Export-Import Bank of China a China Development Bank) a významné čínské komerční banky, např. Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank a Industrial and Commercial Bank of China.
Pokud jde o ostatní státem vlastněné banky, Komise požádala o stejné informace týkající se vládního dozoru a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o papírenský průmysl, jaké byly zmíněny výše. Tyto podrobné informace opět nebyly poskytnuty kromě opakovaného odkazu na informace v příslušných výročních zprávách bank, které byly ve většině případů pouze v čínštině bez anglického překladu. Informace ve výročních zprávách bank však nemohou poskytnout informace v tak podrobné míře, jak bylo požadováno. Pokud jde o banky spojené s vládní politikou, jak je vysvětleno níže, šetřením bylo zjištěno, že neexistuje žádná jasná právní úprava jejich úlohy a jejich vztahu k vládě. Podle tvrzení čínské vlády při inspekci na místě se však zdá, že banky spojené s vládní politikou podporují pro vládní politiku v Číně a nejsou provozovány za účelem dosahování zisku. Všechny výše uvedené skutečnosti potvrzují, že uvedené čtyři banky jsou kontrolovány vládou a vykonávají vládní politiku takovým způsobem, že jejich jednání lze považovat za jednání státu.
(86)
Komise se dále snažila prošetřit rozdíl mezi bankami spojenými s vládní politikou (podle dostupných informací se jedná o Export-Import Bank of China, China Development Bank a Agricultural Development Bank of China) a státem vlastněnými bankami komerčními. K těmto dvěma odlišným kategoriím finančních institucí si vyžádala vysvětlení. Podle vyjádření čínské vlády nereguluje činnost bank spojených s vládní politikou žádný právní předpis, neboť čínské orgány v současnosti teprve pracují na návrhu příslušného zákona. Čínská vláda dále uvedla, že jedna z bank spojených s vládní politikou (jmenovitě China Development Bank) by neměla být pokládána za banku spojenou s vládní politikou, neboť byla přeměněna na holdingovou společnost a nachází se v přechodné fázi. K tomu budiž poznamenáno, že předložené informace potvrzují, že k bankám spojeným s vládní politikou je přistupováno odlišně od komerčních bank. Ačkoli činnost ani chování těchto bank na čínském finančním trhu nejsou upraveny žádnými pravidly, vyplývá z oběžníků Čínské lidové banky, kde se o nich výslovně hovoří, že banky spojené s vládní politikou mají v porovnání s komerčními bankami zvláštní postavení. Pokud jde o postavení China Development Bank, čínský stát v ní drží (prostřednictvím čínského ministerstva financí) více než 50 % akcií, a její přeměna na holdingovou společnost tedy nemá na vládní kontrolu žádný vliv.
(87)
Dalším faktorem, jenž zkresluje podmínky na čínském finančním trhu, je úloha, kterou sehrává Čínská lidová banka při určování konkrétních limitů pro způsob určování úrokových sazeb a jejich fluktuace. Šetření totiž zjistilo, že uvedená banka má konkrétní pravidla, jež pohyb úrokových sazeb v Číně regulují. Podle dostupných informací je úprava těchto pravidel obsažena v Oběžníku Čínské lidové banky o otázkách úpravy úrokových sazeb u vkladů a úvěrů - Yinfa [2004] č. 251. Finanční instituce mají podle nich stanovovat své úrokové sazby v určitém rozmezí, jež je odvozeno od základní úrokové sazby Čínské lidové banky. V případě úvěrů od komerčních bank a komerčně spravovaných úvěrů od bank spojených s vládní politikou není stanoveno horní, nýbrž jen dolní limitní rozmezí. V případě městských a venkovských úvěrových družstev je stanoveno horní i dolní limitní rozmezí. V případě preferenčních úvěrů a úvěrů, pro něž Státní rada vydala zvláštní úpravu, se úrokové sazby nepohybují směrem nahoru. Komise žádala čínskou vládu o vysvětlení k definicím a formulacím, jež jsou obsaženy ve výše uvedeném oběžníku, a k právnímu předpisu, který oběžníku č. 251 předcházel (Oběžník Čínské lidové banky o rozšíření rozmezí pro pohyb úrokových sazeb u úvěrů poskytovaných finančními institucemi - YinFa [2003] č. 250). Čínská vláda uvedla, že tyto oběžníky byly součástí reformy, v jejímž rámci probíhala liberalizace úrokových sazeb, bližší vysvětlení však nepodala. K žádosti o vysvětlení k preferenčním a dalším úvěrům, jež blíže vymezuje Státní rada, čínská vláda uvedla, že znění příslušného čínského dokumentu vychází z předpokladu, že další úvěry blíže vymezí Státní rada.
K vysvětlení, proč čínské právní předpisy vymezují preferenční úvěry, čínská vláda neuvedla žádné další údaje ani relevantní dokumentaci. I pokud tato tvrzení čínské vlády akceptujeme, není v souvislosti s dalšími druhy úvěrů zřejmé, proč zákonodárce pokládal za nezbytné možnost dalších úvěrů vymezovaných Státní radou zavádět. Komise dále žádala o vysvětlení k existenci komerčně spravovaných politických úvěrů, o nichž se zmiňuje oběžník č. 251. Čínská vláda v této věci neposkytla žádná vysvětlení ani důkazy. Čínská vláda byla dále požádána o aktualizace či právní předpisy vydané v návaznosti na uvedené oběžníky, jež by se týkaly úvěrové politiky komerčních bank a bank spojených s vládní politikou, tyto informace však neposkytla.
(88)
V neposlední řadě je třeba poznamenat, že čínská vláda nepředložila ke struktuře čínského bankovního systému žádné další informace ani statistické údaje.
(89)
Na základě 74. až 88. bodu odůvodnění a s přihlédnutím k nedostatečné spolupráci čínské strany (a na základě úvah v 90. bodě odůvodnění) dospěla Komise k závěru, že finanční trh v Číně je narušen vládními zásahy a úrokové sazby, jež účtují nevládní banky a další finanční instituce, jsou se sazbami vládními pravděpodobně sladěny. Úrokové sazby, jež účtují nevládní banky a další finanční instituce, tedy nelze pokládat za vhodný komerční základ pro srovnání při určování případné výhody, kterou získávají příjemci vládních úvěrů.
ii) Finanční příspěvek
(90)
S ohledem na všechny uvedené skutečnosti se dále konstatuje, že naprostou většinu úvěrů poskytly uvedeným dvěma spolupracujícím výrobcům banky spojené s vládní politikou či jiné banky ve státním vlastnictví, jež jsou z důvodu úzkých vazeb na vládu považovány za veřejnoprávní subjekty. Tyto banky jsou z více než 50 % vlastněny státem, a jsou tedy považovány za banky kontrolované vládou. Existují i další důkazy o tom, že tyto banky ve skutečnosti konají z pověření vlády, neboť, jak je vysvětleno v 65. bodě odůvodnění, zasahuje stát (tj. Čínská lidová banka) zřetelně do způsobu, jakým komerční banky rozhodují o úrokových sazbách úvěrů, jež poskytují čínským společnostem; přitom v některých případech uvedených v 83. bodě odůvodnění byla společnostem téměř automaticky poskytnuta nejnižší možná sazba v rámci rozmezí, jež určil stát. Za těchto okolností jsou úvěrové postupy těchto subjektů přímo přičitatelné vládě. Skutečnost, že banky jednají z pověření vlády, potvrzuje rovněž způsob, jakým zajišťují naplňování průmyslové politiky vlády strategie papírenství na rok 2007, rozhodnutí 40 a článek 34 zákona o komerčních bankách (viz 74. až 81. bod odůvodnění). Existuje rovněž řada nepřímých důkazů podporovaných objektivními studiemi a zprávami, které svědčí o tom, že v čínském finančním systému stále dochází k rozsáhlým vládním intervencím (viz 312. bod odůvodnění). A konečně, Čína neposkytla informace, které by umožnily lepší pochopení vztahu mezi státem vlastněnými bankami a vládou (viz 68. až 70. a 84. až 86. bod odůvodnění). V případě úvěrů, jež poskytují banky spojené s vládní politikou či ve státním vlastnictví, tak Komise dospívá k závěru, že výrobci natíraného papíru získávají finanční příspěvek v podobě přímého převodu peněžních prostředků ze strany vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
iii) Výhoda
(91)
V míře, v níž jsou vládní půjčky poskytovány za podmínek výhodnějších, než jaké by mohli jejich příjemci skutečně získat na trhu, je jim poskytována výhoda podle čl. 3 odst. 2 a čl. 6 písm. b) základního nařízení. Vzhledem ke zjištění, že nevládní úvěry v Číně nepředstavují vhodný základ pro srovnání podle obvyklých tržních podmínek, byl tento srovnávací základ sestaven pomocí metody popsané v 96. až 102. bodě odůvodnění.
iv) Specifičnost
(92)
Čínská vláda byla požádána o informace jednak ke kritériím, jejichž splněním vzniká na subvenci nárok, jednak k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. S ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, tak musela Komise podle článku 28 základního nařízení svá zjištění opřít o dostupné údaje. Je třeba poznamenat, že podle čl. 28 odst. 6 platí: „Nespolupracuje-li účastník řízení vůbec nebo jen částečně a následkem toho nebudou některé podstatné informace sděleny, může to vést k výsledku, který pro něj bude méně příznivý, než kdyby při šetření spolupracoval“. Přihlíženo bylo k následujícím údajům:
-
důkaz specifičnosti subvence, jenž předložil žadatel,
-
zjištění (viz 77. a 78. bod odůvodnění), podle nichž směřují do papírenského průmyslu specifické subvence na základě specifického plánu pro dané odvětví, tj. pětiletky papírenského průmyslu,
-
důkazy (viz 76. bod odůvodnění) o tom, že je papírenský průmysl „podporovaným odvětvím“ (rozhodnutí č. 40),
-
článek 34 zákona o komerčních bankách [2003] č. 13 (viz 79. bod odůvodnění), podle nějž komerční banky vykonávají úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a společenského rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky; v tomto konkrétním případě tedy úvěrová činnost těchto bank probíhá v intencích pětiletky papírenského průmyslu,
-
zjištění (viz 81. bod odůvodnění), podle nichž čínský systém státního plánování nařizuje bankám, aby papírenský průmysl úvěrovaly, a podle nichž se u společností předpokládá velmi dobrý úvěrový rating, neboť splňují podmínky podle konkrétních strategických plánů.
(93)
Na základě výše uvedeného a vzhledem k tomu, že čínská vláda během šetření nespolupracovala, z dostupných důkazů vyplývá, že subvence, jež jsou poskytovány společnostem v papírenském průmyslu, nejsou obecně dostupné všem podnikům, a jedná se tedy o subvence specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích či podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
d) Závěry
(94)
S ohledem na výše uvedené je třeba financování papírenského průmyslu pokládat za subvenci.
(95)
Tato subvence by měla být vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům a specifičnosti pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(96)
Výše napadnutelných subvencí byla vypočtena na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která byla zjištěna za období šetření. Podle čl. 6 písm. b) základního nařízení se za výhodu považuje rozdíl mezi částkou, kterou platí daná společnost za poskytnutí vládní půjčky, a částkou, kterou by tato společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní půjčku, kterou by mohla získat na trhu.
(97)
Jak je vysvětleno výše, jsou úvěry, jež čínské banky poskytují, výrazem významných vládních zásahů v bankovním sektoru a jejich úrokové sazby neodrážejí sazby na fungujícím trhu; vhodný základ pro srovnání podle obvyklých tržních podmínek byl tudíž sestaven pomocí níže popsané metody. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády využila Komise ke zjištění vhodného srovnávacího základu u úrokových sazeb rovněž dostupných údajů.
(98)
Při sestavování vhodného srovnávacího základu je pokládáno za přiměřené použít čínské úrokové sazby upravené tak, aby odrážely běžné tržní riziko. Aktuální finanční situace vývozců byla totiž zjišťována za zkreslených tržních podmínek a čínské banky neposkytly spolehlivé údaje o tom, jak měří rizika a určují úvěrový rating. V takové situaci je proto pokládáno za nezbytné z údajů o úvěruschopnosti čínských vývozců sice vycházet, avšak uplatnit přirážku, která bude odrážet potenciální dopad zkreslených podmínek čínského trhu na finanční situaci těchto vývozců.
(99)
S ohledem na výše uvedené byli čínská vláda i spolupracující vyvážející vývozci (jak je uvedeno v 68. až 72. bodě odůvodnění) požádáni o informace k úvěrové politice čínských bank a ke způsobu, jakým byly tyto úvěry vyvážejícím výrobcům poskytovány. Navzdory opakovaným žádostem zúčastněné strany tyto informace neposkytly. Vzhledem k takto nedostatečné spolupráci a ke všem dostupným skutečnostem a v souladu s čl. 28 odst. 6 základního nařízení je pokládáno za náležité uvažovat situaci, že je všem podnikům v Číně udělena pouze nejvyšší známka pro dluhopisy neinvestičního stupně (BB dle agentury Bloomberg), a uplatnit na standardní úvěrovou sazbu Čínské lidové banky adekvátní prémii předpokládanou u dluhopisů, jež podniky s tímto ratingem vydávají. V případě úvěrů v cizí měně uplatňuje Komise na standardní úvěrovou sazbu uvedenou v příslušných čínských úvěrových smlouvách (sazbu LIBOR) adekvátní prémii předpokládanou u dluhopisů, jež podniky s tímto ratingem vydávají. Nicméně vzhledem k celkově nedostatečné spolupráci čínské vlády při poskytování informací o bankách ve státním vlastnictví a při zjednávání přístupu k nim je v souladu s čl. 28 odst. 6 základního nařízení a s ohledem na všechny dostupné skutečnosti pokládáno za náležité použít úvěrový rating BB (v neinvestičním, spekulativním stupni).
(100)
Výhoda pro vyvážející výrobce byla vypočtena tím způsobem, že byl úrokový diferenciál v procentním vyjádření vynásoben nesplacenou výší úvěru, tj. byl uvažován úrok nezaplacený během období šetření. Tato částka byla poté rozpočítána na celkový obrat spolupracujících vyvážejících výrobců.
(101)
Jak je vysvětleno v 73. bodě odůvodnění, odmítl jeden z vyvážejících výrobců předložit důležitou dohodu o restruktualizaci dluhu. Nebylo tak možno ověřit základní informace o úvěrech, jež jsou předmětem dohody, např. úrokovou sazbu, splatnost, splátkový harmonogram atd. Vyvážející výrobce ani neprokázal, že z předmětných úvěrů splatil jistinu. Při výpočtu výše výhody byly proto tyto úvěry posouzeny jako grant a byly rozpočítány na období šetření spolu s úrokem, jenž během tohoto období zůstal nezaplacen a jehož výpočet je uveden v 100. bodě odůvodnění.
(102)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností ze skupiny APP 5,37 % a v případě společností ze skupiny Chenming 1,26 %.
4.2.2. PROGRAMY TÝKAJÍCÍ SE DANĚ Z PŘÍJMU
- Preferenční daňové schéma pro podniky, které využívají nejnovější a špičkové technologie
(103)
Společnostem, jež si úspěšně požádají o vydání osvědčení podniku, který využívá nejnovější a špičkové technologie, tento program umožňuje využít snížené sazby u daně z příjmů ve výši 15 % oproti běžné sazbě, jež činí 25 %.
a) Právní základ
(104)
Tento program je jakožto zvýhodněný daňový režim upraven jednak v článku 28 zákona ČLR o dani z příjmů podniků (Enterprise Income Tax Law of the PRC) (zákon č. 63 vyhlášený dne 16. března 2007), jednak ve Správních opatřeních k určování podniků, které využívají nejnovější a špičkové technologie. Týká se jej i Oznámení státní daňové správy o otázkách úhrady daně z příjmů podniků, které využívají nejnovější a špičkové technologie (Guo Shui Han [2008] č. 985). Toto oznámení podrobněji upravuje realizaci tohoto programu.
b) Nárok na subvenci
(105)
Článek 10 správních opatření k určování podniků, které využívají nejnovější a špičkové technologie, vyjmenovává seznam kritérií, jejichž splněním vzniká společnostem nárok na využití programu. Splňuje-li společnost veškeré podmínky článku 10, musí podat příslušným orgánům žádost postupem podle článku 11 zmíněných opatření.
c) Praktická realizace
(106)
Společnost, jež zamýšlí o účast v programu požádat, musí podat elektronickou cestou žádost u místního odboru pro vědu a technologie, který tuto žádost předběžně posoudí. Tento odbor následně společnost doporučí u útvaru pro vědu a technologie příslušné provincie. Před vydáním rozhodnutí o tom, že bude žadateli uděleno osvědčení podniku, který využívá nejnovější a špičkové technologie, je uvedený útvar oprávněn provést přímo v prostorách žadatele šetření.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(107)
Tohoto podpůrného programu se účastnili tři spolupracující vyvážející výrobci, kteří získali během období šetření výhody. Přestože čínská vláda nepředložila žádné správní předpisy, poskytli vyvážející výrobci dostupné právní texty. Ani z nich však nelze dost dobře vyčíst postup podávání žádosti, jenž tak zůstává vágní a netransparentní.
e) Závěry
(108)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(109)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(110)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, např. na výrobce natíraného papíru. V kapitole 4 zákona ČLR o dani z příjmů podniků (zákon č. 63 vyhlášený dne 16. března 2007) věnované „daňovým pobídkám“ totiž článek 25 stanoví, že „pobídky v oblasti daně z příjmů podniků poskytuje stát hlavním odvětvím a projektům, jež stát podporuje“. Komise má za to, že zásady a klasifikaci, z nichž vychází zařazení podniku do kategorie podporovaných, stanovila Státní rada v rozhodnutí č. 40 (článek 14) a ve směrném katalogu průmyslové restrukturalizace. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci určit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Přestože se totiž během inspekcí u vyvážejících výrobců podařilo shromáždit některé správní předpisy, není v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády možné existenci objektivních kritérií posoudit.
(111)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(112)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za posuzované období. Za výhodu se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby po odečtení výše daně vypočtené podle snížené preferenční sazby. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(113)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností ze skupiny APP 1,22 % a v případě společností ze skupiny Chenming 0,58 %.
- Preferenční daňové schéma pro výzkum a vývoj
(114)
Tento program nabízí výhodu všem společnostem, jež jsou uznávanými realizátory výzkumných a vývojových projektů. Toto zařazení jim umožňuje u daně z příjmů právnických osob uplatnit 50 % skutečných výdajů na schválené projekty.
a) Právní základ
(115)
Tento program je jakožto zvýhodněný daňový režim upraven i) v čl. 30 odst. 1 zákona ČLR o dani z příjmů podniků (zákon č. 63 vyhlášený dne 16. března 2007), dále ii) v článku 95 Prováděcího nařízení k zákonu ČLR o dani z příjmů podniků, výnosu Státní rady ČLR č. 512 vyhlášeném dne 6. prosince 2007, a iii) v Průvodci hlavními odvětvími (oznámení č. 6 z roku 2007).
b) Nárok na subvenci
(116)
Tento program nabízí výhodu společnostem, jež byly uznány za realizátory výzkumných a vývojových projektů. Podmínky pro účast v něm splňují pouze výzkumné a vývojové projekty společností, jež využívají nejnovější a špičkové technologie a jimž se dostává primární podpory od státu; tyto podmínky splňují dále projekty vyjmenované v Průvodci hlavními odvětvími industrializace za pomoci špičkových technologií v rámci stávající rozvojové priority, který vydala Národní komise pro rozvoj a reformy.
c) Praktická realizace
(117)
Společnosti, jež zamýšlejí podat žádost o účast v programu, musí místnímu odboru pro vědu a technologie poskytnout podrobné údaje o daných výzkumných a vývojových projektech. Projekty schvaluje na základě posouzení žádosti daňový odbor. Částka, jež podléhá dani z příjmů právnických osob, se snižuje o 50 % skutečných výdajů na schválené projekty.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(118)
Tohoto programu se účastnili spolupracující vyvážející výrobci, kteří získali během období šetření výhody. Přestože čínská vláda nepředložila žádné správní předpisy, poskytli vyvážející výrobci dostupné právní texty. Ani z nich však nelze dost dobře vyčíst postup podávání žádosti, který tak zůstává vágní a netransparentní.
e) Závěry
(119)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(120)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(121)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, např. na výrobce natíraného papíru. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Přestože se totiž během inspekcí u vyvážejících výrobců podařilo shromáždit některé správní předpisy, není v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády možné existenci objektivních kritérií posoudit.
(122)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(123)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu se považuje celková daňová povinnost vypočtená podle běžné daňové sazby, od níž se odečte daň skutečně zaplacená po 50 % odpočtu skutečných výdajů na výzkum a vývoj u schválených projektů. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(124)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí 0,02 % u společností ze skupiny APP a 0,05 % u společností ze skupiny Chenming.
- Osvobození od daně dividend vyplácených mezi způsobilými tuzemskými podniky
(125)
Program je určen podnikům se sídlem v Číně, které drží podíly v jiných tuzemských podnicích. V případě příjmů, jež jim plynou z určitých dividend vyplácených těmito tuzemskými podniky, mají tito podílníci nárok na osvobození od daně.
a) Právní základ
(126)
Tento program je jakožto zvýhodněný daňový režim upraven v článku 26 zákona ČLR o dani z příjmů podniků a je blíže rozveden v článku 83 prováděcího předpisu k zákonu ČLR o dani z příjmů podniků, výnosu Státní rady ČLR č. 512 vyhlášeném dne 6. prosince 2007.
(b) Nárok na subvenci
(127)
Tento program poskytuje výhody všem společnostem se sídlem v Číně, které mají podíly v jiných podnicích se sídlem v Číně.
c) Praktická realizace
(128)
Společnosti mohou programu využít přímo při vyplňování daňového přiznání.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(129)
Spolupracující vyvážející výrobci ve svém přiznání k dani z příjmů vykázali osvobození od daně u částky, která je označena jako dividendy, bonusy a jiné příjmy z kapitálových investic, které plynou způsobilým rezidentům a podnikům v souladu s podmínkami přílohy 5 k přiznání k dani z příjmů (roční výkaz daňových zvýhodnění). Tyto společnosti neodváděly z vykázaných částek daň z příjmů.
e) Závěry
(130)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(131)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace neposkytla. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(132)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na podniky se sídlem v Číně, jimž plynou od jiných podniků se sídlem v Číně příjmy z dividend - na rozdíl od podniků, které investují do podniků zahraničních.
(133)
Vzhledem k tomu, že jsou všechny uvedené daňové programy podle kapitoly 4 zákona ČLR o dani z příjmů podniků vyhrazeny výlučně významným výrobním odvětvím a projektům, které stát podle článku 25 podporuje či stimuluje, jedná se rovněž v tomto případě o specifický program, neboť tento je vyhrazen pouze určitým podnikům a výrobním odvětvím, jež jsou klasifikovány jako podporované a k nimž patří např. výroba natíraného papíru. Komise má totiž za to, že zásady a klasifikaci, z nichž vychází zařazení podniku do kategorie podniků podporovaných, stanovila Státní rada v rozhodnutí č. 40 (článek 14) a ve směrném katalogu průmyslové restrukturalizace. Navíc nejsou v daném případě dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Přestože se totiž během inspekcí u vyvážejících výrobců podařilo shromáždit některé správní předpisy, není v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády možné existenci objektivních kritérií posoudit.
(134)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(135)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu se považuje výše celkové daňové povinnosti (včetně daně z příjmu z dividend, jenž příjemcům plyne od jiných podniků se sídlem v Číně), po odečtení částky, kterou příjemci skutečně zaplatili při zohlednění osvobození dividend od daně. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(136)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností ze skupiny APP 1,34 % a v případě společností ze skupiny Chenming 0,21 %.
4.2.3. PROGRAMY TÝKAJÍCÍ SE NEPŘÍMÝCH DANÍ A DOVOZNÍHO CLA
- Osvobození dováženého zařízení od DPH a cla
(137)
Tento program stanoví výhody v podobě osvobození dlouhodobých aktiv od DPH a jejich bezcelního dovozu, jichž mohou využít podniky se zahraničními investicemi a podniky domácí, které si u čínských orgánů opatří osvědčení o státem podporovaných projektech v souladu s příslušnými právními předpisy v oblasti investic, daní a cel.
a) Právní základ
(138)
Tento program se opírá o soubor právních předpisů, jmenovitě o i) Oběžník Státní rady č. 37/1997 o úpravě daňových schémat pro dovážené zařízení, ii) Sdělení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy [2008] č. 43, iii) Oznámení Národní komise pro rozvoj a reformy č. 316 2006 ze dne 22. února 2006 o důležitých otázkách k vyřizování potvrzení o státem podporovaných projektech financovaných z domácích a zahraničních zdrojů a o iv) Katalog zboží dováženého pro podniky se zahraničními investicemi a podniky domácí, jež nelze vyjmout z celní povinnosti, pro rok 2008.
b) Nárok na subvenci
(139)
Nárok na subvenci mají pouze žadatelé z řad podniků se zahraničními investicemi a podniků domácích, jež si opatří osvědčení o státem podporovaných projektech.
c) Praktická realizace
(140)
Oznámení Národní komise pro rozvoj a reformy č. 316 2006 ze dne 22. února 2006 o důležitých otázkách k vyřizování potvrzení o státem podporovaných projektech financovaných z domácích a zahraničních zdrojů ve svém článku I.1 stanoví, že v případě projektů zahraničních investic, jež odpovídají „podporovaným projektům podle Katalogu výrobních odvětví pro účely směrování zahraničních investic a podle Katalogu prioritních výrobních odvětví pro účely zahraničních investic ve středozápadním regionu spojených s přenosem technologií, je od cla a DPH osvobozeno jednak zařízení určené k vlastnímu použití a dovezené v rámci celkové investice, jednak technologie, díly, součásti a náhradní díly dovezené spolu s tímto zařízením v souladu se smlouvou; toto neplatí pro komodity uvedené v Katalogu komodit dovážených v rámci projektů zahraničních investic, jež nejsou osvobozeny od daně“. Potvrzení vystavované podporovaným projektům zahraničních investic, v jejichž případě dosahuje celková investice alespoň 30 milionů USD, vydává Národní komise pro rozvoj a reformy. V případech, kdy je celková investice nižší než 30 milionů USD, vystavují potvrzení téhož druhu komise či odbory pro ekonomiku na úrovni provincie. Poté, co obdrží uvedené potvrzení o podporovaném projektu, předloží společnosti místním celním orgánům uvedená osvědčení a další doklady k žádosti, aby získaly nárok na osvobození dovezeného zařízení od cla a DPH.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(141)
Tohoto programu využívali všichni spolupracující vyvážející výrobci.
e) Závěry
(142)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(143)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(144)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na podniky, které svou investiční činnost uskutečňují v rámci specifických kategorií podnikání, jejichž taxativní výčet podávají právní předpisy (tj. katalog výrobních odvětví pro účely směrování zahraničních investic a katalog prioritních výrobních odvětví, výrobků a technologií, jejichž rozvoj stát v současnosti podporuje). Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci určit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Přestože se totiž během inspekcí u vyvážejících výrobců podařilo shromáždit některé správní předpisy, není v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády možné existenci objektivních kritérií posoudit.
(145)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(146)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda, kterou příjemci získali, byla vypočtena s přihlédnutím k osvobození dovezeného zařízení od DPH a cla. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na dobu šetření; přitom byla uvažována životnost v délce trvání průměrné doby odepisování v daném výrobním odvětví (tj. patnáct let). Výsledná částka byla poté rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(147)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí u společností ze skupiny APP 1,17 % a u společností ze skupiny Chenming 0,61 %.
- Vracení DPH v případě zařízení vyrobeného na domácím trhu
(148)
Tento program stanoví výhody v podobě vracení DPH, jež podniky se zahraničními investicemi uhradí při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu.
a) Právní základ
(149)
Program se opírá o Oběžník státní daňové správy č. 171, 1999 ze dne 20. září 1999 o vyhlášení prozatímních opatření o navrácení daně daně při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu podniky se zahraničními investicemi. Platnost programu pak ukončil Oběžník o ukončení politiky refundací daně při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu ze strany podniků se zahraničními investicemi [Caishui 2008, č. 176]. Druhý uvedený oběžník stanoví po ukončení programu k 1. lednu 2009 přechodné období.
b) Nárok na subvenci
(150)
Nárok na subvenci vzniká jen podnikům se zahraničními investicemi, jež nakupují zařízení vyrobené na domácím trhu.
c) Praktická realizace
(151)
Cílem programu je refundovat podnikům se zahraničními investicemi DPH zaplacené při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu. Předpokladem je, že toto zařízení není klasifikováno jako zboží bez možnosti osvobození a jeho hodnota nepřekračuje celkový investiční limit pro podniky se zahraničními investicemi podle „Zkušebních správních opatření o nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu“.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(152)
Tohoto programu využívali všichni spolupracující vyvážející výrobci.
e) Závěry
(153)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(154)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(155)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na podniky určitého druhu (tj. podniky se zahraničními investicemi). Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci určit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Přestože se totiž během inspekcí u vyvážejících výrobců podařilo shromáždit některé správní předpisy, není v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády možné existenci objektivních kritérií posoudit.
(156)
Tento subvenční program je specifický i ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. b) základního nařízení, neboť subvence je poskytována v závislosti na používání zboží vyrobeného na domácím trhu na úkor zboží dovezeného.
(157)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(158)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda, kterou příjemci získali, byla vypočtena s přihlédnutím k vrácení DPH uhrazeného při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na dobu šetření; přitom byla uvažována životnost v délce trvání průměrné doby odepisování v daném výrobním odvětví (tj. patnáct let). Výsledná částka byla poté rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(159)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností ze skupiny APP 0,03 % a v případě společností ze skupiny Chenming 0,05 %.
- Osvobození podniků se zahraničními investicemi od daní za údržbu města, výstavbu a od příplatků na vzdělávání
(160)
Tento program vyjímá podniky se zahraničními investicemi z povinnosti hradit místní daně za údržbu města, výstavbu a příplatek na vzdělávání.
a) Právní základ
(161)
Program se opírá o Dočasný předpis Čínské lidové republiky o dani za údržbu města Kuo-fa, (zveřejněno dne 8. února 1985, č. 19) a Předpis ministerstva financí k několika specifickým otázkám provádění Dočasného předpisu Čínské lidové republiky o dani za údržbu města Cchaj-šuej-c' (zveřejněno dne 22. března 1985, č. 69).
b) Nárok na subvenci
(162)
Nárok na subvenci vzniká pouze podnikům se zahraničními investicemi.
c) Praktická realizace
(163)
Podle Dočasného předpisu Čínské lidové republiky o dani za údržbu města se základ daně za údržbu města a za výstavbu určí jako „výše daně z výrobku, DPH a daně z podnikatelské činnosti, kterou poplatníci daně skutečně zaplatí, a je hrazena současně s daní z výrobku, DPH a daní z podnikatelské činnosti“.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(164)
Jak je vysvětleno v 347. a 348. bodě odůvodnění, daňové povinnosti v souvislosti s tímto programem platí od 1. prosince 2010 pro všechny společnosti působící v Číně.
e) Závěry
(165)
Proto a na základě informací do 30. listopadu 2010 je program nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(166)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť právní předpisy, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, osvobozují od daňové povinnosti v případě daně za údržbu města a za výstavbu určité podniky (tj. podniky se zahraničními investicemi).
(167)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
(168)
Vzhledem k informacím, které poskytla čínská vláda a příslušní spolupracující vyvážející výrobci, se však usuzuje, že se dotyčným stranám podařilo prokázat, že tento program již nepředstavuje žádnou výhodu pro dotyčné výrobce.
(169)
Jsou proto splněny podmínky stanovené v článku 15 základního nařízení. Proto bylo rozhodnuto, že v souvislosti s tímto programem nebudou uložena vyrovnávací opatření.
4.2.4. GRANTOVÉ PROGRAMY
(170)
U dvou z grantových programů uvedených v podnětu bylo zjištěno, že jich využívali spolupracující vyvážející výrobci; jednalo se o cenu za známou značku a o Zvláštní fondy pro podporu hospodářské a obchodní výměny se zahraničím a pro přilákání významných zahraničních investičních projektů do provincie Šan-tung. Ostatní programy, jejichž využití bylo v daném případě zjištěno, oznámili spolupracující vyvážející výrobci. Čínská vláda byla na existenci těchto programů upozorněna a byla požádána o nezbytné informace k nim. Podle jejího vyjádření nemohou být programy v podnětu neuvedené předmětem šetření, neboť to odporuje pravidlům WTO. Žádost Komise je podle ní tedy v rozporu s pravidly pro provádění důkazů a konzultací, jež upravuje Dohoda WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Čínská vláda dále uvedla, že informace, jež Komise k těmto programům předložila, jsou obecné povahy a že by Komise i za předpokladu, že by programy předmětem šetření být mohly, měla čínské vládě zaslat novou, řádně zdůvodněnou žádost o podrobnosti k nově namítaným subvencím, jež by byly pro šetření relevantní.
(171)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že je běžným postupem Unie vyrozumívat orgány země, proti níž je vedeno šetření, o existenci dalších namítaných subvenčních programů, než o jakých hovoří podnět a jichž využívají spolupracující vyvážející výrobci, a tyto orgány požádat o příslušné informace a vysvětlení. Postup zvolený v daném případě je v souladu s příslušnými pravidly WTO. Komise čínskou vládu vyrozuměla o existenci těchto programů v okamžiku, kdy se o nich dozvěděla, a poskytla čínské vládě informace, jež od čínských spolupracujících vyvážejících výrobců obdržela. Čínské vládě současně poskytla příležitost ke konzultacím o těchto programech a čínská vláda této příležitosti využila. Byly tak v plném rozsahu dodrženy články 12.1, 13.1 a 13.2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních i čl. 11 odst. 10 základního nařízení. Níže uvedená zjištění zohledňují informace, jež čínská vláda k příslušným programům poskytla.
i) Programy uvedené v podnětu
- Známé značky
a) Právní základ
(172)
Program je realizován na základě Sdělení provincie Šan-tung o rozpočtových prostředcích vyčleněných v roce 2008 na zvláštní cenu za rozvoj vývozních značek [Lucaiqizhi (2008) č. 75]. Na základě programu jsou společnostem poskytovány granty, jejichž účelem je podpořit vývozní značky a zvýšit tržní podíl známých značek.
b) Nárok na subvenci
(173)
Cenu mohou získat pouze podniky, jež vyvážejí známé značky a jsou usazeny v provincii Šan-tung. K doložení kritérií pro vznik nároku na cenu nebyly předloženy žádné právní ani správní akty.
c) Praktická realizace
(174)
Cílem programu je odměnit podniky, jež jsou uznávanými vývozci známých značek a jsou usazeny v provincii Šan-tung, a podpořit tak jejich rozvoj a konkurenceschopnost. Žádost o účast v programu nemusí podnik podávat, a proto není vydáváno žádné formální rozhodnutí o jejím schválení.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(175)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce.
e) Závěry
(176)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(177)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(178)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je omezen na určité podniky, tj. podniky, jež vyvážejí známé značky. Vzhledem k tomu, že ke kritériím vzniku nároku na subvenci nejsou k dispozici žádné údaje právní ani správní povahy, nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích a podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(179)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(180)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(181)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu je v případě společností ze skupiny Chenming zanedbatelná (méně než 0,01 %).
- Zvláštní fondy pro přilákání zahraničních investičních projektů
a) Právní základ
(182)
Oficiálním dokumentem, který je tomuto programu věnován, je Oznámení lidové vlády města Šou-kuang o vyznamenání podniků za zásluhy v roce 2008 (Announcement of Shouguang People's Government on Commendation of advanced enterprises in 2008). Tento program zřízený dne 9. února 2008 vyznamenává podniky, jež v roce 2008 dosáhly vynikajících výsledků.
b) Nárok na subvenci
(183)
Do programu se mohou zapojit společnosti, jež byly uznány jako „podniky se zásluhami o přilákání zahraničních investic“ či jako „podniky se zásluhami o zahraniční obchod“ a jež vykazují pozoruhodné výsledky v zahraničním obchodu či dokázaly přilákat významné zahraniční investice. Čínská vláda k této strategii ani k vymezení „podniku se zásluhami o přilákání zahraničních investic“ či „podniku se zásluhami o zahraniční obchod“ nepředložila žádný právní ani správní předpis.
c) Praktická realizace
(184)
Přidělování prostředků z fondů „podnikům se zásluhami o přilákání zahraničních investic“ či „podnikům se zásluhami o zahraniční obchod“ je věcí lidové vlády města Šou-kuang.
(185)
Podle údajů čínské vlády nemusí podnik o účast v programu žádat, a proto není vydáváno žádné formální rozhodnutí o jejím schválení.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(186)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce.
e) Závěry
(187)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(188)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(189)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je omezen na určité podniky, tj. podniky se zásluhami o přilákání zahraničních investic a podniky se zásluhami o zahraniční obchod. Vzhledem k tomu, že ke kritériím vzniku nároku na subvenci nejsou k dispozici žádné údaje právní ani správní povahy, nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích a podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(190)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(191)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z prodeje, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(192)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu je v případě společností ze skupiny Chenming zanedbatelná (méně než0,01 %).
ii) Programy, jež uvedli spolupracující vyvážející výrobci
- Pomoc v antidumpingovém řízení
a) Právní základ
(193)
Oficiálním dokumentem, jenž je tomuto programu věnován, jsou Prováděcí pravidla pro politiku podpory subjektům, proti nimž je vedeno antidumpingové, antisubvenční či ochranné šetření (Rules for the Implementation of the Support Policy for Anti-dumping, Anti-subsidy, Safeguard investigation Respondent). Podle tvrzení čínské vlády byl tento program ukončen v roce 2008, nebylo však doloženo relevantní vyhlášení právního předpisu.
b) Nárok na subvenci
(194)
Subvenci uděluje finanční odbor příslušného regionu či provincie s cílem usnadnit dané společnosti účast v antidumpingovém šetření, které pro ní vedou USA. K získání nároku na subvenci musí být společnost registrována v provincii Šan-tung (s výjimkou města Čching-tao) a postupovat v souladu s pokyny, jež vydávají ministerstvo obchodu a orgány dané provincie.
c) Praktická realizace
(195)
Program je specifický pro určitý region (platí pouze v provincii Šan-tung, avšak s výjimkou jejího největšího města Čhing-tao) a kritéria způsobilosti pro účast v něm nejsou objektivně stanovena právním předpisem.
(196)
Podle příslušného právního předpisu je ve prospěch žadatele hrazeno 40 % nákladů na právní poradenství.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(197)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce.
e) Závěry
(198)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(199)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na společnosti ve vymezené územní oblasti.
(200)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(201)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(202)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu je v případě společností ze skupiny Chenming zanedbatelná (méně než 0,01 %).
- Grant na technologickou modernizaci v městě Šou-kuang
a) Právní základ
(203)
Realizace programu se řídila Stanoviskem k urychlení rozvoje odvětví využívajících špičkových technologií (zkušební realizace) (Shoufa [2005] č. 37) (Opinion to accelerate high-tech industry development (Trial Implementation) (Shoufa [2005] No. 37), jež vydala obecní samospráva města Šou-kuang. Podle údajů čínské vlády se program opírá o konkrétní právní rámec, avšak nepředložila jeho znění.
b) Nárok na subvenci
(204)
V případě tohoto programu se jedná o subvenci, jež je poskytována ke zvýšení konkurenceschopnosti podniků. K doložení kritérií vzniku nároku na subvenci nebyly předloženy žádné právní ani správní akty.
c) Praktická realizace
(205)
Podle údajů čínské vlády se jedná o grantový program na místní úrovni, jenž má podporovat výzkum a vývoj, úspory energie a ochranu životního prostředí. Postup podávání žádosti o účast v programu není upraven. Regionální vláda vydává nepravidelná sdělení, jimiž vyvážející výrobce informuje o tom, že jim byl udělen grant v určité výši.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(206)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce.
e) Závěry
(207)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(208)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(209)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je omezen na určité podniky. Vzhledem k tomu, že ke kritériím vzniku nároku na subvenci nejsou k dispozici žádné údaje právní ani správní povahy, nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích a podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(210)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(211)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(212)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností ze skupiny Chenming 0,59 %.
- Fond na ochranu práv duševního vlastnictví průmyslové zóny ve městě Su-čou
a) Právní základ
(213)
Realizace programu se řídí Dočasnými opatřeními k posílení práce na ochraně práv duševního vlastnictví průmyslové zóny ve městě Su-čou a dále Správními předpisy o Fondu na ochranu práv duševního vlastnictví průmyslové zóny ve městě Su-čou.
b) Nárok na subvenci
(214)
Do programu se mohou zapojit pouze společnosti usazené v průmyslové zóně ve městě Su-čou, jež získaly osvědčení o zápisu v rejstříku autorských práv k programovému vybavení počítačů, osvědčení o zápisu v rejstříku topografie integrovaných obvodů a jež nově vytvořily výrobky známých značek.
c) Praktická realizace
(215)
K získání grantu na podání žádosti o registraci patentu či obchodní známky musí daná společnost vyplnit formulář žádosti o udělení ceny za známou značku na úrovni města Su-čou či nadřazeného územního celku a předložit jej odboru pro vědu a technologie uvedené průmyslové zóny. Granty uděluje průmyslová zóna ve městě Su-čou. K financování této průmyslové zóny ani ke státním orgánům, od nichž prostředky na granty získává, nebyly předloženy žádné údaje.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(216)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce. Komise však poznamenává, že jí k tomuto výrobci nebyla předložena žádná relevantní dokumentace, neboť jí nebyla dodána ani žádost o účast v programu, ani rozhodnutí o udělení ceny.
e) Závěry
(217)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(218)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(219)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je omezen na určité podniky. Vzhledem k tomu, že ke kritériím vzniku nároku na subvenci nejsou k dispozici žádné údaje právní ani správní povahy, nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích a podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(220)
Tento subvenční program je specifický i ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na společnosti ve vymezené územní oblasti. Do programu se mohou zapojit pouze společnosti usazené v průmyslové zóně ve městě Su-čou.
(221)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(222)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(223)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností ze skupiny APP méně než 0,01 %.
- Subvence z Fondu průmyslového rozvoje v oblasti špičkových technologií
a) Právní základ
(224)
Čínská vláda ani vyvážející výrobci neuvedli žádný právní základ. Program upravuje finanční pomoc společnostem v průmyslové zóně ve městě Su-čou a podle údajů čínské vlády je jeho cílem jednak urychlit reformu a modernizaci této zóny, jednak podpořit kvalitnější vědecký výzkum, kterým se podniky v této průmyslové zóně zabývají.
b) Nárok na subvenci
(225)
Do programu se mohou zapojit pouze společnosti usazené v průmyslové zóně ve městě Su-čou, jež splňují požadavky řady plánů a mají zpracovány příslušné vědeckovýzkumné projekty. Čínská vláda předložila popis programu, avšak nepředložila znění příslušných plánů.
c) Praktická realizace
(226)
Pomoc v rámci tohoto programu získávají společnosti, jež v průmyslové zóně investují a žádají o granty na specifické druhy opatření (výzkum a vývoj, pomoc při vývoji nových výrobků, správa práv duševního vlastnictví, rozvoj trhů v zámoří, koordinace projektů s vládou, veřejné služby v oblasti technologií). Granty uděluje průmyslová zóna ve městě Su-čou. K financování této průmyslové zóny ani ke státním orgánům, od nichž prostředky na granty získává, nebyly předloženy žádné údaje.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(227)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce.
e) Závěry
(228)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(229)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(230)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je omezen na určité podniky. Vzhledem k tomu, že ke kritériím vzniku nároku na subvenci nejsou k dispozici žádné údaje právní či správní povahy, nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích a podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(231)
Tento subvenční program je specifický i ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na společnosti ve vymezené územní oblasti. Do programu se mohou zapojit pouze společnosti usazené v průmyslové zóně ve městě Su-čou.
(232)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
f) Výpočet výše subvence
(233)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(234)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí u společností ze skupiny APP 0,03 %.
- Cena průmyslové zóny ve městě Su-čou za zachování hospodářského růstu
a) Právní základ
(235)
Čínská vláda ani vyvážející výrobci neuvedli žádný právní základ. Podle údajů čínské vlády je program realizován v souladu se Stanoviskem průmyslové zóny ve městě Su-čou k podpoře hladkého, stabilního a rychlého hospodářského růstu a jeho cílem je urychlit strukturální růst průmyslu a zahraničního obchodu.
b) Nárok na subvenci
(236)
Do programu se mohou zapojit pouze společnosti usazené v průmyslové zóně ve městě Su-čou. Pro účast v něm nestanovily čínské orgány jednoznačná kritéria, avšak k získání grantu musí podniky usazené v průmyslové zóně dosáhnout v roce 2009 ve srovnání s rokem předchozím lepší vývozní výkonnosti.
c) Praktická realizace
(237)
Přestože podniky nemusí podle čínské vlády o účast v programu žádat, předložil příslušný spolupracující vyvážející výrobce formulář žádosti průmyslové zóny ve městě Su-čou o příspěvek z Fondu průmyslového rozvoje v oblasti špičkových technologií. Podle údajů čínské vlády je program vázán na vývozní výkonnost podniků tím způsobem, že je podnikům vyplácena předem stanovená částka v RMB za každý dolar, o který se zvýší objem a hodnota jejich vývozu. Tato pobídka znějící na RMB se dále rozlišuje podle druhu výrobků a modelů. Granty uděluje průmyslová zóna ve městě Su-čou. K financování této průmyslové zóny ani ke státním orgánům, od nichž prostředky na granty získává, nebyly předloženy žádné údaje.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(238)
Tohoto programu využíval jeden spolupracující vyvážející výrobce.
e) Závěry
(239)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a odst. 2 základního nařízení v podobě přímého převodu peněžních prostředků, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(240)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. Jak je uvedeno v oddíle 4.1, musela proto Komise s ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, opřít svá zjištění podle článku 28 základního nařízení o dostupné údaje.
(241)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na společnosti ve vymezené územní oblasti. Do programu se mohou zapojit pouze společnosti usazené v průmyslové zóně ve městě Su-čou.
(242)
Program je navíc po právní stránce vázán na vývozní výkonnost, a je proto podle čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení pokládán za specifický a napadnutelný. Grant je spojen s vývozní výkonností a jeho výše je podle této výkonnosti určována, neboť výhoda, kterou jeho příjemci získávají, je odvozena od zvýšení objemu a hodnoty vývozu v meziročním srovnání.
(243)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(244)
Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato částka (čitatel) byla rozpočítána na celkový obrat z vývozu, jehož spolupracující vyvážející výrobce za období šetření dosáhl, neboť daná subvence byla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti.
(245)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí u společností ze skupiny APP 0,05 %.
- Programy, jež uvedli spolupracující vyvážející výrobci, jež však nebyly předmětem posouzení
(246)
Spolupracující vyvážející výrobci uvedli rovněž následující režimy a programy vázané na úspory energie a ochranu životního prostředí:
-
Zvláštní fond na úpravu znečištěné vody z jezera Tchaj-chu v provincii Ťiang-su
-
Zvláštní fond na úspory energie v průmyslové zóně ve městě Su-čou
-
Zvláštní fond na snížení celkových emisí nejdůležitějších znečišťujících látek ve městě Su-čou
-
Subvence na úspory vody a snížení emisí
-
Ekologická cena udělovaná odborem ochrany životního prostředí ve městě Su-čou
-
Cena udělovaná za energetické úspory ve městě Šou-kuang
(247)
Vzhledem k tomu, že je s uvedenými programy spojeno jen málo výhod, nepovažovala Komise za nutné podrobit tyto programy šetření.
4.2.5. DODÁNÍ ZBOŽÍ NEBO POSKYTNUTÍ SLUŽEB VLÁDOU ZA CENU NIŽŠÍ NEŽ PŘIMĚŘENOU
i) Programy uvedené v podnětu, jež byly předmětem posouzení
- Poskytování práv na využití půdy
a) Právní základ a nárok na subvenci
(248)
Podle údajů v podnětu poskytla čínská vláda spolupracujícím vývozcům užívací práva k pozemkům za cenu nižší než přiměřenou. V reakci na toto tvrzení předložila čínská vláda Zákon o správě půdy a Předpis č. 39 ze dne 28. září 2007 o přidělování práv užívání ke stavebním pozemkům ve státním vlastnictví na základě výzev k podávání nabídek, aukcí a cenových odhadů. Čínská vláda odmítla poskytnout jakékoli údaje ke skutečným cenám za práva užívání k pozemkům, srovnávací základ pro minimální ceny půdy, o nichž tvrdí, že existují, ke způsobu hodnocení těchto srovnávacích základů, ani k metodice, kterou se stát řídí při vyvlastňování půdy.
b) Praktická realizace
(249)
Podle článku 2 zákona o správě půdy je vlastníkem veškeré půdy vláda, neboť podle čínské ústavy a příslušných právních předpisů je půda v kolektivním vlastnictví čínského lidu. Podle tohoto zákona nelze půdu prodávat, lze však přidělovat práva užívání k ní; státní orgány tak činí na základě veřejných soutěží, cenových nabídek či aukcí.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(250)
Spolupracující vyvážející výrobci předložili údaje k pozemkům, jež mají v držbě, i smlouvy či osvědčení o příslušných užívacích právech; čínská vláda však neuvedla údaje k tomu, jak jsou užívací práva k pozemkům oceňována.
(d) Závěry
(251)
Poskytování užívacích práv k pozemkům čínskou vládou je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) a odst. 2 základního nařízení v podobě dodání zboží, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu. Jak je vysvětleno ve 260. až 262. bodě odůvodnění, neexistuje v Číně fungující trh s půdou; jak ukázalo použití externího srovnávacího základu, je částka, kterou spolupracující výrobci za užívací práva k pozemkům zaplatili, výrazně pod úrovní běžné tržní ceny.
(252)
Čínská vláda byla požádána o informace ke kritériím, jejichž splněním vzniká na danou subvenci nárok, a k použití subvence, tak aby bylo možno zjistit, nakolik je přístup k subvenci omezen na určité podniky a zda se jedná o subvenci specifickou podle článku 4 základního nařízení. Čínská vláda tyto informace nepředložila. S ohledem na požadavek čl. 4 odst. 5 základního nařízení, podle nějž musí být určení, že se jedná o specifickou subvenci, „průkazně doloženo“, tak musela Komise podle článku 28 základního nařízení svá zjištění opřít o dostupné údaje. Je třeba poznamenat, že podle čl. 28 odst. 6 platí: „Nespolupracuje-li účastník řízení vůbec nebo jen částečně a následkem toho nebudou některé podstatné informace sděleny, může to vést k výsledku, který pro něj bude méně příznivý, než kdyby při šetření spolupracoval“. Přihlíženo bylo k následujícím údajům:
(253)
Důkazy o specifičnosti subvence, jež předložili žadatelé.
(254)
Zjištění (viz 77. a 78. bod odůvodnění), podle nichž směřují do papírenského průmyslu specifické subvence na základě specifického plánu pro dané odvětví, tj. pětiletky papírenského průmyslu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že články 7 až 11 uvedeného plánu stanoví pro strukturu odvětví konkrétní pravidla, neboť uvádějí, které kategorie papírenské výroby mají být v tom kterém zeměpisném regionu země realizovány.
(255)
Důkazy (viz 76. bod odůvodnění) o tom, že je papírenský průmysl „podporovaným výrobním odvětvím“ (rozhodnutí č. 40).
(256)
Zjištění (viz 260. až 262. bod odůvodnění), že v Číně neexistuje fungující trh s půdou.
(257)
Zjištění na základě údajů spolupracujících vyvážejících výrobců, jež byla potvrzena v současně probíhajícím antidumpingovém šetření, o tom, že byla těmto výrobcům přidělena půda vzhledem k jejich projektům v oblasti papírenství (8).
(258)
Na základě výše uvedeného a vzhledem k tomu, že čínská vláda s Komisí během šetření nespolupracovala, z dostupných důkazů vyplývá, že subvence, jež jsou poskytovány společnostem v papírenském průmyslu, nejsou obecně k dispozici všem podnikům, a jedná se tedy o subvence specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nenasvědčuje nic tomu, že se nárok na subvenci zakládá na objektivních kritériích a podmínkách podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(259)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(260)
Z výše uvedeného by měl být vyvozen závěr, že pokud jde o užívací práva k půdě, neřídí se situace v Číně tržními pravidly. Podle všeho se totiž zdá, že v Číně nejsou k dispozici žádné údaje ze soukromého sektoru, jež by mohly sloužit jako srovnávací základ. Úprava nákladů či cen tedy není v případě Číny proveditelná. Za těchto okolností se má za to, že v Číně neexistuje trh, a v souladu s čl. 6 písm. d) bodem ii) základního nařízení je oprávněné použít pro účely srovnání externí základ, tak aby bylo možno výši výhody určit. S ohledem na to, že čínská vláda nespolupracovala a nenavrhla žádný externí základ, jenž by mohl být pro srovnání použit, musela Komise ke stanovení vhodného externího srovnávacího základu využít dostupných údajů. V této souvislosti pokládala za vhodné použít k jeho stanovení údaje ze samostatného celního území Tchaj-wan, Penghu, Kinmen a Matsu (čínská Taipei) (dále jen „Tchaj-wan“).
(261)
Podle názoru Komise jsou ceny pozemků na Tchaj-wanu aproximačně nejbližší k oblastem v Číně, kde jsou spolupracující vyvážející výrobci usazeni. Všichni tito výrobci jsou usazeni na východě Číny, v rozvinutých oblastech s vysokým HDP v provinciích v okolí Šanghaje, jež se vyznačují vysokou hustotou obyvatel. Výše napadnutelné subvence byla vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda, kterou příjemci získali, se vypočte s přihlédnutím k rozdílu mezi částkou, kterou jednotlivé společnosti za užívací práva k pozemkům zaplatily, a částkou, kterou by musely zaplatit za běžných podmínek při zohlednění tchaj-wanského srovnávacího základu.
(262)
Při tomto výpočtu použila Komise průměrnou cenu pozemků za metr čtvereční na Tchaj-wanu, jež byla upravena o depreciaci měny ode dne, kdy byla uzavřena ta která smlouva o přidělení užívacích práv k pozemkům. Údaje o cenách pozemků pro průmyslové využití byly získány z internetové stránky odboru průmyslu tchajwanského ministerstva obchodu. Depreciace měny byla vypočtena na základě míry inflace na Tchaj-wanu, kterou zveřejnil Mezinárodní měnový fond ve svém výhledu na rok 2009 s názvem World Economic Outlook. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na dobu šetření; přitom byla uvažována běžná životnost užívacích práv k pozemkům určeným k průmyslovému využití v Číně, tj. 50 let. Tato částka byla následně rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(263)
Subvenční sazba zjištěná za období šetření u tohoto programu činí v případě společností skupiny APP 2,81 % a v případě společností skupiny Chenming 0,69 %.
(ii) Programy uvedené v podnětu, jež nebyly předmětem posouzení
- Poskytování elektřiny
(264)
Bylo zjištěno, že spolupracující vyvážející výrobci tohoto programu v období šetření nevyužívali. Nebylo tedy zapotřebí vyhodnocovat, jedná-li se o program napadnutelný, či nikoli.
- Poskytování chemikálií na výrobu papíru
(265)
Bylo zjištěno, že spolupracující vyvážející výrobci tohoto programu v období šetření nevyužívali. Nebylo tedy zapotřebí vyhodnocovat, jedná-li se o program napadnutelný, či nikoli.
4.3. PŘIPOMÍNKY STRAN TÝKAJÍCÍ SE SUBVENCOVÁNÍ
4.3.1. ÚVOD
(266)
Čínská vláda, dvě skupiny spolupracujících vyvážejících výrobců (APP a Chenming) a žadatel z Unie předložili své připomínky k poskytnutí konečných informací.
(267)
Žadatel z Unie podpořil zjištění Komise.
(268)
Čínská vláda a skupiny APP a Chenming zjištění Komise zpochybnily. Vzhledem k tomu, že argumenty již byly v plném rozsahu řešeny v rámci poskytnutí konečných informací, nejsou v tomto nařízení znovu uváděny.
4.3.2. TVRZENÍ O DVOJÍ NÁPRAVĚ
(269)
Čínská vláda tvrdila, že návrh vyrovnávacích opatření svým rozsahem představuje dvojí nápravu. Bylo konstatováno, že v Unii se v rámci antidumpingových šetření vůči Číně určuje běžná hodnota podle údajů získaných od výrobců ve třetí zemi s tržním hospodářstvím. V takových případech by tudíž vyrovnávací cla představovala dvojí nápravu ve stejné záležitosti, jelikož antidumpingová cla prakticky kompenzují případné subvence údajně poskytované čínským společnostem.
(270)
Skupina APP tvrdila, že pokud běžná hodnota vychází z prodeje na domácím trhu ve srovnatelné zemi, zamítnutí žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství a použití nesubvencované běžné hodnoty se projeví zvýšením cla o výši subvence, a tudíž budou tyto subvence započítány dvakrát.
(271)
Čínská vláda uvedla, že stejnými údajnými zkresleními se již zabývalo souběžné antidumpingové řízení. Čínská vláda rovněž uvedla, že praxe Komise je v rozporu s právem Unie a WTO a že by Komise měla buď zastavit řízení o vyrovnávacím clu, nebo spolupracujícím vyvážejícím výrobcům v souběžném antidumpingovém řízení přiznat zacházení jako v tržním hospodářství. Čínská vláda rovněž uvedla, že nepřijímá tvrzení Komise, že nedochází k dvojímu započítání na základě rozpětí újmy, které je nižší než dumpingové rozpětí. A konečně, čínská vláda namítla, že na základě zjištění odvolacího orgánu WTA ve sporu US - ČLR DS379 (9) týkajících se dvojí nápravy, by toto řízení mělo být zastaveno.
(272)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba poznamenat, že dvojí náprava nehraje v tomto řízení žádnou úlohu. Ať již současné uložení antidumpingových a vyrovnávacích cel v případě netržního hospodářství může či nemůže vést k možné „dvojí náhradě“, k této situaci by mohlo z povahy věci dojít pouze v případě kumulace dumpingového rozpětí a výše subvence, tzn. pokud celková úroveň obou dvou druhů cla přesahuje vyšší z částek dumpingového rozpětí a subvence. Tak tomu ovšem, jak bude vysvětleno níže, v tomto případě není.
(273)
Především je třeba připomenout, že Unie při ukládání antidumpingových a vyrovnávacích cel na stejný výrobek uplatňuje pravidlo nižšího cla. Jinými slovy, v rámci šetření Unie Komise zjistí úroveň dumpingu, subvencí a újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Úroveň cel nemůže být nikdy vyšší než rozpětí újmy, přičemž v tomto případě je rozpětí újmy stejné v obou řízeních. V souběžném antidumpingovém řízení Komise zjistila dumpingové rozpětí, které je mnohem vyšší než rozpětí újmy. V souladu s pravidlem nižšího cla Komise navrhla zavedení opatření, která jsou založena na rozpětí újmy (viz nařízení Rady (EU) č. 451/2011 ze dne 6. května 2011 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímně uloženého cla na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z Čínské lidové republiky (10). Rozpětí subvence zjištěné v rámci tohoto antisubvenčního šetření tudíž ve srovnání s dumpingovým rozpětím neposkytne výrobnímu odvětví Unie žádnou dodatečnou ochranu, neboť maximální výše antidumpingového cla již bude omezena rozpětím újmy. Proto v těchto dvou souběžných řízeních nedochází k žádnému překrývání ani kumulaci cel, a tudíž i za předpokladu, že existuje možnost dvojí nápravy, jak je popsáno v 269. bodě odůvodnění, nemůže ze zákona vyplývat žádný požadavek upravit výši dumpingu podle výše subvence. Rozdíl mezi rozpětími dumpingu a újmy zjištěnými v rámci antidumpingových řízení byl skutečně mnohem vyšší než výše subvencí zjištěná v tomto šetření. Rovněž je třeba zdůraznit, že pokud jde o skutečné složení cel, která je nutno uhradit, Komise v praxi nejprve uloží clo ve výši, jež vyplývá z šetření, které se týká vyrovnávacího cla. Pokud zůstane rozdíl mezi výše uvedenou úrovní cla a rozpětím újmy, může být tento rozdíl pokryt clem vyplývajícím z antidumpingového šetření. To však neznamená, že dochází k dvojímu započítání, jelikož celková úroveň cel by mohla být zdůvodněná již výsledkem samotného antidumpingového šetření.
(274)
Za druhé je třeba poznamenat, že opravné prostředky navržené čínskou vládou nejsou právně přípustné, neboť i) šetření prokázalo existenci vyrovnávacích subvencí, které výrobnímu odvětví Unie způsobily podstatnou újmu, a bylo shledáno, že zavedení dotyčných opatření bylo v zájmu Unie, takže toto řízení nelze ukončit, ii) ne všechny čínské strany požádaly v souběžném antidumpingovém řízení o zacházení jako v tržním hospodářství, iii) zacházení jako v tržním hospodářství nelze automaticky přiznat stranám, které o ně nepožádaly a iv) u těch stran, jejichž žádost o zacházení jako v tržním hospodářství byla zamítnuta, došlo k zamítnutí z důvodu závažných nedostatků zjištěných s ohledem na kritéria 1, 2 a 3 čl. 2 odst. 7 písm. c) základního antidumpingového nařízení.
4.3.3. TVRZENÍ O POUŽITÍ NEPŘÍZNIVÝCH ZÁVĚRŮ
(275)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise protiprávně použila nepříznivé závěry v důsledku nedostatečné spolupráce. V této souvislosti se čínská vláda odvolává na čl. 28 odst. 6 základního nařízení, který mimo jiné uvádí, že pokud účastník řízení nespolupracuje nebo spolupracuje jen částečně, může to vést k výsledku, který pro něj bude méně příznivý, než kdyby při šetření spolupracoval. Podle čínské vlády je uplatnění nepříznivých závěrů v rozporu s čl. 12 odst. 7 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, jakož i přílohy II antidumpingové dohody WTO.
(276)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že toto chápání čl. 28 odst. 6 základního nařízení čínskou vládou je neopodstatněné. Komise neuplatnila vůči čínské vládě žádné nepříznivé závěry v tom smyslu, že by záměrně zvolila méně příznivý výsledek pro dotyčné vývozce, ani se nesnažila uplatnit sankční možnost, co se týče existence subvencí nebo výše vyrovnávacích cel. Komise, jakožto orgán provádějící šetření, požádala čínskou vládu, aby v přiměřené lhůtě předložila soubor příslušných informací. Čínská vláda však neposkytla informace považované za nezbytné pro šetření (například kopie plánů, informace o bankách, posouzení, jež banky prováděly při poskytování úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, ocenění práv k užívání pozemků). Za těchto okolností byla Komise nucena použít článek 28 základního nařízení o dostupných údajích umožňujících dospět k reprezentativnímu zjištění. Je vhodné zdůraznit, že to neproběhlo formou uplatnění sankčních zjištění vůči čínské vládě. Jako příklad se uvádí, že Komise neodmítla informace o právech k užívání pozemků, nýbrž že čínská vláda naopak nepředložila všechny požadované informace o oceňování těchto práv. Stejně tak Komise neuplatnila vůči čínské vládě žádné nepříznivé závěry, pokud jde o preferenční úvěrování výrobců natíraného papíru, nýbrž si musela vyhledat chybějící informace, které se týkají plánů, úlohy bank a úvěrové politiky uplatňované bankami vůči spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, jelikož tyto informace čínská vláda prostě neposkytla. Komise tedy použila veškeré informace předložené čínskou vládou. Pokud předložené informace nebyly dostatečné nebo nebyly shledány průkaznými, Komise je musela doplnit dalšími důležitými údaji, aby mohla dospět ke svým zjištěním. V některých případech nelze vyloučit, že výsledek byl pro čínskou vládu méně příznivý, než kdyby plně spolupracovala, avšak toto nebylo záměrem Komise.
(277)
Přístup Komise v tomto případě lze porovnat se způsobem, jakým pojetí „nepříznivých závěrů“ podle odstavce 7 přílohy V Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních využívají panely WTO. Například panel EC-Aircraft uplatnil nepříznivé závěry při dvou příležitostech v souvislosti se španělským programem výzkumu a vývoje „PROFIT“ v případech, kdy Unie poskytla nedostatečné údaje. Co se týče jak výše finanční částky, tak otázky faktické specifičnosti, panel nezohlednil důkazy předložené Unií a své závěry nahradil řešením navrženým žadatelem (USA) (11). V tomto šetření tomu tak nebylo, jelikož nedošlo k tomu, že by Komise nezohlednila jakékoli údaje předložené čínskou vládou a jednoduše nahradila řešení navržené žadatelem, nýbrž použila celý souhrn informací, které měla k dispozici, aby dospěla k závěru. S ohledem na tyto skutečnosti se konstatuje, že výše uvedená tvrzení musela být odmítnuta.
(278)
Jelikož Komise nepoužila nepříznivé závěry ve vztahu k čínské vládě nebo kterémukoli vývozci, tvrzení, že uplatnění nepříznivých závěrů vůči vládě je v rozporu s právem WTO, postrádá jakýkoli účel.
(279)
Toto tvrzení bylo nutno odmítnout, jelikož není podloženo skutečnými fakty. O článku 28 a o tom, na jaké případy se může uplatnit, Komise informovala čínskou vládu v prvním dopise, který čínská vláda obdržela při zahájení tohoto řízení, jakož i v posledním dopise, který čínská vláda obdržela před inspekcí na místě. Kromě toho byla čínská vláda upozorněna na důsledky nedostatečné spolupráce vysvětlené v 59. bodě odůvodnění.
(280)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že ji Komise nikdy nepožádala, aby zajistila setkání s představiteli státem vlastněných bank.
(281)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise požádala o přímé zapojení čínské vlády při sjednávání schůzek s bankami, které poskytly úvěry spolupracujícím vyvážejícím výrobcům. Za tímto účelem byl také čínské vládě předán seznam bank, které takové úvěry poskytly. Čínská vláda byla rovněž požádána, aby zajistila účast představitelů bank spojených s vládní politikou a představitelů dalších finančních institucí při inspekci na místě na čínském úřadu vlády za účelem zodpovězení otázek týkajících se části dotazníku určené pro tyto strany. Čínská vláda na žádnou z výše uvedených žádostí nikdy nezareagovala.
(282)
Čínská vláda tvrdila, že použití nepříznivých závěrů je v tomto případě neodůvodněné, jelikož podle svých nejlepších schopností poskytla informace, které měla k dispozici. Čínská vláda uvedla, že banky jsou v tomto řízení třetími stranami, a nikoli zúčastněnými stranami, které jsou vymezeny v čl. 12 odst. 9 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, a proto nejsou povinny spolupracovat. Bylo rovněž konstatováno, že Komise jednala svévolně a v rozporu s pravidly WTO, jelikož čínská vláda předložila dostatečné informace o poskytování úvěrů bankami a právech k užívání pozemků.
(283)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že Komise nepříznivé závěry vůči čínské vládě neuplatnila. Kromě toho, jak je uvedeno v 276. bodě odůvodnění, Komise použila veškeré informace, které čínská vláda poskytla, ale jelikož chyběly podstatné informace, musela údaje doplnit o další dostupné zdroje, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění.
(284)
Pokud jde o tvrzení o zúčastněných stranách, je třeba připomenout, že čl. 12 odst. 9 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních jasně stanoví, že za zúčastněné strany lze považovat i jiné domácí nebo zahraniční strany než ty, které jsou v něm uvedeny. Pokud jde o toto řízení, Komise si na základě podnětu vyžádala informace o poskytování preferenčních úvěrů výrobcům natíraného papíru. Tyto informace navíc přímo souvisejí s bankami, jejichž většinovým vlastníkem je stát. Čínská vláda i oba spolupracující vyvážející výrobci o tom byli informováni. Skutečnost, že prostě nebyly předloženy dostatečné informace o poskytování úvěrů bankami, donutila Komisi uchýlit se k použití dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení.
4.3.4. TVRZENÍ O POUŽITÍ NEJSPOLEHLIVĚJŠÍCH DOSTUPNÝCH INFORMACÍ
(285)
Skupina APP tvrdila, že Komise nemůže vyřadit informace, které nejsou ve všech ohledech dokonalé, pokud zúčastněná strana, která tyto informace poskytla, nicméně jednala podle svého nejlepšího vědomí a svědomí. Skupina APP také tvrdila že i v případech, kdy některá zúčastněná strana nespolupracovala podle svého nejlepšího vědomí a svědomí, musí Komise při použití jí dostupných údajů brát v úvahu všechny odůvodněné skutečnosti předložené zúčastněnou stranou, ačkoli tyto skutečnosti nemusejí představovat úplné informace vyžadované od dotyčné zúčastněné strany. Komise je proto nucena jak podle základního nařízení, tak podle Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních tyto informace neopomíjet.
(286)
Čínská vláda uvedla, že uchýlit se k použití dostupných údajů není přípustné, pokud zúčastněný člen nebo zúčastněná strana prokázali, že jednali podle svého nejlepšího vědomí a svědomí a poskytli informace, které bylo možno ověřit, byly předány vhodným způsobem, takže je lze použít při šetření, byly předloženy včas a na takovém nosiči dat nebo v takovém počítačovém jazyce, jak o to orgány provádějící šetření požádaly.
(287)
V tomto případě tomu tak nebylo. V této souvislosti je třeba připomenout, že se Komise, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění, uchýlila k použití dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení a čl. 12 odst. 7 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, protože čínská vláda a vyvážející výrobci navzdory opakovaným žádostem neposkytli informace, které byly považovány za nezbytné pro šetření. Komise se totiž skutečně musela snažit vyřešit základní problém, s nímž se jakožto orgán provádějící šetření setkala, tzn. skutečnost, že čínská vláda odepřela přístup k aktuálním informacím o plánech, úloze bank, hodnocení úvěrového rizika při poskytování úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, oceňování práv k užívání pozemků nebo právních dokumentech týkajících se jednotlivých programů, jež byly předmětem šetření. Stejně tak spolupracující vyvážející výrobci neposkytli informace o úvěrech, jež jim poskytly čínské banky. Způsob, jakým čínská vláda a vyvážející výrobci spolupracovali, proto nesplňuje normy stanovené odvolacím orgánem WTO ve věci United States - Anti-Dumping Measures on Certain Hot-Rolled Steel Products from Japan (Spojené státy - Antidumpingová opatření vztahující se na některé ocelové výrobky válcované za tepla, které pocházejí z Japonska), jenž dospěl k závěru, že se od zúčastněných stran požaduje „vysoká“ úroveň spolupráce a že zúčastněné strany musí jednat podle „svého nejlepšího vědomí a svědomí“ (12). Komise nechápe, proč čínská vláda a vyvážející výrobce nemohli předložit nebo zařídit přdložení chybějící údajů, přičemž čínská vláda ani vyvážející výrobci neposkytli žádné věrohodné vysvětlení. Čínská vláda rovněž uvedla, že nebyly splněny podmínky k tomu, aby se Komise uchýlila k použití nejspolehlivějších dostupných informací, a že čínská vláda možná neposkytla určité informace prostě proto, že tyto informace neexistují, nejsou už relevantní nebo jsou nedostupné a nebyly požadovány v dotazníku nebo v předstihu před inspekcí.
(288)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba poznamenat, že jak bylo jasně prokázáno v oddíle Subvencování, bylo použití dostupných údajů jedinou možností, kterou Komise jakožto orgán provádějící šetření měla, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění. Co se týče druhu požadovaných informací, je třeba připomenout, že Komise požádala o informace, které existovaly (například informace o plánech, úloze bank, hodnocení úvěrového rizika při poskytování úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, oceňování práv k užívání pozemků nebo právních dokumentech týkajících se jednotlivých programů, jež byly předmětem šetření), a od zahájení řízení při mnoha příležitostech nabízela čínské vládě možnost tyto informace poskytnout.
(289)
Dále je třeba zdůraznit, že jakožto orgán provádějící šetření musela Komise vyšetřovat tvrzení, která byla uvedena v podnětu a pro něž existovaly dostatečné důkazy umožňující zahájit šetření (například o použití pětiletých plánů a průmyslové politiky pro preferenční úvěrování výrobců natíraného papíru, o úloze bank jakožto veřejnoprávních subjektů, o existenci přímých nebo nepřímých daní a grantových programů), a tak byla čínská vláda jakožto zúčastněná strana požádána, aby poskytla veškeré informace, které považuje za nezbytné. Čínská vláda však zaujala jiný přístup, který v podstatě znamenal, že sama sebe postavila do role subjektu, který nahrazuje orgán provádějící šetření. Čínská vláda skutečně chtěla sama posuzovat, co je relevantní, a předkládat pouze dokumenty, jež považuje za důležité, aniž by orgánu provádějícímu šetření povolila tyto záležitosti přezkoumat. Dokonalým příkladem, který to dokládá, je přístup čínské vlády k otázce státem vlastněných bank (viz 282. bod odůvodnění).
Čínská vláda tvrdila, že tyto banky jsou „třetími stranami“, avšak žadatel předložil dostatečné důkazy o tom, že jsou „veřejnoprávními subjekty“, takže Komise byla oprávněna žádat, aby čínská vláda poskytla požadované informace o jejich činnosti. V reakci na to čínská vláda sama rozhodla, že tyto banky nejsou veřejnoprávními subjekty, a odmítla o nich poskytnout jakékoliv informace. Toto rozhodnutí však náleží orgánu provádějícímu šetření, tj. Komisi, a nikoli čínské vládě. Takové chování zcela jednoznačně není v souladu s výše uvedenou judikaturou WTO, která stanoví, že zúčastněné strany musí jednat podle „svého nejlepšího vědomí a svědomí“. Je obtížné pochopit, jak se to srovnává se závěrem odvolacího orgánu ve věci United States - Anti-Dumping Measures on Certain Hot-Rolled Steel Products from Japan, že „…spolupráce je proces, který znamená společné pracovní úsilí stran za účelem dosažení společného cíle“ (13). Je třeba rovněž poznamenat, že Komise poskytla každé zúčastněné straně na předložení požadovaných informací dostatek času a prováděla šetření v souladu s přílohou VI Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která stanoví pravidla pro inspekce na místě, jež mimo jiné umožňují s ohledem na získané informace na místě požádat o další podrobnosti.
(290)
Čínská vláda namítala, že požadované plány jsou objemné, protože obsahují 282 000 stran, a proto jejich překlad představuje neúměrnou mimořádnou zátěž. Tvrdila rovněž, že neví o plánech uvedených v nezávislých překladech a že v rámci řízení v USA národní pětileté plány neposkytla.
(291)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Rozsah plánů zmíněných v 65. bodě odůvodnění, které čínská vláda přeložila v čínštině, činil méně než 300 stran. Tvrzení o 282 000 stran není potvrzeno tím, co čínská vláda oficiálně předložila. Toto tvrzení je nicméně znepokojivé, protože může ukazovat na ještě mnohem podrobnější vládní zásahy, než jaké byly zjištěny v rámci tohoto šetření a souběžného antidumpingového šetření. Pokud jde o plány v nezávislých překladech, je třeba poznamenat, že Komise takovou dokumentaci obdržela od jiných zúčastněných stran, přičemž pro účely tohoto šetření byly tyto přeložené plány použity v tom rozsahu, v jakém je Komise obdržela. Závěrem je třeba objasnit, že Komise nechtěla tvrdit, že čínská vláda předložila plány pro účely řízení v USA. V 66. bodě odůvodnění se pouze uvádí, že podle všeho existují přeložené informace tohoto druhu.
4.3.5. TVRZENÍ O POUŽITÍ INFORMACÍ, KTERÉ NEJSOU VE VŠECH OHLEDECH DOKONALÉ
(292)
Čínská vláda tvrdila, že Komise před použitím nejspolehlivějších dostupných informací musí provést analýzu, jak to vyžaduje čl. 28 odst. 3 základního nařízení, a vyslovit závěr, zda jsou splněny zvláštní podmínky stanovené v uvedeném odstavci.
(293)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že se Komise uchýlila k použití dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení, protože zvláštní podmínky stanovené v čl. 28 odst. 3 nebyly splněny. Jak je vysvětleno výše, čínská vláda buď předložila informace, které byly nedostatečné, nebo v mnoha případech požadované informace ani neposkytla. Je nutno připomenout, že informace o plánech buď nebyly poskytnuty vůbec nebo byly poskytnuty jen částečně, informace o úloze bank byly neúplné nebo nepřesvědčivé, hodnocení úvěrového rizika bankami při poskytování úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům nebylo předloženo, ocenění práv k užívání pozemků nebylo předloženo a řada právních dokumentů týkajících se některých daňových a grantových programů rovněž nebyla poskytnuta. Vzhledem k nedostatkům nebo neexistenci informací nebyla Komise schopna některé předložené informace ověřit. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem, vzhledem k tomu, že za těchto okolností nelze mít za to, že čínská vláda jednala podle svého nejlepšího vědomí a svědomí, a vzhledem k neúměrným obtížím ztěžujícím snahu Komise dospět k přiměřeně správným závěrům, byla Komise nucena uchýlit se k použití dostupných údajů.
(294)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise měla jako nejspolehlivější dostupné informace použít informace, které již poskytla čínská vláda.
(295)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise použila celý souhrn informací poskytnutých zúčastněnými stranami (včetně veškerých informací předložených čínskou vládou) a vyhledaných z veřejně dostupných zdrojů, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění.
(296)
V souvislosti s úvěry bylo konstatováno, že v případě neexistence informací od konkrétních bank za účelem vyhodnocení úvěrového rizika při poskytování úvěrů se měla Komise uchýlit k vysvětlením poskytnutým Čínskou lidovou bankou (PBOC) a Čínskou bankovní regulační komisí (CBRC), jakož i k výročním zprávám komerčních bank.
(297)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba poznamenat, že banky, ačkoli o to byly výslovně požádány, potřebné údaje neposkytly. Informace poskytnuté Čínskou lidovou bankou a Čínskou bankovní regulační komisí byly pouze velmi obecné povahy a v žádném případě přímo nesouvisely s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům. Čínská vláda zařadila do spisu několik výročních zpráv komerčních bank (z nichž některé byly pouze v čínštině) a tvrdila, že komerční banky o své podnikatelské činnosti rozhodují samy v souladu s právními předpisy, bez jakýchkoli zásahů jakékoli organizace nebo osoby. Jedná se však o prosté výroky, které neumožňují ověřit, zda a jak banky hodnotily úvěrové riziko při poskytování úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, a je nutno je porovnat s konkrétními případy, jež se vyskytly při šetřeních, kdy firmy zcela jasně získaly úvěry, aniž proběhlo jakékoli zřejmé ohodnocení jejich úvěrového rizika.
(298)
Pokud jde o práva k užívání pozemků, bylo konstatováno, že Komise měla použít údaje předložené čínskou vládou, které podle čínské vlády prokazují existenci fungujícího trhu. Bylo uvedeno, že informace požadované Komisí o minimálních cenách práv k užívání pozemků byly velmi rozsáhlé a nebyly požadovány v dotazníku nebo v předstihu před inspekcí.
(299)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba připomenout, že bez informací o ocenění práv k užívání pozemků nelze dospět k jakémukoli závěru, pokud jde o existenci fungujícího trhu s pozemky v Číně, který odráží síly nabídky a poptávky. Rovněž je třeba poznamenat, že Komise dala čínské vládě dostatek času, aby poskytla tyto informace za oblasti, kde sídlí spolupracující vyvážející výrobci, avšak čínská vláda nepředložila v tomto ohledu jediný údaj. V každém případě Komise dodržela přílohu VI Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která stanoví pravidla pro inspekce na místě, jež mimo jiné umožňují s ohledem na získané informace na místě požádat o další podrobnosti.
4.3.6. TVRZENÍ O DEFINICI VEŘEJNOPRÁVNÍCH SUBJEKTŮ
(300)
Čínská vláda tvrdila, že státní vlastnictví není přiměřeným kritériem pro zjištění, zda je určitá banka nebo subjekt provozující veřejnou službu veřejnoprávním subjektem, a že by k takové analýze měla Komise používat pravidla Unie pro státní podpory. Čínská vláda rovněž žádala, aby na základě zjištění odvolacího orgánu WTO ve sporu US - ČLR DS379 týkajících se definice veřejnoprávního subjektu bylo toto řízení zastaveno.
(301)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise v 90. bodě odůvodnění vysvětlila definici veřejnoprávního subjektu. Tato definice je v souladu s příslušnou judikaturou WTO týkající se antisubvenčních řízení, včetně výše zmíněné zprávy odvolacího orgánu. Není tudíž nutné se odchylovat od obecně přijímaného pojetí a používat jiný srovnávací základ (tj. pravidla Unie pro státní podporu), který se vztahuje na velmi odlišné odvětví práva. Je třeba si uvědomit, že právní úprava státní podpory se uplatňuje ve zcela jiných souvislostech, tj. nikoli za účelem regulace mezinárodního obchodu se zbožím, nýbrž jako doplněk ke společnému trhu. A konečně požadavek, aby bylo toto řízení zastaveno, nemá žádné právní ani věcné opodstatnění.
4.3.7. PREFERENČNÍ ÚVĚRY VÝROBCŮM NATÍRANÉHO PAPÍRU
(302)
Čínská vláda v souvislosti s preferenčním úvěrováním výrobců natíraného papíru uvedla, že Komise neposkytla dostatečné důkazy o specifickém subvencování, jak to vyžaduje čl. 2 odst. 1 písm. a) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Bylo namítnuto, že analýza Komise nesplnila svůj úkol potvrdit de jure specifičnost údajné subvence.
(303)
Dva spolupracující vyvážející výrobci rovněž tvrdili, že úvěry poskytnuté čínskými státními bankami nejsou specifické.
(304)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba připomenout, že specifičnost byla zjištěna na základě celkového souhrnu informací obsažených ve spisu včetně informací poskytnutých čínskou vládou, jejichž přehled je uveden v 92. bodě odůvodnění. Tyto informace potvrzují existenci specifičnosti de jure v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. a) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení.
(305)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komisi se nepodařilo subvencování průkazně doložit v souladu s čl. 2 odst. 4 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 5 základního nařízení, jelikož důkazy, které Komise použila, nelze považovat za skutečné důkazy, protože nejsou potvrzující, objektivní a ověřitelné, a tedy důvěryhodné.
(306)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba poznamenat, že skutečnosti popsané v 92. bodě odůvodnění průkazně dokládají specifičnost (tzn. že byly poskytnuty specifické subvence prostřednictvím odvětvového průmyslového plánu, papírenský průmysl se považuje za podporované odvětví, je potvrzena úloha komerčních bank a čínského státního plánovacího systému, jakož i vysoký úvěrový rating firem, jelikož splňují kritéria pro uplatnění konkrétních politických plánů). Tyto informace jsou potvrzující, protože jsou jasné, objektivní a přesvědčivé. Pocházejí z různých zdrojů a byly poskytnuty zúčastněnými stranami nebo vyhledány mezi veřejně dostupnými údaji.
(307)
Pokud jde o Koncepci rozvoje papírenského průmyslu na rok 2007, čínská vláda tvrdila, že papírenskému průmyslu neposkytuje specifické subvence ani preferenční zacházení. Cílem ustanovení tohoto plánu, že finanční instituce nesmějí poskytovat úvěry na jakýkoli projekt, který není v souladu s jeho regulací, je podle čínské vlády pouze pozastavit projekty, které způsobily vážné znečištění.
(308)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba poznamenat, že formulace použité v Koncepci rozvoje papírenského průmyslu na rok 2007, jak je podrobně vysvětleno v 77. bodě odůvodnění, nenechávají nikoho na pochybách o existenci specifických subvencí a preferenčního zacházení pro papírenský průmysl. Tvrzení, že podrobná pravidla týkající se finančních institucí existují pouze z důvodů ochrany životního prostředí, není skutečným zněním příslušných textů potvrzeno.
(309)
V souvislosti s politickými plány, jakož i průvodními dokumenty, například integračním projektem a směrným indexem, čínská vláda znovu zopakovala, že podle čínského zákona o legislativě nejsou jako takové právně závazné. Čínská vláda prý spíše potřebovala právně závazný prováděcí akt. Byla rovněž vznesena námitka, že plány jsou příliš obecné, než aby mohly sloužit jako podklad pro určení specifičnosti, a pouhá skutečnost, že papírenský průmysl je podporovaným odvětvím, nedokazuje, že čínská vláda výslovně omezuje přístup k subvencím jen na určité podniky.
(310)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že šetření prokázalo, že plány jsou právně závazné z důvodů uvedených v 78. bodě odůvodnění. Šetření rovněž prokázalo, že přiznání statutu „podporovaného odvětví“ papírenskému průmyslu s sebou přináší zvláštní výhody pro příslušné podniky.
(311)
O poskytování úvěrů čínská vláda tvrdila, že z analýzy výročních zpráv čínských bank, které poskytly úvěry spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, nevyplývá, že byly úvěry poskytnuty na základě politických plánů.
(312)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak je uvedeno výše, výroční zprávy bank neposkytují konkrétní informace o poskytování úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům. Ve skutečnosti jsou výroční zprávy všeobecnými dokumenty, které neposkytují žádné informace o tom, jak čínské banky poskytovaly úvěry spolupracujícím vyvážejícím výrobcům, ani o způsobu, jakým banky hodnotily úvěrové riziko u spolupracujících vyvážejících výrobců. Tyto informace byly po zúčastněných stranách opakovaně požadovány a jsou považovány za rozhodující mimo jiné s ohledem na zjištění uvedená ve zprávě MMF z roku 2006, která naznačovala, že liberalizace bankovnictví v Číně je neúplná a úvěrové riziko není náležitě zohledněno (14), ve zprávě MMF z roku 2009, která zdůraznila nedostatečnou liberalizaci úrokových sazeb v Číně (15), ve zprávě MMF o zemích z roku 2010, která uvádí, že kapitálové náklady v Číně jsou relativně nízké, přidělování úvěrů se někdy řídí jinými než cenovými hledisky a vysoké úspory společností částečně souvisí s nízkými náklady různých vstupů (včetně kapitálu a půdy) (16), ve zprávě OECD o čínské ekonomice z roku 2010 (17) a v pracovním dokumentu hospodářské sekce OECD č. 747 o reformách čínského finančního sektoru (18), které konstatují, že vlastnictví finančních institucí je nadále převážně státní, což vede k otázkám, do jaké míry jsou rozhodnutí bank o poskytování úvěrů založena na čistě komerčních úvahách, přičemž se zdá, že banky hrají typicky roli vládních agentur s vazbami na vládu.
(313)
V souvislosti s výše uvedeným sdělením o úvěrovém ratingu čínská vláda tvrdila, že jediné sdělení o úvěrovém ratingu nelze považovat za průkazné doložení specifičnosti. Čínská vláda se domnívá, že pokud se u většiny nebo dokonce u všech úvěrů poskytnutých spolupracujícím vyvážejícím výrobcům neukáže, že průmyslová politika umožnila, aby tito výrobci měli během období šetření vyšší úvěrový rating, nemůže Komise podmínky jednoho konkrétního případu vztahovat na všechna úvěrová rozhodnutí.
(314)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V tomto ohledu je třeba připomenout, že sdělení o úvěrovém ratingu zmíněné v 81. bodě odůvodnění vytváří přímou souvislost mezi příznivými vyhlídkami spolupracujícího vyvážejícího výrobce do budoucna a existencí plánů papírenské politiky a plněním jejich cílů. Při formulování svých závěrů kladla Komise značný důraz na tento dokument spolu s Koncepcí rozvoje papírenského průmyslu na rok 2007, protože - jak je popsáno výše- další informace požadované v této souvislosti, například hodnocení rizik u úvěrů, nebyly přes opakované žádosti poskytnuty.
(315)
Čínská vláda rovněž argumentovala, že Komise při analýze tvrzení o preferenčních úvěrech nevzala v úvahu oběžník PBOC o zlepšení správy zvláštních úvěrů YINFA [1999] č. 228. Podle čínské vlády výše uvedený oběžník potvrzuje, že preferenční úvěrování nebo zvláštní úvěry byly odstraněny.
(316)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba připomenout, že jak je vysvětleno v 87. bodě odůvodnění, Komise zjistila, že existují novější oběžníky PBOC než oběžník z roku 1999, přičemž tyto oběžníky jednoznačně zmiňují existenci preferenčních úvěrů a dalších úvěrů určených Státní radou. Argumenty čínské vlády o zrušení preferenčního úvěrování a zvláštních úvěrů nejsou tudíž podloženy fakty o skutečných případech. Bez ohledu na výše uvedené skutečnosti je třeba poznamenat, že oběžník z roku 1999 uvádí, že banky, které jsou zcela ve vlastnictví státu, musí aktivně komunikovat s orgány odpovědnými za příslušná odvětví, aby získaly jejich pochopení a podporu. To je další výrok, který potvrzuje kontrolu státních orgánů nad bankami, které jsou zcela ve vlastnictví státu.
(317)
V souvislosti s důkazy specifičnosti předloženými žadatelem byl vznesen argument, že se jedná pouze o odkazy na zjištění z různých šetření v USA, v rámci kterých byla specifičnost potvrzena mimo jiné odkazem na pětileté plány.
(318)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že aby dospěla k reprezentativnímu zjištění, použila Komise všechny podstatné informace, jež měla k dispozici. Veřejně dostupné informace uvedené v podnětu, ačkoli odkazují na zjištění jiných orgánů provádějících šetření, byly tudíž považovány za podstatné a jejich použití bylo vhodné.
(319)
V souvislosti s rozhodnutím Státní rady č. 40 a směrným indexem byl vznesen argument, že výslovně nedefinují výrobu bezdřevého natíraného papíru jako podporované odvětví nebo podporované projekty. Čínská vláda rovněž tvrdila, že výraz „podporované projekty“ zahrnuje v Číně širokou škálu hospodářských činností pokrývajících různá odvětví.
(320)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že rozhodnutí č. 40 a směrný index definují papírenský průmysl, do něhož výroba bezdřevého natíraného papíru patří, jako podporované odvětví nebo podporované projekty. V souvislosti s podporovanými projekty je třeba připomenout, že zahrnují pouze některé činnosti v rámci 26 odvětví, a proto nelze toto třídění, které pokrývá jen určitou podmnožinu podniků v Číně, považovat za obecné a nespecifické. Komise toto považovala za nejpřirozenější výklad v situaci, kdy neměla k dispozici žádné vysvětlení (a podpůrné dokumenty) o tom, jak přesně čínská vláda používala pojem „papírenský průmysl“, například pro účely rozhodnutí č. 40 a směrného indexu.
(321)
V souvislosti se zákonem o komerčních bankách čínská vláda tvrdila, že článek 34 je obecné povahy a že v souladu s článkem 41 téhož zákona nejsou komerční banky povinny poskytovat úvěry na základě průmyslové politiky.
(322)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že znění článku 34 dává poskytování úvěrů komerčními bankami do přímé souvislosti s průmyslovou politikou státu. Nelze je tudíž považovat za ustanovení obecné a nepovinné povahy. Pokud jde o článek 41 uvedeného zákona, je třeba poznamenat, že tento článek hovoří o pravomoci komerčních bank poskytovat úvěry, avšak nestanoví podmínky, jež budou muset banky brát v úvahu při přijímání úvěrových rozhodnutí.
(323)
Skupina APP tvrdila, že poskytla Komisi dostatečné informace a dokumenty, které prokazují, že skupina APP byla ratingovou agenturou Moody v letech 2007 a 2008 hodnocena známkou A-1, a proto nebylo správné, že Komise tento rating nezohlednila a použila známku BB od agentury Bloomberg.
(324)
Ratingové zprávy předložené skupinou APP Komise pečlivě analyzovala. Tyto ratingové zprávy dávají slibný výhled papírenského průmyslu do budoucna do souvislosti s vyhlášením Koncepce rozvoje papírenského průmyslu. Informace obsažené v těchto dokumentech proto vlastně potvrzují zjištění Komise, že současný finanční stav vývozce byl zjištěn ve zkresleném tržním prostředí, a tudíž nebylo možné vycházet z této míry úvěruschopnosti čínských vývozců uznat za bernou minci. Toto tvrzení muselo být odmítnuto.
(325)
Skupina APP rovněž tvrdila, že interní zprávy o finančním řízení zmíněné v tomto bodě v připomínkách APP k poskytnutí obecných informací jsou „mnohem uspokojivější než údaje, z nichž se momentálně vychází“.
(326)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Údaje vypočtené v těchto zprávách vycházejí z finanční situace společnosti dosažené ve zkresleném tržním prostředí, které je samozřejmě ovlivněno preferenčním úvěrováním, jehož existenci Komise zjistila. Jedná se tedy o uzavřený kruh, tzn. že společnost obdrží preferenční úvěr, který má příznivý vliv na její finanční ukazatele, jež mají následně příznivý vliv na podmínky budoucích úvěrů.
(327)
Skupina APP tvrdila, že metodika použitá Komisí při stanovení srovnávacích základů pro úvěry v USD a EUR je nesprávná a že Komise započítala přirážku k sazbě LIBOR dvakrát, čímž zvýšila referenční úrokovou sazbu.
(328)
Toto tvrzení je nutno odmítnout. Komise nezapočítala přirážky k sazbě LIBOR dvakrát. Jak je vysvětleno v poskytnutí konečných informací, při zjišťování srovnávacích základů pro úvěry v USD a EUR s lhůtou splatnosti delší než 1 rok Komise k příslušné jednoleté sazbě LIBOR přičetla rozdíl mezi firemními dluhopisy s ratingem BB a s lhůtou splatnosti 1 roku a firemními dluhopisy s ratingem BB a s lhůtou splatnosti n let, kde n je počet let představující dobu, pro kterou byla „dlouhodobá sazba LIBOR v USD“ vypočtena (tj. dva roky, tři roky, …, patnáct let). Je třeba zdůraznit, že tento rozdíl, jak je popsán výše, se připočítával k „čisté“ jednoleté sazbě LIBOR (tzn. nikoli k sazbě zvýšené o x základních bodů, jak tvrdila skupina APP).
4.3.8. PREFERENČNÍ DAŇOVÉ SCHÉMA PRO PODNIKY, KTERÉ JSOU UZNÁNY, ŽE VYUŽÍVAJÍ NEJNOVĚJŠÍ A ŠPIČKOVÉ TECHNOLOGIE
(329)
V souvislosti s tímto programem čínská vláda uvedla, že Komisi se nepodařilo specifičnost jednoznačně doložit. Uvedla, že článek 25 zákona o dani z příjmů podniků je obecný právní předpis, který se vztahuje na celé čínské hospodářství, a nikoli jen na výrobce bezdřevého natíraného papíru.
(330)
Čínská vláda také tvrdila, že kritéria způsobilosti pro tento program jsou objektivní a podrobně vymezená, že nárok na subvenci vzniká automaticky, a tudíž tento program nelze podle čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení považovat za specifický.
(331)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. Zjištění Komise byla tudíž učiněna na základě jednoznačných důkazů. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že článek 25 zákona o dani z příjmů podniků omezuje přístup k tomuto programu pouze na některé podniky a odvětví, jež patří do kategorie „podporovaných“, tzn. na určitou podmnožinu podniků v Číně. Jak je uvedeno výše, Komise dospěla k závěru, že odvětví výroby natíraného papíru do této kategorie patří, a proto jsou výhody v rámci tohoto programu specifické podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Pokud jde o kritéria způsobilosti, je třeba poznamenat, že příslušná ustanovení mimo jiné uvádějí, že výrobky musí spadat do rozmezí uvedeného v popisu odvětví využívajících nejnovější a špičkové technologie v rámci klíčové podpory ze strany státu a že podniky musí neustále provádět výzkum a vývoj za účelem získání nových vědeckotechnických poznatků, inovativně uplatňovat nové poznatky nebo výrazně zdokonalovat technologie či výrobky. Tyto podmínky jako celek nelze považovat za objektivní kritéria způsobilosti, která vedou k automatickému poskytnutí subvence v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(332)
Skupina APP se dotázala, zda by se výše napadnutelných subvencí vyplývajících z těchto programů neměla vypočítávat spíše na základě daňového přiznání a platby za rok 2008 namísto za rok 2009 (období šetření). Skupina tvrdila, že tyto dva programy souvisejí s daní z příjmů, která se v Číně obvykle v plné výši platí a vyrovnává v kalendářním roce následujícím po zdaňovacím období. Proto bylo o dani z příjmů za rok 2009 nebo o jakémkoli preferenčním zacházení přiznaném za uvedený rok rozhodnuto teprve v roce 2010.
(333)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Skutečná výše získaných výhod byla potvrzena a ověřena na základě daňového přiznání za rok 2009, a proto se jedná o výhody týkající se prodeje a příjmů vytvořených v roce 2009, tj. v období šetření.
4.3.9. PREFERENČNÍ DAŇOVÉ SCHÉMA PRO VÝZKUM A VÝVOJ
(334)
V souvislosti s tímto programem čínská vláda uvedla, že Komisi se nepodařilo specifičnost jednoznačně doložit. Rovněž uvedla, že kritéria způsobilosti pro tento program jsou objektivní a podrobně vymezená a že nárok na subvenci vzniká automaticky, a tudíž tento program nelze podle čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení považovat za specifický.
(335)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba připomenout, že šetření prokázalo existenci zvýhodněného daňového režimu určeného pro některé společnosti, u nichž je prokázáno, že provádějí určitý druh výzkumných a vývojových projektů, tzn. pro určitou podmnožinu podniků v Číně. Jak je uvedeno výše, jedná se o společnosti, které patří do odvětví, jež využívají nejnovější a špičkové technologie a jimž se dostává primární podpory od státu, a projekty vyjmenované v Průvodci hlavními odvětvími industrializace za pomoci špičkových technologií, tedy například i v rámci výroby natíraného papíru, a proto výhody v rámci tohoto programu jsou podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení specifické. Pokud jde o kritéria způsobilosti, je třeba poznamenat, že příslušná ustanovení, jež předložili spolupracující vyvážející výrobci, jsou obecná a neprůhledná, a tudíž je nelze považovat za objektivní kritéria způsobilosti, která vedou k automatickému poskytnutí subvence. Zjištění Komise byla tudíž učiněna na základě jednoznačných důkazů v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
4.3.10. OSVOBOZENÍ OD DANĚ DIVIDEND VYPLÁCENÝCH MEZI ZPŮSOBILÝMI TUZEMSKÝMI PODNIKY
(336)
V souvislosti s tímto programem čínská vláda uvedla, že Komisi se nepodařilo specifičnost jednoznačně doložit. Bylo namítnuto, že osvobození dividend od daně není subvencí ve smyslu Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, jelikož osvobození dividend od daně není svou povahou subvencí a příslušné čínské předpisy mají objasnit daňový základ, aby se zabránilo dvojímu zdanění.
(337)
Skupina APP tvrdila, že tento program není specifický, jelikož je obecně a jednotně uplatňován v celé Číně na základě objektivního kritéria, kterým je zdroj příjmů z dividend. Tvrdila také, že tento program nepředstavuje subvenci.
(338)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba upozornit, že příjmy z dividend od tuzemských podniků jsou osvobozeny od daně z příjmů právnických osob odváděné tuzemskými podniky. Především je třeba připomenout, že šetření prokázalo existenci zvýhodněného daňového režimu určeného pro některé společnosti, tj. tuzemské podniky, které dostávají dividendy od jiných tuzemských podniků, a kromě toho také pro důležitá průmyslová odvětví a projekty podporované státem, jako je například i výroba natíraného papíru, tj. pro konkrétní podmnožinu podniků v Číně. Proto výhody v rámci tohoto programu jsou podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení specifické. Za druhé, jedná se o daňovou pobídku, která vede k tomu, že v souladu s definicí subvence uvedenou v čl. 1 odst. 1 písm. a) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a v čl. 3 odst. 1 písm. a) základního nařízení stát nevybere určitý příjem. Pokud jde o tvrzení, že cílem této pobídky je zabránit dvojímu zdanění, je třeba poznamenat, že ačkoli Dohoda WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních uznává, že členové WTO nejsou omezeni v přijímání opatření, jež mají zamezit dvojímu zdanění (viz Dohoda WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, příloha I, poznámka pod čarou č. 59), toto ustanovení je tzv. „afirmativní námitkou“ a nebyly předloženy žádné konkrétní důkazy, jež by dokládaly tvrzení, že například dividendám od tuzemských podniků je z důvodu právních závazků, jež ČLR přijala v rámci příslušných dvoustranných dohod o dvojím zdanění uzavřených se třetími zeměmi, přiznáno jiné zacházení než dividendám od podniků se sídlem mimo Čínu.
(339)
Bylo rovněž konstatováno, že tento program je zcela bezvýznamný pro podniky a odvětví, jež patří do kategorie podporovaných, avšak z definice tohoto programu vyplývá, že se vztahuje na všechny tuzemské společnosti. Čínská vláda rovněž uvedla, že čl. 2 odst. 2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních stanoví, že stanovení obecně platných daňových sazeb se za specifickou subvenci nepovažuje. Čínská vláda proto tvrdila, že kritéria způsobilosti pro tento program jsou objektivní a podrobně vymezená a že nárok na subvenci vzniká automaticky, a tudíž tento program nelze podle čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení považovat za specifický.
(340)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že právní předpisy, které vytyčují tento program, spadají pod kapitolu 4 „Zvýhodněné daňové režimy“ zákona o daních z příjmů podniků, která předpokládá zvláštní daňové pobídky pro významná odvětví a projekty podporované státem. Jak je vysvětleno výše, výhody v rámci tohoto programu jsou za těchto podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení specifické. Šetření neprokázalo existenci objektivních kritérií omezujících způsobilost ani nepřineslo nezvratné důkazy umožňující dospět k závěru, že nárok na subvenci vzniká automaticky. Pokud jde o tvrzení o čl. 2 odst. 2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, je třeba poznamenat, že tento program se nevztahuje na stanovení obecně platné daňové sazby, nýbrž na existenci osvobození určitého druhu příjmů od daně, které vyplývá z příslušnosti k určitému druhu společností.
4.3.11. OSVOBOZENÍ DOVÁŽENÉHO ZAŘÍZENÍ OD DPH A CLA
(341)
V souvislosti s tímto programem čínská vláda uvedla, že Komisi se nepodařilo specifičnost jednoznačně doložit. Byla vznesena námitka, že konkrétní obchodní kategorie taxativně vymezené zákonem nejsou specifické, protože zahrnují široké rozpětí hospodářských činností pokrývajících různá odvětví. Čínská vláda proto tvrdila, že kritéria způsobilosti pro tento program jsou objektivní a podrobně vymezená a že nárok na subvenci vzniká automaticky, a tudíž tento program nelze podle čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení považovat za specifický.
(342)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že tento program je k dispozici pouze pro společnosti, které investují do určitých obchodních kategorií taxativně vymezených zákonem (tj. prostřednictvím katalogu, který slouží jako vodítko pro zahraniční investice do jednotlivých odvětví, a katalogu klíčových průmyslových odvětví, produktů a technologií, jejichž rozvoj stát v současné době podporuje). Skutečnost, že způsobilost je omezena na určité obchodní kategorie, potvrzuje, že tento program není běžně k dispozici pro široká hospodářská odvětví, a proto výhody, které z něho vyplývají, jsou podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení specifické. Šetření navíc neprokázalo existenci objektivních kritérií omezujících způsobilost ani nepřineslo nezvratné důkazy umožňující dospět k závěru, že nárok na subvenci vzniká automaticky. Zjištění Komise byla tudíž průkazně doložena v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(343)
Skupina APP tvrdila, že doba odepisování použitá Komisí pro výpočet výhody vyplývající z tohoto programu, která připadá na období šetření, není správná a že měla Komise použít dobu odepisování uváděnou společnostmi ze skupiny APP. Podle skupiny APP je tato metodika v rozporu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení.
(344)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Doba odepisování uváděná skupinou APP je určena pro účetní a finanční účely. Jiní spolupracující vyvážející výrobci a výrobní odvětví Unie vykázali odlišné doby odepisování. Komise proto v souladu se svou obvyklou praxí a s čl. 7 odst. 3 základního nařízení použila pro účely tohoto výpočtu jako životnost stroje dobu patnácti let, která se v dotyčném odvětví považuje za „běžnou“ dobu odepisování.
4.3.12. VRACENÍ DPH V PŘÍPADĚ ZAŘÍZENÍ VYROBENÉHO NA DOMÁCÍM TRHU
(345)
V souvislosti s tímto programem čínská vláda uvedla, že Komisi se nepodařilo specifičnost průkazně doložit. Tvrdila rovněž, že vysvětlila kritéria způsobilosti pro tento program, a tudíž není žádný důvod k tomu, aby Komise použila pouze dostupné údaje.
(346)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že účast v tomto programu je vyhrazena pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují určitý druh zařízení vyrobených v tuzemsku, tj. pro určitou podmnožinu podniků v Číně, a proto výhody v rámci tohoto programu jsou podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení specifické. Šetření navíc neprokázalo existenci objektivních kritérií omezujících způsobilost ani nepřineslo nezvratné důkazy umožňující dospět k závěru, že nárok na subvenci vzniká automaticky. Zjištění Komise byla tudíž za použití předložených informací a článku 28 základního nařízení průkazně doložena v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
4.3.13. OSVOBOZENÍ PODNIKŮ SE ZAHRANIČNÍMI INVESTICEMI OD DANÍ ZA ÚDRŽBU MĚSTA, VÝSTAVBU A OD PŘÍPLATKŮ NA VZDĚLÁVÁNÍ
(347)
Jak APP, tak Chenming tvrdily, že se podle Oznámení o sjednocení daní za údržbu města a výstavbu a příplatků za vzdělávání vztahujících se na domácí podniky, podniky se zahraničními investicemi a fyzické osoby vydaného Státní radou Číny dne 18. října 2010 a použitelného ode dne 1. prosince 2010 výše uvedená daň a příplatky nyní vztahují na všechny podniky a fyzické osoby v Číně bez jakékoli výjimky. Podle těchto tvrzení již není tento program subvencí napadnutelný.
(348)
Tato tvrzení byla analyzována na základě předložené dokumentace a podkladů, které strany poskytly. Čínská vláda byla požádána o potvrzení výše uvedených informací. Čínská vláda, která je účastníkem řízení a orgánem, který v rámci tohoto programu subvenci poskytuje, Komisi sdělila, že byl tento program ukončen a nebyl nahrazen žádnými jinými pobídkami souvisejícími s toutéž daňovou povinností. Na základě informací od spolupracujících vyvážejících výrobců se konstatuje, že obě uvedené skupiny prokázaly, že již nevyužívají subvencí v rámci tohoto programu. V tomto ohledu se připomíná, že v souladu s článkem 15 základního nařízení se žádná opatření nepřijmou, pokud subvence skončí nebo se prokáže, že subvence již nepředstavují žádnou výhodu pro dotyčné vývozce. Vzhledem k výše uvedenému a na základě spisu se usuzuje, že subvence v rámci tohoto programu již nepředstavují žádnou výhodu pro dotyčné vývozce. Zjištění uvedená ve 160. až 169. bodě odůvodnění byla proto odpovídajícím zpsobem upravena.
4.3.14. ZNÁMÉ ZNAČKY A ZVLÁŠTNÍ FONDY PRO PŘILÁKÁNÍ ZAHRANIČNÍCH INVESTIČNÍCH PROJEKTŮ
(349)
V souvislosti s těmito programy čínská vláda uvedla, že Komisi se nepodařilo specifičnost průkazně doložit. Čínská vláda tvrdila, že poskytla dostatečné informace o těchto programech a že neexistuje žádný zákon ani nařízení, které se jich týkají.
(350)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. V této souvislosti je třeba připomenout, že tyto programy byly shledány specifickými a napadnutelnými na základě informací předložených čínskou vládou a spolupracujícími vyvážejícími výrobci, přestože nebyly předloženy žádné právní předpisy jako takové. Skutečnost, že - jak tvrdila čínská vláda - nejsou pro tyto programy přijaty žádné právní předpisy, potvrzuje mimo jakoukoli pochybnost, že objektivní kritéria ani podmínky stanovené zákonem upravujícím tyto programy prostě neexistují. Zjištění Komise byla tudíž za použití předložených informací a článku 28 základního nařízení průkazně doložena v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. b) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Zdá se, že při absenci jakýchkoli kritérií či podmínek má vláda široký prostor pro vlastní uvážení, a tudíž se má za to, že přístup k subvencím je omezen jen na určité podniky.
4.3.15. SUBVENCE Z FONDU PRŮMYSLOVÉHO ROZVOJE V OBLASTI ŠPIČKOVÝCH TECHNOLOGIÍ A CENA PRŮMYSLOVÉ ZÓNY VE MĚSTĚ SU-ČOU ZA ZACHOVÁNÍ HOSPODÁŘSKÉHO RŮSTU
(351)
V souvislosti s těmito programy čínská vláda tvrdila, že Komise nesprávně vykládá čl. 2 odst. 2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, jelikož průmyslové zóny nejsou vymezenými zeměpisnými oblastmi.
(352)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. V této souvislosti je třeba připomenout, že průmyslová zóna ve městě Su-čou je jednoznačně dílčí hospodářskou a správní jednotkou v rámci výsostného území ČLR, a tedy vymezenou zeměpisnou oblastí podle čl. 2 odst. 2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Bez ohledu na výše uvedené skutečnosti je třeba rovněž poznamenat, že i kdyby skutečná fakta zjištěná v rámci šetření nepotvrdila výše uvedené skutečnosti, může se v průmyslové zóně, jak vyplývá již z její samotné definice, nacházet pouze podmnožina ze všech podniků na území dané země nebo v působnosti orgánu poskytujícího subvence, a v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. a) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních by se tudíž subvence poskytnuté průmyslovou zónou považovaly za specifické.
4.3.16. POSKYTOVÁNÍ PRÁV NA VYUŽITÍ PŮDY
(353)
Co se týče práv k užívání pozemků, čínská vláda tvrdila, že je protiprávní použít vnější srovnávací základ spočívající v odkazu na čl. 14 písm. d) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a na rozhodnutí odvolacího orgánu ve věci US - Softwood Lumber IV (USA - řezivo z jehličnatých dřevin IV). Bylo namítnuto, že právo Unie a WTO omezuje použití vnějších srovnávacích základů na velmi výjimečné okolnosti, což znamená, že je lze použít pouze tehdy, když jsou ceny uplatňované na trhu soukromými subjekty zkreslené v důsledku rozhodující úlohy vlády jakožto poskytovatele dotyčného zboží nebo služby. Podle čínské vlády Komise neprokázala, že ceny uplatňované na trhu soukromými subjekty jsou zkreslené v důsledku rozhodující úlohy čínské vlády jakožto poskytovatele.
(354)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. Především je třeba poznamenat, že pravidla WTO, jak potvrdil odvolací orgán WTO ve věci US - Softwood Lumber IV (USA - řezivo z jehličnatých dřevin IV) (DS257) a příslušný panel WTO ve věci US - China countervailing duties (USA - Vyrovnávací cla uvalená na Čínu) (DS379), nezakazují použití vnějších srovnávacích základů. Za druhé, Komise ve svém přístupu plně zohlednila zvláštní podmínky, které požaduje judikatura WTO v případech, kdy se Komise uchyluje k použití vnějších srovnávacích základů. Jak bylo prokázáno v 248. až 259. bodě odůvodnění, půda je v Číně majetkem státu a vláda poskytuje pozemky soukromým subjektům na základě nájemních smluv. Čínské orgány navíc regulují poskytování a přidělování pozemků podnikům, a to i na sekundárních trzích, a přidělování pozemků podnikům se řídí přísnými pravidly, přičemž každý druh změny přidělení pozemků, jako je například převod smlouvy o udělení práv k užívání pozemků z jednoho podniku na jiný, musí být schválen státem a potvrzen novou smlouvou o udělení práv k užívání pozemků mezi nabyvatelem a příslušným státním orgánem. S ohledem na výše uvedené skutečnosti se konstatuje, že čínská vláda má rozhodující úlohu v udělování práv k užívání pozemků a že jakékoli ceny uplatňované na čínském trhu soukromými subjekty (pokud vůbec existují - v rámci tohoto šetření totiž nebyly žádné takové ceny předloženy) jsou nutně zkreslené v důsledku rozhodující úlohy čínské vlády jakožto poskytovatele a jeho monopolního postavení regulátora transakcí s pozemky. V důsledku toho by finanční příspěvek čínské vlády prakticky určoval úroveň případných cen uplatňovaných soukromými subjekty.
(355)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že zvolení Tchaj-wanu jako vnějšího srovnávacího základu znamená, že Komise nepoužila vnější srovnávací základ, který se vztahuje k převládajícím podmínkám na trhu v Číně nebo na ně odkazuje či s nimi souvisí. Bylo namítnuto, že použití tchajwanského základu pro vyrovnání rozdílů v poměrných výhodách jednotlivých zemí je výslovně zakázáno pravidly WTO.
(356)
Tato tvrzení musela být odmítnuta. Komise považuje Tchaj-wan (19) za vhodný vnější srovnávací základ s ohledem na celkový souhrn informací ve spisu, tzn. s ohledem na i) úroveň hospodářského rozvoje a hospodářskou strukturu na Tchaj-wanu a v příslušných čínských provinciích, kde sídlí spolupracující vyvážející výrobci, ii) prostorovou blízkost těchto dvou čínských provincií a Tchaj-wanu, iii) vysoký stupeň rozvoje infrastruktury Tchaj-wanu i těchto dvou čínských provincií iv) silné hospodářské vazby a přeshraniční obchod mezi Tchaj-wanem a ČLR, v) podobnou hustotu obyvatelstva v dotčených čínských provinciích a na Tchaj-wanu, vi) podobný typ pozemků a transakcí použitých pro stanovení srovnávacího základu na Tchaj-wanu a v ČLR a vii) společné demografické, jazykové a kulturní charakteristiky Tchaj-wanu a ČLR. Ťiang-su a Šan-tung jsou navíc považovány za provincie s nejrozvinutějším zpracovatelským průmyslem v ČLR (20). Přestože úroveň HDP na obyvatele není u Tchaj-wanu a dotyčných dvou čínských provincií shodná, HDP těchto čínských provincií v posledních letech rychle roste, takže Tchaj-wan dohánějí.
Nejnovější údaje navíc naznačují, že ČLR i Tchaj-wan mají podobné míry růstu reálného HDP (21). Zároveň je třeba poznamenat, že přesné srovnání mezi HDP země s netržním hospodářstvím (ČLR) a HDP země se zavedeným tržním hospodářstvím (Tchaj-wanu) není rozhodující, protože je zcela běžné, že pokud jde o HDP, netržní hospodářství zaostává za fungujícím tržním hospodářstvím. Nabídku a poptávku po průmyslových pozemcích může navíc ovlivňovat mnoho dalších faktorů, například pravidla plánování, politika životního prostředí apod. Skutečnou otázkou je, jaké by byly „převládající podmínky na trhu“, pokud jde o práva k užívání pozemků v ČLR, kdyby se jednalo o fungující tržní hospodářství, přičemž na základě všech dostupných důkazů se zdá, že by byly velmi podobné podmínkám na Tchaj-wanu.
(357)
Na základě celkového souhrnu výše uvedených informací se má za to, že zvolený srovnávací základ je v souladu s požadavky rozhodnutí odvolacího orgánu ve věci US - Softwood Lumber IV (USA - řezivo z jehličnatých dřevin IV) (odst. 103), které konstatovalo, že „zvolený srovnávací základ se musí nicméně vztahovat k převládajícím podmínkám na trhu v dané zemi nebo na ně odkazovat či s nimi souviset a musí odrážet cenu, kvalitu, dostupnost, prodejnost, přepravu a jiné podmínky nákupu nebo prodeje, jak to vyžaduje čl. 14 písm. d)“. Celkový souhrn podmínek na Tchaj-wanu se skutečně vztahuje k převažujícím podmínkám na trhu v dotyčných dvou čínských provinciích. Pozemky jsou k dispozici v oblastech s podobně hustým osídlením, prostorová blízkost oblastí zajišťuje, že kvalita pozemků je podobná, zatímco skutečnost, že Tchaj-wan a dotyčné dvě čínské provincie mají stejný jazyk a kulturu, vývozně orientované hospodářství a významná odvětví zpracovatelského průmyslu, potvrzuje, že cena, prodejnost a další podmínky nákupu nebo prodeje pozemků jsou úzce spjaty.
(358)
Spolupracující vyvážející výrobci tvrdili, že informace, jež měla Komise k dispozici, byly dostatečné k závěru, že v Číně existuje trh s pozemky.
(359)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Na základě informací, které měla Komise k dispozici, nebylo možné dospět k závěru, že v Číně existuje funkční trh s pozemky. Z právních předpisů, jež čínská vláda poskytla Komisi, je zřejmé, že veškerá půda v ČLR patří státu a pozemky jsou poskytovány pouze na základě nájemních smluv. Čínské úřady mají plně pod kontrolou nabídku a přidělování pozemků podnikům, a to včetně transakcí na sekundárním trhu. Navzdory příslušným žádostem Komise nebyly předloženy žádné důkazy, že v oblasti udělování práv k užívání pozemků existuje nějaký tržní mechanismus. Situace je podrobně vysvětlena v 354. bodě odůvodnění, který se týká podobných tvrzení čínské vlády.
(360)
Skupina APP uvedla, že by se jako srovnávací základ měly použít současné čínské ceny týkající se práv k užívání pozemků nebo případně dnešní ceny půdy v indickém státě Maháráštra. Skupina Chenming rovněž navrhla jako srovnávací základ indický stát Maháráštra.
(361)
Jak již bylo popsáno v 359. bodě odůvodnění, funkční trh s pozemky v Číně neexistuje. Proto není vhodné používat jako srovnávací základ dnešní čínské ceny týkající se práv k užívání pozemků. Ve svých tvrzeních, že jako srovnávací základ by se mohly použít ceny pozemků ve státě Maháráštra, vycházeli vyvážející výrobci ze srovnání indického státu Maháráštra, pokud jde o HDP na obyvatele a hustotu osídlení v době pořízení práv k užívání pozemků. Jak je vysvětleno výše, Komise je toho názoru, že HDP na obyvatele a hustota obyvatelstva nemohou být jedinými rozhodujícími faktory při výběru země nebo oblasti za účelem jejího použití jako vnějšího srovnávacího základu. V každém případě, metodika navržená spolupracujícími vyvážejícími výrobci není v souladu s jejich tvrzeními. V období šetření činila v Bombaji, hlavním městě a zdaleka nejrozvinutější oblasti státu Maháráštra, úroveň příjmů na jednoho obyvatele 2 675 USD, což je ve skutečnosti méně než čínský celostátní průměr 3 529 USD (22), nemluvě o HDP na obyvatele ve vysoce rozvinutých provinciích Šan-tung a Ťiang-su (5 255 USD respektive 6 550 USD). Co se týče hustoty osídlení, ani ta není sama o sobě rozhodujícím faktorem, ale pro pořádek uvádíme, že ve státě Maháráštra připadá 314 obyvatel na 1 km2, zatímco v Ťiang-su je to 736 obyvatel na 1 km2 a v Šan-tungu 600 obyvatel na 1 km2, což znamená, že tyto hodnoty nejsou na stejné úrovni. Další faktory, jako je nedostatek prostorové blízkosti a společných charakteristik mezi Indií a Čínou, navíc vedou k závěru, že srovnávací základ v podobě státu Maháráštra se nevztahuje k převládajícím podmínkám na trhu v Číně ani na ně neodkazuje a nesouvisí s nimi. Z důvodů vysvětlených v 356. bodě odůvodnění trvá Komise na svém názoru, že ceny pozemků na Tchaj-wanu jsou jako vnější srovnávací zaklad mnohem vhodnější.
(362)
Skupina APP tvrdila, že některá práva k užívání pozemků, jež Komise vzala v úvahu při výpočtu výhody vyplývající z tohoto programu, již nemá skupina APP v držení. Skupina APP dále tvrdila, že na základě informací z internetových stránek odboru průmyslu tchajwanského ministerstva obchodu došla k jiné průměrné ceně pozemků za metr čtvereční a že Komise nevyvinula žádnou snahu hledat reprezentativní nabídky průmyslových pozemků.
(363)
Pokud jde o celkovou rozlohu pozemků, které skupina APP využívala, Komise toto tvrzení skupiny APP zohlednila a na základě informací a důkazů předložených v připomínkách k zveřejnění konečných informací je akceptovala. Takto opravený údaj se odrazil ve výpočtu subvence. Pokud jde o informace získané z Tchaj-wanu, oznamuje se, že toto tvrzení muselo být odmítnuto. Ačkoli tato strana nenavrhovala použít tuto cenu pro výpočet vhodného srovnávacího základu, je třeba zdůraznit následující skutečnosti. Komise použila, co se týče cen pozemků na Tchaj-wanu, informace dostupné ve spise a metoda, kterou došla ke srovnávací ceně byla stranám sdělena a vysvětlena v oznámení týkajícím se případu ze dne 11. února 2011. Na druhé straně údaje, které předložila skupina APP, se týkají pouze února 2011, tj. jiného období, než bylo použito ve výpočtu Komise, a také se zdá, že se jedná pouze o příklady určitých údajů vztahujících se pouze k některým oblastem Tchaj-wanu. Komise se také nemůže vyjádřit k výpočtu srovnávacího základu, který provedla skupina APP, jelikož APP neposkytla žádné podrobnosti o metodě výpočtu a nezdůvodnila, proč by její výpočet měl lépe odrážet ceny pozemků na Tchaj-wanu.
(364)
Spolupracující vyvážející výrobci tvrdili, že jakákoli subvence v podobě udělení práva k užívání pozemku za nižší než přiměřenou odměnu nebude specifická.
(365)
Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak již bylo vysvětleno v konečném informačním dokumentu, čínská vláda poskytla v souvislosti s tímto programem nedostatečné informace, které musely být ve spisu doplněny o další informace a údaje. Na tomto základě se tudíž dospělo k uvedeným zjištěním, která jsou vysvětlena a rozebrána v 253. až 258. bodě odůvodnění.
4.3.17. OSTATNÍ
(366)
Skupina APP tvrdila, že úroková sazba použitá Komisí k přepočtu nominální hodnoty subvence na hodnotu v období šetření není správná.
(367)
Komise toto tvrzení skupiny APP zohlednila a na základě informací a důkazů předložených v připomínkách k zveřejnění konečných informací je akceptovala. Při výpočtu subvence byla použita úroková sazba navržená skupinou APP. Tato změna se již odráží v bodech odůvodnění týkajících se výpočtu rozpětí subvence a ve výsledných rozpětích subvence u jednotlivých dotyčných programů.
(368)
Skupina APP tvrdila, že výše subvence musí být vyjádřena jako procento jimi uváděné ceny CIF, a ne jako procento z obratu a že Komise by pro výpočet rozpětí subvence měla použít tuto metodu.
(369)
Předložené argumenty byly analyzovány v souladu s dokumentací a podklady, které příslušná strana poskytla. Je třeba poznamenat, že s výjimkou jednoho ze subvenčních programů, jež byly shledány jako napadnutelné, nebylo u žádného jiného programu konstatováno, že je závislý na vývozní výkonnosti a poskytovaný podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků. Proto byla výše subvence přepočtena na celkový obrat z prodeje společností skupiny APP v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení, který zní: „Pokud se subvence neposkytuje podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků, určí se výše napadnutelné subvence tak, že celková výše subvence se přiměřeně přepočte na množství výrobků, které byly v posuzovaném období vyrobeny, prodány nebo vyvezeny“. Jelikož není tato subvence spojena s výrobou žádného konkrétního výrobku ani s vývozem, je nejvhodnějším ukazatelem celkový obrat z prodeje, kterého daná společnost dosáhla. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že příslušný obrat byl stanoven na základě, jenž zajišťuje, že odráží co nejvěrněji prodejní hodnotu výrobku, který prodává společnost, jež je příjemcem. Tato změna je již zohledněna v bodech odůvodnění týkajících se výpočtu rozpětí subvence a ve výsledných rozpětích subvence pro jednotlivé dotčené programy. Jakákoli jiná navrhovaná metoda výpočtu napadnutelných subvencí by byla v rozporu s příslušnými ustanoveními základního nařízení (články 7 a 15) a s úředním postupem Komise při jejích antisubvenčních řízeních, kterým vybírá vhodného čitatele/jmenovatele pro přepočet výše napadnutelných subvencí.
Uvedená strana se rovněž odvolávala na část obecných zásad (23) týkající se výpočtu subvencí na jednotku jako na základ pro své tvrzení. Nicméně ze stejných důvodů, jaké byly uvedeny výše, nebyl výpočet na jednotku považován za vhodný přístup pro tento případ. Navrhovaná metodika se skutečně nepokládá za reprezentativní, neboť směšuje obrat a počet vyrobených jednotek, pouze co se týče dotčeného výrobku, a nezohledňuje počet jiných vyrobených výrobků. Nebyly předloženy ani ověřeny žádné informace o celkovém počtu vyrobených jednotek všech výrobků podle jednotlivých společností a subvence nebyly v žádném případě poskytovány na základě množství. Co se týče cen CIF, je na místě připomenout, že údaje ze spisu naznačují, že se tyto ceny liší jak mezi různými typy výrobků, tak v rámci jednoho typu. Dotčené subvence každopádně nesouvisí s typem výrobku. Komise navíc stanovila výši subvencí v ČLR a přepočetla ji tak, že vydělila výši celkové subvence výší obratu zaznamenaného v Číně, s ohledem na zvláštní situaci příslušných spolupracujících čínských vyvážejících výrobců. Tím je zajištěno použití ověřené výše subvencí a nejvhodnějšího obratu. A konečně se připomíná, že vzhledem k praktickým okolnostem tohoto řízení, tj. uvalení antidumpingových a antisubvenčních cel na úrovni rozpětí újmy, se usuzuje, že to nemá absolutně žádný dopad na postavení APP, bez ohledu na to, jaká metoda pro přepočet napadnutelných subvencí a vyrovnávacího cla se použije.
4.4. VÝŠE NAPADNUTELNÝCH SUBVENCÍ
(370)
Výše valoricky vyjádřených subvencí, jež byly poskytnuty vyšetřovaným společnostem a jsou napadnutelné v souladu se základním nařízením, jsou uvedeny v této tabulce:
Vyvážející výrobce
Antisubvenční rozpětí
Skupina APP
12,04 %
Skupina Chenming
4,06 %
(371)
Z informací z podnětu a od spolupracujících čínských vyvážejících výrobců je patrné, že v ČLR existují i další známí výrobci dotčeného výrobku. Nicméně s ohledem na skutečnost, že uvedený objem vývozu byl shledán vyšším než údaj o dovozu získaný z Eurostatu, byla úroveň spolupráce považována za vysokou. V zájmu účelnosti opatření bylo tedy pokládáno za vhodné stanovit výši subvence v případě nespolupracujících vyvážejících vývozců na nejvyšší úrovni subvencování, jež byla zjištěna u spolupracujících vyvážejících výrobců, tj. na úrovni 12,04 %.
5. VÝROBCI V UNII
5.1. VÝROBCI V UNII
(372)
Během období šetření vyrábělo obdobný výrobek čtrnáct známých výrobců a někteří další velmi malí výrobci v Unii. Odhaduje se, že údaj poskytnutý sdružením CEPIFINE představuje 98 % výroby výrobců v Unii. Na tomto základě bylo odhadnuto, že celková výroba v Unii během období šetření činila asi 5 270 000 tun. Výrobci v Unii tvořící celkovou výrobu Unie představují výrobní odvětví Unie ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení.
(373)
Výroba bezdřevého natíraného papíru je energeticky a kapitálově náročná. Z tohoto důvodu se uplatňují úspory z rozsahu, které vysvětlují koncentraci výroby do několika velkých společností, doplněných o menší výrobce, kteří se zaměřují na zeměpisně blízké trhy. Většinu trhu Unie pokrývá pět podobně velkých výrobců s výrobními závody po celé Evropě. Velká část bezdřevého natíraného papíru představuje výrobek komoditního typu, s nímž se obchoduje hlavně prostřednictvím obchodníků a velkoobchodníků s papírem. Tyto distribuční kanály se vyznačují vysokým stupněm koncentrace kupní síly a transparentnosti cen prostřednictvím cenových nabídek.
(374)
Jak je uvedeno v 19. bodě odůvodnění, jedna ze zúčastněných stran tvrdila, že bezdřevý natíraný papír vhodný pro kotoučové tiskařské stroje by měl být zahrnut do oblasti působnosti tohoto šetření. Na základě tohoto tvrzení by podle této strany nemělo výrobní odvětví Unie, které podalo podnět, v tomto řízení dostatečně silnou pozici. Vzhledem k závěrům uvedeným ve 22. a 25. bodě odůvodnění, tedy že bezdřevý natíraný papír vhodný pro kotoučové tiskařské stroje a bezdřevý natíraný papír používaný při archovém tisku jsou dva různé výrobky, muselo být toto tvrzení odmítnuto.
(375)
Čínská vláda poznamenala, že jeden z reprezentativních výrobců byl údajně ve spojení s čínskou společností, a proto by měl být z definice výrobního odvětví Unie vyloučen. Šetření však ukázalo, že výrobky vyráběné zmíněnou čínskou společností nejsou dotčeným výrobkem. Tento vztah proto neměl žádný dopad na analýzu újmy ani na zahrnutí tohoto výrobce v Unii do výrobního odvětví Unie, tak jak bylo vymezeno.
6. ÚJMA
6.1. SPOTŘEBA V UNII
(376)
Spotřeba byla stanovena na základě těchto údajů:
-
údaje Eurostatu o dovozu ze třetích zemí, náležitě upravené na základě informací poskytnutých výrobci Unie o výrobcích, na které se nevztahuje toto řízení. Šetřením bylo na základě předložených dokladů zjištěno, že tyto předpoklady byly přiměřené a oprávněné,
-
ověřená výše celkového objemu vývozu spolupracujících vyvážejících výrobců v ČLR na trh Unie, jelikož bylo zjištěno, že vykázaný objem vývozu je vyšší než údaje o dovozu získané z Eurostatu,
-
celkový prodej všech výrobců v Unii na trhu Unie zjištěný na základě informací poskytnutých sdružením CEPIFINE.
(377)
Na tomto základě byla celková spotřeba v Unii zjištěna takto:
Tabulka 1
Spotřeba v Unii
Spotřeba v Unii
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Tuny
5 308 275
5 508 183
5 384 770
4 572 057
Index
100
104
101
86
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník, upravené údaje Eurostatu a ověřené údaje poskytnuté sdružením CEPIFINE.
(378)
Celkově spotřeba v Unii v posuzovaném období klesla o 14 %. Bylo zjištěno, že spotřeba nejprve mezi lety 2006 a 2007 vzrostla o 4 %, načež mezi rokem 2007 a obdobím šetření klesla o 18 %. Snížení spotřeby v roce 2008 a v období šetření bylo způsobeno nižší poptávkou, zejména v první polovině roku 2009 v důsledku hospodářského útlumu.
6.1.1. DOVOZ DO UNIE Z ČLR
(379)
Jak je uvedeno ve 376. bodě odůvodnění, bylo zjištěno, že ověřená výše celkového objemu prodeje dotčeného výrobku uskutečněného spolupracujícími vyvážejícími výrobci z ČLR na trhu Unie byla vyšší než údaje o objemu dovozu vykázané Eurostatem. Jelikož byly ověřené informace považovány za přesnější než dostupné statistické údaje, byl celkový objem dovozu z ČLR stanoven na základě ověřených informací poskytnutých spolupracujícími společnostmi. Objem prodeje spolupracujících společností, u nichž bylo zjištěno, že v posuzovaném období vyvážely pouze vícevrstvý kartón a lepenku, byl z celkového dovozu vyloučen, protože bylo konstatováno, jak je vysvětleno ve 47. bodě odůvodnění, že vícevrstvý papír, kartón a lepenka by neměly být považovány za dotčený výrobek. Jelikož se údaje o dovozu dotčeného výrobku týkají pouze dvou společností, bylo z důvodu zachování jejich důvěrné povahy považováno za vhodné vykázat je v podobě indexu.
Tabulka 2
Celkový subvencovaný dovoz z ČLR
Celkový dovoz z ČLR
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Objem (index)
100
218
212
283
Podíl na trhu (index)
100
210
209
329
Ceny (v EUR/t)
677
661
657
621
Index
100
98
97
92
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(380)
Objem celkového dovozu z ČLR během posuzovaného období dramaticky vzrostl téměř na trojnásobek. V důsledku toho jeho podíl na trhu významně stoupl z přibližně 1 % v roce 2006 na více než 4 % v období šetření. To je nutno posuzovat na pozadí klesající spotřeby, která se ve stejné době snížila o 14 %. Průměrné ceny subvencovaného dovozu z ČLR vykázaly během posuzovaného období pokles o 8 %.
6.1.2. CENOVÉ PODBÍZENÍ
(381)
Za účelem analýzy cenového podbízení byly vážené průměrné prodejní ceny jednotlivých druhů výrobku prodávaných výrobci v Unii odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, upravené na úroveň cen ze závodu, porovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami dovozu z ČLR prodávaného prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, stanovenými na základě cen CIF s příslušnou úpravou o stávající cla a náklady po dovozu.
(382)
Jak je vysvětleno v 51. bodě odůvodnění, byla spolupráce čínských vývozců velmi intenzivní a má se za to, že pokrývá celkový objem vývozu z ČLR do Unie během období šetření. U dvou čínských vyvážejících výrobců, kteří se původně přihlásili, bylo - jak je vysvětleno v 52. bodě odůvodnění - shledáno, že dotčený výrobek na trh Unie nevyvážejí, a proto nebyl dovoz jejich výrobků vzat pro účely analýzy cenového podbízení v úvahu. Do srovnání nebyl zahrnut ani vývoz jedné společnosti patřící do skupiny jednoho ze spolupracujících vyvážejících výrobců, neboť žádný z reprezentativních výrobců v Unii nevyrábí srovnatelné druhy výrobků. V souvislosti s objemem vývozu této konkrétní společnosti je třeba poznamenat, že představoval pouze menší část celkového vývozu skupiny a jeho cenová hladina byla podle všeho v souladu s celkovou cenovou hladinou vývozu skupiny.
(383)
Srovnání ukázalo, že v období šetření byl dotčený subvencovaný výrobek z ČLR prodáván v Unii za ceny, které byly průměrně o 7,6 % nižší než prodejní ceny výrobců v Unii. Úroveň rozpětí cenového podbízení je třeba posuzovat na pozadí vysoké úrovně transparentnosti cen podporované cenovými nabídkami, která je pro distribuční trh s bezdřevým natíraným papírem charakteristická.
6.2. HOSPODÁŘSKÁ SITUACE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE A ČTYŘ REPREZENTATIVNÍCH VÝROBCŮ V UNII
6.2.1. PŘEDBĚŽNÉ POZNÁMKY
(384)
V souladu s čl. 8 odst. 4 základního nařízení zahrnovalo šetření dopadů subvencovaného dovozu na výrobce v Unii posouzení všech hospodářských ukazatelů s významem pro posouzení stavu výrobců v Unii od roku 2006 do konce období šetření.
(385)
Makroekonomické prvky (výroba, kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst a výše napadnutelných subvencí) byly posouzeny na úrovni celého výrobního odvětví Unie, a to na základě informací poskytnutých sdružením CEPIFINE.
(386)
Analýza mikroekonomických prvků (průměrných jednotkových cen, zaměstnanosti, mezd, produktivity, zásob, ziskovosti, peněžního toku, investic, návratnosti investic, schopnosti získávat kapitál) byla provedena na úrovni výrobců v Unii, a to na základě informací, které byly od nich obdrženy a řádně ověřeny.
(387)
Bylo vzneseno tvrzení, že v rámci analýzy újmy nebyly všechny ukazatele újmy u žadatelů a výrobního odvětví Unie jako celku analyzovány jednotně a komplexně. Zúčastněné strany tvrdily, že závěry o podstatné újmě by byly odlišné, kdyby byly na úrovni žadatelů zjištěny některé ukazatele, jako je podíl na trhu.
(388)
Za prvé je třeba poznamenat, že prohlášení těchto stran jsou, jak se zdá, vypracována na základě ukazatelů vypočítaných z odlišných souborů údajů a informací, než které byly zjištěny v průběhu šetření a jsou uvedeny níže. Proto jsou tyto závěry věcně nesprávné, a tudíž bezpředmětné.
(389)
Za druhé, Komise běžně hodnotí makroekonomické faktory pro určení újmy utrpěné na úrovni výrobního odvětví Unie jako celku, jak bylo vysvětleno výše. V rámci tohoto šetření bylo výrobní odvětví Unie vymezeno na úrovni výrobců v Unii, na něž připadá celková produkce Unie, jak je vysvětleno v 372. bodě odůvodnění, a to nehledě k tomu, zda výrobci stížnost podpořili nebo zda při šetření spolupracovali.
(390)
Mikroekonomické faktory se analyzují na úrovni reprezentativních výrobců v Unii bez ohledu na to, zda stížnost podpořili či nikoli. Na reprezentativní výrobce připadalo 58 % produkce v Unii. Žádný z ostatních výrobců v Unii se nepřihlásil s tvrzením, že by závěry Komise o mikroekonomických faktorech byly nespolehlivé nebo nepodložené. Proto není žádný důvod zpochybňovat zjištění učiněná na základě informací poskytnutých pouze reprezentativními výrobci v Unii.
(391)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že jeden ze čtyř reprezentativních výrobců plně nespolupracoval, neboť prý byl ve spojení s jiným výrobcem v Unii, který při šetření rovněž nespolupracoval. Spojení těchto společností se prý zakládalo na přechodných dohodách uzavřených v okamžiku, kdy spolupracující výrobce v Unii nabyl část podniku druhého výrobce na výrobu bezdřevého natíraného papíru. Tato strana tvrdila, že spolupracující výrobce v Unii ovládá na základě těchto přechodných dohod několik papíren, jež zůstaly ve vlastnictví výrobce, jehož část podniku byla předmětem akvizice. Na podporu svého tvrzení odkázal vyvážející výrobce na rozhodnutí Komise ze dne 31. října 2008 (24), jež v době uvedené akvizice zkoumalo, měla-li by být tato transakce považována za získání ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Nařízení ES o spojování) (25).
(392)
Šetřením se však potvrdilo, že akciový podíl daného výrobce z Unie je zanedbatelný a nachází se pod hranicí stanovenou v článku 143 prováděcího předpisu k celnímu kodexu (26). Z uvedených přechodných dohod navíc nevyplývá, že by mezi těmito společnostmi existoval vztah, jenž by šel nad rámec běžného obchodního vztahu mezi zákazníkem a dodavatelem. Smyslem těchto přechodných dohod je zejména zorganizovat prodej natíraného papíru během přechodného období s tím, že výrobce v Unii během tohoto přechodného období pouze plní funkci srovnatelnou s obchodním zástupcem. Tento výrobce v Unii ve svých konsolidovaných a auditorem ověřených účetních závěrkách a ve své odpovědi na dotazník dále vykázal příjem z provize, kterou jako obchodní zástupce daných papíren získal; vlastnické podíly v těchto papírnách, a tedy ani náklady s papírnami spojené tento výrobce naopak nevykázal.
(393)
Podle uvedeného rozhodnutí Komise byla transakce mezi uvedenými společnostmi pokládána za akvizici části podniku dané společnosti výrobcem v Unii, a nikoli za převzetí společnosti jako takové. Z rozhodnutí nevyplývá, že by po této akvizici měly být společnosti pokládány za jeden subjekt; zejména společnosti nezaložily společný podnik (joint venture). Dále je třeba poznamenat, že byl předmět šetření v uvedeném rozhodnutí zeměpisně vymezen jako Evropský hospodářský prostor, a nikoli jako Unie. Je rovněž nutno poznamenat, že Komise v uvedeném rozhodnutí nepodrobila vztah mezi těmito společnostmi analýze podle článku 143 prováděcího předpisu k celnímu kodexu.
(394)
S ohledem na výše uvedené dospěla Komise k názoru, že uvedené dvě společnosti nejsou ve spojení ve smyslu článku 143 prováděcího předpisu k celnímu kodexu, a že daný výrobce v Unii tedy během šetření plně spolupracoval.
(395)
Při analýze mikroekonomických ukazatelů nebylo za celé období, jež bylo předmětem šetření, přihlíženo k údajům o papírnách, které nabyl výše uvedený výrobce v Unii, tak aby byl za toto období prezentován plně srovnatelný trend.
(396)
Tento vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že každá dceřiná společnost výrobců z Unie měla vyplnit samostatný dotazník, jelikož jde o samostatné právní subjekty.
(397)
V případě dotyčného výrobce z Unie se mělo za to, že pro smysluplnou odpověď a analýzu aspektů újmy bude jeden dotazník stačit. Odpovědi především poskytly podrobný přehled informací na úrovni jednotlivých papíren a během inspekcí na místě mohly být ověřeny všechny potřebné údaje týkající se všech výrobců nebo prodejců obdobného výrobku, kteří jsou s nimi ve spojení.
(398)
V následném podání uvedený vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že stejná společnost plně nespolupracovala, neboť vyplnila dotazník jménem neexistujícího subjektu a auditované účty společnosti neodpovídají údajům, které poskytla v odpovědi na dotazník. Závěry předchozího bodu odůvodnění jsou významné i v tomto ohledu.
6.2.2. ÚDAJE TÝKAJÍCÍ SE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE (MAKROEKONOMICKÉ UKAZATELE)
(399)
Po poskytnutí zjištění čínská vláda a jeden čínský vyvážející výrobce namítli, že makroekonomické údaje použité pro analýzu jsou neúplné a nepřesné, a nemohou být tedy použity jako důkaz podstatné újmy.
(400)
Inspekce na místě u sdružení, které podalo podnět, potvrdila, že údaje použité pro stanovení makroekonomických ukazatelů jsou přímo získány od výrobců v Unii, kteří představuji přibližně 98 % celkové výroby v Unii, a jsou dostatečně podrobné, aby umožnily identifikovat informace týkající se dotčeného výrobku. Předpoklady nebo odhady tudíž vycházejí z přiměřeného a podloženého základu, např. kotouče určené k rozřezání nebyly vzaty v úvahu vzhledem k tomu, že se ukázalo, že jejich podíl na celkovém objemu prodeje reprezentativních výrobců v Unii je naprosto zanedbatelný. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
6.2.2.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
Tabulka 3
Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Výroba (v tunách)
6 483 462
6 635 377
6 381 324
5 164 475
Index
100
102
98
80
Kapacita (v tunách)
7 032 734
7 059 814
6 857 226
6 259 129
Index
100
100
98
89
Využití kapacity
92 %
94 %
93 %
83 %
Index
100
102
101
90
Zdroj: ověřené údaje poskytnuté sdružením CEPIFINE.
(401)
Jak je patrné z výše uvedené tabulky, výroba výrobního odvětví Unie se v posuzovaném období snížila o 20 %. Je třeba poznamenat, že navzdory nárůstu spotřeby Unie mezi léty 2006 a 2008 přibližně o 1 % klesla výroba výrobního odvětví Unie v této době o 2 %, zatímco mezi rokem 2008 a obdobím šetření významně klesla v návaznosti na pokles spotřeby Unie.
(402)
Od roku 2000 vynaložili výrobci v Unii zásadní restrukturalizační úsilí zaměřené na řešení strukturálního přebytku kapacity. Prostřednictvím konsolidace a uzavírání papíren snížilo výrobní odvětví Unie svou kapacitu výroby bezdřevého natíraného papíru mezi rokem 2006 a obdobím šetření přibližně o 770 000 tun, tj. o 11 %.
(403)
I přes pokles celkové kapacity se míra využití ještě více snížila, a to z 92 % v roce 2006 na 83 % v období šetření. K hlavnímu poklesu došlo v době od roku 2008 do období šetření. Je třeba poznamenat, že vysoké využití kapacity je důležitým faktorem pro dlouhodobou životaschopnost výrobců papíru, a to v důsledku vysokých investic do stálých aktiv. Proto byla míra využití kapacity během období šetření považována za nízkou.
6.2.2.2. Objem prodeje a podíl na trhu
(404)
Údaje o prodeji uvedené v následující tabulce se týkají objemu prodaného prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie.
Tabulka 4
Objem prodeje a podíl na trhu
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Objem prodeje (v tunách)
4 921 141
4 999 524
4 875 841
4 008 354
Index
100
102
99
81
Podíl na trhu
93 %
91 %
91 %
88 %
Index
100
98
98
95
Zdroj: ověřené údaje poskytnuté sdružením CEPIFINE.
(405)
Zatímco spotřeba Unie vzrostla mezi léty 2006 a 2007 o 4 % (viz 377. bod odůvodnění), objem prodeje dotčeného výrobku uskutečňovaného výrobním odvětvím Unie nezávislým odběratelům na trhu Unie vzrostl během téže doby jen o 2 %. To znamená, že výrobní odvětví Unie nemohlo ze zvýšené spotřeby v tomto období v plném rozsahu těžit. A kromě toho, zatímco mezi rokem 2008 a obdobím šetření spotřeba v Unii klesla o 15 %, objem prodeje všech výrobců v Unii se snížil ještě víc, a sice o 18 %. Objem prodeje výrobního odvětví Unie se po malém zvýšení v roce 2007 v důsledku toho trvale a významně snižoval, což se projevilo snížením podílu na trhu během posuzovaného období o 5 procentních bodů.
(406)
Jedna skupina čínských vyvážejících výrobců tvrdila, že tržní podíl výrobců v Unii by měl rovněž zahrnovat dovoz ze Švýcarska, protože příslušné výrobky pocházejí z papírny, která patří jednomu reprezentativnímu výrobci v Unii.
(407)
Zeměpisný rozsah antisubvenčního šetření se omezuje na Unii. Proto muselo být toto tvrzení odmítnuto.
(408)
Bylo rovněž vzneseno tvrzení, že podíl žadatelů na trhu během posuzovaného období značně vzrostl.
(409)
Podíl na trhu je makroekonomický ukazatel, který se analyzuje na úrovni celého výrobního odvětví Unie, a nikoli na úrovni žadatelů. Tvrzení o podílu žadatelů na trhu je navíc věcně nesprávné.
6.2.2.3. Růst
(410)
Vzhledem k vývoji během posuzovaného období byl pokles objemu prodeje výrobního odvětví Unie o 19 % daleko výraznější než 14 % pokles spotřeby Unie. V důsledku toho během stejného období významně poklesl také podíl výrobního odvětví Unie na trhu, a to o 5 procentních bodů.
6.2.2.4. Výše napadnutelných subvencí
(411)
Výše napadnutelných subvencí v případě ČLR, jež je specifikována výše v oddíle věnovaném subvencím, je značná. Vzhledem k objemu a cenám subvencovaného dovozu nelze dopad skutečného subvenčního rozpětí považovat za zanedbatelný.
6.2.3. ÚDAJE TÝKAJÍCÍ SE ČTYŘ REPREZENTATIVNÍCH VÝROBCŮ V UNII (MIKROEKONOMICKÉ UKAZATELE)
6.2.3.1. Průměrné jednotkové ceny čtyř reprezentativních výrobců v Unii
(412)
Průměrné prodejní ceny ze závodu, za něž čtyři reprezentativní výrobci v Unii prodávali na trhu Unie dotčený výrobek odběratelům, kteří nejsou ve spojení, zůstaly v průběhu let celkově stabilní, pouze s výjimkou roku 2007, kdy se mírně zvýšily.
Tabulka 5
Ceny výrobců v Unii
Ceny výrobců v Unii
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Průměrná cena (v EUR/t)
692
717
691
699
Index
100
104
100
101
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
6.2.3.2. Stav zásob
(413)
Zásoby v období šetření představovaly asi 10 % objemu výroby. Stav zásob čtyř reprezentativních výrobců v Unii se během posuzovaného období zvýšil o 10 %, a to zejména mezi léty 2006 a 2007 a později mezi rokem 2008 a obdobím šetření. Toto zvyšování se pozoruhodně časově shodovalo s prudkým nárůstem levného subvencovaného dovozu z ČLR.
Tabulka 6
Stav zásob
Stav zásob
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Stav zásob (v tunách)
278 265
298 547
296 387
306 588
Index
100
107
107
110
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
6.2.3.3. Zaměstnanost, mzdy a produktivita
Tabulka 7
Zaměstnanost
Zaměstnanost
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Zaměstnanost - v ekvivalentech plného pracovního úvazku (FTE)
7 756
7 487
7 207
6 197
Index
100
97
93
80
Mzdové náklady (v EUR/FTE)
54 053
54 948
57 026
58 485
Index
100
102
105
108
Produktivita (v jednotkách/FTE)
453
478
486
484
Index
100
106
107
107
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(414)
V důsledku uzavření některých papíren a konsolidace čtyř reprezentativních výrobců v Unii se během posuzovaného období počet zaměstnanců výrazně snížil, a to o 20 % (téměř 1 600 pracovních míst).
(415)
Nárůstu efektivity bylo dosaženo zvýšením a udržením vysokého výkonu na jednoho zaměstnance dokonce i v době značného propouštění v letech 2007 a 2008. Mzdové náklady trvale rostly, přičemž za posuzované období se zvýšily celkem o 8 %.
6.2.3.4. Ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic
Tabulka 8
Ziskovost
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Ziskovost
-1,08 %
-0,20 %
-2,49 %
2,88 %
Změna (100=2006)
+0,88 %
-1,41 %
+3,95 %
Peněžní tok (v tisících EUR)
260 047
211 036
172 570
336 753
Index
100
81
66
129
Investice (v tisících EUR)
151 900
151 027
127 845
87 875
Index
100
99
84
58
Návratnost investic
-0,73 %
-0,54 %
-2,73 %
0,39 %
Změna (100=2006)
+0,19 %
-2,00 %
+1,12 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(416)
Čtyři reprezentativní výrobci v Unii utrpěli v letech 2006 až 2008 ztráty a finanční situace se začala zlepšovat teprve v roce 2009, kdy světová cena buničiny, která je hlavní surovinou, výjimečně zaznamenala výrazný pokles v důsledku hospodářského útlumu. Toto snížení cen buničiny (o 20 %) bylo považováno za mimořádně velký pokles, který přímo přispěl ke zlepšení finanční situace v období šetření. Je třeba poznamenat, že se ceny buničiny od konce období šetření vrátily na úroveň před jeho začátkem.
(417)
Trend, který vykazuje peněžní tok, tj. schopnost výrobců samofinancovat své činnosti, do značné míry odráží vývoj ziskovosti. V důsledku toho vykazuje peněžní tok mimořádné zvýšení v období šetření díky klesajícím cenám buničiny. Návratnost investic vykázala nepříznivý vývoj v souladu se zápornými výsledky zisku dosaženými čtyřmi reprezentativními výrobci v Unii do roku 2008 a kladným trendem během období šetření v důsledku mimořádných úspor nákladů díky nízkým cenám buničiny.
(418)
V návaznosti na výše uvedené skutečnosti se schopnost čtyř reprezentativních výrobců v Unii investovat snížila, jelikož se během posuzovaného období s výjimkou období šetření výrazně zhoršil peněžní tok. V důsledku toho investice během posuzovaného období klesly o 35 % a omezily se na instalaci kogeneračních zařízení, která výrobcům v Unii pomohla zmírnit vliv neustále rostoucích nákladů na energii.
(419)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že zvýšení ziskovosti by se nemělo považovat za omezený případ na základě výjimečného poklesu nákladů na suroviny. Pokles nákladů prospěl všem místním i čínským výrobcům, nikoli jen žadatelům, a proto průlom v ziskovosti nebyl založen výlučně na poklesu nákladů, ale vyplýval spíše ze změny cenového chování žadatelů.
(420)
Uvedený vyvážející výrobce také tvrdil, že na ziskovost mají vliv spíše ceny bezdřevého natíraného papíru, a nikoli ceny buničiny. Bylo však zjištěno, že když ceny buničiny v roce 2009 prudce klesly, zůstaly ceny bezdřevého natíraného papíru stabilní a důsledkem byl růst zisku. Jelikož ceny zůstaly nezměněné, nebylo možné stanovit korelaci mezi cenami a ziskovostí v tomto konkrétním období.
(421)
Míra ziskovosti je ukazatel, který se analyzuje na úrovni reprezentativních výrobců v Unii, a nikoli na úrovni žadatelů, jak navrhla dotyčná zúčastněná strana. Analýza získaných informací ukázala přímou souvislost mezi výjimečným poklesem cen buničiny, která je hlavní surovinou, a zvýšením ziskovosti, přičemž stabilní ceny hotových výrobků skutečně sehrály ve zlepšení ziskovosti svou roli. Ačkoli tomu tak pravděpodobně bylo i v případě ostatních výrobců na trhu, nemá to žádný vliv na závěr, že toto dočasné zlepšení ziskovosti bylo způsobeno výjimečným poklesem cen surovin v období šetření.
6.2.3.5. Schopnost získávat kapitál
(422)
Papírenský průmysl se obecně vyznačuje vysokou zadlužeností spojenou s významnými investicemi do stálých aktiv. V důsledku ztrát utrpěných během převážné části posuzovaného období byla narušena také schopnost čtyř reprezentativních výrobců v Unii získávat kapitál a financovat své aktivity za přiměřených finančních nákladů. Tak tomu bylo zejména v roce 2008, kdy musel být jeden ze čtyř reprezentativních výrobců v Unii refinancován při významné výši rizikové prémie, zatímco nejmenší reprezentativní výrobce se v roce 2008 dostal do platební neschopnosti a převzal jej jiný výrobce v Unii.
6.3. ZÁVĚR O ÚJMĚ
(423)
Šetření prokázalo, že se během posuzovaného období zhoršovala většina ukazatelů újmy, jako je objem výroby (-20 %), využití kapacity (-10 %), objem prodeje na trhu Unie odběratelům, kteří nejsou ve spojení (-19 %), a podíl na trhu (-5 procentních bodů). Kromě toho byly až do roku 2008 velmi nepříznivě ovlivněny ukazatele újmy související s finančními výsledky čtyř reprezentativních výrobců v Unii, jako je návratnost investic a ziskovost. Náhlé zvýšení ziskovosti v období šetření bylo způsobeno čistě dočasným a výjimečným poklesem světových cen buničiny v období šetření. Je třeba poznamenat, že i během období šetření byla míra ziskovosti velmi nízká a nebyla považována za faktor, který by mohl změnit závěr, že čtyři reprezentativní výrobci v Unii byli ve velmi slabé finanční pozici.
(424)
Šetření také ukázalo, že výše uvedený obraz újmy lze vysvětlit zejména skutečností, že i přes své restrukturalizační úsilí a zlepšení produktivity nebyli čtyři reprezentativní výrobci v Unii schopni zvýšit své ceny bezdřevého natíraného papíru nad úroveň pokrývající náklady nebo na úroveň udržitelné ziskovosti. Je to způsobeno hlavně cenovým podbízením čínskými vývozci během období šetření, které má významný vliv na trhu, kde je vysoká transparentnost cen. V období šetření se čtyřem reprezentativním výrobcům v Unii podařilo snížit své výrobní náklady prostřednictvím dalšího zlepšování produktivity a v důsledku poklesu cen buničiny, ke kterému došlo zejména v druhé polovině období šetření. Jelikož se zlepšila rovnováha nabídky a poptávky na trhu v důsledku snahy výrobců řešit strukturální přebytek kapacity prostřednictvím konsolidace a uzavírání výrobních závodů, mohly být ceny bezdřevého natíraného papíru udržovány na stabilní úrovni. Čtyři reprezentativní výrobci v Unii však nebyli schopni zvýšit své prodejní ceny na úroveň, která by poskytla takové míry ziskovosti, které jsou nezbytné pro dlouhodobou životaschopnost.
(425)
Jak je uvedeno v 19. bodě odůvodnění, jedna strana tvrdila, že bezdřevý natíraný papír používaný pro kotoučové tiskařské stroje by měl být zahrnut do rozsahu působnosti tohoto šetření. Na základě tohoto tvrzení strana uvedla, že vynětím tohoto výrobku ze stanovení podstatné újmy a analýzy trendů se zkreslil obraz o újmě. Na základě závěrů uvedených ve 20. a 22. až 25. bodě odůvodnění, tedy že bezdřevý natíraný papír používaný pro kotoučové tiskařské stroje a bezdřevý natíraný papír používaný při archovém tisku jsou různé výrobky, však bylo toto tvrzení odmítnuto.
(426)
Stejná strana tvrdila, že akvizice jednoho výrobce v Unii jedním ze čtyř reprezentativních výrobců v Unii v roce 2008 bylo důkazem, že tito čtyři reprezentativní výrobci v Unii jsou v poměrně dobrém stavu. Za prvé je třeba poznamenat, že podstatná újma se posuzuje na základě situace výrobního odvětví Unie, a nikoli na základě konkrétní situace jediného výrobce. Jak je uvedeno ve 423. bodě odůvodnění, většina ukazatelů újmy vykázala během sledovaného období zápornou tendenci prokazující zhoršení situace výrobního odvětví Unie. Akvizice byla navíc považována za součást restrukturalizačního úsilí výrobního odvětví Unie během posuzovaného období. V každém případě je třeba poznamenat, že při analýze makroekonomických ukazatelů, jako je objem výroby, kapacita, objem prodeje a podíl na trhu, měla tato akvizice neutrální účinek, jelikož makroekonomické ukazatele se posuzují s ohledem na všechny výrobce v Unii tvořící výrobní odvětví Unie definované ve 372. bodě odůvodnění. Jinými slovy, tyto faktory by měly v případě změny vlastnictví zůstat celkově nezměněné.
(427)
Po poskytnutí informací strany tvrdily, že neexistují žádné důkazy o tom, že výrobci v Unii, kteří podali podnět, utrpěli podstatnou újmu. Naopak, tito výrobci vykazovali v období šetření celkově vyrovnané hospodářské výsledky a vyšší ziskovost.
(428)
Za prvé, stav výrobního odvětví Unie se analyzuje na úrovni reprezentativních výrobců v Unii, a ne na úrovni výrobců, kteří podali podnět, jak navrhovaly strany.
(429)
Za druhé, jak již bylo uvedeno ve 409. bodě odůvodnění, tyto strany patrně vyvodily své závěry na základě jiných souborů údajů a informací, než jsou ty, které byly zjištěny při šetření a jsou uvedeny výše. Tyto závěry jsou tudíž věcně chybné. Analýza, kterou strany provedly, navíc nebyla důsledná, neboť při ní byly použity dva různé soubory údajů pro makroukazatele a mikroukazatele.
(430)
Dále bylo uváděno, že zvýšení ziskovosti je třeba chápat také jako důsledek restrukturalizačního úsilí výrobního odvětví včetně snížení výroby, počtu zaměstanců a nárůstu produktivity. V tomto případě nelze posledně zmiňované činitele považovat za jediné ukazatele újmy, nýbrž je třeba posuzovat všechny ukazatele újmy dohromady.
(431)
V čl. 8 odst. 2 základního nařízení se uvádějí hospodářské činitele a ukazatele, které mají být posouzeny při zkoumání účinků subvencovaného dovozu na výrobní odvětví Unie. Zmíněné ustanovení výslovně uvádí, že výčet činitelů není vyčerpávající a žádné z těchto kritérií není nezbytně rozhodující. Proto ačkoli činitele musí být posouzeny jednotlivě, závěry by se měly vyvodit na základě analýzy všech činitelů.
(432)
Strany se rovněž vyjádřily k možné hrozbě další podstatné újmy v souvislosti s obrovským budováním kapacit, ke kterému dochází u čínských výrobců za podpory státní politiky a subvencí. Oblastí působnosti šetření byla existence podstatné újmy, a nikoli hrozba další podstatné újmy. Uvedené připomínky proto nemohly ovlivnit zjištění a nemohly být vzaty v úvahu.
(433)
Z výše uvedených skutečností by měl být vyvozen závěr, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 4 základního nařízení.
7. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
7.1. ÚVOD
(434)
V souladu s čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení se zkoumalo, zda byla podstatná újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobena subvencovaným dovozem z dotčené země. Dále byly zkoumány kromě subvencovaného dovozu i další známé činitele, které mohly výrobnímu odvětví Unie způsobit újmu, aby se zajistilo, že jakákoli újma způsobená těmito jinými činiteli nebude připisována subvencovanému dovozu.
7.2. ÚČINEK SUBVENCOVANÉHO DOVOZU
(435)
Je třeba poznamenat, že trh Unie s bezdřevým natíraným papírem se vyznačuje vysokým stupněm koncentrace kupní síly a transparentnosti cen prostřednictvím cenových nabídek. Bezdřevý natíraný papír je navíc výrobkem komoditního typu a neumožňuje významné cenové rozdíly mezi různými zdroji. Velká část výrobků se prodává prostřednictvím obchodníků, kteří nutí výrobní odvětví Unie udržovat ceny v souladu s levným subvencovaným dovozem. Proto mají ceny dováženého bezdřevého natíraného papíru, z něhož 35 % pocházelo během období šetření z ČLR, obecně významný vliv na úroveň cen na trhu Unie.
(436)
Šetření ukázalo, že objem subvencovaného dovozu z ČLR během posuzovaného období dramaticky vzrostl (+183 %). Subvencovaný dovoz z ČLR se od roku 2006 do roku 2007 nejprve zdvojnásobil, zatímco ceny byly v roce 2007 o 2 % nižší než v předchozím roce. V roce 2008 zůstal dovoz z ČLR stabilní, zatímco průměrné ceny klesly o další 1 %. Objem čínského dovozu (+71 %) a jeho podíl na trhu (+120 %) v období šetření opět dramaticky vzrostly, přičemž ceny se snížily (-5 %) a byly nižší než ceny čtyř reprezentativních výrobců v Unii o 7,6 %, čímž vyvíjely tlak na ceny na trhu Unie a bránily výrobcům v Unii ve zvýšení jejich cen na ziskovou úroveň.
(437)
Je nutno připomenout, že během posuzovaného období spotřeba v Unii klesla zhruba o 14 %. Výrobní odvětví Unie čelilo značnému poklesu objemu prodeje (o 19 %). Tento pokles prodeje však byl mnohem výraznější než pokles poptávky a vedl ke snížení podílu na trhu o 5 procentních bodů. Čínský dovoz zároveň zvýšil svůj podíl na trhu přibližně o 3 procentní body. To ukazuje, že podíl výrobního odvětví Unie na trhu byl z velké části převzat subvencovaným dovozem z ČLR.
(438)
Má se tudíž za to, že pokračující tlak vyvíjený na trhu Unie levným subvencovaným dovozem z ČLR výrobnímu odvětví Unie neumožnil přizpůsobit své prodejní ceny zvýšeným nákladům na suroviny, zvláště v roce 2008, kdy ceny buničiny dosáhly nejvyšších hodnot. To vedlo ke ztrátě podílu na trhu a snížení ziskovosti výrobního odvětví Unie. Několik zúčastněných stran argumentovalo během šetření a po poskytnutí informací tím, že dovoz z ČLR nemá významný dopad, pokud jde o objem a ceny. Tvrdily, že dovoz z ČLR nerostl v průběhu let výrazně, nýbrž postupně, a jeho dopad byl tedy poměrně omezený a neměl by být pro účely určení újmy nadhodnocován.
(439)
Tyto strany dále tvrdily, že čínské ceny, přestože byly pod úrovní cen v Unii, neměly žádný dopad na relativně stabilní ceny výrobního odvětví Unie. Jeden vyvážející výrobce zpochybnil zjištění Komise, podle nějž způsobily čínské ceny stlačování cen. Uvedl, že v roce 2009, kdy čínské ceny dále klesly, nejenže zaznamenaly ceny výrobního odvětví Unie nárůst, ale dokonce tomuto odvětví umožnily dosáhnout zisku.
(440)
Vývoj čínského dovozu je podrobně analyzován ve 380. bodě odůvodnění a závěrem je, že nárůst objemu nelze považovat za nevýznamý.
(441)
Pokud jde o ceny, představují ceny čínského dovozu cenové podbízení vůči cenám reprezentativních výrobců v Unii o 7,6 %, což je na trhu s transparentními cenami považováno za značně vysoké procento. Jak je zaznamenáno ve 412. bodě odůvodnění, byly ceny reprezentativních výrobců v Unii v posuzovaném období skutečně stabilní, výjimečně pak vzrostly v roce 2007, kdy nedošlo k nárůstu čínského vývozu. V roce 2009 byli výrobci v Unii schopni udržet ceny na stabilní úrovni za cenu další ztráty podílu na trhu a poklesu ziskovosti v důsledku kombinace těchto stabilních cen a nižších nákladů na suroviny.
(442)
Jeden čínský vyvážející výrobce tvrdil, že dovoz bezdřevého natíraného papíru z Číny nemá dopad na ceny výrobního odvětví Unie, neboť tyto ceny nejsou srovnatelné s bezdřevým natíraným papírem vyráběným a prodávaným reprezentativními výrobci v Unii, jelikož při určování cenového podbízení a cenové úrovně nepůsobící újmu bylo porovnáno pouze 10 % prodeje uskutečněného reprezentativními výrobci v Unii. Poznamenává se, že při tomto stanovení se vychází z plně porovnatelných výrobků, jejichž všechny vlastnosti si přímo odpovídají, aby bylo zajištěno spravedlivé srovnání. Bezdřevý natíraný papír vyráběný výrobci v Číně a v Unii jsou však obecně srovnatelnými výrobky, jak se konstatuje v 50. bodě odůvodnění, a proto si na trhu Unie přímo konkurují.
(443)
Dále se se tvrdilo, že zjištění, že trh s bezdřevým natíraným papírem je komoditním trhem charakteristickým vysokou mírou transparentnosti, není správné, neboť výrobci v Unii prodávají přibližně polovinu svých výrobků přímo konečným uživatelům. V rozporu s tímto tvrzením prodávají reprezentativní výrobci v Unii většinu svých výrobků prostřednictvím obchodních zástupců, přímo či nepřímo (takzvaný indentní prodej, kdy jsou výrobky zasílány přímo zákazníkovi, avšak objednávání a fakturace probíhají prostřednictvím obchodníků). Obchodní zástupci skutečně hrají při dodávkách výrobků a zajišťování cenové transparentnosti na trhu klíčovou roli.
(444)
S ohledem na trend v dovozu z ČLR, jenž nelze hodnotit jako nevýznamný, však bylo zjištěno, že výrazný nárůst levného subvencovaného dovozu z ČLR měl značný nepříznivý dopad na hospodářskou situaci výrobního odvětví Unie.
7.3. VLIV DALŠÍCH ČINITELŮ
7.3.1. VÝVOJ SPOTŘEBY NA TRHU UNIE A HOSPODÁŘSKÁ KRIZE
(445)
Jak je uvedeno v 378. bodě odůvodnění, spotřeba bezdřevého natíraného papíru v Unii se v roce 2007 nejprve zvýšila, načež v roce 2008 a v období šetření klesla. Během posuzovaného období výrobní odvětví Unie přišlo o část svého podílu na trhu. Jeden ze spolupracujících vývozců v ČLR a čínská vláda tvrdili, že snížení objemu prodeje u výrobního odvětví Unie, jeho podílu na trhu a objemu výroby bylo způsobeno poklesem spotřeby, který byl důsledkem hospodářské krize a rozšíření elektronických médií, a nemělo by být připisováno dovozu z ČLR. Na podporu tohoto tvrzení citovala čínská vláda Manifest konkurenceschopnosti a zaměstnanosti (Manifesto for Competitiveness and Employment) (dále jen „manifest“), který vydal papírenský a celulózový průmysl v červnu 2009.
(446)
Přestože nelze přehlížet, že tento nepříznivý vývoj spotřeby Unie mezi rokem 2007 a obdobím šetření, ať už byly jeho příčiny jakékoli, měl nepříznivý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, pokud jde o objem prodeje a výrobu, stojí rovněž za zmínku, že se čínským vývozcům v téže době a zejména od roku 2008 do roku 2009 podařilo zvýšit svůj objem prodeje a podíl na trhu prostřednictvím cenového tlaku, jejž subvencovaný dovoz na trhu způsoboval.
(447)
Manifest, na nějž se čínská vláda odvolala, se týká celého odvětví papírenského a celulózového průmyslu a slouží obecnému politickému účelu. Na základě údajů v tomto dokumentu nebylo možno učinit žádné oddělené závěry o výrobě ani prodeji dotčeného výrobku. Nelze tedy vyvodit, platí-li teze a konstatování v manifestu bezezbytku na dotčený výrobek. Jelikož navíc šetření neprokázalo, že by mezi finanční krizí a podstatnou újmou, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, existovala významná souvislost, musel být tento argument odmítnut.
(448)
S ohledem na výše uvedené se má za to, že zhoršení hospodářské situace výrobního odvětví Unie bylo způsobeno především výrazným nárůstem subvencovaného dovozu z ČLR a cenovým podbízením uplatňovaným čínskými vývozci, a nikoli klesající spotřebou. Přestože pokles poptávky k újmě přispěl, nemohl narušit příčinnou souvislost mezi utrpěnou podstatnou újmou a zvýšením subvencovaného dovozu.
7.3.2. CENY SUROVINY
(449)
Průměrné výrobní náklady čtyř reprezentativních výrobců v Unii se mírně zvýšily (o 2 %) mezi lety 2006 a 2008 a klesly o 5 % v období šetření. Šetření ukázalo, že náklady čtyř reprezentativních výrobců v Unii na výrobu bezdřevého natíraného papíru obecně sledovaly stejný trend jako vývoj cen buničiny, jedné z hlavních surovin při výrobě papíru. Průměrná cena buničiny se mezi roky 2006 a 2008 zvýšila o 8 % a poté od konce roku 2008 do posledního měsíce období šetření prudce klesala. Cena buničiny byla v roce 2009 průměrně o 19 % nižší než v předchozím roce.
(450)
Při neexistenci subvencování působícího újmu výrobnímu odvětví Unie by bylo možno očekávat pravidelné úpravy cen tak, aby odrážely vývoj jednotlivých složek výrobních nákladů. Až do roku 2008 k tomu však nedocházelo. Výrobci v Unii byli ve skutečnosti nuceni udržovat nízké prodejní ceny, i když ceny buničiny v roce 2008 rostly, aby mohli konkurovat levnému subvencovanému dovozu z ČLR, což v té době vedlo k značnému poklesu jejich ziskovosti. V období šetření se situace zlepšila v důsledku abnormálního poklesu cen buničiny, zatímco ceny bezdřevého natíraného papíru se podařilo ve stejné době udržet na stabilní úrovni. Avšak i v tomto výjimečném období stále velmi nízké úrovně zisku nedovolily čtyřem reprezentativním výrobcům v Unii zotavit se z dopadů pokračujících subvenčních praktik. Navzdory snížení nákladů na surovinu se skutečně ještě nepodařilo zvýšit cenové hladiny natolik, aby bylo dosaženo solidních ziskových rozpětí nezbytných pro toto kapitálově náročné výrobní odvětví.
(451)
Vyslovuje se tudíž závěr, že subvencovaný dovoz z ČLR, který byl levnější než ceny čtyř reprezentativních výrobců v Unii, stlačil ceny na trhu Unie a zabránil těmto čtyřem reprezentativním výrobcům v Unii zvýšit prodejní ceny tak, aby pokryli své náklady nebo dosáhli přiměřené ziskovosti. Vzhledem k tomu, že ceny suroviny v období šetření výrazně klesaly, bylo zjištěno, že nemohly mít vliv na podstatnou újmu, kterou výrobní odvětví Unie během téže doby utrpělo.
7.3.3. VÝVOZNÍ VÝKONNOST REPREZENTATIVNÍCH UNIJNÍCH VÝROBCŮ
(452)
Vedle dovozu subvencovaných výrobků byla jakožto jeden ze známých činitelů, které se mohly spolupodílet na újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, posuzována rovněž vývozní výkonnost, aby se prokázalo, že subvencovanému dovozu není přičítána možná újma způsobená těmito ostatními faktory. Tato analýza ukázala, že během posuzovaného období vývoz čtyř reprezentativních výrobců v Unii určený subjektům, které nejsou ve spojení, představoval důležitou část jejich prodeje (kolem 26 %). Přestože objem vývozu v posuzovaném období rovněž klesl o 16 %, byla ztráta objemu vývozu méně výrazná než ztráta objemu prodeje na trhu Unie (19 %). Proto se dospělo k závěru, že snížením objemu vývozu nelze vysvětlit úroveň újmy, kterou čtyři reprezentativní výrobci v Unii utrpěli. Vzhledem k tomu, že vývoz hraje důležitou úlohu při udržování vysoké úrovně využití kapacity, aby se pokryly vysoké fixní náklady na investice do strojního zařízení, bylo zjištěno, že ačkoliv se vývozní výkonnost zhoršovala, měl vývoz celkově kladný vliv. V souladu s tím se má za to, že i když snížení vývozní aktivity mohlo přispět k celkovému zhoršení situace výrobního odvětví Unie, tato aktivita přeci jen zmírnila ztráty utrpěné na trhu Unie, a tudíž není taková, aby narušila příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
(453)
Jedna ze zúčastněných stran tvrdila, že výrobní odvětví Unie utrpělo výrazný pokles vývozu v důsledku silného kurzu eura vůči americkému dolaru a že újma způsobená tímto činitelem by neměla být přičítána dovozu z ČLR. Jak je uvedeno výše, zhoršení vývozní výkonnosti výrobního odvětví Unie, ať už jsou jeho příčiny jakékoli, není hlavním důvodem újmy, kterou výrobci utrpěli, a nenarušuje tudíž příčinnou souvislost uvedenou ve 444. bodě odůvodnění.
7.3.4. DOVOZ Z DALŠÍCH TŘETÍCH ZEMÍ
(454)
Vývoj objemu a cen dovozu z jiných třetích zemí od roku 2006 do období šetření byl následující:
Tabulka 9
Dovoz ze třetích zemí
2006
2007
2008
2009/ období šetření
Švýcarsko
Dovoz (v tunách)
194 748
191 636
226 736
172 233
Index
100
98
116
88
Podíl na trhu
3,7 %
3,5 %
4,2 %
3,8 %
Index
100
95
115
103
Cena (v EUR/t)
787
782
758
793
Index
100
99
97
105
Indonésie
Dovoz (v tunách)
19 834
30 714
27 178
49 877
Index
100
155
137
251
Podíl na trhu
0,4 %
0,6 %
0,5 %
1,1 %
Index
100
149
135
292
Cena (v EUR/t)
855
818
845
681
Index
100
96
99
80
Jižní Korea
Dovoz (v tunách)
45 154
65 251
46 498
46 068
Index
100
145
103
102
Podíl na trhu
0,9 %
1,2 %
0,9 %
1,0 %
Index
100
139
102
118
Cena (v EUR/t)
562
669
664
618
Index
100
119
118
110
Všechny ostatní země
Dovoz (v tunách)
58 623
70 984
62 844
100 711
Index
100
121
107
172
Podíl na trhu
1,1 %
1,3 %
1,2 %
2,2 %
Index
100
117
106
199
Cena (EUR/tuna)
962
860
914
824
Index
100
89
95
86
Zdroj: Eurostat.
(455)
K hlavním ostatním třetím zemím vyvážejícím bezdřevý natíraný papír na trh Unie patří především Švýcarsko, Indonésie a Jižní Korea. Z vývoje objemů dovozu je patrné, že zvýšení dovozu z ČLR bylo výraznější než z jakékoli jiné z ostatních třetích zemí. Co se týče dovozu ze Švýcarska, ten byl prodáván vždy za podstatně vyšší ceny než výrobky dovážené z ČLR. Podíl švýcarských výrobků na trhu zůstal poměrně stabilní s výjimkou roku 2008, kdy se přechodně zvýšil na více než 4 %, načež v období šetření opět klesl přibližně na úroveň roku 2006. Bezdřevý natíraný papír dovážený ze Švýcarska byl tvořen především výrobou jedné společnosti vlastněné jedním ze čtyř reprezentativních výrobců v Unii a vyšší jednotkové ceny mohly být spojeny s různými druhy sortimentní skladby a prodejní struktury. Pokud jde o dovoz z Indonésie, ten se do Unie uskutečňoval také za vyšší ceny než v případě čínských výrobků, s výjimkou období šetření, kdy ceny klesly, velmi pravděpodobně z velké části v důsledku poklesu cen buničiny. Výsledný nárůst dovozu, který však během období šetření zůstal v objemovém vyjádření na nízké úrovni, vedl k podílu na trhu, který v té době také zůstal na nízké úrovni. Dovoz z Jižní Koreje přicházel do Unie v malých množstvích během celého posuzovaného období a podíl na trhu zůstal neměnný. I když byly korejské dovozní ceny srovnatelné s dovozními cenami z ČLR, korejské ceny nevykazovaly trvale klesající tendenci, jak tomu bylo u čínského dovozu po celé posuzované období. Dovoz ze všech dalších zemí měl podstatně vyšší ceny než dovoz z ČLR a objemy dovozu byly nízké.
(456)
Z výše uvedených skutečností by měl být vyvozen závěr, že dovoz z těchto třetích zemí nepřispěl k podstatné újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
7.3.5. STRUKTURÁLNÍ PŘEBYTEK KAPACITY
(457)
Jeden spolupracující vývozce v ČLR tvrdil, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla způsobena jeho nadměrnou kapacitou. Snížení kapacity a konsolidace výrobního odvětví Unie proto nebyly důsledkem čínského dovozu, nýbrž je třeba považovat je za opatření proti nadměrné kapacitě. Šetření však ukázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo ztráty v posuzovaném období, a to zejména v roce 2008, navzdory restrukturalizaci výrobců, protože, jak je uvedeno ve 435. až 444. bodě odůvodnění, výrobní odvětví Unie stále nedokázalo zvýšit své ceny na úroveň přesahující jeho náklady. Tato situace byla způsobena hlavně cenovým tlakem subvencovaného dovozu, který probíhal za ceny nižší, než byly ceny výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
(458)
Rovněž bylo namítnuto, že restrukturalizační úsilí výrobního odvětví Unie bylo završeno v roce 2009 fúzí dvou velkých výrobců, která vedla k okamžitému zlepšení situace výrobního odvětví Unie. Snahy o restrukturalizaci probíhaly od roku 2000 až do začátku období šetření. Pozitivní výsledek uvedené fúze by se byl musel projevit ve zlepšení využití kapacity a alespoň vyrovnaném objemu prodeje, oba tyto činitele se však v období šetření zhoršily. Na druhou stranu bylo zjištěno, že zvýšení ziskovosti výrobního odvětví Unie v období šetření bylo primárně a přímo způsobeno výjimečným jednorázovým poklesem cen buničiny. Tato námitka proto musela být odmítnuta.
7.4. ZÁVĚR O PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
(459)
Výše uvedená analýza prokázala, že se během posuzovaného období podstatně zvýšil objem levného subvencovaného dovozu pocházejícího z ČLR i jeho podíl na trhu. Kromě toho bylo zjištěno, že tento dovoz probíhal za subvencované ceny, které byly nižší než ceny, jež si na trhu Unie za podobné druhy výrobků účtovalo výrobní odvětví Unie.
(460)
Uvedené zvýšení objemu levného subvencovaného dovozu z ČLR a jeho podílu na trhu se časově shodovalo s celkovým snížením poptávky na trhu Unie mezi rokem 2006 a obdobím šetření a také s nepříznivým vývojem podílu výrobců v Unii na trhu v téže době. Ve stejné době byl zaznamenán nepříznivý vývoj hlavních ukazatelů hospodářské a finanční situace výrobního odvětví Unie, jak je uvedeno ve 423. bodě odůvodnění.
(461)
Zkoumání ostatních známých činitelů, které mohly způsobit újmu výrobnímu odvětví Unie, ukázalo, že tyto činitele nejsou takové, aby narušily příčinnou souvislost zjištěnou mezi subvencovaným dovozem z ČLR a újmou, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
(462)
Na základě výše uvedené analýzy, v jejímž rámci byly účinky všech známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie náležitě odlišeny a odděleny od účinků subvencovaného dovozu působícího újmu, se vyvozuje závěr, že subvencovaný dovoz z ČLR způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 5 základního nařízení.
8. ZÁJEM UNIE
8.1. PŘEDBĚŽNÉ POZNÁMKY
(463)
V souladu s článkem 31 základního nařízení bylo zkoumáno, zda navzdory výše uvedeným zjištěním neexistují přesvědčivé důvody pro zjištění, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Unie přijmout vyrovnávací opatření. Za tímto účelem a v souladu s čl. 31 odst. 1 základního nařízení byl na základě všech předložených důkazů zvážen pravděpodobný dopad možných opatření na výrobce v Unii, dovozce, obchodníky, distributory a uživatele dotčeného výrobku a rovněž pravděpodobné následky nepřijetí opatření.
8.2. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ UNIE
(464)
Výrobní odvětví Unie jako celek tvoří čtrnáct známých výrobců, kteří podle odhadu sdružení CEPIFINE představují zhruba 98 % výroby bezdřevého natíraného papíru v Unii. Výrobci působí v různých členských státech Unie a v souvislosti s výrobou dotčeného výrobku přímo zaměstnávají více než 11 000 lidí.
(465)
Dva ze známých výrobců se postavili proti zahájení šetření, avšak neposkytli žádné další informace a nespolupracovali při šetření. Na základě dostupných informací, a zejména na základě údajů poskytnutých sdružením CEPIFINE, jež ukázaly zhoršení situace výrobního odvětví Unie, však lze důvodně předpokládat, že tyto dvě společnosti byly subvencovaným dovozem rovněž nepříznivě ovlivněny. Skutečnost, že tyto dvě společnosti při šetření nespolupracovaly, tedy nebyla považována za známku toho, že by se jejich situace lišila od situace ostatních výrobců v Unii.
(466)
Výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu způsobenou subvencovaným dovozem z ČLR. Je třeba připomenout, že většina ukazatelů újmy během posuzovaného období vykazovala zápornou tendenci. Vážné dopady se projevily zejména u ukazatelů újmy týkajících se finanční výkonnosti čtyř reprezentativních výrobců v Unii, jako je například ziskovost a návratnost investic, a to navzdory mírnému zlepšení v období šetření. Pokud by nebyla přijata opatření, hospodářská situace výrobního odvětví Unie by se s velkou pravděpodobností dále zhoršovala.
(467)
Předpokládá se, že uložením vyrovnávacích cel budou na trhu Unie znovu nastoleny účinné a rovné obchodní podmínky, které výrobnímu odvětví Unie umožní upravit ceny bezdřevého natíraného papíru tak, aby odrážely jednotlivé nákladové složky. Lze očekávat, že by výrobní odvětví Unie mohlo díky uloženým opatřením získat zpět přinejmenším část podílu na trhu, o který během posuzovaného období přišlo, což by mělo další příznivý dopad na jeho hospodářskou situaci a ziskovost.
(468)
Byl tudíž vyvozen závěr, že by uložení konečných vyrovnávacích opatření na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR bylo v zájmu výrobního odvětví Unie.
8.3. DOVOZCI A OBCHODNÍCI
(469)
Dotazníky byly zaslány čtrnácti známým dovozcům a obchodníkům v Unii, kteří nejsou ve spojení a byli uvedeni v podnětu. V průběhu šetření se přihlásilo několik dalších obchodníků (ve výrobním odvětví nazývaných též „kupci“). Nakonec spolupracovalo v rámci šetření třináct společností, i když někteří z těchto respondentů poskytli pouze částečné informace. Bylo zjištěno, že dovozci působí na trhu také jako obchodníci, a proto jsou všechny tyto zúčastněné strany nadále označovány jen jako „obchodníci“.
(470)
Šetření ukázalo, že všichni obchodníci nakupovali bezdřevý natíraný papír z více zdrojů a hlavně od výrobců v Unii. Dva obchodníci vůbec nenakupovali bezdřevý natíraný papír dovážený z ČLR nebo jej nakupovali jen příležitostně. Deset společností, které poskytly kvantitativní informace o svých nákupech dotčeného výrobku, představovalo dohromady 47 % celkového dovozu z ČLR. Dovoz, včetně dovozu z ČLR, představoval pouze omezenou část jejich celkového podnikání a jakýkoli nepříznivý dopad navrhovaných opatření bude tudíž pravděpodobně zanedbatelný. Všichni obchodníci uvedli, že bezdřevý natíraný papír vyráběný v Unii má velmi podobnou kvalitu jako bezdřevý natíraný papír vyráběný v ČLR a navzájem jsou tyto výrobky zaměnitelné. Šetření kromě toho potvrdilo, že existuje velké množství jiných dovozních zdrojů a obchodníci se mohou přeorientovat na tyto jiné zdroje dodávek, přinejmenším v dlouhodobém výhledu.
(471)
Dva dovážející obchodníci spoléhali při svých nákupech bezdřevého natíraného papíru hlavně na čínské zdroje. Obě tyto společnosti uvedly, že budou obtížně nakupovat výrobky od výrobců v Unii, protože existují tradiční prodejní kanály v důsledku minimálních objednacích množství požadovaných výrobci a distribuční smlouvy, jež se musí dodržovat. To však přímo neovlivnilo dostupnost bezdřevého natíraného papíru od výrobců v Unii, jelikož ti měli k dispozici dostatečnou volnou kapacitu. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
(472)
Pokud jde o možnost přenést případné zvýšení nákladů na své zákazníky, všichni spolupracující obchodníci se odvolávali na značnou transparentnost cen na trhu Unie a uváděli, že by mohli zvýšit své prodejní ceny pro konečné zákazníky pouze v případě, že by se cenová úroveň v Unii obecně zvýšila. Na tomto základě a vzhledem k tomu, že zamýšlený účinek vyrovnávacích cel spočívá mimo jiné ve zvýšení hladiny cen v Unii tak, aby pokrývaly náklady, se předpokládá, že dovozci by proto dokázali případné zvýšení cen způsobené vyrovnávacím clem přenést alespoň zčásti na své zákazníky. Je třeba také poznamenat, že jak je uvedeno výše, bylo zjištěno, že čínský dovoz tvoří jen velmi malou část celkového podnikání obchodníků, a proto by byl účinek vyrovnávacího cla obecně zanedbatelný. A konečně, má se také za to, že dovozci dosahují vyšší ziskovosti ze svého dalšího prodeje bezdřevého natíraného papíru nakupovaného od výrobců v ČLR, a proto by také byli schopni spokojit se s menším ziskem v důsledku toho, že by sami absorbovali alespoň částečné zvýšení nákladů.
(473)
Uložení konečných opatření by tudíž nemělo mít na dovozce a obchodníky celkově významný nepříznivý dopad.
8.4. UŽIVATELÉ
(474)
Dotazníky byly zaslány osmi známým uživatelům v Unii, kteří byli uvedeni v podnětu. Během šetření se přihlásilo několik dalších uživatelů. Dotazník úplně nebo částečně zodpovědělo celkem pět společností. Tyto společnosti sídlí po celé Unii a představují tiskařské a vydavatelské odvětví. Jelikož bylo zjištěno, že tržní podmínky a struktura nákladů jsou jiné u tiskáren než u vydavatelů, byl dopad opatření analyzován pro každou skupinu odděleně.
8.4.1. TISKÁRNY
(475)
Základní informace poskytla pouze jedna tiskárna. Podle informací, které tato tiskárna poskytla, je podíl bezdřevého natíraného papíru ve vztahu k celkovým nákladům na výrobu tiskovin poměrně vysoký. Z šetření vyplynulo, že tiskárny nakupují bezdřevý natíraný papír zejména od výrobců v Unii, přičemž bylo potvrzeno, že bezdřevý natíraný papír vyráběný v Unii a v ČLR má obdobnou jakost a že mezi obchodníky existuje silná cenová soutěž.
(476)
Tato tiskárna uvedla, že případné zvýšení cen bude mít významný nepříznivý vliv na její ziskovost. Bylo namítnuto, že tiskařský průmysl je již pod tlakem v důsledku strukturálního přebytku kapacity a případné zvýšení nákupních cen bezdřevého natíraného papíru by na tiskárny kladlo další tlak. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že vzhledem k malému množství čínského bezdřevého natíraného papíru používaného tiskárnami (které stále ještě většinu potřebného bezdřevého natíraného papíru nakupují od výrobců v Unii) se přímý dopad případného cla považuje za zanedbatelný. Pokud jde o obecné zvýšení cen na trhu Unie, mělo se za to, že tento nárůst cen by měl dopad na všechny hospodářské subjekty, a jeho účinek by proto byl neutrální.
8.4.2. VYDAVATELÉ
(477)
Pokud jde o vydavatelské odvětví, byly od společností obdrženy čtyři odpovědi na dotazník. Pouze jedna společnost nakupovala během období šetření menší množství bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR. Dvě z těchto společností poskytly kvantitativní údaje o své spotřebě bezdřevého natíraného papíru.
(478)
Celkově bylo zjištěno, že výrobky, ve kterých se využívá bezdřevý natíraný papír, představovaly průměrně 16 % celkového obratu těchto společností a že průměrný zisk dosažený v tomto oboru podnikání činil kolem 12 %. Dále bylo zjištěno, že těchto šest společností nakupovalo bezdřevý natíraný papír zejména od výrobců v Unii, zatímco jen jedna z nich využívala bezdřevý natíraný papír dovážený z ČLR. Další společnost začala nakupovat čínské výrobky teprve po uplynutí období šetření. Není tudíž pravděpodobné, že by uložení vyrovnávacích opatření na dovoz z ČLR mohlo mít vážný celkový dopad na vydavatelské odvětví, a to zejména vzhledem k nízkým objemům bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR, jež se v tomto odvětví používají. Kromě toho bylo zjištěno, že jsou tyto společnosti ziskové a mohly by přenést zvýšení cen na konečného zákazníka snadněji, protože je běžnější používání papíru určeného zákazníkem, kdy se používá při výrobě papír zakoupený samotným zákazníkem. A konečně, vydavatelé mají větší kupní sílu z důvodu úspor z rozsahu.
(479)
Podání předložila dvě sdružení tiskařského a vydavatelského průmyslu. Jedno se postavilo proti uložení cel, přičemž namítalo, že případné zvýšení cen by vedlo k vyšším nákladům a tím ke ztrátě konkurenceschopnosti a pracovních míst v navazujících odvětvích. Druhé zůstalo neutrální, avšak uvedlo, že by opatření mohla mít nepříznivý dopad na navazující odvětví, neboť by tiskařský průmysl mohl vlivem zvýšení cen přemístit výrobu jinam, čímž by zase vzrostl dovoz navazujících tiskařských výrobků.
(480)
Šetření ukázalo, že v rámci papírových výrobků existuje několik segmentů, co se týče očekávaného růstu, a že segment vysoce kvalitního tiskového papíru, ve kterém se bezdřevý natíraný papír především používá, stále ještě roste. Pokud jde o tvrzení, že by se ztráty přenesly na navazující trh, je toto tvrzení neurčité a nebylo podloženo žádnými informacemi nebo důkazy.
(481)
Po poskytnutí zjištění byl znovu vznesen argument o možném dopadu na navazující odvětví, který se opíral o skutečnost, že dovoz tiskařských výrobků z Číny v posledních letech rychle rostl a evidentně získal v rámci evropské spotřeby tiskařských výrobků značný podíl na trhu.
(482)
Jak bylo vysvětleno výše, byla spolupráce tiskáren omezená a na základě omezených kvantitativních informací, které byly získány, bylo zjištěno, že vzhledem k míře ziskovosti a podílu nákladů na bezdřevý natíraný papír na celkových nákladech může mít zvýšení cen na tiskárny skutečně citelný dopad. Většina tiskáren však v období šetření čínský papír přímo nenakupovala nebo nakupovala pouze ve velmi malém množství a množství čínského papíru používaného v tiskárnách je obecně nízké, a proto by byl přímý účinek cla zanedbatelný. Většina tiskáren také uvedla, že jelikož potřebují, aby dodací lhůty byly krátké, bude podíl přímých dodávek ze třetích zemí i nadále omezený.
(483)
Co se týče tvrzení o navazujících tiskařských výrobcích z Číny, je třeba poznamenat, že statistiky dovozu tiskařských výrobků pokrývají širokou škálu výrobků, které zahrnují i tiskařské výrobky, jež nejsou tištěny na bezdřevém natíraném papíře. Na základě dostupných informací nebylo možné posoudit, jak velká část výrobků dovážených z Číny je tištěna na dotčeném výrobku a co je tištěno na jiných typech papíru. Z poskytnutých informací je však známo, že tiskoviny pocházející z Číny představují speciální omezené kategorie knih, dětské knihy, kalendáře, balicí papír a pohlednice. U výrobků, u nichž je požadována aktuálnost, jako jsou časopisy vycházející každý týden či měsíc či jiné zpravodajské tiskoviny, je méně praktické, aby byly dováženy z Číny vzhledem k době nutné pro dovoz. Zatímco tisk některých tištěných výrobků je možné relokovat, existují výrobky, u nichž jsou blízkost a služby klíčové, a proto by na ně zahraniční konkurence neměla žádný vliv. Navíc i když je papír důležitou položkou nákladů v tiskařském průmyslu, jedná se rovněž o odvětví náročné na pracovní sílu, a náklady na práci proto mohou být důležitější motivací pro relokaci. Celkově však nelze vyloučit, že se zvýší dovoz výrobků tištěných na bezdřevém natíraném papíře, ale není možné nijak spolehlivě odhadnout, o jaké zvýšení by se mohlo jednat a do jaké míry by ovlivnilo konkurenceschopnost výrobců tiskovin, a jaký přímý dopad by tedy mohl nárůst cen mít na navazující tiskařské odvětví v Unii.
(484)
Z předložených informací je rovněž známo, že se tiskařský průmysl potýká se strukturálním přebytkem kapacity, což vede k neustálé restrukturalizaci odvětví. Jedním z hlavních motivů restrukturalizace byla i konsolidace výrobců papíru v rámci hodnotového řetězce. Jakékoli obtíže tiskařského průmyslu se zvyšováním cen se považují převážně za důsledek strukturálního přebytku kapacit přímo v tomto odvětví.
8.4.3. ZÁVĚR O UŽIVATELÍCH
(485)
S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem se zdá, že dopad na uživatele v uvedených dvou odlišných odvětvích bude celkově omezený, i když na některé uživatele budou mít opatření uložená na dovoz z ČLR dopad pravděpodobně nepříznivý. Šetření kromě toho neodhalilo žádný významný dopad na uživatele, kteří nakupovali papír hlavně z jiných zdrojů než z ČLR. Většina uživatelů naopak uvedla, že jelikož pracují s krátkými dodacími lhůtami, je podíl dodávek z třetích zemí omezený. V neposlední řadě jsou obtíže tiskařského průmyslu při navyšování cen pokládány spíše za důsledek strukturálního přebytku kapacity, s nímž se tento průmysl potýká.
(486)
Uživatelé dále tvrdili, že by opatření mohla způsobit na trhu nedostatek na straně nabídky a delší dodací lhůty pro uživatele.
(487)
Zúčastněné strany, podle nichž by mohlo k případnému nedostatku na straně nabídky dojít, tento nedostatek nekvantifikovaly ani neodhadly. Uvedená tvrzení nejsou podle všeho doložena mírou využití kapacity na straně výrobců v Unii, jež v období šetření dosahovala 83 %, což znamenalo kapacitu asi jeden milion tun, která zůstala nevyužita. Nedostatek na straně nabídky je proto nepravděpodobný.
(488)
Proto byl učiněn závěr, že na základě dostupných informací je nanejvýš pravděpodobné, že účinek vyrovnávacích opatření uložených na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR nebude mít podstatný nepříznivý dopad na uživatele dotčeného výrobku.
8.5. ZÁVĚR TÝKAJÍCÍ SE ZÁJMU UNIE
(489)
Z výše uvedených skutečností by měl být vyvozen závěr, že na základě dostupných informací o zájmu Unie celkově neexistují přesvědčivé důvody proti uložení opatření na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z ČLR.
9. VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
9.1. ÚROVEŇ PRO ODSTRANĚNÍ ÚJMY
(490)
Vzhledem k přijatým závěrům o subvencování, újmě, příčinné souvislosti a zájmu Unie by měla být uložena antisubvenční opatření, aby se předešlo vzniku další újmy výrobcům v Unii způsobené subvencovaným dovozem.
(491)
Ke stanovení výše těchto opatření byla vzata v úvahu zjištěná subvenční rozpětí a výše cla nezbytná pro odstranění újmy, kterou utrpěli výrobci v Unii, aniž by přitom bylo překročeno zjištěné subvenční rozpětí.
(492)
Při výpočtu výše cla nezbytného pro odstranění účinků subvencování působícího újmu se mělo za to, že případná opatření by měla výrobnímu odvětví Unie umožnit pokrýt výrobní náklady a dosáhnout zisku před zdaněním, kterého by mohlo výrobní odvětví tohoto druhu přiměřeně dosáhnout v běžných podmínkách hospodářské soutěže, tzn. bez subvencovaného dovozu, z prodeje obdobného výrobku v Unii.
(493)
Žadatel požádal, aby byla cílová výše zisku stanovena nejméně na 10 %, přičemž ve svých argumentech vycházel z očekávaného ziskového rozpětí, které ve své klasifikační metodice používají nezávislé ratingové agentury, a ze ziskovosti dosahované jedním výrobcem působícím v jiném odvětví výroby papíru, které není dotčeno čínským dovozem.
(494)
Cílová výše zisku uvedená v podnětu a následné žádosti žadatele byla přezkoumána na základě odpovědí na dotazník a inspekcí na místě u reprezentativních výrobců v Unii. Bylo zjištěno, že by cílová výše zisku měla odrážet vysoké nároky na počáteční investice a riziko, jež jsou tomuto výrobnímu odvětví náročnému na kapitál vlastní, za situace, kdy by nedocházelo k dumpingovému či subvencovanému dovozu. Rovněž byly zohledněny náklady na investice do strojního zařízení. Bylo zjištěno, že ziskové rozpětí 8 % z obratu lze považovat za přiměřené minimum, jehož by mohli výrobci v Unii pravděpodobně dosáhnout, pokud by neexistovalo subvencování působící újmu.
(495)
Na tomto základě byla vypočtena cena obdobného výrobku nepůsobící újmu výrobcům v Unii. Cena, která nepůsobí újmu, byla získána připočtením výše uvedeného ziskového rozpětí ve výši 8 % k výrobním nákladům.
(496)
Vývozní prodej jedné ze společností ze skupiny jednoho spolupracujícího vyvážejícího výrobce byl vyloučen na základě důvodů vysvětlených v 382. bodě odůvodnění.
(497)
Nutné zvýšení cen pak bylo stanoveno na základě srovnání váženého průměru dovozních cen jednotlivých druhů výrobků u vyvážejících výrobců v ČLR a újmu nepůsobící ceny příslušných druhů výrobků prodávaných během období šetření výrobci v Unii na trhu Unie. Rozdíl zjištěný tímto porovnáním byl poté vyjádřen jako procentní podíl průměrné dovozní hodnoty CIF porovnávaných druhů výrobků.
9.2. KONEČNÁ OPATŘENÍ
(498)
Na základě výše uvedených závěrů o subvencování, újmě, příčinné souvislosti a zájmech Unie a v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení se má za to, že na dovoz předmětného výrobku pocházejícího z ČLR by mělo být uloženo konečné vyrovnávací clo na úrovni nižší z hodnot odpovídajících subvenčnímu rozpětí a rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných subvenčních rozpětí.
(499)
Rozpětí pro odstranění újmy, subvenční rozpětí a navrhované sazby konečného vyrovnávacího cla pro ČLR, vyjádřená jako cena CIF na hranice Unie před proclením, jsou tato:
Vyvážející výrobce
Subvenční rozpětí
Rozpětí újmy
Sazba vyrovnávacího cla
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, město Čen-tiang, provincie Ťiang-su, ČLR
12 %
20 %
12 %
Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, město Su-čou, provincie Ťiang-su, ČLR
12 %
20 %
12 %
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, město Šou-kuang, provincie Šan-tung, ČLR
4 %
39,1 %
4 %
Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, město Šou-kuang, provincie Šan-tung, ČLR
4 %
39,1 %
4 %
Všechny ostatní společnosti
12 %
39,1 %
12 %
(500)
Pokud jde o souběžné antidumpingové šetření, nesmí být podle čl. 24 odst. 1 druhého pododstavce základního nařízení a podle čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (27) na jeden výrobek současně uloženo antidumpingové i vyrovnávací clo, aby se napravila táž situace, která vzniká jak dumpingem, tak poskytnutím vývozní subvence. Pokud jde o subvenční programy, byla vývozní subvence, jak je uvedeno ve 235. až 245. bodě odůvodnění, poskytnuta pouze v případě jednoho programu. Příslušné dumpingové rozpětí daného spolupracujícího vyvážejícího výrobce bude v souběžném antidumpingovém šetření náležitě upraveno. Co se týče dalších subvenčních programů, vzhledem k použití pravidla nižšího cla v paralelním antidumpingovém šetření a k výši subvencí zjištěné v tomto šetření, nebylo považováno za nutné dále zkoumat, zda a do jaké míry jsou stejné subvence vyrovnány dvakrát, jsou-li na stejný dovážený výrobek uvalena antidumpingová i antisubvenční cla.
(501)
Individuální sazby vyrovnávacího cla stanovené pro jednotlivé společnosti a uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav týkající se těchto společností zjištěný během šetření. Tyto celní sazby se tedy (na rozdíl od celostátního cla platného pro „všechny ostatní společnosti“) vztahují výlučně na dovoz výrobků pocházejících z dotčené země a vyrobených těmito společnostmi, a tedy vyjmenovanými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není jmenovitě uvedena v článku 1 spolu se svým názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě platné pro „všechny ostatní společnosti“.
(502)
S veškerými žádostmi o použití těchto sazeb vyrovnávacího cla pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po vzniku nových výrobních či prodejních subjektů) je třeba se neprodleně obrátit na Komisi (28) a připojit veškeré příslušné informace, zejména pak o jakékoli změně v činnostech společnosti souvisejících s výrobou či domácím prodejem a prodejem na vývoz, která je spojena například s takovou změnou názvu nebo takovou změnou výrobních či prodejních subjektů. Nařízení bude poté podle potřeby odpovídajícím způsobem změněno a seznam společností požívajících výhod individuálních celních sazeb aktualizován.
(503)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání vyrovnávacího cla, neměla by se zbytková celní sazba vztahovat jen na nespolupracující vyvážející výrobce, ale rovněž na výrobce, kteří v období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie.
10. POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ
(504)
Zúčastněné strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z Čínské lidové republiky. Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, v níž mohly podat v návaznosti na poskytnutí těchto informací stanovisko. K vyjádřením stran bylo řádně přihlédnuto a zjištění byla v případě potřeby náležitým způsobem upravena,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na bezdřevý natíraný papír, což je papír, kartón nebo lepenka, natíraný na jedné nebo na obou stranách (nikoli papír, kartón nebo lepenka kraft), v listech (arších) nebo kotoučích, o plošné hmotnosti nejméně 70 g/m2, avšak nejvýše 400 g/m2, a bělosti vyšší než 84 (měřeno podle normy ISO 2470-1), v současnosti kódů KNex 4810 13 20, ex 4810 13 80, ex 4810 14 20, ex 4810 14 80, ex 4810 19 10, ex 4810 19 90, ex 4810 22 10, ex 4810 22 90, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10, ex 4810 99 30 a ex 4810 99 90 (kódů TARIC 4810132020, 4810138020, 4810142020, 4810148020, 4810191020, 4810199020, 4810221020, 4810229020, 4810293020, 4810298020, 4810991020, 4810993020 a 4810999020), pocházející z Čínské lidové republiky.
Konečné vyrovnávací clo se nevztahuje na kotouče vhodné pro použití v kotoučových tiskařských strojích. Kotouče vhodné pro použití v kotoučových strojích jsou definovány jako kotouče, které při zkoušce ISO podle normy ISO 3783:2006 na určení pevnosti v tahu metodou vzrůstající rychlosti za použití zkušebního přístroje IGT (elektrického modelu) vykáží výsledek nižší než 30 N/m v příčném směru (cross-direction, CD) a výsledek nižší než 50 N/m v podélném směru výroby na stroji (machine direction, MD). Konečné vyrovnávací clo se rovněž nevztahuje na vícevrstvý papír a vícevrstvý kartón a lepenku.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi se stanoví takto:
Společnost
Sazba vyrovnávacího cla
Doplňkový kód TARIC
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, město Čen-tiang, provincie Ťiang-su, ČLR; Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, město Su-čou, provincie Ťiang-su, ČLR
12 %
B001
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, město Šou-kuang, provincie Šan-tung, ČLR; Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, město Šou-kuang, provincie Šan-tung, ČLR
4 %
B013
Všechny ostatní společnosti
12 %
B999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. května 2011.
RÅDETS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 452/2011
av den 6 maj 2011
om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av bestruket finpapper med ursprung i Folkrepubliken Kina
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 597/2009 av den 11 juni 2009 om skydd av subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1) (nedan kallad grundförordningen), särskilt artikel 15.1,
med beaktande av det förslag som Europeiska kommissionen (nedan kallad kommissionen) lagt fram efter samråd med rådgivande kommittén, och
av följande skäl:
1. FÖRFARANDE
1.1 INLEDANDE
(1)
Den 17 april 2010 meddelade kommissionen genom ett tillkännagivande (nedan kallat tillkännagivande om inledande) som offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning (2) att ett antisubventionsförfarande hade inletts beträffande import till unionen av bestruket papper med ursprung i Folkrepubliken Kina (nedan kallat Kina eller det berörda landet).
(2)
Antisubventionsförfarandet inleddes till följd av ett klagomål som ingavs den 4 mars 2010 av Cepifine, de europeiska finpapperstillverkarnas intresseorganisation (nedan kallad klaganden), såsom företrädare för tillverkare som svarar för en betydande del, i detta fall mer än 25 %, av unionens totala produktion av bestruket finpapper. Klagomålet innehöll prima facie-bevisning för subventionering av bestruket finpapper och därav vållad väsentlig skada, och denna bevisning ansågs tillräcklig för att motivera inledandet av förfarandet.
(3)
Innan förfarandet inleddes underrättades kommissionen, i enlighet med artikel 10.7 i grundförordningen, Kinas regering om att den hade mottagit ett vederbörligen underbyggt klagomål i vilket det påstods att subventionerad import av bestruket finpapper med ursprung i Kina vållar unionsindustrin väsentlig skada. Kinas regering inbjöds till samråd i syfte att klargöra situationen när det gäller påståendena i klagomålet och i syfte att uppnå en ömsesidig lösning. Den kinesiska regeringen godtog erbjudandena om samråd, som därefter hölls. Vid samrådet kunde ingen gemensam lösning nås. Man beaktade dock synpunkterna från myndigheterna i Kina när det gällde påståendena i klagomålet om att stödsystemen inte var utjämningsbara. Efter samrådet inkom inlagor från den kinesiska regeringen.
1.2 ANTIDUMPNINGSFÖRFARANDE
(4)
Den 18 februari 2010 meddelade kommissionen genom ett tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning (3) att ett antidumpningsförfarande hade inletts beträffande import till unionen av bestruket finpapper med ursprung i Kina.
(5)
Den 17 november 2010 införde kommissionen genom förordning (EU) nr 1042/20 (4) en preliminär antidumpningstull på import av bestruket finpapper med ursprung i Kina.
(6)
De skadebedömningar som genomförts inom ramen för denna antisubventionsundersökning och den parallella antidumpningsundersökningen är identiska, eftersom definitionen av unionsindustri, representativa unionstillverkare och undersökningsperiod är desamma i båda undersökningarna. Av detta skäl beaktades synpunkter på skadeaspekter som framförts inom ramen för dessa förfaranden i båda förfarandena.
1.3 PARTER SOM BERÖRS AV FÖRFARANDET
(7)
Kommissionen underrättade officiellt klaganden, andra kända unionstillverkare, de kända exporterande tillverkarna i Kina och en intresseorganisation (som företräder papperstillverkare), företrädarna för det berörda landet, kända importörer samt kända användare om inledandet av förfarandet. Berörda parter gavs möjlighet att inom den tidsfrist som anges i tillkännagivandet om inledande skriftligen lämna synpunkter och begära att bli hörda.
(8)
Eftersom ett stort antal exporterande tillverkare, unionstillverkare och icke-närstående importörer föreföll vara berörda, angav kommissionen i tillkännagivandet om inledande att den i enlighet med artikel 27 i grundförordningen planerade att tillämpa ett stickprovsförfarande. För att kommissionen skulle kunna besluta om huruvida ett stickprovsförfarande var nödvändigt och i så fall göra ett urval, ombads alla exporterande tillverkare i det berörda landet och deras kända intresseorganisationer samt alla unionstillverkare och icke-närstående importörer att ge sig till känna genom att kontakta kommissionen och, enligt vad som anges i tillkännagivandet om inledande, lämna grundläggande uppgifter om sin verksamhet när det gäller den berörda produkten (se avsnitt 2.1) under perioden 1 januari 2009-31 december 2009. Samråd ägde också rum med de kinesiska myndigheterna.
(9)
Såsom anges i skäl 51 inkom två grupper av kinesiska exporterande tillverkare med de begärda uppgifterna och gick med på att ingå i stickprovet. Under dessa omständigheter beslutade kommissionen att det inte var nödvändigt med ett stickprov avseende de exporterande tillverkarna i Kina.
(10)
Såsom anges i skäl 53 beslutade man att ett stickprovsförfarande inte var nödvändigt för unionstillverkare.
(11)
Såsom anges i skäl 54 beslutade man att ett stickprovsförfarande inte var nödvändigt för icke-närstående importörer.
(12)
Kommissionen sände frågeformulär till alla parter som såvitt känt var berörda och till alla övriga parter som begärde det inom de tidsfrister som angavs i tillkännagivandet om inledande, det vill säga klaganden, andra kända unionstillverkare, de kända exporterande tillverkarna i Kina och en intresseorganisation som företräder papperstillverkare, företrädarna för det berörda landet, kända importörer, kända användare.
(13)
Svar på frågeformuläret och andra inlagor mottogs från två grupper av exporterande tillverkare i Kina, Cepifine, de fyra klagande unionstillverkarna och en ytterligare unionstillverkare, 13 icke-närstående importörer och handlare, fem användare och en intresseorganisation för tryckeribranschen.
(14)
Kommissionen inhämtade och kontrollerade alla uppgifter som den bedömde vara nödvändiga för ett avgörande i fråga om subventionering, därav vållad skada och unionens intresse. Kontrollbesök gjordes på plats hos följande statliga myndighet och företag:
a)
Kinas regering
-
Kinas handelsministerium, Peking, Kina
b)
Unionstillverkare och en intresseorganisation i unionen
-
Cepifine, Bryssel, Belgien
-
Sappi Fine Paper Europe, Bryssel, Belgien
-
LECTA Group (CARTIERE DEL GARDA SpA, Riva del Garda, Italy CONDAT SAS, Le Plessis Robinson, Frankrike och TORRASPAPEL, S.A., Barcelona, Spain), Barcelona, Spanien
-
Burgo Group spa, Altavilla Vicentina, Italien och de närstående företagen Burgo Distribuzione srl, Milano, Italien och Ebix sa, Barcelona, Spanien
-
Papierfabriek Scheufelen GmbH, Lenningen, Tyskland
c)
Exporterande tillverkare i Kina
1.
Sinar Mas Paper (China) Investment Co Ltd, holdingbolag för Asia Pulp & Paper Group (nedan kallad APP)
-
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, Zhenjiang City, Jiangsuprovinsen, Kina
-
Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, Suzhou City, Jiangsuprovinsen, Kina
-
Ningbo Zhonghua Paper Co., Ltd, Ningbo City, Zhejiangprovinsen, Kina
-
Ningbo Asia Pulp & Paper Co., Ltd, Ningbo City, Zhejiangprovinsen, Kina
2.
Chenming Paper Group (nedan kallad Chenming)
-
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, Shouguang City, Shandongprovinsen, Kina
-
Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, Shouguang City, Shandongprovinsen, Kina
d)
Importörer i unionen
-
Cartaria Subalpina, Turin, Italien
-
Paperlinx, Northampton, Förenade kungariket
1.4 UNDERSÖKNINGSPERIOD OCH SKADEUNDERSÖKNINGSPERIOD
(15)
Undersökningen av subventioner och skada omfattade perioden 1 januari 2009-31 december 2009 (nedan kallad undersökningsperioden eller i tabeller UP). Undersökningen av utvecklingstendenser som är av betydelse för bedömningen av skada omfattade perioden från och med den 1 januari 2006 till och med undersökningsperiodens slut (nedan kallad skadeundersökningsperioden).
2. BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT
2.1 BERÖRD PRODUKT
(16)
Den berörda produkten är bestruket finpapper, bestående av papper eller papp belagt på ena sidan eller båda sidorna (utom kraftpapper eller kraftpapp), i ark eller rullar, med en vikt av 70 g/m2 eller mer men inte över 400 g/m2 och en ljushet på mer än 84 (uppmätt enligt ISO 2470-1), med ursprung i Kina (nedan kallad den berörda produkten) som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer ex 4810 13 20, ex 4810 13 80, ex 4810 14 20, ex 4810 14 80, ex 4810 19 10, ex 4810 19 90, ex 4810 22 10, ex 4810 22 90, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10, ex 4810 99 30 och ex 4810 99 90.
(17)
Den berörda produkten är ett högkvalitativt papper som vanligtvis används för att trycka läsmaterial, t.ex. tidskrifter, kataloger, årsredovisningar och årsböcker. Den berörda produkten omfattar både ark och rullar som används vid arkoffset (”cut star”). Rullar som säljs för användning vid arkoffset (”cutter rolls”) är utformade för att skäras i ark före tryckning, och anses därför vara utbytbara och direkt konkurrerande med ark.
(18)
Den berörda produkten inbegriper inte rullar som är lämpliga för användning vid rulloffset. Rullar lämpliga för användning vid rulloffset definieras som rullar som när de provas enligt provningsstandarden ISO 3783:2006, bestämning av motståndskraft mot plockning - hastighetsmetoden med IGT-provningsanordning (elektrisk modell), ger ett resultat på mindre än 30 N/m uppmätt i papprets tvärriktning och ett resultat på mindre än 50 N/m uppmätt i maskinens riktning. Till skillnad från rullar som används vid arkoffset matas rullar som används vid rulloffset dessutom direkt i pressarna och skärs inte i förväg.
(19)
En part ansåg att definitionen av den produkt som är föremål för undersökningen var för snäv och att rullar med bestruket finpapper som lämpar sig för rulloffset-tryckning borde ha tagits med. Man hävdade att rullar avsedda att användas vid rulloffset och de som omfattas av produktdefinitionen i den aktuella undersökningen (”cutter rolls” och ark) har samma grundläggande tekniska och fysiska egenskaper och inte går att särskilja. Man ansåg dessutom att båda används för tryckning av hög kvalitet och att produkterna därför i viss mån är utbytbara.
(20)
Tvärt emot ovanstående påstående bekräftade emellertid undersökningen att de tekniska och fysiska egenskaperna faktiskt skiljer sig åt, när det gäller t.ex. fukthalt och styvhet i det papper som används vid rulloffset och i det som används vid arkoffset. Undersökningen bekräftade vidare att de tekniska egenskaper som anges i skäl 18 är unika för rullar som är lämpliga att användas vid rulloffset. Till följd av dessa skillnader kan det papper som används vid rulloffset och det som används vid arkoffset inte användas i samma typ av press och är därför inte utbytbara. Det ska noteras att alla parter var eniga om att de två typerna av papper skiljer sig åt när det gäller yt- och draghållfasthet.
(21)
Parten i fråga hävdade vidare att kunderna ser bestruket finpapper i form av ark, ”cutter rolls” och rullar för rulloffset som en enda marknad och att distributionskanalerna således är desamma. Att de tekniska egenskaperna är olika visar sig bara som mindre prisskillnader i dessa produktgrupper.
(22)
Undersökningen visade emellertid att de två typerna av rullar inte heller är utbytbara ur ekonomisk synvinkel, eftersom rullar avsedda att användas vid rulloffset används vid tryckning av stora volymer, i allmänhet tillverkas på beställning och kräver JIT-leveranser (”just in time”), vilket innebär att dessa produkter inte lagerhålls av mellanhänder utan levereras direkt till slutanvändarna, dvs. de säljs genom en annan distributionskanal än rullar avsedda för användning vid arkoffset. Den annorlunda tillverkningsprocessen och de olika stordriftsfördelarna i tryckprocessen visar sig i tydliga prisskillnader.
(23)
Det ska också noteras att inga rullar som användes vid rulloffset hade importerats från Kina under skadeundersökningsperioden. Det får också anses osannolikt att dessa produkter kommer att importeras i framtiden, eftersom det inte är ekonomiskt lönsamt med en inköpskälla så långt bort av de anledningar som uppgavs i förra skälet.
(24)
På grundval av detta avvisades dessa påståenden.
(25)
Samma part hävdade att motståndskraften mot plockning inte var en lämplig teknisk egenskap för att särskilja produkterna, eftersom detta test skulle vara av ett generellt slag och testresultaten dessutom riskerade att påverkas av det testade papprets fukthalt. Parten hävdade vidare att på grundval av några test som gjorts vid partens eget laboratorium för att mäta motståndskraften mot plockning hos rullar för rulloffset tillverkade av unionsindustrin, kan man se att dessa produkter inte skulle omfattas av den nuvarande produktdefinitionen, vilket skulle visa att kriteriet med ”motståndskraft mot plockning” är olämpligt när det gäller att skilja det bestrukna finpapper som används i rulloffset från det som används i arkoffset. På grundval av dessa bevis hävdade parten att uteslutandet av rullar för rulloffset hade skett på ett godtyckligt sätt.
(26)
Inga bevis lämnades för påståendet att papprets fukthalt skulle kunna göra testresultaten för provningsstandard ISO 3783:2006 opålitliga.
(27)
Testresultaten som lämnades av den exporterande tillverkaren bestod av en sammanfattning av de testresultat som utförts i tillverkarens eget laboratorium. Det avgörande var att resultaten inte tillhandahölls för kontroll och synpunkter från andra berörda parter, särskilt unionsindustrin, och den exporterande tillverkaren lämnade inte heller in en meningsfull icke-konfidentiell sammanfattning av resultaten, trots upprepade påminnelser.
(28)
Efter meddelandet av uppgifter lämnade den exporterande tillverkaren ingen ytterligare detaljerad information som kunde bidra till att analysera testets tillförlitlighet. Eftersom ingen icke-konfidentiell version av testet lämnades, kunde de företag vars rullar för rulloffset ingick i testet enligt den berörda partens påstående inte besvara testresultaten. Kommissionen kunde därför inte objektivt kontrollera huruvida de inlämnade testresultaten var tillförlitliga och korrekta och således kunde användas i undersökningen. På grundval av de uppgifter som kommissionen hade tillgång till ansåg den att testet inte var tillräckligt objektivt och tillförlitligt, eftersom de upplysningar som lämnats in konfidentiellt inte kunde dubbelkontrolleras mot tillförlitliga källor.
(29)
Efter meddelandet om uppgifter lämnade samma exporterande tillverkare in resultat från ytterligare ett test som utförts på uppdrag av tillverkaren av ett externt testlaboratorium, och upprepade att det bestrukna finpapper som används vid rulloffset hade undantagits från undersökningen på ett godtyckligt sätt. Testrapporterna angav att motståndskraften mot plockning hade mätts på 25 prover av rullar för rulloffset som den exporterande tillverkaren hade lämnat till laboratoriet och som den identifierat som prover av papper som framställts av unionstillverkare. Enligt denna rapport uppfyllde inget av dessa pappersprover de kriterier som avses i skäl 18.
(30)
Analysen av testrapporten visade för det första att det externa testlaboratoriets testresultat mestadels gällde produkter som resultaten var irrelevanta för, eftersom de flesta proverna inte var rullar för rulloffset och, för det andra, att testresultaten gällde produkter som inte gick att identifiera, eftersom det inte var möjligt att fastställa om de testade pappersproverna var papper för arkoffset eller rulloffset, eftersom det pappersmärke som angavs i rapporten fanns i båda formaten. Dessutom lämnades det inga garantier i rapporten om huruvida de provade rullar som angavs verkligen var de som hade testats.
(31)
Som svar på det externa laboratoriets testresultat, lämnade klaganden in resultat från de tester som utförts av en av unionstillverkarna på samma prover av rullar för rulloffset som det påstods att det externa laboratoriet hade testat. Detta test uppvisade andra resultat. Klaganden trodde att skillnaderna kunde bero på olika testförhållanden och således att ISO-standarden ISO 3783:2006 eventuellt inte hade uppfyllts, dvs. den standard enligt vilken det motstånd mot plockning som anges i skäl 16 i den provisoriska förordningen bör mätas.
(32)
Efter det slutgiltiga meddelandet av uppgifter ifrågasatte den exporterande tillverkaren kommissionens objektivitet, när den avvisade det externa laboratoriets testresultat. Tillverkaren hävdade att testningen var ett blindtest som den oberoende experten hade utfört enligt den gällande ISO-standarden. Tillverkaren lämnade in en skriftlig försäkran där den oberoende expertens chef förklarade vilken källa man använt för proverna i testet för att visa att testet var oberoende, korrekt och representativt.
(33)
För det första ifrågasatte kommissionen aldrig objektiviteten i det externa laboratoriets testresultat och det är därför irrelevant att testningen var ett blindtest. Å andra sidan fanns det tvivel rörande försäkran om urval och ursprung för de testade proverna men inte rörande själva testningen. Den exporterande tillverkarens argument undanröjde inte dessa tvivel, eftersom argumenten var ofullständiga och oklara ur flera aspekter. Till exempel hävdades det att det faktum att andra produkter än rullar för rulloffset ingick i testet berodde på administrativa misstag eller på att leverantörerna hade misstagit sig och kanske tillhandahållit fel prover.
(34)
Eftersom både källan till och proverna i det påstådda testet var oklara och de olika parternas testresultat motsägelsefulla, ansågs det att de testresultat som lämnats in av det externa laboratoriet på den kinesiska exporterande tillverkarens vägnar inte slutgiltigt kunde bevisa att testet för motståndskraften mot plockning inte var lämpligt för att skilja mellan bestruket finpapper som används vid rulloffset-tryckning å ena sidan och, bestruket finpapper som används vid arkoffset-tryckning å andra sidan. Följaktligen kunde testresultaten inte visa att det bestrukna finpapper som används vid rulloffset-tryckning godtyckligt skulle ha uteslutits från undersökningen.
(35)
När det gäller frågan om huruvida motstånd mot plockning är ett relevant kriterium för att särskilja rullar som lämpar sig för rulloffset-tryckning, erinras det om att de två grupperna i produktdefinitionen särskiljs från varandra, bland annat på grundval av deras användning, dvs. huruvida produkten är lämplig för användning vid rulloffset eller vid arkoffset, vilket avgörs av vilken typ av tryckpressar de används i, vilket bland annat visar sig i den egenskap som gäller motstånd mot plockning. Det ska dessutom noteras att motstånd mot plockning endast är en av de egenskaper som särskiljer bestruket finpapper som lämpar sig för användning vid rulloffset-tryckning från bestruket finpapper som lämpar sig för användning vid arkoffset-tryckning. I skälen 18 och 20 anges ytterligare kriterier som den berörda exporterande tillverkaren inte har ifrågasatt. En part hävdade att fuktigheten, såsom den definieras i skäl 20 inte är en tydlig grundläggande egenskap för att särskilja produkterna. Under undersökningen gjordes emellertid olika påståenden om detta av andra parter. Hur som helst konstaterade man att styvhet och motstånd mot plockning är de mest relevanta faktorerna.
(36)
I sitt svar på detta tillstod klaganden att det kan finnas rullar som inte fullständigt uppfyller alla de kriterier för motstånd mot plockning som anges i skäl 18, men som ändå kan användas vid rulloffset-tryckning. Klaganden vidhöll emellertid sin åsikt att motstånd mot plockning är det enda test som med säkerhet kan avgöra om en rulle faktiskt är lämplig för användning vid rulloffset-tryckning, dvs. om rullen i fråga uppfyller de kriterier för motstånd mot plockning som anges i skäl 18, är den förvisso en rulloffsetrulle.
(37)
Som stöd för ovannämnda påståenden om motstånd mot plockning hänvisade den exporterande tillverkaren till argument som framförts av en av de klagande unionstillverkarna i antidumpnings- och antisubventionsundersökningar i Förenta staterna, i vilka unionstillverkaren enligt uppgift tillstod att rullar för rulloffset inte kan särskiljas genom ett test som grundas på motstånd vid plockning eller någon annan mätning.
(38)
Klaganden invände mot dessa uppgifter från den exporterande tillverkaren och hävdade tvärtom att förfarandena i Förenta staterna innebär att en tydlig skiljelinje kan fastställas mellan rullar för rulloffset och bestruket finpapper.
(39)
För det första ska det noteras att de uppgifter som den exporterande tillverkaren hänvisade till hade lämnats in i samband med andra undersökningar inom andra jurisdiktionen och av andra parter än de som berörs av det aktuella förfarandet och de är således inte relevanta här. För det andra drog de amerikanska myndigheterna i den nämnda undersökningen slutsatsen att det finns en tydlig skillnad mellan bestruket finpapper som används vid arkoffset-tryckning å ena sidan och bestruket finpapper som lämpar sig för användning vid rulloffset-tryckning å andra sidan. ”Cutter rolls” betraktades som halvfabrikat, medan rullar som är lämpliga att användas vid rulloffset-tryckning inte ansågs utgöra en berörd produkt. De amerikanska myndigheterna definierade inte uttryckligen rullar för rulloffset-tryckning i sin definition av produktomfattningen. Kriteriet med motstånd mot plockning var därför inte relevant för produktomfattningen i de nämnda undersökningarna.
(40)
På grundval av ovanstående synpunkter bekräftades det att den tekniska egenskapen ”motstånd mot plockning” är en tillförlitlig egenskap för att beskriva bestruket finpapper som lämpar sig för användning vid rulloffset-tryckning.
(41)
De synpunkter som lämnades visade emellertid också att det finns rullar för rulloffset som kan användas vid rulloffset-tryckning trots att de inte fullständigt uppfyller alla kriterier för motstånd mot plockning. Det är därför nödvändigt att ytterligare precisera definitionen av rullar som är lämpliga för användning vid rulloffset-tryckning.
(42)
För att fastställa ett ytterligare kriterium för att särskilja rullar för rulloffset som inte fullständigt uppfyller alla kriterier för motstånd vid plockning, föreslog klaganden att rullar som inte fullständigt uppfyller testet för motstånd vid plockning, men som har en kärnstorlek på högst 80 mm också bör anses utgöra rullar som lämpar sig för användning vid rulloffset.
(43)
Den kinesiska regeringen och den exporterande tillverkaren hävdade att tillägget av kärnstorlek som ett nytt inslag i produktdefinitionen utgjorde en ändring av definitionen av rullar för rulloffset och således av den berörda produkten. Det hävdades också att den inre kärnstorleken inte är ett lämpligt kriterium, eftersom det finns rullar för rulloffset med en kärnstorlek på mer än 80 mm och ”cutter rolls” med en kärnstorlek på mindre än 80 mm.
(44)
Kommissionen strävade efter att ytterligare precisera definitionen av rullar som är lämpliga för användning vid rulloffset-tryckning och komma med ytterligare klargöranden för att man ännu tydligare ska kunna skilja mellan den berörda produkten och andra produkter, också i syfte att minimera risken för kringgående av åtgärderna. De bevis som lämnades in om lämpligheten av kärnstorlek som ett alternativt kriterium i definitionen visade emellertid att detta kriterium skulle kunna leda till ett uteslutande av den berörda produkten, dvs. ”cutter rolls” med en kärnstorlek på mindre än 80 mm, från åtgärderna. Man övergav därför detta kriterium för att definiera rullar som lämpar sig för rulloffset-tryckning.
(45)
Det som sagts ovan påverkar inte tillförlitligheten hos den metod enligt vilken rullar som är lämpliga för användning vid rulloffset-tryckning har undantagits från undersökningen, vilket den kinesiska gruppen av exporterande tillverkare hävdade.
(46)
Under undersökningen hävdade vissa parter också att flerskiktspapper och flerskiktskartong (se definitionen i nästa skäl) borde uteslutas från undersökningen. De ansåg att flerskiktspapper och flerskiktskartong hade andra fysiska egenskaper, till exempel flera skikt, högre styvhet och lägre densitet, samt att dessa produkter hade en annan slutanvändning, eftersom de vanligtvis används vid tillverkning av vikkartonger och för förpackningsändamål. Slutligen hävdade dessa parter att enskiktspapper och enskiktskartong enkelt skulle kunna särskiljas från flerskiktspapper och flerskiktskartong genom det fysiska utseendet.
(47)
Flerskiktspapper och flerskiktskartong, såsom de definieras i de förklarande anmärkningarna till undernummer 4805 i det Harmoniserade systemet, är produkter som man får genom att pressa ihop ett eller flera skikt av fuktiga massor med åtminstone en egenskap som skiljer dem åt. Skillnaderna kan bero på vilket slag av massa som används (t.ex. återvunnet avfall), produktionsmetoden (t.ex. mekanisk eller kemisk), eller om massan är av samma slag och framställts med samma metod, graden av bearbetning (t.ex. oblekt, blekt eller färgat).
(48)
Undersökningen visade att flerskiktspapper och flerskiktskartong faktiskt uppvisar vissa andra fysiska och tekniska egenskaper, närmare bestämt har de flera lager av massa som ökar deras styvhet. Flerskiktspapper och flerskiktskartong tillverkas genom en annan produktionsmetod som kräver en annan pappersmaskin än den som används för att tillverka bestruket finpapper, eftersom det under produktionsprocessen formas flera skikt av massa på varandra till en enda produkt. Slutligen kan flerskiktspapper och flerskiktskartong användas för olika ändamål (främst förpackningsändamål) jämfört med bestruket finpapper som används till reklamtryck, tidningar etc. av hög kvalitet. Flerskiktspapper och flerskiktskartong (se definitionen i skäl 47) anses därför inte vara den berörda produkten. Följaktligen undantas från produktdefinitionen i den här undersökningen de KN-nummer som anges ovan och som omfattar import av flerskiktspapper och flerskiktskartong.
(49)
Slutligen hävdade en kinesisk tillverkare att s.k. papp borde undantas från undersökningen, eftersom den på grund av de påstådda skillnaderna i fråga om vikt, tjocklek och styvhet inte omfattas av definitionen av finpapper (bestruket eller inte). Det konstaterades att begreppet ”papp” normalt används för papper med ett högt materialinnehåll som i allmänhet gör pappret tyngre, dvs. ”papp” definieras normalt som papper med en basvikt på över 224 g/m2. Undersökningen visade emellertid att viktskillnaden inte har någon större betydelse för de återstående fysiska och tekniska egenskaperna eller slutanvändningsområdena som skulle göra att man kunde särskilja denna produkt från den berörda produkten. Vidare konstateras det att, i enlighet med skäl 16, omfattades uttryckligen alla bestrukna finpapper med en vikt på 70 g/m2 eller mer, men inte över 400 g/m2, av definitionen av den berörda produkten. Följaktligen betraktas papp preliminärt som den berörda produkten.
2.1.1 LIKADAN PRODUKT
(50)
Det visade sig att den berörda produkten, den produkt som tillverkas och säljs på hemmamarknaden i Kina och den produkt som tillverkas och säljs i unionen av unionstillverkare, hade samma grundläggande fysiska och tekniska egenskaper och samma grundläggande användningsområden. De anses därför vara likadana produkter i den mening som avses i artikel 2 c i grundförordningen.
3. STICKPROVSFÖRFARANDE
3.1 STICKPROVSFÖRFARANDE AVSEENDE EXPORTERANDE TILLVERKARE I KINA
(51)
Endast två grupper av exporterande tillverkare i Kina gav sig till känna och lämnade de uppgifter som begärts i tillkännagivandet om inledande. Den ena gruppen (Chenming) företräder två närstående exporterade tillverkare och den andra gruppen (APP) företräder fyra närstående exporterande tillverkare. De samarbetsvilliga exporterande tillverkarna står för den totala exporten av den berörda produkten från Kina till unionen. Under dessa omständigheter beslutade kommissionen att det inte var nödvändigt med ett stickprov avseende de exporterande tillverkarna i Kina.
(52)
Två av de fyra närstående exporterande tillverkarna i APP-gruppen endast tillverkade flerskiktskartong (se skäl 47). I detta avseende erinras om den dragna slutsatsen att flerskiktskartong skulle undantas från produktdefinitionen i den aktuella undersökningen. Det erinras också om att flerskiktskartong undantogs från produktdefinitionen i det parallella antidumpningsförfarandet. Slutsatsen är således att de båda berörda exporterande tillverkarna som befanns tillverka enbart flerskiktskartong inte berörs av det aktuella förfarandet. De resultat som redovisas i denna förordning bygger således inte på information och uppgifter från dem.
3.2 STICKPROVSFÖRFARANDE AVSEENDE UNIONSTILLVERKARE
(53)
Eftersom ett stort antal unionstillverkare föreföll vara berörda av förfarandet, angavs det i tillkännagivandet om inledande att ett stickprovsförfarande skulle kunna komma att genomföras i enlighet med artikel 27 i grundförordningen. Efter en granskning av de inlämnade uppgifterna och med hänsyn till att endast fyra unionstillverkare gav sig till känna inom de tidsfrister som fastställdes i tillkännagivandet om inledande, beslutades det emellertid att ett stickprovsförfarande inte var nödvändigt. Dessa fyra tillverkare ansågs representativa (de svarar för 61 % av den sammanlagda tillverkningen) för unionsindustrin, enligt skäl 372. De uppgifter som lämnades av de fyra företagen kontrollerades på plats och användes för mikroindikatorerna, såsom förklaras i skäl 386.
3.3 STICKPROVSFÖRFARANDE AVSEENDE ICKE-NÄRSTÅENDE IMPORTÖRER
(54)
Eftersom ett stort antal icke-närstående importörer förefaller vara berörda av förfarandet, angavs i tillkännagivandet om inledande att ett stickprovsförfarande skulle kunna komma att genomföras i enlighet med artikel 27 i grundförordningen. Efter en granskning av de inlämnade uppgifterna och med hänsyn till att så få importörer visat samarbetsvilja, beslutades det emellertid att ett stickprovsförfarande inte var nödvändigt.
4. SUBVENTIONERING
4.1 INLEDANDE ANMÄRKNINGAR
(55)
Det erinras om att både den kinesiska regeringen och de fyra exporterande kinesiska tillverkarna lämnade svar på frågeformuläret och godkände besök på plats för att kontrollera svaren.
(56)
I fråga om den kinesiska regeringen skickade kommissionen, när svar inkommit på frågeformuläret, tre skrivelser om att de lämnat ofullständiga svar och en skrivelse före kontrollen till den kinesiska sidan. Kommissionen gav den kinesiska regeringen gott om tid att utarbeta och inge sina framställningar så snart detta begärdes och motiverades. Den kinesiska regeringen beviljades faktiskt betydande förlängningar av tidsfristerna: två veckors förlängning för att svara på frågeformuläret, vilket ledde till en tidsfrist på sammanlagt 49 dagar för att svara på frågeformuläret och tre veckor för att svara på den första skrivelsen om ofullständigt svar, vilket ledde till en sammanlagd tidsfrist på 40 dagar.
(57)
Före kontrollbesöket på plats begärde den kinesiska regeringen att kommissionen skulle lämna ytterligare skriftlig information, framför allt en förteckning över alla frågor som kommissionen skulle ställa under kontrollen plus en förteckning över de regeringsavdelningar som förväntades delta i kontrollbesöket på plats. Utan dessa, hävdade man, skulle kommissionen inte kunna fullgöra sina skyldigheter som undersökande myndighet i enlighet med WTO-avtalet om subventioner och utjämningstullar (SCM-avtalet), särskilt skyldigheterna i punkt 8 i bilaga VI. Den kinesiska regeringen framförde också att i avsaknad av denna information skulle den inte kunna garantera resultaten av kontrollen.
(58)
Kommissionen kunde med alla respekt inte godta den kinesiska regeringens begäran. I detta avseende ska det noteras att kommissionen har uppfyllt alla berörda krav i punkt 8 i bilaga VI till WTO-avtalet om subventioner och utjämningstullar (SCM-avtalet) samt artikel 26 i grundförordningen. Före kontrollen skickades en utförlig skrivelse till den kinesiska regeringen med en bekräftelse av dagordningen (dagar och grupper av förmånssystem att diskutera per kontrolldag) och en begäran om att de myndigheter som ansvarar för respektive system och de tjänstemän som deltagit i utarbetandet av den kinesiska regeringens inlagor skulle närvara. Kommissionen förklarade också före kontrollbesöken på plats att endast den kinesiska regeringen känner till vilka myndigheter som ansvarar för de system som skulle undersökas och vet vilka tjänstemän som lämpligen bör delta i kontrollen och svara på frågor. I fråga om förteckningen över särskilda frågor förklarade kommissionen före och efter kontrollbesöken på plats att den inte var obligatorisk enligt WTO- eller EU-lagstiftningen och att syftet med undersökningen var att kontrollera den kinesiska regeringens svar på frågeformuläret och de relevanta kompletterande inlagorna. Kontrollen skulle därför följa uppläggningen i dessa dokument. Kommissionen skulle också försöka att inhämta och klargöra ytterligare uppgifter som behövdes för det pågående förfarandet, men de exakta frågorna i det sammanhanget skulle vara beroende av den kinesiska regeringens svar på den inledande kontrollen av dess svar. Det gjordes också klart för den kinesiska regeringen före kontrollbesöken på plats att en vägran att tillhandahålla nödvändiga upplysningar eller bistå den undersökande myndigheten i kontrollen av information och uppgifter som bedömdes nödvändiga för förfarandet kan få negativa effekter på undersökningsförfarandet. Kinas regering erinrades också om konsekvenserna av bestämmelserna i artikel 28 i grundförordningen.
(59)
Under kontrollbesöket på plats hos det kinesiska handelsministeriet i Peking försökte kommissionen i enlighet med bestämmelserna i artiklarna 11 och 26 i grundförordningen kontrollera den lämnade informationen utifrån de styrkande handlingar som användes för utarbetandet av den kinesiska regeringens svar. Kommissionen drog därför den preliminära slutsatsen att avsaknaden av information och styrkande handlingar inte gjorde det möjligt att genomföra en ordentlig kontroll av svaren på frågeformuläret. Vidare hade viss information inte lämnats alls trots att den uttryckligen hade begärts och vissa frågor hade helt enkelt inte besvarats. Den kinesiska regeringen uppmärksammades i enlighet med artikel 28.1 och 28.6 i grundförordningen på följderna av bristande samarbetsvilja.
(60)
Den kinesiska regeringen hävdade att den undersökande myndigheten skulle bedöma behovet av information på ett rimligt sätt och inte missbruka sina rättigheter. Det hävdades också att även om uppgifterna inte bedömdes vara idealiska ur alla aspekter borde de inte lämnas utan avseende. På grundval av ovannämnda argument vidhöll den kinesiska regeringen att den samarbetade efter bästa förmåga och att dess svar på frågeformuläret var fullständigt. Man hävdade också att kontrollbesöket på plats var dåligt planerat eftersom skrivelsen före kontrollen inte gav en rimlig uppfattning om vad som skulle kontrolleras och kommissionen inte genomförde särskilda besök för kontroll på plats av varje regering. Vidare framfördes det att kommissionen lade en orimligt stor börda på den kinesiska regeringen och begärde upplysningar som var irrelevanta och onödiga.
(61)
När det gäller planeringen av kontrollen på plats erinras det om att den kinesiska regeringen godkänt planeringen av mötet och besöket. Diskussionerna om tidpunkten för kontrollbesöket på plats ägde faktiskt rum under augusti 2010. Kommissionen föreslog från början att kontrollbesöket på plats skulle äga rum i oktober 2010 och ändrade därefter sitt förslag två gånger på kinesisk begäran, första gången till andra veckan i oktober 2010 och slutligen till tredje veckan i oktober 2010. Således finns det ingen grund för klagomål om planeringen av besöken på plats, eftersom kommissionen gjorde sitt yttersta för att tillmötesgå varje vederbörligen motiverad begäran från den kinesiska regeringen. I fråga om de begärda uppgifterna noteras det att den kinesiska regeringen aldrig har invänt mot utformningen av frågeformuläret eller det sätt på vilket uppgifter begärdes. Det kinesiska handelsministeriet lämnade på den kinesiska regeringens vägnar dess svar på frågeformuläret och därefter följande framställningar. Kommissionen begärde uppgifter som den ansåg nödvändiga för att komma fram till ett representativt resultat och efterfrågade konsekvent samma uppgifter och upplysningar under hela undersökningsförfarandet och begärde att den kinesiska regeringen skulle förklara de lämnade uppgifterna och deras innebörd för de undersökta systemen.
4.2 DE ENSKILDA SYSTEMEN
(62)
På grundval av uppgifterna i klagomålet och svaren på kommissionens frågeformulär undersöktes följande system, som påstods inbegripa beviljande av subventioner från den statliga myndigheten:
I.
System med förmånslån till tillverkare av bestruket papper
II.
Program för inkomstskatt
-
Skattemässig särbehandling av högteknologiska eller spjutspetsteknologiska företag
-
Skattemässig särbehandling av forskning och utveckling
-
Skillnader ifråga om skattebefrielse på utdelning mellan berättigade inhemska företag.
III.
Program för indirekt beskattning och importtullar
-
Befrielse från mervärdesskatt och tull för importerad utrustning
-
Nedsatt mervärdesskatt för utrustning av inhemsk tillverkning
-
Skatter och avgifter för stadsunderhåll, byggande samt utbildningstillägg för företag med utländska investeringar (nedan kallad FIE-företag)
IV.
Bidragsprogram
-
Kända varumärken
-
Särskilda anslag för att främja projekt med utländska investeringar
-
Hjälp till svarande i antidumpningsärenden
-
Shouguang - bidrag till teknisk upprustning
-
Suzhou Industrial Park - fond för immateriell äganderätt
-
Bidrag från fonden för högteknologisk industriell utveckling
-
Stöd från Suzhou Industrial Park för upprätthållande av tillväxt
-
Särskild fond för behandling av vattenföroreningar i sjön Taihu i Jiangsuprovinsen
-
Särskild fond för energibesparingar i Suzhou Industrial Park
-
Särskild fond för minskning av de totala utsläppen av svåra föroreningar på kommunal nivå i kommunen Suzhou
-
Stöd till vattenhushållning och utsläppsminskning
-
Stöd till miljöskyddsåtgärder från Suzhous miljöskyddsbyrå
-
Stöd till energisparande åtgärder i Shouguang
V.
Statligt tillhandahållande av varor och tjänster mot otillräcklig ersättning
-
Tillhandahållande av rätt till markanvändning
-
Tillhandahållande av kemikalier för papperstillverkning
-
Tillhandahållande av elförsörjning
4.2.1 SYSTEM MED FÖRMÅNSLÅN TILL TILLVERKARE AV BESTRUKET PAPPER
a) Inledning
(63)
Det påstås att de kinesiska tillverkarna av den berörda produkten åtnjuter lån till låg ränta från statliga politiska banker och statligt ägda affärsbanker i överensstämmelse med den kinesiska regeringens politik att ge ekonomiskt stöd för att främja och stödja pappersindustrins tillväxt och utveckling i Kina. Såsom framgår av femårsplanen och industripolitiken har papperstillverkningsindustrin dragit nytta av förmånliga finansieringsinitiativ från bankväsendet.
b) Användande av tillgängliga uppgifter
(64)
På grundval av informationen i klagomålet försökte kommissionen att undersöka bankutlåningen till tillverkare av bestruket papper. Det ansågs därför nödvändigt att begära att den kinesiska regeringen i svaret på frågeformuläret och senare inlagor skulle lämna specifika uppgifter och information om en rad statliga planer och projekt för att främja och stödja utvecklingen av Kinas papperssektor. Det rörde sig om följande planer och projekt:
-
Den tionde femårsplanen för Kinas civila ekonomi och sociala utveckling (nedan kallad den tionde femårsplanen)
-
Den tionde femårsplanen inom papperstillverkningsindustrin (nedan kallad papperstillverkningsplanen)
-
Den tionde femårsplanen och 2010 års särskilda plan för inrättandet av ett nationellt integrationsprojekt för skogsbruk och papperstillverkning (nedan kallat integrationsprojektet)
-
Statsrådets beslut nr 40 om utfärdande och genomförande av tillfälliga bestämmelser om främjande av industriell strukturanpassning (nedan kallat beslut nr 40)
-
Vägledande katalog för omläggning av industristrukturen (nedan kallad vägledande katalogen)
-
Riktlinjer för den elfte femårsplanen för nationell ekonomisk och social utveckling (2006-2010) (nedan kallad den elfte femårsplanen)
-
Statsrådets cirkulär om uppnåendet av huvudmålen i den elfte femårsplanen och uppdelningen av uppgifter (nedan kallad genomförandecirkuläret om den elfte femårsplanen)
-
2007 års utvecklingspolitik för papperstillverkningsindustrin (nedan kallad 2007 års papperstillverkningsplan)
-
Utvecklingsplanen för Guandong
-
Den elfte femårsplanen för staden Zhanjiang
-
Den elfte femårsplanen för kommunen Jining
(65)
Den kinesiska regeringen lämnade endast en del av de begärda uppgifterna om planerna. Endast två av de begärda planerna tillhandahölls till fullo, dvs. den kinesiska versionen tillsammans med en engelsk översättning (beslut nr 40 samt den vägledande katalogen för omläggning av industristrukturen). I fråga om de tre regionala planer som kommissionen ursprungligen begärde, framförde de kinesiska myndigheterna att de inte var relevanta eftersom det inte finns några samarbetsvilliga exporterande tillverkare i dessa regioner. De tillhandahölls därför inte. Kommissionen godtog detta, men begärde utvecklingsplanerna för de områden (regioner, provinser, kommuner) där de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna är etablerade. Den kinesiska regeringen tillhandahöll kopior av den elfte femårsplanen för Jiangsuprovinsen och den elfte femårsplanen för Shandongprovinsen, men ingen översättning alls, inte ens en översättning av innehållsförteckningen. I fråga om de båda planer som inte tillhandahölls, framförde den kinesiska regeringen att de gällde perioden 2000-2005 och således var irrelevanta. Kommissionen godtog detta. De återstående planerna tillhandahölls endast på kinesiska (integrationsprojekt, den elfte femårsplanen, genomförandecirkuläret för den elfte femårsplanen, 2007 års papperstillverkningsplan) tillsammans med engelska innehållsförteckningar. Den kinesiska regeringen hävdade att kommissionens begäran var för betungande och att man endast hade begränsade resurser och därför inte kunde översätta texterna.
(66)
Det noteras med avseende på ovanstående att kommissionen begärde uppgifter som bedömdes vara nödvändiga för undersökningen eftersom de ovannämnda dokumenten hade nämnts i klagomålet. Vidare har kommissionen upprepade gånger betonat att de begärda dokumenten måste tillhandahållas på engelska. Det är nödvändigt för detta slag av originalhandling, eftersom det är omöjligt att enbart utifrån registret avgöra vilken del av dokumentet som är relevant för undersökningen. De planer som tillhandahölls på engelska var inte heller omfattande och det tycks finnas kopior på engelska av den relevanta dokumentationen, antingen från oberoende källor (juristfirmor som är specialiserade på kinesisk rätt) eller från antisubventionsundersökningar som Förenta staterna genomfört i Kina.
(67)
Följaktligen hade kommissionen möjlighet att kontrollera endast följande dokument: beslut nr 40, vägledande katalogen och 2007 års papperstillverkningsplan, som det fanns en engelsk version av i klagomålet och som också tillhandahölls av en exporterande tillverkare.
(68)
För att undersöka omfattningen av statliga ingripanden på den kinesiska finansmarknaden och få den nödvändiga överblicken över finanssektorn i Kina, begärde kommissionen information om hur stor andel staten äger av finansinstitut och uppgifter om storleken/procentandelen när det gäller lån från statligt ägda banker. Den kinesiska regeringen hävdade att den inte hade några uppgifter om innehavet av bankaktier, trots att det i artikel 61 i lag nr 13 om affärsbanker [2003] föreskrivs att bankerna ska rapportera dessa uppgifter ”till statsrådets banktillsynsorgan och till Kinas folkbank (People's Bank of China)”. I fråga om belopp/procentandelar lån som ges av statligt ägda banker bekräftade den kinesiska regeringen att även om relevanta uppgifter registreras kunde den inte tillhandahålla dem. Kommissionen underlättade den kinesiska regeringens arbete ytterligare genom att begränsa den begärda informationen till enbart procentandelen statligt ägande av sådana finansinstitut som befunnits ge lån till de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna. Trots detta tillhandahöll den kinesiska regeringen inte relevanta uppgifter ens för detta begränsade segment av de finansinstitut som är verksamma i Kina.
(69)
För att undersöka de kinesiska bankernas utlåningspolitik (t.ex. metoder att fastställa utlåningsräntor, lånebedömningar), uppmanades den kinesiska regeringen att lämna information om den politik som följs av de relevanta statliga myndigheterna, dvs. Kinas Folkbank (People's Bank of China) och banktillsynskommissionen. Den kinesiska regeringen tillhandahöll inte någon relevant information om utlåningspolitiken. Inga dokument, förordningar eller riktlinjer till bankväsendet från banktillsynskommissionen tillhandahölls för att bestyrka dess roll i fastställandet av räntesatser och dess relation till bankväsendet. Vidare gavs ingen förklaring, trots att detta uttryckligen begärdes, av tillämpningen av lag nr 13 om affärsbanker [2003] och särskilt artiklarna 34, 38 och 39 i denna, som innehåller grundbestämmelserna för affärsbankernas utlåning och övriga verksamhet.
(70)
För att undersöka den utlåningspolitik som följs av de kinesiska banker som tillhandahöll lån under undersökningsperioden till de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna, begärde kommissionen att den kinesiska regeringen skulle anordna möten med olika banker som hade gett lån till de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna för att kunna kontrollera informationen om förmånslån till tillverkare av bestruket finpapper i Kina. Den kinesiska regeringen hävdade att den inte kunde ingripa i statligt ägda banker för att ordna sådana möten. Därför har inga bevis inhämtats från kinesiska banker om huruvida och i så fall hur kinesiska banker gör en bedömning av kreditrisken när de beviljar lån.
(71)
Den kinesiska regeringen uppmärksammades i enlighet med artikel 28.1 och 28.6 i grundförordningen på följderna av bristande samarbetsvilja. På grund av det bristande samarbetet blev det nödvändigt att, utöver relevanta dokument från de kinesiska myndigheterna som andra parter överlämnade, använda uppgifter från andrahandskällor, däribland klagomålet och offentligt tillgänglig information som inhämtats via Internet. Den kinesiska regeringen invände mot användandet av tillgängliga uppgifter men tillhandahöll inte några nya bevis.
(72)
De samarbetsvilliga exporterande tillverkarna uppmanades också att anordna möten med de banker som hade gett lån till dem under undersökningsperioden för att kontrollera information om förmånslån till tillverkarna av bestruket finpapper i Kina. Inga sådana möten ägde dock rum. De samarbetsvilliga exporterande tillverkarna förmedlade kommissionens upprepade begäran om dessa möten, men de berörda bankerna vägrade att samarbeta med undersökningen. De samarbetsvilliga exporterande tillverkarna uppmärksammades i enlighet med artikel 28.1 och 28.6 i grundförordningen på följderna av bristande samarbetsvilja. På grund av denna avsaknad av samarbete ansågs det nödvändigt att bygga alla slutsatser i fråga om de lån bankerna gett de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna på tillgängliga uppgifter. De samarbetsvilliga exporterande tillverkarna invände mot användandet av tillgängliga uppgifter men tillhandahöll inte några ytterligare bevis.
(73)
En kinesisk exporterande tillverkare uppmanades att ge särskilda upplysningar om ett visst avtal om skuldsanering med tre kinesiska banker. Den berörda exporterande tillverkaren vägrade emellertid att lämna nödvändiga uppgifter. Följaktligen var det omöjligt att kontrollera det övergripande avtalet och motsvarande avtalade lån eller de särskilda aspekterna som lånetid, amorteringsplaner och räntesatser. Den samarbetsvilliga exporterande tillverkaren uppmärksammades i enlighet med artikel 28.1 och 28.6 i grundförordningen på följderna av bristande samarbetsvilja. På grund av denna avsaknad av samarbete ansågs det nödvändigt att bygga alla slutsatser i fråga om de lån bankerna gett denna tillverkare på tillgängliga uppgifter. Den samarbetsvilliga exporterande tillverkaren invände mot användandet av tillgängliga uppgifter men tillhandahöll inte några ytterligare bevis.
c) Resultat av undersökningen
i) Statliga ingripanden i bank- och finanssystemet för förmånslån till papperstillverkningsindustrin
- De statliga planernas roll
(74)
I undersökningen fastställdes det att det finns särskilda politiska planer för papperstillverkningsindustrin. I dessa planer föreskrivs det att de statliga myndigheterna ska nära övervaka den papperstillverkande industrins resultat och genomföra särskilda politiska initiativ (t.ex. genomförandedekret) för att uppfylla målen i de politiska planerna. I undersökningen fastställdes det vidare att det i de särskilda politiska planerna finns bestämmelser om förmånslån till papperstillverkningsindustrin.
(75)
Det framgår tydligt vid en granskning av beslut nr 40 och det särskilda finansieringsavsnittet i 2007 års papperstillverkningsplan att det statliga kinesiska planeringssystemet ålägger bankerna att ge lån till papperstillverkningsindustrin.
(76)
När det gäller beslut nr 40, noteras det att denna rättsakt är en föreskrift från statsrådet, dvs. Kinas högsta förvaltningsorgan, och att den därför är rättsligt bindande för andra offentliga organ och de ekonomiska aktörerna. I beslutet klassificeras industrisektorerna i ”främjade, begränsade och avskaffade projekt”. Denna rättsakt utgör en industripolitisk riktlinje som tillsammans med den vägledande katalogen visar hur den kinesiska regeringen bedriver en politik för att främja och stödja grupper av företag eller branscher, t.ex. papperstillverkningsindustrin, som i vägledande katalogen klassificeras som en ”främjad industri”. I fråga om antalet industrier som klassificeras som ”främjade” noteras att det rör sig om totalt 26, vilka bara utgör en liten del av den kinesiska ekonomin. Vidare ges endast vissa verksamheter inom dessa 26 sektorer statusen ”främjad”. I beslut nr 40 föreskrivs det också i artikel 17 att ”främjade investeringsprojekt” ska få särskilda privilegier och incitament (ekonomiskt stöd, befrielse från importtullar, momsbefrielse, skattebefrielse). När det gäller ”begränsade och avskaffade projekt” bemyndigas däremot de statliga myndigheterna genom beslut nr 40 att ingripa direkt för att reglera marknaden. I artiklarna 18 och 19 åläggs faktiskt den behöriga myndigheten att hindra att finansinstitut ger lån. Där åläggs även det statliga prisförvaltningsdepartementet att höja elpriset och eldistributionsföretagen att sluta leverera el till dessa ”begränsade och avskaffade projekt”. Det är uppenbart att beslut nr 40 innehåller bindande föreskrifter för alla ekonomiska institutioner om att stödja främjade industrier, varav en är papperstillverkningsindustrin.
(77)
2007 års papperstillverkningsplan innehåller särskilda villkor, riktlinjer och mål för papperstillverkningsindustrin. I planen beskrivs läget för papperstillverkningsindustrin i Kina (t.ex. antalet företag, produktion, konsumtion och export, statistik om typen av använda råvaror). I planen fastställs politiska riktlinjer och mål för papperstillverkningsindustrin i fråga om industrilokalisering, användning av råvaror, användning av teknik och utrustning, produktstrukturen samt papperstillverkarnas organisatoriska struktur. I planen fastställs även ”kriterier för tillträde” för papperstillverkningsindustrin genom särskilda krav på företagens ekonomiska ställning (förhållandet mellan tillgångar och skulder), kreditbetyg och särskilda stordriftsmål och marknadsandelar samt energi- och vattenförbrukningsmål som företagen ska uppnå. Företagen åläggs att upprätta utvecklingsplaner utifrån 2007 års papperstillverkningsplan. De lokala provinserna och regionerna instrueras att delta i genomförandet av planen, och ett helt kapitel ägnas åt investering i och finansiering av papperstillverkningsindustrin. Här är det av intresse att notera att det i planen tydligt anges att finansinstituten inte ska bevilja lån till något projekt som inte följer dess bestämmelser. Sammanfattningsvis framgår det tydligt av formuleringarna att 2007 års papperstillverkningsplan är ett särskilt statligt instrument vars syfte är att reglera papperstillverkningsindustrin i Kina och inte kan betraktas som något annat än ett tvingande industripolitiskt instrument som ska tillämpas konkret av berörda parter i Kina (statliga myndigheter, finansinstitut och tillverkare).
(78)
Den kinesiska regeringen hävdade att 2007 års papperstillverkningsplan ska betraktas som en vägledande plan utan bindande verkan. Den framförde också att ingen av de statliga planerna och projekten av detta slag är rättsligt bindande och följaktligen kan inget ekonomiskt bidrag och ingen förmån beviljas inom ramen för dessa planer och projekt. Det räcker dock med att läsa 2007 papperstillverkningsplan och de ovannämnda bestämmelserna för att förstå att den inte kan betraktas som en icke-bindande riktlinje. I det avseendet kan man notera att det i 2007 års papperstillverkningsplan bland annat står att ”Den industriella utvecklingspolitiken grundas på kraven att slutföra reformeringen av den socialistiska marknadsekonomin med tillhörande lagar och författningar, så att man kan inrätta en rättvis marknadsordning och en god utvecklingsmiljö, lösa de problem som finns i utvecklingen av papperstillverkningsindustrin och styra den sunda utvecklingen av industrin”. I fråga om övriga planer och projekt som nämns i skäl 64 noteras det att minst en av dem hänvisar till ett genomförandecirkulär för den elfte femårsplanen. Det är svårt att förstår hur ett dokument som påstås vara rättsligt icke-bindande (en statlig plan) kan ha en rättsligt bindande genomförandeakt (i det här fallet statsrådets cirkulär).
(79)
I artikel 34 i lag nr 13 om affärsbanker [2003] föreskrivs det dessutom att banker ska ”bedriva sin utlåningsverksamhet efter den nationella ekonomins och den sociala utvecklingens behov och under ledning av den statliga industripolitiken”. I detta särskilda fall är den berörda statliga industripolitiken 2007 års papperstillverkningsplan. Det är således logiskt att dra slutsatsen att de lån som tillverkarna av bestruket finpapper fick från statligt ägda politiska banker och affärsbanker ges enligt statliga direktiv.
(80)
Den roll som den nationella utvecklings- och reformkommissionen spelar undersöktes också. Den kinesiska regeringen framförde att nationella utvecklings- och reformkommissionen är ett statsrådsorgan som samordnar den makroekonomiska politiken och förvaltar statliga investeringar. 2007 års papperstillverkningsplan hör till de planer som denna statliga myndighet utfärdat. Inga tillgängliga uppgifter lämnades om enligt vilket regelverk den nationella utvecklings- och reformkommissionen inrättades och verkar, exempelvis dess stadgar, trots att detta begärdes. Den enda förklaring som den kinesiska regeringen gav var att statsrådet, det högsta statliga förvaltningsorganet, ger nationella utvecklings- och reformkommissionen instruktioner som måste följas och att denna information under alla omständigheter är irrelevant för undersökningen. Detta argument kan inte godtas. Stadgarna för den myndighet som utfärdar statliga planer anses relevanta för undersökningen eftersom statliga planer och projekt undersöks i förfarandet. Kommissionen frågade även om anledningen till att nationella utvecklings- och reformkommissionen har som stående uppdrag att samla in detaljerad information från företagen. Den kinesiska regeringen förklarade att informationen kunde samlas in via branschorganisationer och andra offentliga källor. Att det finns en mekanism för att systematiskt samla in företagsrelaterade uppgifter som ska användas i statliga planer och projekt avslöjar dock att dessa planer och projekt betraktas som ett viktigt inslag i den statliga industripolitiken.
(81)
Det följer av ovanstående att i alla beslut som fattas av finansinstitut i fråga om papperstillverkningsindustrin måste hänsyn tas till behovet att uppfylla målen i de relevanta politiska planerna. Företag som i dessa särskilda politiska planer klassificeras som ”främjade industrier” anses ha höga kreditbetyg, vilket har direkta konsekvenser för det kinesiska finansväsendets bedömning av kreditvärdigheten. Det framgår dessutom vid en granskning av det särskilda finansavsnittet i 2007 års papperstillverkningsplan och ett meddelande om kreditvärdighet som tillhandahölls av en av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna, att det statliga kinesiska planeringssystemet instruerar bankerna att ge lån till papperstillverkningsindustrin och att företag anses ha höga kreditbetyg eftersom de kvalificerar sig för särskilda politiska planer. Det är av intresse att notera att i meddelandet om kreditbetyg som erhölls under undersökningen kopplas företagets positiva framtidsutsikter direkt till existensen av de politiska planerna för papperstillverkningen och uppfyllandet av målen i dessa. Det finns också bevis för att de statliga myndigheterna övervakar företagens resultat eftersom de varje år prövar deras verksamhetstillstånd och därigenom får statistik om företagens ekonomi och resultat. Det fanns också bevis som hämtats från den information som lämnats av samarbetsvilliga exporterande tillverkare att Kinas Folkbank (People's Bank of China) i enlighet med bestämmelserna i artikel 9 i förordningen om bankernas registrering och samråd övervakar företagens lånesituation genom en årlig granskning av de lån som dessa utnyttjar under det berörda året.
(82)
Alla ovannämnda uppgifter visar att det finns en koppling mellan de särskilda politiska planerna och finansieringen av papperstillverkningsindustrin.
- Statliga ingripanden i banksektorn
(83)
Med avseende på de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna fastställde undersökningen att två av dem i de flesta fall automatiskt beviljades lägsta tänkbara ränta inom de gränser som fastställts av Kinas Folkbank (People's Bank of China), medan två andra samarbetsvilliga exporterande tillverkare beviljades en omfattande omläggning av sina lån under 2008. De statsägda kinesiska bankerna köpte alla förfallna lån i utländska banker och för de omlagda lånen föreskrevs inte någon betydande riskpremie utöver den referensränta som fastställts av Kinas Folkbank (People's Bank of China).
(84)
Dessutom fastställdes i undersökningen att den kinesiska finansmarknaden karaktäriseras av statliga ingrepp eftersom de flesta stora banker är statsägda. De kinesiska myndigheterna lämnade bara en mycket begränsad information om aktieinnehav eller ägande av bankerna i Kina. Såsom beskrivs närmare nedan, sammanställde emellertid kommissionen tillgänglig information för att komma fram till ett representativt undersökningsresultat. Vid utförandet av analysen av huruvida bankerna har eller utövar statliga befogenheter, sökte kommissionen efter information rörande inte bara statligt ägande av bankerna, utan också efter andra kännetecken, såsom statlig närvaro i företagsstyrelserna, statlig kontroll av verksamheten, utövandet av statlig politik eller statliga intressen samt huruvida bankerna inrättats genom lagstiftning.
(85)
Av de tillgängliga uppgifterna drogs slutsatsen att de statsägda bankerna i Kina har den största marknadsandelen och är de dominerande aktörerna på den kinesiska finansmarknaden. Enligt 2006 års rapport från Deutsche Bank Research om Kinas banksektor, kan de statsägda bankernas andel uppgå till över 2/3 av den kinesiska marknaden. I fråga om samma sak noterades i WTO:s handelspolitiska granskning av Kina att ”The high degree of state ownership is another notable feature of the financial sector in China” (5). Det är relevant att påpeka att de fyra stora statsägda bankerna (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank och Industrial and Commercial Bank) förefaller representera över hälften av den kinesiska banksektorn. Politiska banker och andra statsägda banker är till över 50 % statligt ägda. Kommissionen begärde också in information rörande strukturen på den statliga kontrollen av de nämnda kinesiska bankerna och utövandet av politik eller politiska intressen när det gäller papperstillverkningsindustrin (dvs. företagsstyrelsen och styrelsen som representerar aktieägarna, protokoll från möten med aktieägare/företagsledning, nationalitet när det gäller aktieägare/företagsledning, utlåningspolitik och riskbedömning när det gäller lån till de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna). Den kinesiska regeringen eller bankerna lämnade ändå inte in någon sådan information. De hänvisade bara upprepade gånger till bankernas årsredovisningar som de lämnat in. Informationen i bankernas årsredovisningar innehöll emellertid inte (och kan inte innehålla) den detaljerade information som skulle ha behövts. Kommissionen blev följaktligen tvungen att använda tillgängliga uppgifter.
På grundval av de tillgängliga uppgifterna drog kommissionen slutsatsen att de nämnda bankerna kontrolleras av staten och utövar myndighetsbefogenheter på ett sådant sätt att deras verksamhet kan tillskrivas staten. De relevanta uppgifter som användes för att komma fram till ovannämnda resultat hämtades från information som lämnats av den kinesiska regeringen, årsredovisningar från kinesiska banker som antingen lämnats av den kinesiska regeringen eller som är offentligt tillgängliga, information som inhämtats från 2006 års rapport från Deutsche Bank Research om Kinas banksektor, information som lämnats av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna och information i klagomålet. I fråga om utländska banker uppskattar oberoende källor att de representerar en mindre del av den kinesiska banksektorn och spelar således en obetydlig roll i den politiskt betingade utlåningen med uppskattningsvis så lite som 1 % av den kinesiska marknaden. (6) Relevant offentlig information bekräftar också att kinesiska banker, särskilt de stora affärsbankerna, fortfarande förlitar sig på statligt ägda aktieägare och staten för kapitaltillskott när det råder brist på kapital till följd av kreditexpansion (7). I fråga om de banker som gav lån till de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna var de huvudsakligen statsägda banker. Det framgick av ett av underlagen till de tillgängliga uppgifterna att minst 13 av 19 rapporterade banker är statsägda, bland annat två politiska banker (Kinas export- och importbank, den kinesiska utvecklingsbanken) och de större affärsbankerna i Kina, som t.ex. Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank och Industrial and Commercial Bank of China.
När det gäller de återstående statsägda bankerna begärde kommissionen igen in samma information som nämns ovan om statskontroll och utövandet av politik eller politiska intressen när det gäller papperstillverkningsindustrin. Återigen lämnades ingen sådan information in bortsett från att det igen hänvisades till bankernas årsredovisningar, vilka i de flesta fall bara fanns på kinesiska och inte i engelsk översättning. Informationen i bankernas årsredovisningar kan emellertid inte innehålla den detaljerade information som skulle ha behövts. När det gäller de politiska bankerna, fastställde undersökningen att det inte finns några tydliga rättsliga bestämmelser som reglerar dessa bankers roll och deras förhållande till regeringen. Enligt den kinesiska regeringens uttalanden under kontrollen på plats, verkar det emellertid som om de politiska bankerna stöder den kinesiska regeringspolitiken och inte strävar efter vinst. Alla dessa punkter bekräftar att de fyra bankerna kontrolleras av staten och utövar myndighetsbefogenheter på ett sådant sätt att deras verksamhet kan tillskrivas staten.
(86)
Kommissionen försökte också undersöka skillnaden mellan de politiska bankerna (enligt tillgängliga uppgifter är dessa Kinas export- och importbank, Kinas utvecklingsbank och Kinas jordbruksutvecklingsbank) och de statsägda affärsbankerna. Kommissionen begärde klargöranden om de båda olika typerna av finansinstitut. Den kinesiska regeringen framförde att de politiska bankerna inte har några lagstadgade föreskrifter som reglerar deras sektor, men att de kinesiska myndigheterna för närvarande arbetar på en lag om de politiska bankerna. Den hävdade också att en politisk bank (China Development Bank) inte borde betraktas som en politisk bank eftersom den hade blivit ett aktiebolag och befinner sig i en ombildningsperiod. Den information som lämnats bekräftar att de politiska bankerna behandlas annorlunda än de statsägda affärsbankerna. Trots att det inte finns något regelverk som styr sektorn för de politiska bankerna och hur dessa banker agerar på den kinesiska finansmarknaden, framgår det av de cirkulär från Kinas Folkbank, i vilka de uttryckligen omnämns, att de politiska bankerna har en särställning jämfört med de statsägda affärsbankerna. När det gäller den kinesiska utvecklingsbankens ställning konstateras att den kinesiska staten (via det kinesiska finansministeriet) innehar över 50 % av bankaktierna och att dess ombildning till ett aktiebolag inte har någon inverkan på den statliga styrningen.
(87)
En annan faktor som snedvrider den kinesiska finansmarknaden är den roll som Kinas Folkbank (People's Bank of China) spelar i fastställandet av inom vilka gränser räntan får fluktuera. I undersökningen fastställdes det att banken har särskilda bestämmelser som reglerar hur räntan får ändras i Kina. Enligt tillgänglig information fastställs dessa bestämmelser i cirkuläret från Kinas Folkbank (People's Bank of China) om frågor angående justering av inlånings- och utlåningsräntorna - Yinfa (2004) nr 251. Finansinstitut ska bevilja utlåningsräntor inom ett visst intervall i förhållande till den av Kinas Folkbank (People's Bank of China) fastställda referensräntan. För lån från affärsbanker och politiska banker som förvaltas affärsmässigt finns det inte någon övre gräns utan bara en nedre gräns. För kreditkooperativ i städerna och på landsbygden finns det både en nedre och en övre gräns. För förmånliga lån och lån som statsrådet reglerar särskilt, rör sig räntan inte, uppåt. Kommissionen bad också den kinesiska regeringen att förklara definitionen och formuleringen i ovannämnda cirkulär samt den tidigare lagstiftningen (cirkulär från People's Bank of China om utökning av finansinstitutens intervall för utlåningsräntor - YinFa [2003] nr 250). Den kinesiska regeringen förklarade att de ovannämnda cirkulären ingick i en reform för att marknadsorientera räntenivåerna i Kina, men gav ingen ytterligare förklaring. Den kinesiska regeringen tillfrågades också om vilka förmånslån och andra lån som föreskrivs av statsrådet.
Den kinesiska regeringen hävdade att formuleringen av den kinesiska texten gällde upptagande av andra lån som angavs av statsrådet. Den kinesiska regeringen tillhandahöll inga andra förklaringar eller relevanta dokument för att förklara varför förmånslån definieras i den kinesiska lagstiftningen. När det gäller andra slags lån är det oklart varför lagstiftaren ansåg det nödvändigt att införa möjligheten att andra lån föreskrivs av statsrådet, även om man godtar den kinesiska regeringens argument. Kommissionen begärde också förtydliganden av om de politiska lånen förvaltas affärsmässigt, såsom anges i det ovannämnda cirkuläret nr 251. Den kinesiska regeringen lämnade ingen förklaring eller något bevis om saken. Den kinesiska regeringen uppmanades också att tillhandahålla eventuella uppdateringar eller senare lagstiftning som utfärdats om det ovannämnda cirkuläret när det gäller affärsbankernas och de politiska bankernas utlåningspolitik, men ingen sådan information tillhandahölls.
(88)
Slutligen noteras det att den kinesiska regeringen inte tillhandahöll några andra uppgifter eller någon statistik om det kinesiska bankväsendets struktur.
(89)
På grundval av allt som sägs ovan (se skälen 74-88) och med hänsyn till avsaknaden av kinesiskt samarbete (och med hänsyn till övervägandena i skäl 90), drar kommissionen slutsatsen att finansmarknaden i Kina är snedvriden genom statliga ingripanden och att de räntor som tas ut av icke-statliga banker och andra finansinstitut troligtvis anpassas till de statliga räntesatserna. De räntor som tas ut av icke-statliga banker och andra finansinstitut kan därför inte betraktas som lämpliga affärsmässiga riktvärden för bedömningen av om statliga lån innebär en förmån.
ii) Ekonomiskt bidrag
(90)
Vidare kan man med hänsyn till den samlade bevisningen dra slutsatsen att de allra flesta lånen till de båda samarbetsvilliga tillverkarna tillhandahålls av politiska eller andra statsägda banker som betraktas som offentliga organ, på grund av deras nära förbindelser med staten. De är till över 50 % statligt ägda och anses därmed styras av staten. Det finns också ytterligare bevis för att dessa banker i själva verket utövar myndighetsbefogenheter, eftersom det finns ett tydligt statligt ingripande (dvs. Kinas Folkbank, People's Bank of China) (se skäl 65) i hur affärsbankerna fattar beslut om räntan på lån som ges till kinesiska företag medan företag i vissa fall, såsom förklaras i skäl 83, praktiskt taget automatiskt gavs lägsta möjliga ränta inom de statligt fastställda gränserna. Under dessa omständigheter är dessa enheters utlåningspraxis direkt hänförlig till staten. Det faktum att bankerna utövar myndighetsbefogenheter bekräftas också av vad som fastställs i 2007 års papperstillverkningsplan, beslut 40 och artikel 34 i lagen om affärsbanker med avseende på uppfyllandet av regeringens industripolitik (se skälen 74-81). Det finns också en hel del indirekta bevis, bekräftade genom objektiva studier och rapporter, för att statliga ingripanden fortfarande är mycket vanligt förekommande i det kinesiska finansväsendet (se skäl 312). Slutligen kunde Kina inte lämna några upplysningar som skulle ha ökat förståelsen av de statsägda bankernas förhållande till regeringen (se skälen 68-70 och 84-86). När det gäller lån som tillhandahålls av politiska eller andra statligt ägda banker, drar kommissionen därför slutsatsen att det föreligger ett finansiellt bidrag till tillverkarna av bestruket papper i form av en direkt överföring av offentliga medel i den mening som avses i artikel 3.1 a led i i grundförordningen.
iii) Förmån
(91)
Det föreligger en förmån i enlighet med artiklarna 3.2 och 3.6 b i grundförordningen i det avseendet att statliga lån ges till mer förmånliga villkor än mottagaren skulle kunna få på marknaden. Eftersom det har fastställts att icke-statliga lån i Kina inte utgör ett lämpligt marknadsriktmärke, har denna konstruerats enligt den metod som beskrivs i skälen 96-102.
iv) Selektivitet
(92)
För att avgöra i vilken utsträckning subventionen är begränsad till vissa företag och om den är selektiv enligt artikel 4 i grundförordningen uppmanades den kinesiska regeringen att lämna information om kriterierna för rätten till subvention och om användningen av subventionen. Den kinesiska regeringen lämnade ingen sådan information. På grund av kravet i artikel 4.5 i grundförordningen att alla beslut om selektivitet ska vara ”klart och tydligt underbyggda” genom faktiska bevis, var kommissionen därför tvungen att grunda sina beslut på tillgängliga uppgifter i enlighet med artikel 28 i grundförordningen. Det bör noteras att följande föreskrivs i artikel 28.6: ”Om någon berörd part inte samarbetar eller endast delvis samarbetar så att relevanta uppgifter därigenom undanhålls, kan resultatet utfalla mindre gynnsamt för parten än om denne hade samarbetat.” De uppgifter som beaktades var följande:
-
De bevis för selektivitet som klaganden tillhandahållit.
-
Resultaten (se skälen 77 och 78) att särskilda subventioner kanaliseras till papperstillverkningsindustrin via en särskild sektorsplan, dvs. papperstillverkningsplanen.
-
Bevisen (se skäl 76) för att papperstillverkningsindustrin är en ”främjad industri” (beslut nr 40).
-
I artikel 34 i lag nr 13 om affärsbanker (2003) (se skäl 79) föreskrivs att affärsbanker ska bedriva sin utlåningsverksamhet efter den nationella ekonomins och den sociala utvecklingens behov och i överensstämmelse med andan i den statliga industripolitiken, dvs. i detta fall andan i papperstillverkningsplanen.
-
Resultaten (se skäl 81) att det kinesiska statliga planeringssystemet instruerar bankerna att ge lån till papperstillverkningsindustrin och företag som anses ha höga kreditbetyg eftersom de kvalificerar sig för särskilda politiska planer.
(93)
Mot bakgrund av ovanstående och i avsaknad av samarbete från den kinesiska regeringen visar de tillgängliga bevisen att de subventioner som beviljas till företag i pappersindustrin inte är allmänt tillgängliga och således är selektiva enligt artikel 4.2 a grundförordningen. Mot bakgrund av den kinesiska regeringens bristande samarbete finns det inget som tyder på att rätten till subventioner bygger på objektiva kriterier eller villkor enligt artikel 4.2 b i grundförordningen.
d) Slutsats
(94)
Med hänsyn till ovanstående bör finansieringen av papperstillverkningsindustrin betraktas som en subvention.
(95)
Med hänsyn till att det föreligger ett ekonomiskt bidrag, en förmån för de exporterande tillverkarna och selektivitet bör subventionen anses vara utjämningsbar.
e) Beräkning av subventionens storlek
(96)
Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som mottagarna konstaterats få under undersökningsperioden. I enlighet med artikel 6b i grundförordningen anses den förmån som det lånande företaget får vara skillnaden mellan det belopp som det företaget betalar för det offentliga lånet och det belopp som företaget skulle ha behövt betala för ett likvärdigt kommersiellt lån som det skulle kunna få på marknaden.
(97)
Såsom förklaras ovan avspeglar de lån som tillhandahålls av kinesiska banker ett betydande statligt ingrepp i banksektorn och reflekterar inte räntorna på en fungerande marknad. Ett lämpligt marknadsriktmärke har därför konstruerats med hjälp av den metod som beskrivs nedan. På grund av avsaknaden av samarbete från den kinesiska regeringen har kommissionen också förlitat sig på tillgängliga uppgifter för fastställandet av en lämplig referensränta.
(98)
För konstruerandet av ett lämpligt riktmärke anses det rimligt att tillämpa kinesiska räntor justerade för att avspegla normal marknadsrisk. I en situation då exportörernas nuvarande ekonomiska ställning har upprättats på en snedvriden marknad och det inte finns någon tillförlitlig information från de kinesiska bankerna om riskmätningen och fastställandet av kreditbetyg, ansågs det nödvändigt att inte ta de kinesiska exportörernas kreditvärdighet för vad de uppges att vara, utan att tillämpa ett påslag för att avspegla den potentiella effekten av den snedvridna kinesiska marknaden på deras ekonomiska ställning.
(99)
Med avseende på ovanstående (se skälen 68-72) ombads både den kinesiska regeringen och de samarbetsvilliga kinesiska tillverkarna att lämna information om de kinesiska bankernas utlåningspolitik och hur lån tilldelats de exporterande tillverkarna. Parterna lämnade ingen information trots att den begärdes upprepade gånger. På grund av avsaknaden av samarbete och i överensstämmelse med bestämmelserna i artikel 28.6 i grundförordningen får det anses att alla företag i Kina skulle betygsättas som låntagare utan tillfredsställande kreditbetyg (”Non-investment grade”, betyget BB från Bloomberg) och skulle tillämpa en lämplig avkastning som kan förväntas på obligationer som utfärdats av företag med detta betyg på den standardutlåningsränta som tillämpas av Kinas Folkbank (People's Bank of China). För lån i utländsk valuta tillämpar kommissionen den lämpliga avkastning som kan förväntas på obligationer utfärdade av företag med detta kreditbetyg på standardutlåningsräntan i de berörda kinesiska låneavtalen (Libor-ränta). Med hänsyn till den totala avsaknaden av samarbete från den kinesiska regeringen när det gäller att lämna information om eller tillträde till statligt ägda banker, anses det lämpligt att i enlighet med artikel 28.6 i grundförordningen använda kreditbetyget BB (non-investment grade-speculative) mot bakgrund av samtliga tillgängliga uppgifter.
(100)
Förmånen för de exporterande tillverkarna har beräknats med beaktande av ränteskillnaden, uttryckt som en procentsats, multiplicerat med den utestående delen av lånet, dvs. den ränta som inte erlagts under undersökningsperioden. Detta belopp fördelades sedan över de samarbetsvilliga tillverkarnas totala omsättning.
(101)
Såsom anges i skäl 73, vägrade en av de exporterande tillverkarna att lämna ett viktigt skuldsaneringsavtal. Därför var det omöjligt att kontrollera de grundläggande uppgifter som rapporterats om de lån som är hänförliga till detta avtal, exempelvis låneräntan, löptiden och återbetalningsplanen. Den exporterande tillverkaren kunde inte heller bevisa att den amorterade de lån som är hänförliga till detta avtal. Vid beräkningen av förmånen betraktades dessa lån därför som ett bidrag och fördelades över undersökningsperioden i tillägg till den ränta som inte erlagts under undersökningsperioden, såsom förklarats i skäl 100.
(102)
Den subventionsnivå som under undersökningsperioden fastställdes avseende detta system uppgår till 5,37 % för APP-företagen och 1,26 % för Chenming-företagen.
4.2.2 PROGRAM FÖR INKOMSTSKATT
- Skattemässig särbehandling av högteknologiska och spjutspetsteknologiska företag
(103)
Enligt detta system får företag som ansökt om och beviljats licens som högteknologiskt eller spjutspetsteknologiskt företag reducerad skattesats, 15 % i stället för normala 25 %.
a) Rättslig grund
(104)
Systemet ger en förmånlig skattebehandling i enlighet med artikel 28 i Kinas lag om företagsbeskattning (nr 63 utfärdad den 16 mars 2007) och administrativa bestämmelser om fastställandet av högteknologiska eller spjutspetsteknologiska företag. Meddelandet från den statliga skatteförvaltningen om frågor som gäller högteknologiska eller spjutspetsteknologiska företags betalning av inkomstskatt (Guo Shui Han [2008] nr 985) handlar om detta system och ger mer information om hur det tillämpas.
b) Villkor
(105)
I artikel 10 i de administrativa bestämmelserna om fastställande av högteknologiska eller spjutspetsteknologiska företag förtecknas kriterierna för att företag ska ha rätt att omfattas av systemet. Om ett företag uppfyller alla villkor som föreskrivs i artikel 10, måste det inge en ansökan till de berörda myndigheterna enligt förfarandet i artikel 11 i samma lag.
c) Praktisk tillämpning
(106)
Varje företag som vill ansöka ska inge en elektronisk ansökan till den lokala forsknings- och teknikbyrån, som gör en inledande prövning. Därefter lämnar den lokala forsknings- och teknikbyrån en rekommendation till provinsens forsknings- och teknikdepartement. Innan departementet fattar beslut om att utfärda en licens om att företaget är högteknologiskt eller spjutspetsteknologiskt kan det besluta att även genomföra en undersökning i det ansökande företagets lokaler.
d) Resultat av undersökningen
(107)
Subventionssystemet användes av tre av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna, vilka erhöll förmåner under undersökningsperioden. Den kinesiska regeringen tillhandahöll visserligen inte några administrativa bestämmelser, men de exporterande tillverkarna överlämnade de tillgängliga rättsakterna. Även utifrån dessa texter var det svårt att urskilja ansökningsförfarandet, som fortsätter att framstå som vagt och inte transparent.
e) Slutsats
(108)
Följaktligen bör systemet anses utgöra en subvention i enlighet med artikel 3.1 a ii och artikel 3.2 i grundförordningen i form av uteblivna statliga intäkter som innebär att de mottagande företagen beviljats en förmån.
(109)
För att avgöra i vilken utsträckning subventionen är begränsad till vissa företag och om den är selektiv enligt artikel 4 i grundförordningen uppmanades den kinesiska regeringen att lämna information om kriterierna för rätten till subvention och om användningen av subventionen. Den kinesiska regeringen lämnade ingen sådan information. På grund av kravet i artikel 4.5 i grundförordningen att alla beslut om selektivitet ska vara ”klart och tydligt underbyggda” genom faktiska bevis, var kommissionen därför tvungen att grunda sina beslut på tillgängliga uppgifter, såsom anges i avsnitt 4.1, i enlighet med artikel 28 i grundförordningen.
(110)
Subventionssystemet är selektivt i den mening som avses i artikel 4.2 a i grundförordningen, eftersom den lagstiftning som den beviljande myndigheten omfattas av begränsar tillgången till detta system till vissa företag och industrier som klassificeras som främjade, exempelvis sådana som tillverkar bestruket papper. I kapitel 4 om skatteincitament i den kinesiska lagen om företagsbeskattning (nr 63 utfärdad den 16 mars 2007) föreskrivs i artikel 25 att ”staten beviljar skatteincitament till viktiga industrier och projekt som staten stöder och främjar”. Så vitt kommissionen förstår återfinns principerna för att ett företag ska betraktas som främjat och klassificeringen i statsrådets beslut nr 40 (artikel 14) och i den vägledande katalogen över industriell omstrukturering. Det finns inte heller några objektiva kriterier för rätten att omfattas av systemet och inga avgörande bevis som gör det möjligt att i enlighet med artikel 4.2 b i grundförordningen dra slutsatsen att rätten beviljas automatiskt. Även om vissa administrativa bestämmelser inhämtades under besöket hos de exporterande tillverkarna gör avsaknaden av samarbete från de kinesiska myndigheterna det omöjligt att bedöma om det finns några sådana objektiva kriterier.
(111)
Följaktligen bör denna subvention anses vara utjämningsbar.
f) Beräkning av subventionens storlek
(112)
Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som mottagarna konstaterats få under undersökningsperioden. Mottagarens förmån anses vara den sammanlagda skatt som ska betalas på inkomster som beskattas enligt normal skattesats, efter avdrag av det belopp som ska betalas enligt den reducerade skattesatsen. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades subventionsbeloppet (täljaren) över de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas totala omsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte var knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(113)
Den subventionsnivå som under undersökningsperioden fastställdes avseende detta system för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna uppgår till 1,22 % för APP-gruppen och till 0,58 % för Chenming-gruppen.
- Skattemässig särbehandling av forskning och utveckling (FoU)
(114)
Detta system ger en förmån till alla företag vars genomförande av FoU-projekt har erkänts. Erkännandet ger rätt att dra av 50 % av de faktiska kostnaderna för de godkända projekten från företagsskatten.
a) Rättslig grund
(115)
Systemet ger en förmånlig skattebehandling i enlighet med artikel 30.1 i den kinesiska lagen om företagsbeskattning (nr 63 utfärdad den 16 mars 2007), artikel 95 i de kinesiska tillämpningsföreskrifterna om företagsbeskattning, det kinesiska statsrådets dekret nr 512, utfärdat den 6 december 2007 samt riktlinjer för centrala områden (meddelande nr 6, 2007).
b) Villkor
(116)
Detta system ger en förmån till företag vars genomförande av FoU-projekt har erkänts. De FoU-projekt som omfattas av systemet är endast sådana som bedrivs av företag inom högteknologiska eller spjutspetsteknologiska sektorer som får prioriterat stöd från staten och projekt som förtecknas i riktlinjerna för viktiga områden för högteknologisk industrialisering enligt den gällande utvecklingsprioriteringen som utfärdats av den nationella utvecklings- och reformkommissionen.
c) Praktisk tillämpning
(117)
Varje företag som vill ansöka ska lämna detaljerade uppgifter om FoU-projekten till den lokala forsknings- och teknikbyrån. Efter prövning utfärdar skattebyrån godkännandet. Företagets beskattningsbara inkomst reduceras med 50 % av de faktiska kostnaderna för godkända projekt.
d) Resultat av undersökningen
(118)
Systemet användes av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna, vilka erhöll förmåner under undersökningsperioden. Den kinesiska regeringen tillhandahöll visserligen inte några administrativa bestämmelser, men de exporterande tillverkarna överlämnade de tillgängliga rättsakterna. Även utifrån dessa texter var det dock svårt att urskilja ansökningsförfarandet, som fortsätter att framstå som vagt och inte transparent.
e) Slutsats
(119)
Följaktligen bör systemet anses utgöra en subvention i enlighet med artikel 3.1 a ii och artikel 3.2 i grundförordningen i form av uteblivna statliga intäkter som innebär att de mottagande företagen beviljats en förmån.
(120)
För att avgöra i vilken utsträckning subventionen är begränsad till vissa företag och om den är selektiv enligt artikel 4 i grundförordningen, ombads den kinesiska regeringen att lämna information om kriterierna för rätten till subvention och om användningen av subventionen. Den kinesiska regeringen lämnade ingen sådan information. På grund av kravet i artikel 4.5 i grundförordningen att alla beslut om selektivitet ska vara ”klart och tydligt underbyggda” genom faktiska bevis, var kommissionen därför tvungen att grunda sina beslut på tillgängliga uppgifter, såsom anges i avsnitt 4.1, i enlighet med artikel 28 i grundförordningen.
(121)
Subventionssystemet är selektivt i den mening som avses i artikel 4.2 a i grundförordningen, eftersom den lagstiftning som den beviljande myndigheten omfattas av begränsar tillgången till detta system till vissa företag och industrier som klassificeras som främjade, exempelvis sådana som tillverkar bestruket papper. Det finns inte heller några objektiva kriterier som begränsar rätten att omfattas av systemet och inga avgörande bevis som gör det möjligt att i enlighet med artikel 4.2 b i grundförordningen dra slutsatsen att rätten beviljas automatiskt. Även om vissa administrativa bestämmelser inhämtades under besöket hos de exporterande tillverkarna, gör avsaknaden av samarbete från de kinesiska myndigheterna det omöjligt att bedöma om det finns några sådana objektiva kriterier.
(122)
Följaktligen bör denna subvention anses vara utjämningsbar.
f) Beräkning av subventionens storlek
(123)
Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som mottagarna konstaterats få under undersökningsperioden. Denna förmån anses vara den sammanlagda skatt som ska betalas på inkomster som beskattas enligt normal skattesats, efter avdrag av det som betalades med det extra 50-procentiga avdraget för verkliga kostnader för FoU för de godkända projekten. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades subventionsbeloppet (täljaren) över de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas totala omsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte var knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(124)
Den subventionsnivå som under undersökningsperioden fastställdes avseende detta system för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna uppgår till 0,02 % för APP-gruppen och 0,05 % för Chenming-gruppen.
- Skillnader ifråga om skattebefrielse på utdelning mellan berättigade inhemska företag
(125)
Systemet gäller inhemska företag i Kina som är aktieägare i andra inhemska företag i Kina. De förstnämnda har rätt till skattebefrielse på inkomster från vissa utdelningar som betalas av de sistnämnda.
a) Rättslig grund
(126)
Systemet föreskrivs som en förmånlig skattebehandling i artikel 26 i Kinas lag om företagsbeskattning och förtydligas ytterligare i artikel 83 i tillämpningsföreskrifterna för Kinas lag om företagsbeskattning, dekret nr 512 från Kinas statsråd utfärdat den 6 december 2007.
b) Villkor
(127)
Systemet ger en förmån till alla inhemska företag som är aktieägare i andra inhemska företag i Kina.
c) Praktisk tillämpning
(128)
Företagen kan utnyttja detta system direkt via sin självdeklaration.
d) Resultat av undersökningen
(129)
I de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas självdeklaration är ett belopp befriat från inkomstskatt. Detta belopp kallas för utdelningar, bonusar och annan inkomst på aktieinvesteringar för berättigade invånare och företag i överensstämmelse med villkoren i bilaga 5 till självdeklarationen (årsrapport om skatteförmåner). De berörda företagen betalade inte någon inkomstskatt på dessa belopp.
e) Slutsats
(130)
Följaktligen bör systemet anses utgöra en subvention i enlighet med artikel 3.1 a ii och artikel 3.2 i grundförordningen i form av uteblivna statliga intäkter som innebär att de mottagande företagen beviljats en förmån.
(131)
För att avgöra i vilken utsträckning subventionen är begränsad till vissa företag och om den är selektiv enligt artikel 4 i grundförordningen uppmanades den kinesiska regeringen att lämna information om kriterierna för rätten till subvention och om användningen av subventionen. Den kinesiska regeringen lämnade ingen sådan information. På grund av kravet i artikel 4.5 i grundförordningen att alla beslut om selektivitet ska vara ”klart och tydligt underbyggda” genom faktiska bevis, var kommissionen därför tvungen att grunda sina beslut på tillgängliga uppgifter, såsom anges i avsnitt 4.1, i enlighet med artikel 28 i grundförordningen.
(132)
Subventionssystemet är selektivt i den mening som avses i artikel 4.2 a i grundförordningen, eftersom den lagstiftning som den beviljande myndigheten omfattas av begränsar tillgången till detta system till företag med hemvist i Kina med aktieinkomster från andra företag med hemvist i Kina, till skillnad från de företag som investerar i utländska företag.
(133)
Eftersom alla skattesystem i kapitel 4 i Kinas lag om företagsbeskattning är förbehållna viktiga industrier och projekt som stöds eller främjas av staten i enlighet med artikel 25, är även detta system selektivt eftersom det är förbehållet vissa företag och industrier som klassificeras som främjade, bland annat industrin för tillverkning av bestruket papper. Så vitt kommissionen förstår, återfinns principerna för att ett företag ska betraktas som främjat och klassificeringen i statsrådets beslut nr 40 (artikel 14) och i den vägledande katalogen över industriell omstrukturering. I detta fall finns det inte heller några objektiva kriterier som begränsar rätten att omfattas av systemet och inga avgörande bevis som gör det möjligt att i enlighet med artikel 4.2 b i grundförordningen dra slutsatsen att rätten beviljas automatiskt. Även om vissa administrativa bestämmelser inhämtades under besöket hos de exporterande tillverkarna gör avsaknaden av samarbete från de kinesiska myndigheterna det omöjligt att bedöma om det finns några sådana objektiva kriterier.
(134)
Med hänsyn tagen till ovanstående, anses denna subvention vara utjämningsbar.
f) Beräkning av subventionens storlek
(135)
Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som mottagarna konstaterats få under undersökningsperioden. Denna förmån anses vara den sammanlagda skatt som ska betalas inklusive inkomst i form av utdelningar från andra inhemska företag i Kina, efter avdrag av det belopp som faktiskt betalats med skattebefrielsen för aktieutdelningar. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades dessa subventionsbelopp (täljare) över de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas totala omsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte var knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(136)
Den subventionsnivå som under undersökningsperioden fastställdes avseende detta system för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna uppgår till 1,34 % för APP-gruppen och till 0,21 % för Chenming-gruppen.
4.2.3 PROGRAM FÖR INDIREKT BESKATTNING OCH IMPORTTULLAR
- Befrielse från mervärdesskatt och tull för importerad utrustning
(137)
Systemet ger en förmån i form av befrielse från mervärdesskatt och tullfri import av kapitalvaror till FIE-företag eller inhemska företag som kan erhålla licens som statligt främjade projekt som utfärdas av de kinesiska myndigheterna i överensstämmelse med tillämplig investerings-, skatte- och tullagstiftning.
a) Rättslig grund
(138)
Systemet bygger på en rad olika rättsbestämmelser, nämligen statsrådets cirkulär nr 37/1997 om anpassning av skattepolitiken för importerad utrustning, meddelande nr 43 [2008] från finansministeriet, allmänna tullförvaltningen och den statliga skatteförvaltningen, meddelande nr 316 2006 (22 februari 2006) från den nationella utvecklings- och reformkommissionen om berörda frågor beträffande handläggning av bekräftelseskrivelse om inhemska eller utländska utlandsfinansierade projekt vars utveckling främjas av staten samt på katalogen över icke-tullbefriade importerade artiklar för FIE-företag och inhemska företag 2008.
b) Villkor
(139)
Rätten att omfattas av systemet är begränsad till sökande, som kan vara FIE-företag eller inhemska företag som kan erhålla licens som statligt främjade projekt.
c) Praktisk tillämpning
(140)
I enlighet med artikel I.1 i meddelande nr 3162006 (22 februari 2006) från den nationella utvecklings- och reformkommissionen om berörda frågor beträffande handläggning av bekräftelseskrivelse om inhemska eller utländska utlandsfinansierade projekt vars utveckling främjas av staten ska utlandsfinansierade investeringsprojekt som överensstämmer ”med dem i den främjade kategorin i industrikatalogen för vägledning av utländska investeringar och katalogen över prioriterade industrier för utländska investeringar i den centrala och västra regionen med tekniköverföring, befrias från tull och mervärdesomsättningsskatt på importerad utrustning för egen användning inom den totala investeringen samt teknik, delar och komponenter samt reservdelar som importeras tillsammans med utrustningen i enlighet med kontraktet, med undantag av de varor som förtecknas i katalogen över importerade varor för utlandsfinansierade projekt som inte är skattebefriade”. Bekräftelseskrivelsen om utlandsfinansierade projekt i kategorin främjade projekt med en sammanlagd investering på 30 miljoner US-dollar eller mer ska utfärdas av den nationella utvecklings- och reformkommissionen. Bekräftelseskrivelsen om utlandsfinansierade projekt i kategorin främjade projekt med en sammanlagd investering på mindre än 30 miljoner US-dollar ska utfärdas av kommissioner eller ekonomiska kommuner på provinsnivå. Efter mottagande av bekräftelseskrivelsen för kategorin främjade projekt ska företagen uppvisa tillstånd och andra ansökningshandlingar för sina lokala tullmyndigheter för att få rätt till tull- och mervärdesskattebefrielse på importerad utrustning.
d) Resultat av undersökningen
(141)
Alla samarbetsvilliga exporterande tillverkare omfattades av detta system.
e) Slutsats
(142)
Följaktligen bör systemet anses utgöra en subvention i enlighet med artikel 3.1 a ii och artikel 3.2 i grundförordningen i form av uteblivna statliga intäkter som innebär att de mottagande företagen beviljats en förmån.
(143)
För att avgöra i vilken utsträckning subventionen är begränsad till vissa företag och om den är selektiv enligt artikel 4 i grundförordningen uppmanades den kinesiska regeringen att lämna information om kriterierna för rätten till subvention och om användningen av subventionen. Den kinesiska regeringen lämnade ingen sådan information. På grund av kravet i artikel 4.5 i grundförordningen att alla beslut om selektivitet ska vara ”klart och tydligt underbyggda” genom faktiska bevis, var kommissionen därför tvungen att grunda sina beslut på tillgängliga uppgifter, såsom anges i avsnitt 4.1, i enlighet med artikel 28 i grundförordningen.
(144)
Subventionssystemet är selektivt i den mening som avses i artikel 4.2 a i grundförordningen, eftersom den lagstiftning som den beviljande myndigheten omfattas av begränsar tillgången till detta system till företag som investerar i särskilda företagskategorier som uttömmande definierats i lagen (dvs. industrikatalogen för vägledning av utländska investeringar och katalogen för nyckelindustrier, nyckelprodukter och nyckelteknik vars utveckling staten för närvarande främjar. Det finns inte heller några objektiva kriterier för rätten att omfattas av systemet och inga avgörande bevis som gör det möjligt att i enlighet med artikel 4.2 b i grundförordningen dra slutsatsen att rätten beviljas automatiskt. Även om vissa administrativa bestämmelser inhämtades under besöket hos de exporterande tillverkarna, gör avsaknaden av samarbete från de kinesiska myndigheterna det omöjligt att bedöma om det finns några sådana objektiva kriterier.
(145)
Följaktligen bör denna subvention anses vara utjämningsbar.
f) Beräkning av subventionens storlek
(146)
Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som mottagarna konstaterats få under undersökningsperioden. Denna förmån beräknas genom att beakta mervärdesskatt- och tullbefrielsen för importerad utrustning. I enlighet med artikel 7.3 i grundförordningen fördelades subventionsbeloppet (täljare) över undersökningsperioden genom användning av en brukstid motsvarande den genomsnittliga avskrivningstiden för den berörda industrin (dvs. 15 år). Det på så sätt beräknade beloppet fördelades sedan över de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas totala omsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte är knuten till exportresultat och inte beviljas på grundval av framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(147)
Den subventionsnivå som under undersökningsperioden fastställdes avseende detta system för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna uppgår till 1,17 % för APP-gruppen och 0,61 % för Chenming-gruppen.
- Avdrag på mervärdesskatt för utrustning av inhemsk tillverkning
(148)
Detta system ger FIE-företag förmåner i form av nedsatt mervärdesskatt för inköp av inhemskt tillverkad utrustning.
a) Rättslig grund
(149)
Systemet bygger på cirkuläret från den statliga skatteförvaltningen om offentliggörande av tillfälliga åtgärder för tilldelning av skatteåterbetalning för inköp av inhemskt tillverkad utrustning av utlandsfinansierade företag nr 171, 1999, 20/09/1999 och avslutades med cirkuläret om upphörande av politiken för skatteåterbetalning för FIE-företags inköp av inhemskt tillverkad utrustning [Caishui 2008, nr 176]. I det sistnämnda föreskrivs en övergångsperiod efter programmets avslutande den 1 januari 2009.
b) Villkor
(150)
Systemet omfattar endast FIE-företag som köper inhemskt tillverkad utrustning.
c) Praktisk tillämpning
(151)
Syftet med programmet är att återbetala mervärdesskatt som betalats av FIE-företag för inköp av inhemskt tillverkad utrustning om utrustningen inte ingår i katalogen över undantagen utrustning och om utrustningens värde inte överskrider den totala investeringsgränsen för ett FIE-företag i enlighet med ”administrativa försöksåtgärder för inköp av inhemskt tillverkad utrustning”.
d) Resultat av undersökningen
(152)
Alla samarbetsvilliga exporterande tillverkare omfattades av detta system.
e) Slutsats
(153)
Följaktligen bör systemet anses utgöra en subvention i enlighet med artikel 3.1 a ii och artikel 3.2 i grundförordningen i form av uteblivna statliga intäkter som innebär att de mottagande företagen beviljats en förmån.
(154)
För att avgöra i vilken utsträckning subventionen är begränsad till vissa företag och om den är selektiv enligt artikel 4 i grundförordningen uppmanades den kinesiska regeringen att lämna information om kriterierna för rätten till subvention och om användningen av subventionen. Den kinesiska regeringen lämnade ingen sådan information. På grund av kravet i artikel 4.5 i grundförordningen att alla beslut om selektivitet ska vara ”klart och tydligt underbyggda” genom faktiska bevis var kommissionen därför tvungen att grunda sina beslut på tillgängliga uppgifter, såsom anges i avsnitt 4.1, i enlighet med artikel 28 i grundförordningen.
(155)
Subventionssystemet är selektivt i den mening som avses i artikel 4.2 a i grundförordningen, eftersom den lagstiftning som den beviljande myndigheten omfattas av begränsar tillgången till detta system till vissa företag (dvs. FIE-företag). Det finns inte heller några objektiva kriterier för rätten att omfattas av systemet och inga avgörande bevis som gör det möjligt att i enlighet med artikel 4.2 b i grundförordningen dra slutsatsen att rätten beviljas automatiskt. Även om vissa administrativa bestämmelser inhämtades under besöket hos de exporterande tillverkarna, gör avsaknaden av samarbete från de kinesiska myndigheterna det omöjligt att bedöma om det finns några sådana objektiva kriterier.
(156)
Dessutom är systemet selektivt i den mening som avses i artikel 4.4 b i grundförordningen, eftersom stödet är knutet till villkoret att inhemska varor måste användas framför importerade varor.
(157)
Följaktligen bör denna subvention anses vara utjämningsbar.
f) Beräkning av subventionens storlek
(158)
Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som mottagarna konstaterats få under undersökningsperioden. Förmånen för mottagarna beräknas genom att beakta den återbetalda mervärdesskatten för inhemskt tillverkad utrustning. I enlighet med artikel 7.3 i grundförordningen fördelades subventionsbeloppet (täljare) över undersökningsperioden genom användning av en brukstid motsvarande den genomsnittliga avskrivningstiden för den berörda industrin (dvs. 15 år). Det på så sätt beräknade beloppet fördelades sedan över de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas totala omsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte är knuten till exportresultat och inte beviljas på grundval av framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(159)
Den subventionsnivå som under undersökningsperioden fastställdes avseende detta system för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna uppgår till 0,03 % för APP-gruppen och 0,05 % för Chenming-gruppen.
- Befrielse från skatter och avgifter för stadsunderhåll, byggande och utbildning för FIE-företag
(160)
Detta system ger FIE-företag befrielse från att betala lokal stadsskatt för underhåll och anläggningar samt tilläggsavgift för utbildning.
a) Rättslig grund
(161)
Systemet bygger på de interimistiska bestämmelserna om den kinesiska skatten för stadsunderhåll (Guo Fa, offentliggjorda den 8 februari 1985, nr 19) och bestämmelserna från finansministeriet om flera särskilda frågor om genomförandet av de interimistiska reglerna om den kinesiska skatten för stadsunderhåll (Cai Shui Zi, offentliggjorda den 22 mars 1985, nr 69).
b) Villkor
(162)
Systemet är begränsat till FIE-företag.
c) Praktisk tillämpning
(163)
Enligt interimsbestämmelserna om Kinas skatt för stadsunderhåll är skatteunderlaget för skatten på stadsunderhåll och byggande ”det belopp för produktskatt, mervärdesskatt och företagsskatt som skattebetalarna faktiskt betalar, och den ska betalas på samma gång som respektive produktskatt, mervärdesskatt och företagsskatt”.
d) Resultat av undersökningen
(164)
Såsom förklaras i skälen 347 och 348 är skattskyldigheterna med avseende på detta system från och med den 1 december 2010 tillämpliga på alla företag som är verksamma i Kina.
e) Slutsats
(165)
Följaktligen och på grundval av informationen fram till den 30 november 2010 bör systemet anses utgöra en subvention i enlighet med artikel 3.1 a ii och artikel 3.2 i grundförordningen i form av uteblivna statliga intäkter som innebär att de mottagande företagen beviljats en förmån.
(166)
Subventionssystemet är selektivt i den mening som avses i artikel 4.2 a i grundförordningen, eftersom den lagstiftning som den beviljande myndigheten omfattas av undantar vissa typer av företag (dvs. FIE-företag) från betalning av skatt för stadsunderhåll och byggande.
(167)
Således bör denna subvention anses vara utjämningsbar.
(168)
Icke desto mindre kan man mot bakgrund av den information som lämnats av den kinesiska regeringen och de berörda samarbetsvilliga exporterande tillverkarna dra slutsatsen att parterna kunde visa att de berörda exportörerna inte längre får några förmåner genom detta system.
(169)
Således har de villkor som fastställs i artikel 15 i grundförordningen uppfyllts. Slutsatsen dras därför att detta stödsystem inte bör bli föremål för utjämning.
4.2.4 BIDRAGSPROGRAM
(170)
Av de olika stödprogram som nämndes i klagomålet befanns två användas av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna, nämligen belöningen för kända varumärken och särskilda anslag för att främja utländsk ekonomisk och handelsrelaterad utveckling och för att locka betydande utländska investeringsprojekt till Shandongprovinsen. De övriga programmen som man konstaterade användes hade rapporterats av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna. Den kinesiska regeringen uppmärksammades på att dessa program fanns och ombads att lämna nödvändig information om dem. Den kinesiska regeringen framförde att program som inte ingick i klagomålet inte kunde undersökas, eftersom det skulle strida mot WTO-reglerna. Den hävdade därför att kommissionens begäran måste anses oförenliga med reglerna om bevisning och samråd i SCM-avtalet. Vidare framförde den kinesiska regeringen att den information kommissionen lämnat om dessa system var allmän och att om man antog att programmen kunde undersökas, borde kommissionen skicka en ny och tillräckligt underbyggd begäran till den kinesiska regeringen om att få uppgifter om de nya påstådda subventioner som skulle vara relevanta för undersökningen.
(171)
Härvid noteras att det är EU:s normala praxis att informera myndigheterna i undersökningslandet om förekomsten av eventuella andra påstådda subventionssystem som används av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna än de som nämndes i klagomålet och begära information och klargöranden om dessa. Den tillämpade praxisen överensstämmer med tillämpliga WTO-regler. Kommissionen informerade den kinesiska regeringen om förekomsten av systemen vid den tidpunkt då dessa blev kända och gav den kinesiska regeringen den information som kommissionen hade fått från de kinesiska samarbetsvilliga exporterande tillverkarna. Kommissionen gav den kinesiska regeringen tillfälle till samråd om de berörda systemen och samråd ägde därefter rum. Följaktligen har bestämmelserna i artiklarna 12.1, 13.1 och 13.2 i SCM-avtalet helt följts, vilket också gäller artikel 11.10 i grundförordningen. I de resultat som redovisas nedan har den information som den kinesiska regeringen lämnat om de berörda programmen beaktats.
i) Program som nämns i klagomålet
- Kända varumärken
a) Rättslig grund
(172)
Detta system genomförs enligt ett meddelande från Shandongprovinsen om 2008 års budget för den särskilda fonden för stöd till utveckling av självexporterande varumärken [Lucaiqizhi (2008) nr 75]. Inom systemet ges stöd till företag för att främja exportvarumärken och öka marknadsandelen för kända varumärken.
b) Villkor
(173)
Endast exporterande företag med kända varumärken som är etablerade i Shandongprovinsen har rätt att få stöd. Inga rättsakter eller förvaltningshandlingar ingavs för att bestyrka kriterierna för att omfattas av systemet.
c) Praktisk tillämpning
(174)
Syftet med systemet är att belöna företag som har erkänts som exporterande företag med kända varumärken i Shandongprovinsen, för att förbättra deras utveckling och konkurrenskraft. Företaget behöver inte ansöka till programmet och därför finns det inte något godkännandedokument.
d) Resultat av undersökningen
(175)
En samarbetsvillig exporterande tillverkare omfattades av detta system.
e) Slutsats
(176)
Följaktligen bör systemet anses utgöra en subvention i enlighet med artikel 3.1 a i och artikel 3.2 i grundförordningen i form av en direkt överföring av medel som innebär att de mottagande företagen beviljats en förmån.
(177)
För att avgöra i vilken utsträckning subventionen är begränsad till vissa företag och om den är selektiv enligt artikel 4 i grundförordningen uppmanades den kinesiska regeringen att lämna information om kriterierna för rätten till subvention och om användningen av subventionen. Den kinesiska regeringen lämnade ingen sådan information. På grund av kravet i artikel 4.5 i grundförordningen att alla beslut om selektivitet ska vara ”klart och tydligt underbyggda” genom faktiska bevis, var kommissionen därför tvungen att grunda sina beslut på tillgängliga uppgifter, såsom anges i avsnitt 4.1, i enlighet med artikel 28 i grundförordningen.
(178)
Subventionssystemet är selektivt i den mening som avses i artikel 4.2 a i grundförordningen eftersom tillgången är begränsad till vissa företag, dvs. exporterande företag med känt varumärke. Med hänsyn till avsaknaden av rättslig eller administrativ information om kriterierna för att omfattas av systemet, finns det inget som tyder på att rätten till subvention bygger på objektiva kriterier i enlighet med artikel 4.2 b i grundförordningen.
(179)
Således bör denna subvention anses vara utjämningsbar.
f) Beräkning av subventionens storlek
(180)
Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som mottagarna konstaterats få under undersökningsperioden. Beloppet (täljaren) har fördelats över den samarbetsvilliga exporterande tillverkarens totala omsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte är knuten till exportresultat och inte beviljas på grundval av framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(181)
Den subventionsgrad som fastställdes avseende detta system för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna under undersökningsperioden är försumbar (mindre än 0,01 %) för Chenming-gruppen.
- Särskilda anslag för att främja projekt med utländska investeringar
a) Rättslig grund
(182)
Det officiella dokumentet om systemet är tillkännagivandet från Shouguangs folkregering om rekommendation om avancerade företag från 2008. Detta system som inrättades den 9 februari 2008 rekommenderar de företag som uppnådde utmärkta resultat under 2008.
b) Villkor
(183)
Företag som har erkänts som ”avancerade företag som kan locka utländska investeringar” och ”avancerade företag i fråga om resultat i utrikeshandeln” med enastående resultat i utrikeshandeln eller betydande förmåga att locka till sig utländska investeringar har rätt att ingå i systemet. Inga lagar eller förordningar om politiken eller definitionen av ”avancerade företag som kan locka utländska investeringar” och ”avancerade företag i fråga om resultat i utrikeshandeln” tillhandahölls av den kinesiska regeringen.
c) Praktisk tillämpning
(184)
Shouguangs folkregering ansvarar för tilldelning av medel till företag som har erkänts som ”avancerade företag som kan locka utländska investeringar” respektive ”avancerade företag i fråga om resultat i utrikeshandeln”.
(185)
Enligt den kinesiska regeringen behöver företag inte ansöka om att få delta i systemet och därför finns det inget godkännandedokument.
d) Resultat av undersökningen
(186)
En samarbetsvillig exporterande tillverkare omfattades av detta system.
e) Slutsats
(187)
Följaktligen bör systemet anses utgöra en subvention i enlighet med artikel 3.1 a i och artikel 3.2 i grundförordningen i form av en direkt överföring av medel som innebär att de mottagande företagen beviljats en förmån.
(188)
För att avgöra i vilken utsträckning subventionen är begränsad till vissa företag och om den är selektiv enligt artikel 4 i grundförordningen uppmanades den kinesiska regeringen att lämna information om kriterierna för rätten till subvention och om användningen av subventionen. Den kinesiska regeringen lämnade ingen sådan information. På grund av kravet i artikel 4.5 i grundförordningen att alla beslut om selektivitet ska vara ”klart och tydligt underbyggda” genom faktiska bevis, var kommissionen därför tvungen att grunda sina beslut på tillgängliga uppgifter, såsom anges i avsnitt 4.1, i enlighet med artikel 28 i grundförordningen.
(189)
Subventionssystemet är selektivt i den mening som avses i artikel 4.2 a i grundförordningen eftersom tillgången är begränsad till vissa företag, dvs. till företag som är avancerade när det gäller att locka till sig utländska investeringar och företag som är avancerade när det gäller resultat i utrikeshandel. Med hänsyn till avsaknaden av rättslig eller administrativ information om kriterierna för att omfattas av systemet, finns det inget som tyder på att rätten till subvention bygger på objektiva kriterier i enlighet med artikel 4.2 b i grundförordningen.
(190)
Följaktligen bör denna subvention anses vara utjämningsbar.
f) Beräkning av subventionens storlek
(191)
Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som mottagarna konstaterats få under undersökningsperioden. Beloppet (täljaren) har fördelats över den samarbetsvilliga exporterande tillverkarens totala omsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte är knuten till exportresultat och inte beviljas på grundval av framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(192)
Den subventionsgrad som fastställdes avseende detta system för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna under undersökningsperioden är försumbar (mindre än 0,01 %) för Chenming-gruppen.
ii) Program som rapporterats av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna
- Hjälp till svarande i antidumpningsärenden
a) Rättslig grund
(193)
Det officiella dokumentet om systemet är bestämmelser om genomförandet av stödpolitiken för svarande i antidumpnings-, antisubventions- och skyddsundersökningar. Den kinesiska regeringen hävdar att systemet upphörde 2008, men inget relevant rättsligt meddelande tillhandahölls.
b) Villkor
(194)
Subvention från finansbyrån på regions- eller provinsnivå för att underlätta företagets medverkan i den amerikanska antidumpningsutredningen. Berättigade företag måste vara registrerade i Shandongprovinsen (exklusive staden Qingdao) och ska arbeta i överensstämmelse med instruktionerna från handelsministeriet och provinsmyndigheterna.
c) Praktisk tillämpning
(195)
Detta är ett regionalsystem (som endast är tillgängligt i Shandongprovinsen med undantag av regionens största stad Qingdao) med kriterier för deltagande som inte är rättsligt objektiva.
(196)
Enligt den tillämpliga lagen får sökanden ersättning för 40 % av advokatkostnaderna.
d) Resultat av undersökningen
(197)
En samarbetsvillig exporterande tillverkare omfattades av detta system.
e) Slutsats
(198)
Följaktligen bör systemet anses utgöra en subvention i enlighet med artikel 3.1 a i och artikel 3.2 i grundförordningen i form av en direkt överföring av medel som innebär att de mottagande företagen beviljats en förmån.
(199)
Subventionssystemet är selektivt i den mening som avses i artikel 4.3 i grundförordningen, eftersom den lagstiftning som den beviljande myndigheten omfattas av begränsar tillgången till detta system till företag inom en avgränsad geografisk region.
(200)
Följaktligen bör denna subvention anses vara utjämningsbar.
f) Beräkning av subventionens storlek
(201)
Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som mottagarna konstaterats få under undersökningsperioden. Beloppet (täljaren) har fördelats över den samarbetsvilliga exporterande tillverkarens totala omsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte är knuten till exportresultat och inte beviljas på grundval av framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(202)
Den subventionsgrad som fastställdes avseende detta system för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna under undersökningsperioden är försumbar (mindre än 0,01 %) för Chenming-gruppen.
- Shouguang - bidrag till teknisk upprustning
a) Rättslig grund
(203)
Programmet genomfördes enligt yttrandet om att påskynda den högteknologiska industrins utveckling (försöksgenomförande) (Shoufa [2005] nr 37) utfärdat av kommunen Shouguang. Den kinesiska regeringen hävdade att det fanns ett regelverk för systemet men tillhandahöll inte någon kopia av det.
b) Villkor
(204)
Systemet är ett stöd för att förbättra företagens konkurrenskraft. Inga rättsakter eller förvaltningshandlingar ingavs för att bestyrka kriterierna för att omfattas av systemet.
c) Praktisk tillämpning
(205)
Enligt den kinesiska regeringen är programmet ett lokalt stöd för att främja FoU, energibesparing och miljöskydd. Det finns inget ansökningsförfarande. Den regionala regeringen utfärdar då och då meddelanden som informerar exporterande tillverkare som tilldelas ett visst belopp i bidrag.
d) Resultat av undersökningen
(206)
En samarbetsvillig exporterande tillverkare omfattades av detta system.
e) Slutsats
(207)
Följaktligen bör systemet anses utgöra en subvention i enlighet med artikel 3.1 a i och artikel 3.2 i grundförordningen i form av en direkt överföring av medel som innebär att de mottagande företagen beviljats en förmån.
(208)
För att avgöra i vilken utsträckning subventionen är begränsad till vissa företag och om den är selektiv enligt artikel 4 i grundförordningen uppmanades den kinesiska regeringen att lämna information om kriterierna för rätten till subvention och om användningen av subventionen. Den kinesiska regeringen lämnade ingen sådan information. På grund av kravet i artikel 4.5 i grundförordningen att alla beslut om selektivitet ska vara ”klart och tydligt underbyggda” genom faktiska bevis, var kommissionen därför tvungen att grunda sina beslut på tillgängliga uppgifter, såsom anges i avsnitt 4.1, i enlighet med artikel 28 i grundförordningen.
(209)
Subventionssystemet är selektivt i den mening som avses i artikel 4.2 a i grundförordningen eftersom tillgången är begränsad till vissa företag. Med hänsyn till avsaknaden av rättslig eller administrativ information om kriterierna för att omfattas av systemet, finns det inget som tyder på att rätten till subvention bygger på objektiva kriterier och villkor i enlighet med artikel 4.2 b i grundförordningen.
(210)
Följaktligen bör denna subvention anses vara utjämningsbar.
f) Beräkning av subventionens storlek
(211)
Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som mottagarna konstaterats få under undersökningsperioden. Beloppet (täljaren) har fördelats över den samarbetsvilliga exporterande tillverkarens totala omsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte är knuten till exportresultat och inte beviljas på grundval av framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(212)
Den subventionsgrad som fastställdes avseende detta system för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna under undersökningsperioden uppgår till mindre än 0,59 % för Chenming-gruppen.
- Suzhou Industrial Park - fond för immateriell äganderätt
a) Rättslig grund
(213)
Systemet genomförs i enlighet med interimistiska åtgärder för att förstärka arbetet vid Suzhou Industrial Park för immateriell äganderätt samt administrativa bestämmelser för fonden för immateriell äganderätt vid Suzhou Industrial Park.
b) Villkor
(214)
Systemet är begränsat till företag som är etablerade i Suzhou Industrial Park som har erhållet registreringsbevis för upphovsrätt för datorprogramvara, registreringsbevis för kretsmönster för integrerad krets och nyligen förvärvat kända varumärken.
c) Praktisk tillämpning
(215)
Ett företag som vill få ett bidrag för patentansökan eller en varumärkesbelöning ska fylla i ett ansökningsformulär för belöning för känt varumärke från Suzhouprovinsen eller en nivå högre och skicka in det till parkens forsknings- och teknikbyrå. Bidragen tillhandahålls av Suzhou Industrial Park. Det finns ingen information om parkens finansiering och från vilka statliga myndigheter den får bidragsmedlen.
d) Resultat av undersökningen
(216)
En samarbetsvillig exporterande tillverkare omfattades av detta system. Kommissionen konstaterar dock den fullständiga avsaknaden av relevant dokumentation om den samarbetsvilliga exporterande tillverkaren eftersom ingen ansökan till systemet eller beslut om beviljande av belöning tillhandahölls.
e) Slutsats
(217)
Följaktligen bör systemet anses utgöra en subvention i enlighet med artikel 3.1 a i och artikel 3.2 i grundförordningen i form av en direkt överföring av medel som innebär att de mottagande företagen beviljats en förmån.
(218)
För att avgöra i vilken utsträckning subventionen är begränsad till vissa företag och om den är selektiv enligt artikel 4 i grundförordningen uppmanades den kinesiska regeringen att lämna information om kriterierna för rätten till subvention och om användningen av subventionen. Den kinesiska regeringen lämnade ingen sådan information. Väl medveten om kravet i artikel 4.5 i grundförordningen att alla beslut om selektivitet ska vara ”klart och tydligt underbyggda” genom faktiska bevis var kommissionen därför tvungen att grunda sina beslut på tillgängliga uppgifter, såsom anges i avsnitt 4.1, i enlighet med artikel 28 i grundförordningen.
(219)
Subventionssystemet är selektivt i den mening som avses i artikel 4.2 a i grundförordningen eftersom tillgången är begränsad till vissa företag. Med hänsyn till avsaknaden av rättslig och administrativ information om kriterierna för att omfattas av systemet finns det inget som tyder på att rätten till subvention bygger på objektiva kriterier i enlighet med artikel 4.2 b i grundförordningen.
(220)
Dessutom är subventionssystemet selektivt i den mening som avses i artikel 4.3 i grundförordningen, eftersom den lagstiftning som den beviljande myndigheten omfattas av begränsar tillgången till detta system till företag inom en avgränsad geografisk region. Tillgången till systemet är begränsad till företag som är etablerade i Suzhou Industrial Park.
(221)
Följaktligen bör denna subvention anses vara utjämningsbar.
f) Beräkning av subventionens storlek
(222)
Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som mottagarna konstaterats få under undersökningsperioden. Beloppet (täljaren) har fördelats över den samarbetsvilliga exporterande tillverkarens totala omsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte är knuten till exportresultat och inte beviljas på grundval av framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(223)
Den subventionsgrad som fastställdes avseende detta system för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna under undersökningsperioden uppgår till mindre än 0,01 % för APP-gruppen.
- Bidrag från fonden för högteknologisk industriell utveckling
a) Rättslig grund
(224)
Ingen rättslig grund tillhandahölls av den kinesiska regeringen eller de exporterande tillverkarna. Programmet tillhandahåller ekonomiskt stöd till företag i Suzhou Industrial Park och enligt den kinesiska regeringen är syftet att påskynda reformering och modernisering av Suzhou Industrial Park samt främja en förbättring av kvaliteten på den forskning som bedrivs av företag i parken.
b) Villkor
(225)
Systemet är begränsat till företag som är etablerade i Suzhou Industrial Park och uppfyller de krav som fastställts i en rad planer under förutsättning att det finns relevanta forskningsprojekt. Den kinesiska regeringen tillhandahöll inte några kopior av de berörda planerna.
c) Praktisk tillämpning
(226)
Stöd ges till företag som investerar i parken och ansöker om bidrag för särskilda typer av åtgärder (forskning och utveckling, stöd till nya produkter, förvaltning av immateriell äganderätt, utveckling av utländska marknader, samordning av projekt med regeringen, offentliga tekniktjänster). Bidragen tillhandahålls av Suzhou Industrial Park. Det finns ingen information om parkens finansiering och från vilka statliga myndigheter den får bidragsmedlen.
d) Resultat av undersökningen
(227)
En samarbetsvillig exporterande tillverkare omfattades av detta system.
e) Slutsats
(228)
Följaktligen bör systemet anses utgöra en subvention i enlighet med artikel 3.1 a i och artikel 3.2 i grundförordningen i form av en direkt överföring av medel som innebär att de mottagande företagen beviljats en förmån.
(229)
För att avgöra i vilken utsträckning subventionen är begränsad till vissa företag och om den är selektiv enligt artikel 4 i grundförordningen uppmanades den kinesiska regeringen att lämna information om kriterierna för rätten till subvention och om användningen av subventionen. Den kinesiska regeringen lämnade ingen sådan information. Väl medveten om kravet i artikel 4.5 i grundförordningen att alla beslut om selektivitet ska vara ”klart och tydligt underbyggda” genom faktiska bevis var kommissionen därför tvungen att grunda sina beslut på tillgängliga uppgifter, såsom anges i avsnitt 4.1, i enlighet med artikel 28 i grundförordningen.
(230)
Subventionssystemet är selektivt i den mening som avses i artikel 4.2 a i grundförordningen eftersom tillgången är begränsad till vissa företag. Med hänsyn till avsaknaden av rättslig eller administrativ information om kriterierna för att omfattas av systemet, finns det inget som tyder på att rätten till subvention bygger på objektiva kriterier i enlighet med artikel 4.2 b i grundförordningen.
(231)
Dessutom är subventionssystemet selektivt i den mening som avses i artikel 4.3 i grundförordningen, eftersom den lagstiftning som den beviljande myndigheten omfattas av begränsar tillgången till detta system till företag inom en avgränsad geografisk region. Tillgången till systemet är begränsad till företag som är etablerade i Suzhou Industrial Park.
(232)
Följaktligen bör denna subvention anses vara utjämningsbar.
f) Beräkning av subventionens storlek
(233)
Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som mottagarna konstaterats få under undersökningsperioden. Beloppet (täljaren) har fördelats över den samarbetsvilliga exporterande tillverkarens totala omsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte är knuten till exportresultat och inte beviljas på grundval av framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(234)
Den subventionsgrad som fastställdes avseende detta system för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna under undersökningsperioden uppgår till mindre än 0,03 % för APP-gruppen.
- Stöd mottaget från Suzhou Industrial Park för upprätthållande av tillväxt
a) Rättslig grund
(235)
Ingen rättslig grund tillhandahölls av den kinesiska regeringen eller de exporterande tillverkarna. Den kinesiska regeringen uppger att programmet genomförs enligt yttrandet från Suzhou Industrial Park om att främja jämn, stabil och snabb tillväxt och syftet är att påskynda tillväxten av den industriella strukturen samt handeln med utlandet.
b) Villkor
(236)
Tillgången till systemet är begränsad till företag som är etablerade i Suzhou Industrial Park. De kinesiska myndigheterna har inte angett några tydliga kriterier för vilka som kan omfattas av systemet. För att få bidraget måste företag som är etablerade i parken uppnå högre exportresultat 2009 än föregående års faktiska resultat.
c) Praktisk tillämpning
(237)
Enligt den kinesiska regeringen behöver företag inte ansöka om att få delta i systemet, men den berörda samarbetsvilliga exporterande tillverkaren överlämnade ett formulär för ansökan till Suzhou Industrial Park för fonden för högteknologisk industriell utveckling. Enligt den kinesiska regeringen gäller systemet exportresultat för företag som får ett fast belopp i den kinesiska valutan yuan renminbin för varje dollars ökning av exportkvantiteter och exportvärden. Incitamentet i yuan renminbin differentieras också efter typen av produkt och modell. Bidragen tillhandahålls av Suzhou Industrial Park. Det finns ingen information om parkens finansiering och från vilka statliga myndigheter den får bidragsmedlen.
d) Resultat av undersökningen
(238)
En samarbetsvillig exporterande tillverkare omfattades av systemet.
e) Slutsats
(239)
Följaktligen bör systemet anses utgöra en subvention i enlighet med artikel 3.1 a i och artikel 3.2 i grundförordningen i form av en direkt överföring av medel som innebär att de mottagande företagen beviljats en förmån.
(240)
För att avgöra i vilken utsträckning subventionen är begränsad till vissa företag och om den är selektiv enligt artikel 4 i grundförordningen uppmanades den kinesiska regeringen att lämna information om kriterierna för rätten till subvention och om användningen av subventionen. Den kinesiska regeringen lämnade ingen sådan information. Väl medveten om kravet i artikel 4.5 i grundförordningen att alla beslut om selektivitet ska vara ”klart och tydligt underbyggda” genom faktiska bevis var kommissionen därför tvungen att grunda sina beslut på tillgängliga uppgifter, såsom anges i avsnitt 4.1, i enlighet med artikel 28 i grundförordningen.
(241)
Detta subventionssystem är selektivt i den mening som avses i artikel 4.3 i grundförordningen, eftersom den lagstiftning som den beviljande myndigheten omfattas av begränsar tillgången till detta system till företag inom en avgränsad geografisk region. Tillgången till systemet är begränsad till företag som är etablerade i Suzhou Industrial Park.
(242)
Vidare är systemet rättsligt sett knutet till exportresultat och anses följaktligen vara selektivt och utjämningsbart enligt artikel 4.4 a i grundförordningen. Bidraget är knutet till och beräknas efter exportresultatet och den erhållna förmånen bygger på ökningen av exportkvantiteter och exportvärden från ett år till nästa.
(243)
Följaktligen bör denna subvention anses vara utjämningsbar.
e) Beräkning av subventionens storlek
(244)
Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som mottagarna konstaterats få under undersökningsperioden. Beloppet (täljaren) har fördelats över den samarbetsvilliga exporterande tillverkarens totala exportomsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen är knuten till exportresultat.
(245)
Den subventionsgrad som fastställdes avseende detta system för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna under undersökningsperioden uppgår till 0,05 % för APP-gruppen.
- Program som rapporterats av de samarbetsvilliga exporterande tillverkare som inte utvärderats
(246)
Följande system och program som är relaterade till energibesparingar och miljöskydd rapporterades av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna:
-
Särskild fond för behandling av vattenföroreningar i sjön Taihu i Jiangsuprovinsen
-
Särskild fond för energibesparingar i Suzhou Industrial Park
-
Särskild fond för minskning av de totala utsläppen av svåra föroreningar på kommunal nivå i kommunen Suzhou
-
Stöd till vattenhushållning och utsläppsminskning
-
Stöd till miljöskyddsåtgärder från Suzhous miljöskyddsbyrå
-
Stöd till energisparande åtgärder i Shouguang
(247)
Med hänsyn till det berörda förmånsbeloppets ringa storlek ansågs det inte nödvändigt att fortsätta undersökningen av dessa system och program.
4.2.5 STATLIGT TILLHANDAHÅLLANDE AV VAROR OCH TJÄNSTER MOT OTILLRÄCKLIG ERSÄTTNING
i) Program som nämns i klagomålet och som har utvärderats
- Tillhandahållande av rätt till markanvändning
a) Rättslig grund och villkor
(248)
I klagomålet anfördes det att den kinesiska regeringen hade gett de samarbetsvilliga exportörerna rätt till markanvändning mot otillräcklig ersättning. Som svar lämnade den kinesiska regeringen in lag nr 39 (28 september 2007) om markförvaltning och bestämmelserna om tillhandahållandet av rätt att för byggnation använda statligt ägd mark genom anbudsinfordran, auktion och anbud. Den kinesiska regeringen vägrade att tillhandahålla några uppgifter i fråga om de rätta priserna för markanvändning, riktvärden för minimimarkpris som de hävdar finns, hur riktvärden för minimimarkpris utvärderas samt den metod som tillämpas när staten exproprierar mark från tidigare ägare.
b) Praktisk tillämpning
(249)
Enligt artikel 2 i markförvaltningslagen ägs all mark av staten, eftersom mark enligt den kinesiska författningen och tillämpliga lagbestämmelser tillhör den kinesiska befolkningen kollektivt. Ingen mark kan säljas men rätt till markanvändning kan tilldelas enligt lagen: de statliga myndigheterna tilldelar den genom offentlig anbudsinfordran, anbud eller auktion.
c) Resultat av undersökningen
(250)
De samarbetsvilliga exporterande tillverkarna har rapporterat vilket mark som de besitter samt berörda avtal eller licenser om markanvändning, men den kinesiska regeringen lämnade ingen information om prissättningen av markanvändningsrättigheter.
d) Slutsats
(251)
Följaktligen bör den kinesiska regeringens tillhandahållande av markanvändningsrättigheter anses utgöra en subvention i enlighet med artikel 3.1 a iii och artikel 3.2 i grundförordningen i form av tillhandahållande av varor som innebär att de mottagande företagen beviljats en förmån. Såsom anges i skälen 260-262, finns det ingen fungerande marknad för mark i Kina och användningen av externa riktmärken visar att det belopp som de samarbetsvilliga exportörerna betalar för markanvändningsrättigheter ligger långt under den normala marknadsnivån.
(252)
För att avgöra i vilken utsträckning subventionen är begränsad till vissa företag och om den är selektiv enligt artikel 4 i grundförordningen uppmanades den kinesiska regeringen att lämna information om kriterierna för rätten till subvention och om användningen av subventionen. Den kinesiska regeringen lämnade ingen sådan information. Väl medveten om kravet i artikel 4.5 i grundförordningen att alla beslut om selektivitet ska vara ”klart och tydligt underbyggda” genom faktiska bevis, var kommissionen därför tvungen att grunda sina beslut på tillgängliga uppgifter i enlighet med artikel 28 i grundförordningen. Det bör noteras att följande föreskrivs i artikel 28.6: ”Om någon berörd part inte samarbetar eller endast delvis samarbetar så att relevanta uppgifter därigenom undanhålls, kan resultatet utfalla mindre gynnsamt för parten än om denne hade samarbetat.” De uppgifter som beaktades var följande:
(253)
De bevis för selektivitet som klagandena tillhandahållit.
(254)
Resultaten (se skälen 77 och 78) att särskilda subventioner kanaliseras till papperstillverkningsindustrin via en särskild sektorsplan, dvs. papperstillverkningsplanen. Det noteras att artiklarna 7-11 i ovannämnda plan innehåller särskilda bestämmelser om industrilokalisering som anger vilket slags papperstillverkningsindustri som får etableras i olika geografiska regioner i landet.
(255)
Bevisen (se skäl 76) för att papperstillverkningsindustrin är en ”främjad industri” (beslut nr 40).
(256)
Resultaten (se skälen 260-262) att det inte finns någon fungerande marknad för mark i Kina.
(257)
Resultaten från de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna, som bekräftades i den parallella antidumpningsundersökningen, var att de tilldelats mark för sina papperstillverkningsprojekt (8).
(258)
Mot bakgrund av ovanstående och i avsaknad av samarbete från den kinesiska regeringen visar de tillgängliga bevisen att de subventioner som beviljas till företag i pappersindustrin inte är allmänt tillgängliga och således är selektiva enligt artikel 4.2 a grundförordningen. Mot bakgrund av den kinesiska regeringens bristande samarbete, finns det inget som tyder på att rätten till subventioner bygger på objektiva kriterier och villkor enligt artikel 4.2 b i grundförordningen.
(259)
Följaktligen bör denna subvention anses vara utjämningsbar.
e) Beräkning av subventionens storlek
(260)
Följaktligen bör den slutsatsen dras, att situationen i Kina i fråga om rätt till markanvändning inte är marknadsstyrd. Det tycks inte finnas några tillgängliga privata riktmärken alls i Kina. Därför är det omöjligt att justera kostnaderna eller priserna i Kina. Under dessa omständigheter anses att det inte finns någon marknad i Kina och i enlighet med artikel 6 d ii i grundförordningen är det befogat att använda ett externt riktmärke för att mäta storleken på förmånen. Eftersom den kinesiska regeringen inte samarbetar och underlät att lämna förslag på ett externt riktmärke, var kommissionen tvungen att förlita sig på tillgängliga uppgifter för fastställandet av ett lämpligt externt riktmärke. Det anses därför lämpligt att använda uppgifter från det särskilda tullområdet Taiwan, Penghu, Jinmen och Matsu (kinesiska Taipei) (nedan kallat Taiwan) som ett lämpligt riktmärke.
(261)
Kommissionen anser att markpriserna i Taiwan erbjuder det bästa riktmärke för de områden i Kina där de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna är etablerade. Samtliga exporterande tillverkare är etablerade i den östra delen av Kina, i utvecklade områden med hög BNP i provinser med hög befolkningstäthet som omger Shanghai. Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som mottagarna konstaterats få under undersökningsperioden. Förmånen för mottagarna beräknas genom att beakta skillnaden mellan det belopp som betalas av varje företag för rätten att använda mark och det belopp som normalt skulle ha betalats enligt det taiwanesiska riktmärket.
(262)
I denna beräkning använde kommissionen det genomsnittliga markpris per kvadratmeter som fastställts i Taiwan, korrigerad för den valutadepreciering som inträffat efter det att kontrakten om markanvändningsrätten slöts. Informationen om priser på industrimark hämtades från webbplatsen för industribyrån inom det taiwanesiska ministeriet för ekonomiska frågor. Valutadeprecieringen beräknades på grundval av inflationstakten för Taiwan som IMF offentliggjort i sin World Economic Outlook för 2009. I enlighet med artikel 7.3 i grundförordningen fördelades subventionsbeloppet (täljaren) över undersökningsperioden genom användning av den normala brukstiden för rätt till markanvändning för industrimark i Kina, dvs. 50 år. Beloppet fördelades sedan över de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas totala omsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte är knuten till exportresultat och inte beviljas på grundval av framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter.
(263)
Den subventionsnivå som under undersökningsperioden fastställdes avseende detta system för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna uppgår till 2,81 % för APP-företagen och 0,69 % för Chenming-företagen.
ii) System som nämns i klagomålet och som inte har utvärderats
- Tillhandahållande av elförsörjning
(264)
Man fann att de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna inte använde detta system under undersökningsperioden. Därför fanns det inget behov av att utvärdera om systemet är utjämningsbart eller inte.
- Tillhandahållande av kemikalier för papperstillverkning
(265)
Man fann att de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna inte använde detta system under undersökningsperioden. Därför fanns det inget behov av att utvärdera om systemet är utjämningsbart eller inte.
4.3 PARTERNAS SYNPUNKTER PÅ SUBVENTIONER
4.3.1 INLEDNING
(266)
Den kinesiska regeringen, två grupper av samarbetsvilliga exporterande tillverkare (APP och Chenming) och klaganden i EU lämnade synpunkter på den slutliga underrättelsen.
(267)
Klaganden i EU stödde kommissionens slutsatser.
(268)
Kinas regering, APP och Chenming invände mot kommissionens slutsatser. Eftersom argumenten redan har behandlats i den slutliga underrättelsen upprepas de inte i denna förordning.
4.3.2 PÅSTÅENDEN I FRÅGA OM DUBBLA AVHJÄLPANDE ÅTGÄRDER
(269)
Den kinesiska regeringen hävdade att förslaget om utjämningsåtgärder utgör dubbla avhjälpande åtgärder. Man framhöll att enligt EU-praxis i antidumpningsundersökningar mot Kina fastställs normalvärdet enligt uppgifter som erhållits från tillverkare i ett tredjeland med marknadsekonomi. I sådana fall utgör utjämningstullar således en dubbelräkning för att avhjälpa samma problem, eftersom antidumpningstullarna i själva verket ”utjämnar” alla subventioner som kinesiska företag påstås ha beviljats.
(270)
APP hävdade att om normalvärdet grundas på inhemsk försäljning i det jämförbara landet leder ett avslag på ansökan om marknadsekonomisk status och användningen av ett icke-subventionerat normalvärde till att tullen ökas med det subventionerade beloppet, vilket i sin tur leder till att subventionerna räknas två gånger.
(271)
Den kinesiska regeringen hävdade att samma påstådda marknadsstörningar redan har behandlats i det parallella antidumpningsförfarandet. Den hävdade också att kommissionens praxis strider mot EU-lagstiftningen och WTO-reglerna, och att kommissionen antingen borde avsluta förfarandet avseende utjämningstullar eller bevilja de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna i det parallella antidumpningsförfarandet marknadsekonomisk status. Den kinesiska regeringen förklarade också att den inte godtar kommissionens argument om att det inte föreligger dubbelräkning, eftersom skademarginalen är lägre än dumpningsmarginalen. Slutligen hävdade den kinesiska regeringen på grundval av WTO:s överprövningsorgans slutsats i ärendet US - PRC DS379 (9) avseende dubbla avhjälpande åtgärder, bör det nuvarande förfarandet avslutas.
(272)
Dessa påståenden måste avvisas. I detta avseende ska det noteras att dubbelräkning inte är relevant i detta förfarande. Vare sig ett samtidigt införande av antidumpnings- och utjämningstullar för en icke-marknadsekonomi kan leda till eventuella dubbla avhjälpande åtgärder eller ej, kan det i den här situationen per definition endast inträffa om det sker en ackumulering av dumpningsmarginalen och subventionsbeloppet, dvs. när den sammanlagda nivån för dessa två typer av tullar överskrider den högsta dumpningsmarginalen eller det högsta subventionsbeloppet. Så är inte fallet i detta ärende, vilket förklaras nedan.
(273)
För det första erinras det om att EU tillämpar regeln om lägsta tull vid införande av antidumpnings- och utjämningstullar på samma produkt. Med andra ord fastställer kommissionen i EU-undersökningar nivån för dumpning, subventionering och den skada som unionsindustrin lidit. Nivåerna på tullarna får aldrig vara högre än skademarginalen, och skademarginalen är i det här fallet densamma för båda förfarandena. I det parallella antidumpningsförfarandet fastställde kommissionen en dumpningsmarginal som är mycket högre än skademarginalen. I linje med regeln om lägsta tull föreslog kommissionen ett införande av åtgärder som grundas på skademarginalen (se rådets förordning (EU) nr 451/2011 av den 6 maj 2011 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av bestruket finpapper med ursprung i Folkrepubliken Kina (10). Den subventionsmarginal som fastställs i den aktuella antisubventionsundersökningen kommer följaktligen inte att ge unionsindustrin ytterligare skydd jämfört med dumpningsmarginalen, eftersom antidumpningstullen redan kommer att täckas av skademarginalen. Därför föreligger det ingen överlappning mellan de två parallella förfarandena. Även om man antar att det finns en möjlighet till dubbla avhjälpande åtgärder enligt beskrivningen i skäl 269, finns det inget lagligt krav på att ”utjämna” dumpningen mot subventionen. Skillnaden mellan dumpningsmarginalen och skademarginalen som konstaterades i antidumpningsförfarandena var förvisso högre än det subventionsbelopp som konstaterades i denna undersökning. Det ska också betonas att när det gäller den faktiska sammansättningen av de tullar som ska betalas, är det kommissionens praxis att först införa det tullbelopp som blir resultatet av undersökningen av utjämningstullar. Om det fortfarande finns en skillnad mellan detta tullbelopp och skademarginalen, kan denna skillnad täckas med den tull som blir resultatet av antidumpningsundersökningen. Detta innebär emellertid inte att det föreligger dubbelräkning, eftersom det sammanlagda beloppet för tullarna redan kan vara motiverat enbart till följd av antidumpningsundersökningen.
(274)
För det andra ska det noteras att de avhjälpande åtgärder som föreslagits av den kinesiska regeringen inte är tillåtna enligt lag eftersom i) undersökningen fastställde förekomst av utjämningsåtgärder som vållat unionsindustrin väsentlig skada och det har fastställts att införandet av åtgärder är i unionens intresse, vilket innebär att denna undersökning inte kan avslutas, ii) inte alla kinesiska parter ansökte om marknadsekonomisk status i det parallella antidumpningsförfarandet, iii) marknadsekonomisk status inte kan beviljas automatiskt till parter som inte har ansökt om det, och iv) när det gäller de parter som fick avslag på sin ansökan om marknadsekonomisk status detta, berodde på de allvarliga brister som hade konstaterats när det gäller kriterierna 1, 2 och 3 i artikel 2.7 c i den grundläggande antidumpningsförordningen.
4.3.3 PÅSTÅENDEN I FRÅGA OM TILLÄMPNING AV OFÖRDELAKTIGA SLUTLEDNINGAR
(275)
Den kinesiska regeringen hävdade även att kommissionen använde olagliga ofördelaktiga slutledningar till följd av det bristande samarbetet. I detta sammanhang hänvisar den kinesiska regeringen till artikel 28.6 i grundförordningen, bland annat till bestämmelsen att om någon berörd part inte samarbetar eller endast delvis samarbetar, kan resultatet bli mindre gynnsamt för parten än om denne hade samarbetat. Enligt den kinesiska regeringen strider tillämpningen av ofördelaktiga slutledningar mot artikel 12.7 i SCM-avtalet samt mot bilaga II till WTO:s antidumpningsavtal.
(276)
När det gäller detta påpekande ska det noteras att den kinesiska regeringens tolkning av artikel 28.6 i grundförordningen saknar grund. Kommissionen tillämpade inga ”ofördelaktiga slutledningar” på Kinas regering, eftersom kommissionen inte avsiktligt valde ett mindre gynnsamt resultat för de berörda exportörerna och inte heller valde ett bestraffande alternativ med avseende på förekomsten av stöd eller storleken på utjämningstullarna. Som undersökande myndighet begärde kommissionen en rad upplysningar från den kinesiska regeringen inom en rimlig tidsperiod. Den kinesiska regeringen underlät emellertid att lämna de uppgifter som bedömdes vara nödvändiga för undersökningen (t.ex. kopior på planer, information om banker, bankernas bedömningar när de beviljade lån till de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna, prissättning av markanvändningsrättigheter). Under dessa omständigheter tvingades kommissionen tillämpa bestämmelserna i artikel 28 i grundförordningen och komma fram till en representativ slutsats på grundval av tillgängliga uppgifter. Här är det viktigt att betona att kommissionen inte avsiktligt fastställde negativa slutsatser för att bestraffa den kinesiska regeringen. Kommissionen avvisade till exempel inte upplysningar om markanvändningsrättigheter, utan det var snarare så att den kinesiska regeringen inte lämnade alla begärda upplysningar om prissättningen av markanvändningsrättigheter. På samma sätt tillämpade kommissionen inte några ofördelaktiga slutledningar på den kinesiska regeringen med avseende på förmånslån inom industrin för bestruket finpapper, men den var tvungen att inhämta den information som saknades om planer, bankernas roll och bankernas utlåningspolitik gentemot de samarbetsvilliga exportörerna, eftersom sådana upplysningar helt enkelt inte lämnades av den kinesiska regeringen. Kommissionen blev således tvungen att använda vilken all slags information som lämnades av den kinesiska regeringen. Om de lämnade upplysningarna inte var tillräckliga eller inte ansågs vara beviskraftiga, blev kommissionen tvungen att komplettera dem med andra relevanta uppgifter för att kunna dra slutsatser. I vissa fall kan det inte uteslutas att resultatet blev mindre gynnsamt för den kinesiska regeringen än om den hade samarbetat fullständigt, men detta var inget som medvetet eftersträvades av kommissionen.
(277)
Kommissionens tillvägagångssätt i detta fall kan jämföras med hur begreppet ”ofördelaktiga slutledningar” i punkt 7 i bilaga V till SCM-avtalet har tillämpats av WTO-panelerna. När det till exempel gäller EC-Aircraft-panelen tillämpade panelen bestämmelsen om ofördelaktiga slutledningar vid två tillfällen med avseende på Spaniens FoU-program ”Profit” i fall där EU inte hade lämnat tillräcklig information. När det gällde både finansieringsbeloppet och frågan om faktiskt selektiva åtgärder, beaktade panelen inte de bevis som lämnats av EU och valde i stället den lösning som föreslagits av klaganden (Förenta staterna) när den drog sina slutsatser (11). Så är inte fallet i den aktuella undersökningen, eftersom kommissionen inte bortsåg från några uppgifter som lämnats av den kinesiska regeringen och inte bara valde den lösning som föreslagits av klaganden, utan i stället använde all tillgänglig information för att komma fram till en slutsats. Mot bakgrund av ovanstående dras slutsatsen att ovanstående påståenden måste avvisas.
(278)
Eftersom kommissionen inte tillämpade ofördelaktiga slutledningar i fråga om den kinesiska regeringen eller någon av exportörerna, är det ett ogrundat påstående att tillämpning av ofördelaktiga slutledningar på en regering strider mot WTO:s rättsliga bestämmelser.
(279)
Detta påstående avvisas eftersom det inte underbyggs av fakta. I sin första skrivelse till den kinesiska regeringen vid inledandet av detta förfarande informerade kommissionen den kinesiska regeringen om bestämmelserna i artikel 28 och de fall när dessa bestämmelser kan tillämpas. Samma information lämnades även i den skrivelse som den kinesiska regeringen mottog före kontrollbesöket på plats. Dessutom informerades den kinesiska regeringen om konsekvenserna av bristande samarbete, såsom förklaras i skäl 59.
(280)
Den kinesiska regeringen hävdade också att kommissionen aldrig bad den att anordna möten med statligt ägda banker.
(281)
Detta påstående måste avvisas. I detta avseende ska det noteras att kommissionen ville att den kinesiska regeringen skulle vara direkt involverad när mötena med de banker som har beviljat lån till de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna anordnades. I detta syfte fick den kinesiska regeringen även en förteckning över de banker som har beviljat sådana lån. Den kinesiska regeringen ombads även att se till att statliga politiska banker och andra finansinstitutioner skulle vara närvarande under det första kontrollbesöket på plats i den kinesiska regeringens lokaler så att dessa parter skulle kunna besvara de frågor i frågeformuläret som riktades till dem. Den kinesiska regeringen hörsammade aldrig någon av dessa uppmaningar.
(282)
Den kinesiska regeringen hävdade att tillämpningen av ofördelaktiga slutledningar är orättvis i det aktuella ärendet eftersom den lämnade alla upplysningar som fanns tillgängliga efter bästa förmåga. Den kinesiska regeringen hävdade också att de berörda bankerna enligt definitionen i artikel 12.9 i SCM-avtalet är tredjeparter i detta förfarande och inte berörda parter, och att de följaktligen inte är skyldiga att samarbeta. Den ansåg dessutom att kommissionen hade agerat godtyckligt och inkonsekvent jämfört med WTO-reglerna, eftersom den kinesiska regeringen lämnade tillräcklig information om bankutlåning och markanvändningsrättigheter.
(283)
Dessa påståenden måste avvisas. I detta avseende erinras det om att kommissionen inte tillämpade ofördelaktiga slutledningar på den kinesiska regeringen. Såsom anges i skäl 276 använde kommissionen dessutom all information som lämnades av den kinesiska regeringen, men eftersom väsentliga uppgifter saknades var den tvungen att komplettera informationen med uppgifter från andra tillgängliga källor för att komma fram till en representativ slutsats.
(284)
Med avseende på påståendena om berörda parter vill kommissionen erinra om att det i artikel 12.9 i SCM-avtalet tydligt anges att andra inhemska eller utländska parter än dem som nämns i avtalet kan inbegripas som berörda parter. När det gäller det aktuella förfarandet, begärde kommissionen på grundval av klagomålet upplysningar om förmånslån till tillverkare av bestruket finpapper. Sådana upplysningar är dessutom direkt kopplade till bankerna, som är majoritetsägda av staten. Både de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna och den kinesiska regeringen informerades om detta. Eftersom kommissionen inte fick tillräcklig information om bankernas utlåning, var den helt enkelt tvungen att använda tillgängliga uppgifter i enlighet med artikel 28 i grundförordningen.
4.3.4 PÅSTÅENDEN I FRÅGA OM ANVÄNDNING AV BÄSTA TILLGÄNGLIGA UPPGIFTER
(285)
APP hävdade att kommissionen inte får bortse från uppgifter som inte är fullkomliga i alla hänseenden om parten har handlat efter bästa förmåga. APP hävdade vidare att även i fall där en part underlåter att handla efter bästa förmåga, måste kommissionen när den använder de tillgängliga uppgifterna ta hänsyn till alla underbyggda uppgifter som lämnas av en berörd part, trots att dessa uppgifter kanske inte utgör den fullständiga information som parten har uppmanats att lämna. Kommissionen är därför skyldig, både enligt grundförordningen och SCM-avtalet, att inte bortse från sådana uppgifter.
(286)
Den kinesiska regeringen framhöll att kommissionen inte får förlita sig på tillgängliga uppgifter om en berörd medlem eller en berörd part kan visa att den har handlat efter bästa förmåga, att uppgifterna är kontrollerbara, kan användas i undersökningen, lämnas i rätt tid samt att uppgifterna lämnas via ett medium eller i datoriserad form på det språk som begärs av de undersökande myndigheterna.
(287)
Så var inte fallet här. I detta avseende erinras det om att kommissionen beslutade sig för att använda tillgängliga uppgifter i enlighet med bestämmelserna i artikel 28 i grundförordningen och artikel 12.7 i SCM-avtalet, eftersom den kinesiska regeringen och de exporterande tillverkarna inte gjorde detta, trots upprepade uppmaningar om att lämna de uppgifter som ansågs vara nödvändiga för undersökningen för att komma fram till en representativ slutsats. Kommissionen tvingades därför att försöka lösa det grundläggande problem som den i egenskap av undersökande myndighet ställdes inför, dvs. att den kinesiska regeringen vägrade ge tillgång till eller underlät att lämna aktuell information om planer, bankernas roller, bedömning av kreditrisker vid beviljande av lån till samarbetsvilliga exporterande tillverkare, prissättning av markanvändningsrättigheter eller rättsliga krav avseende de olika granskade systemen. De samarbetsvilliga exporterande tillverkarna underlät även att lämna uppgifter om lån som de fått från kinesiska banker. Det sätt som den kinesiska regeringen och de exporterande tillverkarna samarbetade på uppfyller därför inte de normer som har fastställts av WTO:s överprövningsorgan i ärendet United States - Anti-Dumping Measures on Certain Hot-Rolled Steel Products from Japan, där överprövningsorganet drog slutsatsen att det krävs en ”hög” samarbetsgrad av de berörda parterna och att de berörda parterna måste handla efter ”bästa förmåga” (12). Kommissionen förstår inte varför det inte var möjligt för den kinesiska regeringen och de exporterande tillverkarna att lämna/få fram de saknade uppgifterna, och varför ingen trovärdig förklaring lämnades av den kinesiska regeringen eller de exporterande tillverkarna. Den kinesiska regeringen hävdade även att villkoren för att använda bästa tillgängliga uppgifter inte uppfylldes, och påpekade att den kunde ha misslyckats med att lämna vissa uppgifter helt enkelt för att de inte finns, inte längre är relevanta, inte är tillgängliga, eller inte nämndes i frågeformuläret eller i förväg före kontroll.
(288)
Detta påstående måste avvisas. I detta avseende ska det noteras att det tydligt framgår av avsnittet om subventionering ovan att kommissionen i egenskap av undersökande myndighet inte hade något annat val än att använda tillgängliga uppgifter för att komma fram till en representativ slutsats. När det gäller typen av begärda uppgifter, erinras det om att kommissionen begärde befintliga uppgifter (t.ex. information om planer, bankernas roller, bedömning av kreditrisker vid beviljande av lån till samarbetsvilliga exporterande tillverkare, prissättning av markanvändningsrättigheter eller rättsliga krav avseende de olika granskade systemen), och att den kinesiska regeringen gavs möjlighet att lämna dessa uppgifter vid ett flertal tillfällen efter inledandet av förfarandet.
(289)
Vidare ska det också betonas att kommissionen som undersökande myndighet måste granska de påståenden som gjordes i klagomålet, för vilka tillräckliga bevis hade lämnats för att inleda en undersökning (t.ex. användning av femårsplaner och industripolitik för förmånslån till tillverkare av bestruket finpapper, bankernas roll som offentliga organ, förekomsten av direkt/indirekt skatt samt bidragsprogram). Som berörd part var den kinesiska regeringen följaktligen skyldig att lämna alla uppgifter som bedömdes vara nödvändiga. Den kinesiska regeringen intog emellertid en annan ståndpunkt, som innebar att den själv tog på sig den undersökande myndighetens uppgifter. Faktum är att den kinesiska regeringen själv ville avgöra vad den ansåg vara relevant och begränsa sig till att lämna ut de handlingar som den ansåg vara relevanta, utan att låta den undersökande myndigheten granska dessa frågor. Detta åskådliggörs tydligt av den kinesiska regeringens inställning till statligt ägda banker (se skäl 282).
Den kinesiska regeringen hävdade att sådana banker är ”tredje parter”. Klagomålet innehåller emellertid tillräckliga bevis för att bankerna är ”offentliga organ”, och kommissionen hade därför rätt att begära att den kinesiska regeringen skulle lämna de begärda upplysningarna om dessa bankers verksamhet. Som svar på detta ansåg sig den kinesiska regeringen ha rätt att bestämma att dessa banker inte är offentliga organ och att vägra lämna uppgifter om dem. Det är emellertid den undersökande myndigheten, dvs. kommissionen, som ska fatta detta beslut, och inte den kinesiska regeringen. Ett sådant uppförande strider tydligt mot ovannämnd rättspraxis från WTO, där det anges att berörda parter måste handla efter ”bästa förmåga”. Det är svårt att se hur den kinesiska regeringens agerande överensstämmer med överprövningsorganets slutsats i ärendet United States - Anti-Dumping Measures on Certain Hot-Rolled Steel Products from Japan, dvs. att ”… samarbete är en process som innebär en gemensam insats, varigenom parterna arbetar tillsammans för att uppnå ett gemensamt mål” (13). Det ska också noteras att kommissionen gav alla berörda parter gott om tid på sig för att lämna de begärda upplysningarna, och att den genomförde undersökningen i enlighet med bestämmelserna i bilaga VI till SCM-avtalet, där reglerna för kontroller på plats anges, bland annat att det är tillåtet att kräva att få göra kontroller på plats för ytterligare klargöranden mot bakgrund av den information som erhållits.
(290)
Den kinesiska regeringen hävdade att de begärda planerna är mycket omfångsrika eftersom de innehåller 282 000 sidor, och att det därför utgör en orimlig extra börda att översätta dem. Den hävdade också att den inte känner till om planerna finns i oberoende översättningar och att den inte lämnade de nationella femårsplanerna inom ramen för förfarandena med Förenta staterna.
(291)
Detta påstående måste avvisas. De planer som anges i skäl 65 och som den kinesiska regeringen lämnade på kinesiska uppgick till mindre än 300 sidor. Påståendet att femårsplanerna innehåller 282 000 sidor bekräftas inte av den kinesiska regeringens officiella uppgifter. Påståendet är emellertid oroande, eftersom det kan visa på ett ännu mer omfattande statligt ingripande än vad som påvisats i den aktuella undersökningen och i den parallella antidumpningsundersökningen. När det gäller planer som finns i oberoende översättningar, ska det noteras att kommissionen fick sådan dokumentation från andra berörda parter, och i den utsträckning sådana översatta planer mottogs användes de i undersökningen. Slutligen bör det klargöras att det inte var kommissionens avsikt att påstå att den kinesiska regeringen har lämnat in planer till de amerikanska förfarandena. I skäl 66 anges endast att översatt information förefaller att finnas i detta avseende.
4.3.5 PÅSTÅENDEN I FRÅGA OM ANVÄNDNING AV UPPGIFTER SOM INTE ÄR FULLKOMLIGA I ALLA HÄNSEENDEN
(292)
Den kinesiska regeringen hävdade att kommissionen, innan den använder bästa tillgängliga information, måste genomföra en analys i enlighet med artikel 28.3 i grundförordningen och fastställa om de särskilda villkor som anges i den artikeln är uppfyllda.
(293)
I detta avseende ska det noteras att kommissionen var tvungen att förlita sig på tillgängliga uppgifter i enlighet med bestämmelserna i artikel 28 i grundförordningen eftersom de särskilda villkor som fastställs i artikel 28.3 inte uppfylldes. Såsom förklaras ovan lämnade den kinesiska regeringen antingen bristande information eller inte den begärda informationen alls i många fall. Det ska erinras om att informationen om planer antingen inte lämnades alls eller endast lämnades delvis, att informationen om bankernas roll var ofullständig eller obedömbar, att informationen om bankernas bedömning av kreditrisker när de beviljar lån till samarbetsvilliga exporterande tillverkare och om prissättningen av markanvändningsrättigheter inte lämnades, och att ett antal juridiska dokument som hänvisar till vissa skatte- och bidragsprogram inte heller lämnades. Med tanke på att informationen var bristfällig eller obefintlig, kunde kommissionen inte kontrollera vissa av de upplysningar som lämnades. Med tanke på det ovanstående är det ett faktum att den kinesiska regeringen under dessa omständigheter inte kan anses ha handlat efter bästa förmåga, och svårigheterna med att komma fram till en rimligt exakt slutsats tvingade kommissionen att förlita sig på tillgängliga uppgifter.
(294)
Den kinesiska regeringen hävdade också att kommissionen borde ha använt den information som redan lämnats av den kinesiska regeringen som ”mest tillförlitliga uppgifter som fanns tillgängliga”.
(295)
I detta avseende ska det noteras att kommissionen för att komma fram till en representativ slutsats använde all information som lämnats av de berörda parterna (inklusive all information som lämnats av den kinesiska regeringen) samt uppgifter som hämtats från offentligt tillgängliga källor.
(296)
När det gäller lånen hävdades det att i avsaknad av information från särskilda banker skulle kommissionen för att bedöma kreditrisken vid beviljande av lån ha förlitat sig på de förklaringar som lämnats av Kinas Folkbank (People's Bank of China) och banktillsynskommissionen samt affärsbankernas årsredovisningar.
(297)
Detta påstående måste avvisas. I detta avseende ska det noteras att bankerna inte lämnade de nödvändiga uppgifterna trots att de uttryckligen uppmanades att göra detta. Den information som lämnades av Kinas Folkbank (People's Bank of China) och banktillsynskommissionen var endast av mycket allmän karaktär och hade absolut inga direkta kopplingar till de lån som beviljats till de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna. Den kinesiska regeringen bifogade ett antal årsrapporter från affärsbanker till dokumentationen (varav vissa bara var på kinesiska), och hävdade att affärsbankerna enligt lag fattar sina egna beslut om affärsverksamheten, utan ingripande från någon enhet eller individ. De uppgifter som lämnats är emellertid mycket allmänna, vilket gör att det inte är möjligt att kontrollera om och hur bankerna bedömde kreditriskerna när de beviljade lån till de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna. Detta måste dessutom vägas mot vissa exempel som framkommit under undersökningen, där det tydligt framgår att företagen fick lån utan någon synbar bedömning av kreditrisken.
(298)
När det gäller markanvändningsrättigheter hävdades det att kommissionen borde ha använt den information som lämnats av den kinesiska regeringen som, enligt regeringen, visar att det finns en fungerande marknad. Man hävdade att de uppgifter som kommissionen begärt om minimipriser för markanvändningsrättigheter var mycket omfattande, och att dessa uppgifter inte hade begärts i frågeformuläret eller i förväg före kontrollen.
(299)
Detta påstående måste avvisas. I detta avseende erinras det om att det utan information om prissättningen av markanvändningsrättigheter inte är möjligt att dra en slutsats om huruvida det finns en fungerande marknad för mark i Kina som avspeglar tillgång och efterfrågan. Det ska också noteras att kommissionen gav den kinesiska regeringen gott om tid på sig för att lämna sådana upplysningar om de områden där de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna är etablerade, men den kinesiska regeringen lämnade inte en enda siffra i detta avseende. I alla händelser följde kommissionen bestämmelserna i bilaga VI till SCM-avtalet där reglerna för kontroller på plats fastställs, som bland annat innebär att det är möjligt att begära närmare uppgifter på plats mot bakgrund av den information som inhämtats.
4.3.6 PÅSTÅENDEN I FRÅGA OM DEFINITIONEN AV OFFENTLIGA ORGAN
(300)
Den kinesiska regeringen hävdade att statligt ägande inte är en rimlig grund för att anse att en bank eller ett allmännyttigt företag är ett offentligt organ, och att kommissionen för sådana analyser bör använda EU:s regler om statligt stöd. Den kinesiska regeringen hävdade också på grundval av WTO:s överprövningsorgans slutsats i ärendet US - PRC DS379 avseende definitionen av offentliga organ, bör det nuvarande förfarandet avslutas.
(301)
Detta påstående måste avvisas. I detta avseende ska det noteras att kommissionen redogör för definitionen av ett offentligt organ i skäl 90. Denna definition överensstämmer med WTO:s relevanta rättspraxis om antisubventionsförfaranden, inklusive den ovan nämnda rapporten från överprövningsorganet. Följaktligen finns det inget behov av att frångå allmänt vedertagna bestämmelser och använda ett annat riktvärde (dvs. EU:s regler om statligt stöd) som gäller för en helt annan del av lagen. Det är viktigt att tänka på att lagstiftningen om statligt stöd tillämpas i ett helt annat sammanhang, dvs. inte för att reglera internationell handel med varor, utan som ett komplement till den inre marknaden. Slutligen finns det inte någon rättslig eller saklig grund som kan bekräfta kravet att det nuvarande förfarandet bör avslutas.
4.3.7 SYSTEM MED FÖRMÅNSLÅN TILL TILLVERKARE AV BESTRUKET FINPAPPER
(302)
När det gäller förmånslån till tillverkare av bestruket finpapper, hävdade den kinesiska regeringen att kommissionen inte hade lämnat tillräckliga bevis för selektiv subventionering, vilket krävs enligt artikel 2.1 a i SCM-avtalet och artikel 4.2 a i grundförordningen. Man hävdade att kommissionen i sin analys inte uppfyller sin skyldighet att fastställa den påstådda subventionens rättsliga karaktär.
(303)
Två samarbetsvilliga exporterande tillverkare hävdade också att de lån som beviljats av kinesiska statligt ägda banker inte var selektiva.
(304)
Dessa påståenden måste avvisas. I detta avseende erinras det om att selektiviteten fastställdes på grundval av all information i ärendet, inklusive de uppgifter som lämnats av den kinesiska regeringen och som anges i skäl 92. Dessa uppgifter bekräftar förekomsten av selektivitet enligt lag i linje med bestämmelserna i artikel 2.1 a i SCM-avtalet och artikel 4.2 a i grundförordningen.
(305)
Den kinesiska regeringen hävdade också att kommissionen inte har lyckats komma med faktiska bevis på subventioner i enlighet med bestämmelserna i artikel 2.4 i SCM-avtalet och artikel 4.5 i grundförordningen, eftersom de bevis som använts av kommissionen inte kan betraktas som faktiska, då de inte är bekräftande, objektiva, kontrollerbara och trovärdiga.
(306)
Detta påstående måste avvisas. I detta avseende ska det noteras att de omständigheter som beskrivs i skäl 92 visar att det finns faktiska bevis för selektivitet (dvs. särskilda subventioner som beviljas genom en sektorsplan, att papperstillverkningsindustrin ses som en främjad industri, affärsbankernas och det kinesiska statliga planeringssystemets roll samt det faktum att företag anses ha hög kreditvärdighet eftersom de kvalificerar sig för särskilda politiska planer). Denna information är bekräftande eftersom den är tydlig, objektiv och övertygande. Informationen har hämtats från flera olika källor, lämnats av berörda parter eller är offentligt tillgängliga.
(307)
När det gäller 2007 års papperstillverkningsplan hävdades det att den inte beviljat selektiva subventioner eller förmånsbehandling till pappersindustrin. Enligt den kinesiska regeringen är det faktum att planen anger att finansinstituten inte ska bevilja lån till något projekt som inte följer dess bestämmelser endast en bestämmelse som syftar till att avbryta projekt som orsakar allvarliga föroreningar.
(308)
Detta påpekande måste avvisas. I detta avseende ska det noteras att den formulering som används i 2007 års papperstillverkningsplan, vilken förklaras i detalj i skäl 77, inte lämnar utrymme för några tvivel om förekomsten av selektiva subventioner och förmånsbehandling gentemot papperstillverkningsindustrin. Påståendet att de detaljerade reglerna för finansinstitut endast har inrättats av miljöskäl bestyrks inte av den faktiska formuleringen i de relevanta texterna.
(309)
När det gäller de politiska planerna samt åtföljande dokument som integrationsprojektet och den vägledande katalogen, upprepade den kinesiska regeringen återigen att de inte är rättsligt bindande i sig enligt den kinesiska lagstiftningen. De kräver en rättsligt bindande genomförandeakt. Man hävdade även att planerna är alltför vaga för att användas för fastställande av selektivitet, och att det faktum att papperstillverkningsindustrin är en främjad industri i sig inte bevisar att den kinesiska regeringen uttryckligen begränsar tillgången till subventioner till vissa företag.
(310)
Dessa påståenden måste avvisas. I detta avseende erinras det om att undersökningen fastställde att planerna är rättsligt bindande av de anledningar som anges i skäl 78. Undersökningen visade även att papperstillverkningsindustrins ställning som ”främjad industri” medför särskilda fördelar för de berörda företagen.
(311)
När det gäller beviljandet av lån hävdades det att analysen av årsredovisningarna för de kinesiska banker som gav lån till de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna inte visar att lånen beviljades på grund av de politiska planerna.
(312)
Detta påstående måste avvisas. Såsom konstateras ovan innehåller bankernas årsredovisningar inga särskilda uppgifter om beviljande av lån till samarbetsvilliga exporterande tillverkare. Årsredovisningarna är allmänna handlingar som inte innehåller någon information om hur de kinesiska bankerna beviljade lån till de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna och hur bankerna bedömde dessa tillverkares kreditrisk. Dessa upplysningar begärdes upprepade gånger från de berörda parterna och anses vara avgörande, bland annat med hänsyn till slutsatsen i Internationella valutafondens (IMF) rapport 2006, där man menar för att bankavregleringen i Kina är ofullständig och att kreditrisker inte avspeglas på lämpligt sätt (14), IMF:s rapport 2009, som lyfte fram avsaknaden av avreglering av räntor i Kina (15), IMF:s landsrapport 2010, som konstaterade att kapitalkostnaderna i Kina är ganska låga, kreditbeviljandet bestäms ibland av annat än priser och ett stort sparande i företagen kan delvis kopplas till låga kostnader för olika insatser (inklusive kapital och land) (16), OECD 2010 Economic Survey of China (17) och OECD Economic Department Working Paper No. 747 on China's Financial Sector Reforms (18), som konstaterade att ägandeskapet till finansiella institutioner fortfarande domineras av staten, vilket leder till frågeställningar om i vilken utsträckning bankernas lånebeslut baseras på affärsmässiga överväganden, eftersom bankernas traditionella roll verkar vara att agera å statens vägnar med band till regeringen.
(313)
Med avseende på det förutnämnda meddelandet om kreditvärdighet, hävdade den kinesiska regeringen att ett enda kreditbetyg inte kan betraktas som ett faktiskt bevis för selektivitet. Enligt den kinesiska regeringen kan kommissionen inte tillämpa lånevillkoren i ett enda specifikt exempel på alla lånebeslut om inte de flesta, eller till och med alla, lån som getts till de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna visar att de under undersökningsperioden har högre kreditbetyg tack vare industripolitiken.
(314)
Detta påstående måste avvisas. I detta avseende ska det noteras att det meddelande om kreditvärdighet som nämns i skäl 81 innebär att de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas positiva framtidsutsikter kopplas direkt till existensen av de politiska planerna för papperstillverkningen och uppfyllandet av målen i dessa. I sina slutsatser betonade kommissionen i hög grad detta dokument jämte planerna för papperstillverkningen, eftersom andra upplysningar som begärts i detta sammanhang, såsom riskbedömning för lån, inte lämnades trots upprepade påminnelser, vilket beskrivs ovan.
(315)
Den kinesiska regeringen hävdade också att kommissionen när den analyserade påståendena om förmånslån inte tog hänsyn till cirkuläret från Kinas Folkbank (People's Bank of China) om förbättring av förvaltningen av speciallån - Yinfa (1999) nr 228. Enligt den kinesiska regeringen bekräftar detta cirkulär att förmånslån eller speciallån har avskaffats.
(316)
Detta påstående måste avvisas. I detta avseende erinras det om att kommissionen, såsom förklaras i skäl 87, fann att det finns senare cirkulär från Kinas Folkbank (People's Bank of China) där existensen av förmånslån och andra lån som anges av statsrådet tydligt omnämns. Den kinesiska regeringens argument om att förmånslån och speciallån har avskaffats kan följaktligen inte bestyrkas av de faktiska uppgifterna i ärendet. Trots detta ska det noteras att det i 1999 års cirkulär anges att helägda statliga banker aktivt ska kommunicera med de myndigheter som är behöriga för de relevanta industrierna för att få deras förståelse och stöd. Detta är ännu ett påstående som bekräftar den kontroll som staten utövar över helägda statliga banker.
(317)
När det gäller de bevis för selektivitet som lämnats av klaganden, hävdades det att dessa bevis endast utgörs av hänvisningar till slutsatser från de olika amerikanska undersökningarna, där selektivitet bland annat fastställdes genom hänvisning till femårsplanerna.
(318)
I detta avseende ska det noteras att kommissionen använde alla relevanta uppgifter som den hade till sitt förfogande för att komma fram till en representativ slutsats. Den offentligt tillgängliga information som anges i klagomålet bedömdes vara relevant och lämplig att använda, även om den hänvisade till slutsatser som andra undersökande myndigheter dragit.
(319)
När det gäller beslut nr 40 och den vägledande katalogen hävdades det att de inte innehåller någon uttrycklig definition av industrin för bestruket finpapper som en främjad industri eller som främjade projekt. Man framhöll även att begreppet ”främjade projekt” i Kina spänner över stora delar av den ekonomiska aktiviteten, och omfattar ett antal olika industrier.
(320)
Dessa påståenden måste avvisas. I detta avseende erinras det om att beslut nr 40 och den vägledande katalogen definierar papperstillverkningsindustrin, som tillverkningen av bestruket finpapper tillhör, som en främjad industri eller främjade projekt. När det gäller främjade projekt erinras det om att dessa projekt endast omfattar vissa verksamheter inom 26 sektorer. Det innebär att denna kategorisering, som endast omfattar en undergrupp av företag i Kina, följaktligen inte kan anses vara av allmän karaktär och icke-selektiv. Kommissionen ansåg att detta var den mest naturliga tolkningen i avsaknad av förklaringar (och bestyrkande handlingar) om exakt hur den kinesiska regeringen använder begreppet ”papperstillverkningsindustri”, t.ex. i förhållande till beslut nr 40 och den vägledande katalogen.
(321)
När det gäller lagen om affärsbanker hävdade den kinesiska regeringen att artikel 34 är av allmän karaktär och att det, i enlighet med artikel 41 i samma lag, inte finns något obligatoriskt krav för affärsbanker att bevilja lån på grundval av industripolitik.
(322)
Dessa påståenden måste avvisas. I detta avseende ska det noteras att formuleringen i artikel 34 innebär att affärsbankernas utlåningsverksamhet kopplas direkt till den statliga industripolitiken. Artikeln kan således inte anses vara av en allmän och icke-obligatorisk karaktär. När det gäller artikel 41 i samma lag ska det noteras att den avser affärsbankernas företrädesrätt att ge lån till parterna, men inte anger de villkor som bankerna måste överväga när de fattar lånebeslut.
(323)
APP hävdade att man hade lämnat tillräckliga upplysningar och handlingar till kommissionen som visade att APP hade kreditbetyget A-1 från Moody’s 2007 och 2008, och att kommissionen därför gjorde fel i att bortse från detta kreditbetyg och i stället tillämpa Bloombergs BB-betyg.
(324)
Kommissionen analyserade noggrant de kreditbetygsrapporter som lämnats av APP-gruppen. Dessa rapporter kopplar pappersindustrins lovande framtidsutsikter till genomförandet av utvecklingspolitiken för papperstillverkningsindustrin. Uppgifterna i dessa handlingar bekräftar därför i själva verket kommissionens slutsatser om att exportörerna har uppnått sin nuvarande ekonomiska ställning på en snedvriden marknad och att de kinesiska exportörernas kreditvärdighet därför inte kan tas för vad den uppges att vara. Detta påstående måste därför avvisas.
(325)
APP hävdade också att de interna finansiella förvaltningsrapporter som nämns i denna punkt i APP:s synpunkter på meddelandet av uppgifter är ”långt mer tillfredsställande än de uppgifter som man för närvarande förlitar sig på”.
(326)
Detta påstående måste avvisas. De siffror som räknats fram i dessa rapporter är följden av den finansiella situation som företaget uppnått på en snedvriden marknad, som naturligtvis påverkas av förmånslån, vilket kommissionen har fastställt. Det är därför som en cirkel, dvs. företaget erhåller förmånslån som inverkar positivt på dess finansiella indikatorer, som därefter har en positiv inverkan på villkoren för framtida lån.
(327)
APP hävdade att den metod som kommissionen använde för att beräkna riktvärden för lån i US-dollar och euro är felaktig, och att kommissionen dubbelräknade spreaden över Libor och därmed drev upp referensräntan.
(328)
Detta påstående måste avvisas. Kommissionen dubbelräknade inte spreaden över Libor. Såsom anges i den slutliga underrättelsen gjorde kommissionen för att fastställa riktvärden för lånen i US-dollar och euro med en löptid längre än 1 år så att den för den relevanta ettåriga Libor-räntan lade till en spread mellan obligationer med BB-betyg med en löptid på 1 år och obligationer med BB-betyg med en löptid på n år, där n är det antal år som representerar den löptid för vilken den ”långa Libor-räntan” för US-dollar beräknades (dvs. 2, 3, …, 15 år). Det ska betonas att denna spread lades till ”rena” ettåriga Libor-räntor (dvs. inte ökade med x baspunkter, vilket APP hävdade).
4.3.8 SKATTEMÄSSIG SÄRBEHANDLING AV HÖGTEKNOLOGISKA OCH SPJUTSPETSTEKNOLOGISKA FÖRETAG
(329)
När det gäller detta system hävdade den kinesiska regeringen att kommissionen inte kunde fastställa att systemet var selektivt på grundval av faktiska bevis. Man vidhöll att artikel 25 i lagen om företagsbeskattning är en allmän lagbestämmelse som gäller för hela den kinesiska ekonomin, och inte bara för tillverkare av bestruket finpapper.
(330)
Den kinesiska regeringen hävdade likaså att kriterierna för att företag ska ha rätt att omfattas av systemet är objektiva och exakt definierade, att alla som uppfyller kraven för systemet också automatiskt omfattas av det, och att systemet således inte kan anses vara selektivt i enlighet med bestämmelserna i artikel 2.1 b i SCM-avtalet och artikel 4.2 b i grundförordningen.
(331)
Dessa påståenden måste avvisas. Kommissionens slutsatser grundades på faktiska bevis. I detta avseende ska det noteras att artikel 25 i lagen om företagsbeskattning innebär att tillgången till detta system begränsas till vissa företag och industrier som klassificeras som ”främjade”, dvs. till en särskild undergrupp av företag i Kina. Såsom konstateras ovan drog kommissionen slutsatsen att industrier som tillverkar bestruket finpapper ingår i denna kategori och följaktligen drar fördel av detta program, som därför är selektivt i enlighet med artikel 4.2 a i grundförordningen. När det gäller de bidragsberättigande kriterierna ska det noteras att de berörda bestämmelserna bland annat innehåller ett krav på att produkterna ska tillhöra det urval produkter som ingår i de högteknologiska och spjutspetsteknologiska områden som får särskilt stöd av staten, och att företagen ska bedriva kontinuerliga FoU-aktiviteter för att förvärva ny vetenskaplig och teknisk kunskap, tillämpa ny kunskap på ett innovativt sätt eller betydligt förbättra tekniker eller produkter. Som helhet betraktat kan dessa villkor inte anses vara objektiva stödberättigande kriterier som leder till att alla som uppfyller kraven automatiskt får subventionen i enlighet med bestämmelserna i artikel 2.1 b i SCM-avtalet och artikel 4.2 b i grundförordningen.
(332)
APP undrade om det belopp för utjämningsbara subventioner som dessa subventionssystem leder till inte borde beräknas på grundval av självdeklarationen och betalningarna för år 2008 i stället för 2009 (undersökningsperioden). De hävdade att dessa två subventionssystem är relaterade till inkomstskatten, som i Kina vanligen betalas och regleras under det kalenderår som följer på beskattningsperioden. Inkomstskatten för 2009 eller eventuell förmånsbehandling som beviljats under detta år beslutades först 2010.
(333)
Detta påstående måste avvisas. De faktiska beloppen för de förmåner som erhållits bekräftades och kontrollerades mot självdeklarationerna för år 2009, och utgör följaktligen förmåner som är relaterade till försäljning och inkomst som genererats under 2009, dvs. under undersökningsperioden.
4.3.9 SKATTEMÄSSIG SÄRBEHANDLING AV FORSKNING OCH UTVECKLING (FoU)
(334)
När det gäller detta system hävdade den kinesiska regeringen att kommissionen inte har kunnat fastställa selektivitet på grundval av faktiska bevis. Det hävdades att kriterierna för stödberättigande för detta system är objektiva och exakt definierade och att alla som uppfyller kraven för systemet också automatiskt omfattas av det, och att systemet således inte kan anses vara selektivt i enlighet med bestämmelserna i artikel 2.1 b i SCM-avtalet och artikel 4.2 b i grundförordningen.
(335)
Detta påstående måste avvisas. I detta avseende erinras det om att undersökningen fastställde förekomsten av förmånlig skattebehandling för vissa företag vars genomförande av FoU-projekt har erkänts, dvs. för en särskild undergrupp av företag i Kina. Såsom konstateras ovan rör det sig om företag inom högteknologiska eller spjutspetsteknologiska sektorer som får prioriterat stöd från staten och projekt som förtecknas i riktlinjerna för viktiga områden för högteknologisk industrialisering, såsom de företag som tillhör industrin för bestruket finpapper. Förmånerna i detta program är således selektiva i enlighet med artikel 4.2 a i grundförordningen. När det gäller kriterierna för bidragsberättigande ska det noteras att de relevanta bestämmelser som lämnats av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna är vaga och inte transparenta, och de kan följaktligen inte anses utgöra objektiva kriterier som leder till att alla som uppfyller kraven för systemet också automatiskt omfattas av det. Kommissionens slutsatser fastställdes följaktligen på grundval av faktiska bevis i enlighet med bestämmelserna i artikel 2.1 b i SCM-avtalet och artikel 4.2 b i grundförordningen.
4.3.10 SKILLNADER I FRÅGA OM SKATTEBEFRIELSE PÅ UTDELNING MELLAN BERÄTTIGADE INHEMSKA FÖRETAG
(336)
När det gäller detta system hävdade den kinesiska regeringen att kommissionen inte har kunnat fastställa selektivitet på grundval av faktiska bevis. Man hävdade att skattebefrielse på utdelning inte utgör en subvention enligt SCM-avtalet, eftersom skattebefrielse på utdelning inte utgör en subvention till sin natur, och de berörda kinesiska bestämmelserna syftar till att klargöra skattebasen för att undvika dubbelbeskattning.
(337)
APP hävdade att detta system inte är selektivt, eftersom det tillämpas på ett allmänt och enhetligt sätt i hela Kina på grundval av objektiva kriterier, dvs. källan till inkomst från utdelning. Även APP hävdade att detta system inte utgör en subvention.
(338)
Dessa påståenden måste avvisas. I detta avseende ska det noteras att inkomst från utdelning från inhemska företag är undantagen inhemska företags skyldigheter när det gäller företagsskatt. För det första erinras det om att undersökningen fastställde förekomst av förmånsskattebehandling för vissa företag, dvs. inhemska företag som får utdelning från andra inhemska företag, och som dessutom tillhör kategorin viktiga industrier och projekt som stöds eller främjas av staten, exempelvis sådana som tillverkar bestruket finpapper, dvs. till en särskild undergrupp av företag i Kina. Förmånerna i detta program är därför selektiva i enlighet med artikel 4.2 a i grundförordningen. För det andra utgör detta system ett skatteincitament som leder till uteblivna statliga intäkter enligt definitionen av en subvention i artikel 1.1 a i SCM-avtalet och artikel 3 a i grundförordningen. När det gäller påståendet att syftet med detta incitament är att undvika dubbelbeskattning, ska det noteras att även om det i SCM-avtalet erkänns att det inte är förbjudet för WTO-medlemmar att vidta åtgärder för att undvika dubbelbeskattning (se bilaga I, fotnot 59 i avtalet), så utgör denna bestämmelse ett ”försvar”, och inga konkreta bevis lämnades för att bestyrka påståendet om att t.ex. utdelning från inhemska och utländska företag behandlas olika på grund av rättsliga skyldigheter som den kinesiska regeringen har åtagit sig att följa enligt relevanta bilaterala dubbelbeskattningsavtal med tredjeländer.
(339)
Det hävdades också att systemet är fullständigt irrelevant för företag och industrier som klassificeras som främjande, men att det per definition gäller för alla inhemska företag. Den kinesiska regeringen hävdade även att fastställandet av allmänt tillämpliga skattesatser inte ska anses utgöra en selektiv subvention i enlighet med artikel 2.2 i SCM-avtalet. Man hävdade att kriterierna för rätten att omfattas av systemet är objektiva och exakt definierade och att systemet följaktligen inte kan anses vara selektivt i enlighet med bestämmelserna i artikel 2.1 b i SCM-avtalet och artikel 4.2 b i grundförordningen.
(340)
Dessa påståenden måste avvisas. I detta avseende erinras det om att de rättsliga bestämmelserna för detta system återfinns i kapitel 4 om förmånlig skattebehandling i lagen om företagsskatt, som omfattar särskilda skatteincitament för viktiga industrier och projekt som stöds eller främjas av staten. Såsom förklaras ovan är förmånerna enligt detta program under dessa omständigheter selektiva i enlighet med artikel 4.2 a i grundförordningen. Under undersökningen påvisades det inte heller några objektiva kriterier för att begränsa rätten att omfattas av systemet och man fann inga avgörande bevis som gör det möjligt att dra slutsatsen att rätten beviljas automatiskt. När det gäller påståendet om bestämmelserna i artikel 2.2 i SCM-avtalet, ska det konstateras att syftet med detta system inte är att fastställa en allmänt tillämplig skattesats, utan att det avser ett undantag från beskattning för vissa typer av inkomster som kommer från en viss typ av företag.
4.3.11 BEFRIELSE FRÅN MERVÄRDESSKATT OCH TULL FÖR IMPORTERAD UTRUSTNING
(341)
När det gäller detta system hävdade den kinesiska regeringen att kommissionen inte har kunnat fastställa selektivitet på grundval av faktiska bevis. Det hävdades att de särskilda företagskategorier som definieras noggrant enligt lag inte är selektiva, eftersom de täcker ett stort antal olika ekonomiska sektorer och omfattar flera olika industrigrenar. Man hävdade följaktligen att kriterierna för rätten att omfattas av systemet är objektiva och exakt definierade, att alla som uppfyller kraven för systemet också automatiskt omfattas av det, och att systemet således inte kan anses vara selektivt i enlighet med bestämmelserna i artikel 2.1 b i SCM-avtalet och artikel 4.2 b i grundförordningen.
(342)
Dessa påståenden måste avvisas. I detta avseende erinras det om att detta system endast är tillgängligt för företag som investerar inom vissa företagskategorier som definieras noggrant i lagen (dvs. industrikatalogen för vägledning av utländska investeringar och katalogen över utveckling av viktiga industrier, produkter och tekniker som staten för närvarande främjar och uppmuntrar). Det faktum att selektiviteten begränsas till särskilda företagskategorier bekräftar slutsatsen att systemet inte är allmänt tillgängligt för breda ekonomiska sektorer, vilket innebär att förmånerna enligt detta system är selektiva i enlighet med artikel 4.2 i grundförordningen. Under undersökningen fann man inte heller några objektiva kriterier för att begränsa rätten att omfattas av systemet och inga avgörande bevis som gör det möjligt att dra slutsatsen att rätten beviljas automatiskt. Kommissionens slutsatser fastställdes således på grundval av faktiska bevis i enlighet med bestämmelserna i artikel 2.1 b i SCM-avtalet och artikel 4.2 b i grundförordningen.
(343)
APP hävdade att den avskrivningstid som använts av kommissionen i beräkningen av de förmåner från detta system som kan tillskrivas undersökningsperioden inte är korrekt, och att kommissionen borde ha använt den avskrivningstid som uppgetts av företagen i APP-gruppen. Enligt APP utgör denna metod en överträdelse av artikel 7.3 i grundförordningen.
(344)
Detta påstående måste avvisas. Den avskrivningstid som uppgetts av APP fastställs av redovisningsskäl och finansiella skäl. Andra samarbetsvilliga exporterande tillverkare och unionsindustrin uppgav andra avskrivningstider. Enligt sin gängse praxis och i enlighet med artikel 7.3 i grundförordningen använde kommissionen därför avskrivningstiden 15 år som brukstid för utrustningen i denna beräkning, vilket den berörda industrin anser vara en ”normal” avskrivningstid.
4.3.12 NEDSATT MERVÄRDESSKATT FÖR UTRUSTNING AV INHEMSK TILLVERKNING
(345)
När det gäller detta system hävdade den kinesiska regeringen att kommissionen inte har kunnat fastställa selektivitet på grundval av faktiska bevis. Regeringen hävdade vidare att den hade redogjort för kriterierna för rätten att omfattas av systemet och att det således inte finns någon grund för att tillämpa bestämmelsen om tillgängliga uppgifter.
(346)
Dessa påståenden måste avvisas. I detta avseende erinras det om att detta system endast omfattar FIE-företag som köper en viss typ av inhemskt tillverkad utrustning, vilket innebär att systemet är begränsat till en särskild undergrupp av företag i Kina. Detta innebär i sin tur att förmånerna enligt detta program är selektiva i enlighet med artikel 4.2 a i grundförordningen. Under undersökningen fann man inte heller några objektiva kriterier för att begränsa rätten att omfattas av systemet och inga avgörande bevis som gör det möjligt att dra slutsatsen att rätten beviljas automatiskt. Kommissionen fastställde således sina slutsatser genom att använda de inlämnade uppgifterna och tillämpa artikel 28 i grundförordningen, på grundval av faktiska bevis i enlighet med bestämmelserna i artikel 2.1 b i SCM-avtalet och artikel 4.2 b i grundförordningen.
4.3.13 SKATTER OCH AVGIFTER FÖR STADSUNDERHÅLL, BYGGANDE OCH UTBILDNING FÖR FIE-FÖRETAG
(347)
Både APP och Chenming hävdade att enligt Meddelandet om sammanslagning av befrielse från skatter och avgifter för stadsunderhåll, byggande och utbildning för företag och personer med utländska investeringar, som utfärdades av Kinas statsråd den 18 oktober 2010 och tillämpas från den 1 december 2010, är de ovannämnda skatterna och avgifterna nu allmänt tillämpliga på alla företag och personer i Kina, utan undantag. Enligt dessa påståenden är detta subventionssystem inte längre utjämningsbart.
(348)
De framförda argumenten analyserades mot bakgrund av dokumentation och bevis som lämnats in av parterna. Den kinesiska regeringen ombads att bekräfta den nämnda informationen. Den kinesiska regeringen, en berörd part i detta förfarande och den beviljande myndigheten för detta program meddelade kommissionen att detta program hade dragits tillbaka och inte ersatts av något annat incitament i samband med samma skattskyldighet. På grundval av information som lämnats in av samarbetande exporterande tillverkare, dras slutsatsen att båda grupperna har påvisat att de inte längre har några förmåner genom subventioner ur detta program. Härvidlag bör det preciseras att det enligt artikel 15 i grundförordningen inte ska införas några åtgärder om subventionerna dras tillbaka eller om det har påvisats att subventionerna inte längre ger de berörda exportörerna någon förmån. Följaktligen och på grundval av tillgänglig information dras slutsatsen att subventionen enligt detta program inte längre ger de berörda exportörerna någon förmån. De undersökningsresultat som läggs fram i skälen 160-169 har således ändrats i enlighet med detta.
4.3.14 KÄNDA VARUMÄRKEN OCH SÄRSKILDA ANSLAG FÖR ATT FRÄMJA PROJEKT MED UTLÄNDSKA INVESTERINGAR
(349)
När det gäller detta system hävdade den kinesiska regeringen att kommissionen inte har kunnat fastställa selektivitet på grundval av faktiska bevis. Regeringen hävdade vidare att den hade lämnat tillräcklig information om dessa system, och att det inte finns någon lag eller bestämmelse för systemen.
(350)
Dessa påståenden måste avvisas. I detta avseende erinras det om att dessa system befanns vara selektiva och utjämningsbara på grundval av den information som lämnats av den kinesiska regeringen och av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna, trots att inga faktiska rättsliga bestämmelser lämnades. Det faktum att det, som den kinesiska regeringen hävdar, inte finns några rättsliga bestämmelser för detta system bekräftar utom allt rimligt tvivel att det helt enkelt inte finns några objektiva kriterier eller lagliga villkor som reglerar dessa system. Kommissionen fastställde således sina slutsatser genom att använda de inlämnade uppgifterna och tillämpa artikel 28 i grundförordningen och på grundval av faktiska bevis i enlighet med bestämmelserna i artikel 2.1 b i SCM-avtalet och artikel 4.2 b i grundförordningen. Eftersom det inte finns några kriterier eller villkor förefaller regeringen ha en stor handlingsfrihet, och tillgången till subventionen anses vara begränsad till vissa företag.
4.3.15 BIDRAG FRÅN FONDEN FÖR HÖGTEKNOLOGISK INDUSTRIELL UTVECKLING OCH STÖD MOTTAGET FRÅN SUZHOU INDUSTRIAL PARK FÖR UPPRÄTTHÅLLANDE AV TILLVÄXT
(351)
Med avseende på dessa system hävdade den kinesiska regeringen att kommissionen har misstolkat artikel 2.2 i SCM-avtalet, eftersom industriparker inte är utsedda geografiska regioner.
(352)
Detta påstående måste avvisas. I detta avseende erinras det om att det står klart att Suzhou Industrial Park är en ekonomisk och administrativ underdivision som står under den kinesiska regeringens ansvar, och följaktligen utgör en utsedd geografisk region i enlighet med bestämmelserna i artikel 2.2. i SCM-avtalet. Bortsett från ovanstående ska det även noteras att även om detta inte hade bekräftats av de faktiska uppgifterna i undersökningen, kan en industripark per definition endast hysa en undergrupp av företag inom ett lands territorium eller den beviljande myndigheten. Detta innebär att de subventioner som ges av industriparken ska betraktas som selektiva i enlighet med bestämmelserna i artikel 2.1 a i SCM-avtalet.
4.3.16 TILLHANDAHÅLLANDE AV RÄTT TILL MARKANVÄNDNING
(353)
Med avseende på markanvändningsrättigheter hävdade den kinesiska regeringen att användningen av ett externt riktvärde är olagligt och man hänvisade till artikel 14 d i SCM-avtalet och till överprövningsorganet i ärendet Förenta staterna - Softwood Lumber IV. Det hävdades vidare att EU-lagstiftningen och WTO-reglerna begränsar användningen av externa riktvärden till mycket exceptionella omständigheter, dvs. endast när de privata marknadspriserna snedvrids till följd av regeringens dominerande roll som leverantör av varan eller tjänsten i fråga. Enligt den kinesiska regeringen har kommissionen inte kunnat bevisa att de privata marknadspriserna utsätts för snedvridningar till följd av den kinesiska regeringens dominerande roll som leverantör.
(354)
Dessa påståenden måste avvisas. För det första ska det noteras att det enligt WTO-reglerna, vilket har bekräftats av överprövningsorganet i ärendet Förenta staterna - Softwood Lumber IV (DS264) och panelen i ärendet Förenta staterna - Kina: utjämningstullar (DS379), inte är förbjudet att använda externa riktvärden. För det andra tog kommissionen fullt ut hänsyn till de speciella villkor som enligt WTO:s rättspraxis måste vara uppfyllda för att använda ett externt riktvärde. Såsom framgår av skälen 248-259 ägs all mark av staten i Kina, och tillhandahålls av regeringen till privata enheter genom arrendeavtal. Dessutom kontrollerar de kinesiska myndigheterna tillhandahållandet och tilldelningen av mark till företag, även på andrahandsmarknader, och tilldelningen av mark till företag styrs av en strikt uppsättning regler. Alla ändringar av marktilldelningar, t.ex. en överföring av ett markanvändningsavtal från ett företag till ett annat, måste godkännas av staten och fastställas genom ett nytt markanvändningsavtal mellan det företag som tilldelats marken och den berörda statliga myndigheten. På grundval av ovanstående dras slutsatsen att den kinesiska regeringen har en dominerande roll i fördelningen av markanvändningsrättigheter, och att eventuella kinesiska ”privata” marknadspriser (i den utsträckning de existerar - inga sådana har lämnats inom ramen för denna undersökning) snedvrids till följd av den kinesiska regeringens dominerande roll som leverantör och dess monopol på att reglera marktransaktioner. Den kinesiska regeringens finansiella bidrag skulle därför definitivt avgöra nivån på alla eventuella privata priser.
(355)
Den kinesiska regeringen hävdade också att kommissionen genom att välja Taiwan som externt riktvärde underlät att använda ett externt riktvärde som står i relation till, avser eller har samband med de rådande marknadsvillkoren i Kina. Man hävdade att användningen av Taiwan som riktvärde för att utjämna skillnaderna i komparativa fördelar mellan länderna är uttryckligen förbjudet enligt WTO-reglerna.
(356)
Dessa påståenden måste avvisas. Kommissionen anser att Taiwan (19) är ett lämpligt externt riktvärde när man ser på alla uppgifter i ärendet, dvs. i) den ekonomiska utvecklingsnivån och den ekonomiska struktur i Taiwan och de berörda kinesiska provinser där de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna är etablerade, ii) den fysiska närheten mellan de två berörda kinesiska provinserna och Taiwan, iii) den höga nivå av infrastruktur i både Taiwan och dessa två kinesiska provinser, iv) de starka ekonomiska banden mellan Taiwan och Kina och handeln dem emellan, v) samma befolkningstäthet i de berörda kinesiska provinserna och i Taiwan, vi) typen av mark och de transaktioner som använts för att konstruera det relevanta riktmärket i Taiwan liknar dem i Kina samt vii) de gemensamma demografiska, språkliga och kulturella egenskaperna i Taiwan och Kina. Vidare anses Jiangsuprovinsen och Shandongprovinsen vara bland de ledande tillverkningsprovinserna i Kina (20). Även om Taiwans och de två kinesiska provinsernas BNP per capita inte är identiska, har dessa kinesiska provinsers BNP ökat snabbt under de senaste åren, vilket innebär att de håller på att komma ikapp Taiwan.
Dessutom visar färska uppgifter att Kina och Taiwan har en liknande real BNP-tillväxttakt (21). Det är emellertid viktigt att påpeka att en exakt jämförelse mellan BNP för en icke-marknadsekonomi (Kina) och BNP för en väletablerad marknadsekonomi (Taiwan) inte är en avgörande faktor, eftersom det är normalt att en icke-marknadsekonomi släpar efter en fungerande marknadsekonomi i BNP-utvecklingen. Dessutom kan många andra faktorer, t.ex. planeringsbestämmelser och miljöpolitik, påverka efterfrågan på och tillgång till industrimark. Den avgörande frågan är vad som bör betraktas som ”rådande marknadsvillkor” när det gäller markanvändningsrättigheter i Kina om landet var en fungerande marknadsekonomi, och enligt de tillgängliga bevisen skulle de vara mycket lika marknadsvillkoren i Taiwan.
(357)
På grundval av ovanstående anser kommissionen alltså att det riktvärde som har valts överensstämmer med de krav som överprövningsorganet fastställer i ärendet Förenta staterna - Softwood Lumber IV (punkt 103), där det anges att ”det valda riktvärdet måste dock stå i relation till, avse eller ha samband med de rådande marknadsvillkoren i det landet, och måste avspegla pris, kvalitet, tillgänglighet, säljbarhet, transport och andra villkor för inköp eller försäljning i enlighet med artikel 14 d”. I själva verket står de samlade marknadsvillkoren i Taiwan i relation till de rådande marknadsvillkoren i de två kinesiska provinserna. Mark finns tillgänglig i liknande tätbebyggda områden, områdenas fysiska närhet garanterar att kvaliteten på marken är liknande, och det faktum att både Taiwan och de två kinesiska provinserna delar samma språk och kultur, har exportinriktade ekonomier och starka tillverkningssektorer bekräftar att pris, säljbarhet och andra villkor för inköp eller försäljning av mark har ett nära samband.
(358)
De samarbetsvilliga exporterande tillverkarna hävdade att den information som kommissionen hade tillgång till var tillräcklig för att dra slutsatsen att det finns en marknad för mark i Kina.
(359)
Detta påstående måste avvisas. På grundval av den information som kommissionen hade tillgång till kunde den inte dra slutsatsen att det finns en fungerande marknad för mark i Kina. Av den lagstiftning som den kinesiska regeringen har lämnat till kommissionen framgår det tydligt att all mark i Kina ägs av staten och att mark endast tillhandahålls genom arrendeavtal. De kinesiska myndigheterna har full kontroll över tillhandahållandet och tilldelningen av mark till företag, inklusive transaktioner på andrahandsmarknaden. Inga bevis lämnades för att det finns en marknadsmekanism som styr fördelningen av markanvändningsrättigheter, trots att kommissionen begärde sådana upplysningar. Situationen förklaras i detalj i skäl 354 som tar upp liknande påståenden från den kinesiska regeringen.
(360)
APP hävdade att dagens kinesiska priser på markanvändningsrättigheter bör användas som riktvärde, eller alternativt dagens markpriser i den indiska delstaten Maharashtra. Även Chenming föreslog att den indiska delstaten Maharashtra skulle användas som riktvärde.
(361)
Såsom redan har beskrivits i skäl 359 finns det ingen fungerande marknad för mark i Kina. Det är därför inte lämpligt att använda dagens kinesiska priser på markanvändningsrättigheter som riktvärde. De exporterande tillverkarna grundade sitt påstående om att markpriserna i Maharashtra skulle kunna användas som riktvärde på en jämförelse mellan Maharashtras BNP per capita och befolkningstätheten vid tidpunkten för inköpen av markanvändningsrättigheterna. Såsom förklaras ovan anser kommissionen att BNP per capita och befolkningstäthet inte kan vara de enda avgörande faktorerna vid valet av ett land/en region för att tillämpa ett externt riktvärde. I alla händelser är den metod som föreslås av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna inte konsekvent med deras påståenden. Under undersökningsperioden uppgick inkomsten per capita i Mumbai, huvudstad i Maharashtra och det ojämförligt mest utvecklade området i delstaten, till 2 675 US-dollar (Rs1,28 lakh), vilket i själva verket är lägre än det kinesiska nationella genomsnittet på 3 529 US-dollar (22), för att inte tala om BNP per capita i de högt utvecklade regionerna Shandong och Jiangsu (5 255 respektive 6 550 US-dollar). När det gäller befolkningstäthet är inte heller detta i sig en avgörande faktor, men det ska ändå nämnas att befolkningstätheten är 314/km2 i Maharashtra, 736/ km2 i Jiangsu och 600/km2 i Shandong, dvs. inte på samma nivå. Dessutom leder andra faktorer, t.ex. avsaknad av fysisk närhet och gemensamma egenskaper när det gäller Indien och Kina, till slutsatsen att riktvärdet för Maharashtra inte står i relation till, avser eller har samband med de rådande marknadsvillkoren i Kina. Av de anledningar som anges i skäl 356 vidhåller kommissionen sin åsikt att markpriserna i Taiwan är ett mycket lämpligare externt riktvärde.
(362)
APP hävdade att några av de markanvändningsrättigheter som kommissionen beaktat i beräkningen av den förmån som detta system leder till inte längre innehas av APP. APP hävdade också att genom att använda information på webbplatsen för Industrial Bureau of the Ministry of Economics Affairs i Taiwan hade man kommit fram till olika genomsnittliga markpriser per kvadratmeter och att kommissionen inte hade gjort några ansträngningar för att hitta ett representativt utbud av industrimark.
(363)
Med hänsyn till den sammanlagda markyta som APP använder, beaktade kommissionen APP:s påstående och på grundval av de upplysningar och de bevis som framförs i synpunkterna på det slutliga meddelandet av uppgifter godtogs detta. Den korrigerade informationen avspeglas i beräkningen av subventionen. Kommissionen använde sig av tillgänglig information när det gäller markpriserna i Taiwan, och den metod som användes för att komma fram till riktmärkespriset meddelades parterna och förklarades i en not till ärendet den 11 februari 2011. De uppgifter som APP lade fram rör å andra sidan bara den 11 februari 2011, dvs. en annan tidsperiod än den som användes i kommissionens beräkning och det verkar som om den bara rör en förteckning med exempel på vissa uppgifter från vissa områden i Taiwan. Vidare kan inte kommissionen kommentera beräkningen av det riktmärke som APP kommit fram till, eftersom APP inte lämnade några detaljerade uppgifter om vilken metod som företaget använt vid beräkningen och kunde alltså inte underbygga varför deras beräkning av de genomsnittliga markpriserna i Taiwan skulle vara mer exakt.
(364)
De samarbetsvilliga exporterande tillverkarna hävdade båda att subventioner i form av tillhandahållande av markanvändningsrättigheter till ett belopp som är lägre än en rimlig ersättning inte kan anses vara selektiva.
(365)
Detta påstående måste avvisas. Såsom redan förklaras i den slutliga underrättelsen lämnade den kinesiska regeringen inte tillräckliga upplysningar om detta system, vilket innebar att informationen måste kompletteras med annan information och fakta i ärendet. Det var på denna grundval som kommissionen drog sina slutsatser, som förklaras och analyseras i skälen 253-258.
4.3.17 ÖVRIGT
(366)
APP hävdade att den räntesats som använts av kommissionen för att omvandla subventionens nominella värde till det värde som rådde under undersökningsperioden inte är korrekt.
(367)
Kommissionen beaktade APP:s påstående och det godtogs på grundval av den information och de bevis som lämnats i synpunkterna på det slutgiltiga meddelandet av uppgifter. Den räntesats som föreslagits av APP användes i beräkningen av subventionerna. Denna ändring har redan införts i de skäl som handlar om beräkningen av subventionsmarginaler och i de resulterande subventionsmarginalerna för de enskilda system som berörs.
(368)
APP hävdade att subventionsbeloppen måste uttryckas som en procentandel av de rapporterade cif-priserna och inte som en procentandel av omsättningen och att kommissionen borde använda denna metod vid beräkningen av subventionsmarginalerna.
(369)
De framförda argumenten analyserades mot bakgrund av dokumentation och bevis som lämnats in av parten. Det ska noteras att förutom ett av de subventionssystem som befanns vara utjämningsbara, ansågs inget annat system vara knutet till exportresultat och beviljades inte på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter. Därför fördelades subventionsbeloppet över den totala omsättningen för företagen i APP-gruppen i enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen, som lyder som följer: ”Om subventionen inte beviljas på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter ska den utjämningsbara subventionens storlek, allt efter omständigheterna, bestämmas genom att den sammanlagda subventionens värde fördelas i proportion till produktions-, försäljnings- eller exportvolymen av de ifrågavarande produkterna under perioden för subventionsundersökningen.” Eftersom denna subvention inte är kopplad till produktion eller export, är företagets omsättning den lämpligaste nämnaren. Det bör härvidlag noteras att den relevanta omsättningen har bestämts så att den så nära som möjligt återspeglar försäljningsvärdet på de produkter som sålts av det mottagande företaget. Denna förändring återspeglas redan i de skäl som behandlar beräkningen av subventionsmarginalerna och i de resulterande subventionsmarginalerna för de enskilda system som berörs. Andra metoder för att beräkna storleken på den utjämningsbara subventionen skulle strida mot de relevanta bestämmelserna i grundförordningen (artiklarna 7 och 15) och det administrativa förfarande som kommissionen följer i sina antisubventionsförfaranden när den väljer lämplig täljare/nämnare för fastställandet av den utjämningsbara subventionens storlek.
Som grund för sitt krav åberopade parten också den del av riktlinjerna (23) som behandlar beräkningen av subventionen per enhet. Ett beräkningssätt per enhet ansågs emellertid inte vara lämpligt i detta fall, av samma orsaker som nämns ovan. Den föreslagna beräkningsmetoden är förvisso att betrakta som icke-representativ, eftersom den blandar omsättning och enheter som tillverkats bara för den berörda produkten, medan enheter av andra tillverkade produkter inte tas med. Ingen information lämnades in eller kontrollerades när det gäller det samlade antal enheter för alla produkter som de berörda företagen tillverkade, och subventionerna beviljades under alla omständigheter inte utifrån mängd. När det gäller cif-priserna, bör det betonas att enligt tillgängliga bevis varierar dessa inom och mellan produkttyperna. Subventionerna i fråga är hur som helst inte produktspecifika. Vidare fastställde kommissionen subventionsbeloppen i Kina och fördelade värdet av den samlade subventionen över omsättningen i Kina, med hänsyn tagen till de särskilda förhållanden som gäller de olika samarbetsvilliga kinesiska exporterande tillverkarna. Detta säkrar att man använder det kontrollerade subventionsbeloppet och den lämpligaste omsättningen. Till sist ska det noteras att med tanke på de praktiska omständigheterna i detta förfarande, dvs. införandet av antidumpnings- och utjämningstullar på nivån för skademarginalen, dras slutsatsen att oavsett vilken metod som väljs när den utjämningsbara subventionen och utjämningstullen bestäms, har detta inte någon som helst inverkan på APP:s ställning.
4.4 DE UTJÄMNINGSBARA SUBVENTIONERNAS STORLEK
(370)
De utjämningsbara subventionernas storlek i enlighet med bestämmelserna i grundförordningen, uttryckt i procent av värdet, för de undersökta företagen framgår av tabellen nedan:
Exporterande tillverkare
Antisubventionsmarginalsats
APP-gruppen
12,04 %
Chenming-gruppen
4,06 %
(371)
Enligt uppgifter i klagomålet och från de samarbetsvilliga kinesiska exporterande tillverkarna finns det andra kända tillverkare av den berörda produkten i Kina. Eftersom den angivna exportvolymen konstaterades vara högre än importen enligt Eurostats uppgifter, bedömdes emellertid samarbetsviljan vara hög. För att åtgärden skulle bli effektiv ansågs det lämpligt att sätta subventionsnivån för de icke-samarbetsvilliga exporterande tillverkarna till densamma som den högsta subventionsnivån som hade konstaterats för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna, dvs. 12,04 %.
5. UNIONSTILLVERKARE
5.1 TILLVERKNINGEN I UNIONEN
(372)
Under undersökningsperioden tillverkades den likadana produkten av 14 kända och några andra mycket små tillverkare i unionen. Uppgifterna från Cepifine uppskattas omfatta 98 % av unionstillverkarnas produktion. På grundval av detta beräknades det att unionens sammanlagda tillverkning uppgick till omkring 5 270 000 ton under undersökningsperioden. De unionstillverkare som står för unionens totala produktion utgör unionsindustrin i den mening som avses i artikel 9.1 i grundförordningen.
(373)
Industrin som tillverkar bestruket finpapper är energi- och kapitalintensiv. Till följd av detta utnyttjas stordriftsfördelar, vilket förklarar att tillverkningen är koncentrerad till några få stora aktörer, kompletterat av mindre tillverkare som inriktar sig på geografiskt stängda marknader. Fem i stort sett lika stora tillverkare täcker större delen av marknaden i unionen med tillverkningsanläggningar som är spridda över hela Europa. Bestruket finpapper är huvudsakligen en stapelvara där handeln främst sker genom pappershandlare och grossister. Dessa distributionskanaler kännetecknas av en hög koncentration av köpkraft och prisöppenhet genom prisnoteringar.
(374)
Såsom nämns i skäl 19 hävdade en berörd part att bestruket finpapper som lämpar sig för rulloffset-tryckning borde ha inkluderats i produktdefinitionen i den aktuella undersökningen. På grundval av detta påstod denna part att den klagande unionsindustrin inte hade tillräcklig talerätt i detta förfarande. Utifrån de slutsatser som dras ovan i skälen 22 och 25, dvs. att det bestrukna finpapper som används vid rulloffset och det som används vid arkoffset är två olika produkter, måste emellertid detta påstående avvisas.
(375)
Den kinesiska regeringen påpekade att en av de representativa tillverkarna påstods vara närstående en kinesisk exporterande tillverkare och därför borde undantas från definitionen av unionsindustrin. Undersökningen visade emellertid att de produkter som tillverkas av unionstillverkarens och den kinesiska exporterande tillverkarens samriskföretag som man hänvisade till skiljer sig från produktdefinitionen i denna undersökning. Relationen mellan dessa företag påverkar följaktligen inte skadebedömningen.
6. SKADA
6.1 FÖRBRUKNINGEN I UNIONEN
(376)
Förbrukningen fastställdes på grundval av följande:
-
Eurostats uppgifter om import från tredjeland, vid behov justerade på grundval av information från unionstillverkarna för produkter som inte omfattas av förfarandet. Under undersökningen framkom, på grundval av den bevisning som framlagts, att dessa antaganden var rimliga och motiverade.
-
Den kontrollerade sammanlagda exportvolymen från de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna i Kina till unionsmarknaden, eftersom den rapporterade exportvolymen konstaterades vara högre än importvolymen enligt Eurostats uppgifter.
-
Samtliga unionstillverkares sammanlagda försäljning på unionsmarknaden enligt uppgifter från Cepifine.
(377)
På grundval av detta fastställdes den totala förbrukningen i unionen till följande:
Tabell 1
Förbrukningen i unionen
Förbrukningen i unionen
2006
2007
2008
2009/UP
Ton
5 308 275
5 508 183
5 384 770
4 572 057
Index
100
104
101
86
Källa: Kontrollerade svar på frågeformuläret, justerade uppgifter från Eurostat och uppgifter från Cepifine.
(378)
Totalt sett minskade förbrukningen i unionen med 14 % under skadeundersökningsperioden. Det konstaterades att förbrukningen först ökade med 4 % mellan 2006 och 2007, och därefter minskade med 18 % mellan 2007 och undersökningsperioden. Den minskade förbrukningen under 2008 och undersökningsperioden berodde på en svagare efterfrågan, särskilt första halvåret 2009, till följd av den ekonomiska nedgången.
6.1.1 IMPORT TILL UNIONEN FRÅN KINA
(379)
Såsom anges i skäl 376 konstaterades det att de kinesiska samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas kontrollerade sammanlagda försäljningsvolym för den berörda produkten på unionsmarknaden var högre än importvolymen enligt uppgifter från Eurostat. Eftersom man ansåg att de kontrollerade uppgifterna är mer korrekta än den tillgängliga statistiken, fastställdes den sammanlagda importvolymen från Kina på grundval av de kontrollerade uppgifter som lämnades av de samarbetsvilliga företagen. Försäljningsvolymen för de samarbetsvilliga företag som befunnits endast ha exporterat flerskiktskartong under skadeundersökningsperioden räknades inte med i den sammanlagda importen, eftersom man drog slutsatsen (se skäl 47) att flerskiktspapper och flerskiktskartong inte bör anses som den berörda produkten. Eftersom importuppgifterna för den berörda produkten endast gällde två företag, ansågs det av sekretesskäl lämpligt att lägga fram dem i indexerad form.
Tabell 2
Sammanlagd subventionerad import från Kina
Sammanlagd import från Kina
2006
2007
2008
2009/UP
Volym (index)
100
218
212
283
Marknadsandel (index)
100
210
209
329
Priser (EUR/ton)
677
661
657
621
Index
100
98
97
92
Källa: Kontrollerade svar på frågeformuläret.
(380)
Den sammanlagda importvolymen från Kina ökade drastiskt med nästan tre gånger under skadeundersökningsperioden. Till följd av detta ökade Kinas marknadsandel betydligt, från cirka 1 % 2006 till över 4 % under undersökningsperioden. Detta måste ses mot bakgrund av en minskad förbrukning, som föll med 14 % under samma period. De genomsnittliga priserna på den subventionerade importen från Kina minskade med 8 % under skadeundersökningsperioden.
6.1.2 PRISUNDERSKRIDANDE
(381)
I syfte att analysera prisunderskridandet jämfördes unionstillverkarnas vägda genomsnittliga försäljningspris för varje produkttyp till icke-närstående kunder på unionsmarknaden, justerat till nivån fritt fabrik, med motsvarande vägda genomsnittliga priser för importen från Kina till den första oberoende kunden på unionsmarknaden, fastställda till cif-nivån med lämpliga justeringar för gällande tullar och kostnader som uppstår efter importen.
(382)
Såsom anges i skäl 51 var de kinesiska exportörernas samarbetsvilja mycket hög och de ansågs stå för den sammanlagda exportvolymen från Kina till unionen under undersökningsperioden. Med tanke på att det konstaterades att två kinesiska exporterande tillverkare som ursprungligen gav sig till känna inte exporterade den berörda produkten till unionen, har dessa tillverkares import inte beaktats i analysen av prisunderskridande (se skäl 52). Exportförsäljningen för ett företag som tillhörde en av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas grupp undantogs också från jämförelsen, eftersom en av de representativa unionstillverkarna producerade jämförbara produkttyper. När det gäller detta företags exportkvantiteter ska det noteras att de endast utgjorde en mindre andel av gruppens sammanlagda exportförsäljning, och att företagets prisnivåer föreföll överensstämma med gruppens totala exportprisnivåer.
(383)
Jämförelsen visade att under undersökningsperioden underskred priset för den berörda subventionerade produkten med ursprung i Kina som såldes i unionen unionstillverkarnas priser med i genomsnitt 7,6 %. Nivån på prisunderskridandemarginalen ska ses mot bakgrund av den höga pristransparens understödd av prisnoteringar som kännetecknar distributionsmarknaden för bestruket finpapper.
6.2 UNIONSINDUSTRINS OCH DE FYRA REPRESENTATIVA UNIONSTILLVERKARNAS EKONOMISKA SITUATION
6.2.1 INLEDANDE ANMÄRKNINGAR
(384)
I enlighet med artikel 8.4 i grundförordningen innefattade granskningen av den subventionerade importens inverkan på unionstillverkarna en bedömning av alla relevanta ekonomiska förhållanden som hade betydelse för unionstillverkarnas tillstånd från 2006 till undersökningsperiodens slut.
(385)
De makroekonomiska inslagen (produktion, kapacitet, kapacitetsutnyttjande, försäljningsvolym, marknadsandel, tillväxt och de utjämningsbara subventionernas storlek) bedömdes för unionens sammanlagda tillverkning, på grundval av information som lämnats av Cepifine.
(386)
Analysen av de mikroekonomiska inslagen (genomsnittliga enhetspriser, sysselsättning, löner, produktivitet, lager, lönsamhet, kassaflöde, investeringar, räntabilitet och kapitalanskaffningsförmåga) omfattade unionstillverkarna och gjordes på grundval av kontrollerade uppgifter från dessa.
(387)
Det hävdades att skadebedömningen inte omfattade samtliga skadeindikatorer för klagandena och för unionsindustrin som en helhet på ett sammanhängande och heltäckande sätt. Parterna ansåg att slutsatserna om väsentlig skada skulle bli annorlunda om indikatorer såsom marknadsandel skulle fastställas på klagandenas nivå.
(388)
För det första ska det noteras att dessa parters kommentarer verkar ha grundats på indikatorer som beräknats från andra datauppsättningar och andra upplysningar än dem som fastställdes under undersökningen och som det redogörs för nedan. Dessa slutsatser är följaktligen faktamässigt felaktiga och således irrelevanta.
(389)
För det andra har kommissionen som praxis att bedöma makroekonomiska faktorer för att ange den skada som unionsindustrin vållats som helhet, vilket förklaras ovan. I den nuvarande undersökningen fastställdes unionsindustrin som de unionstillverkare som står för unionens totala produktion (se skäl 372), oavsett om tillverkarna stödde klagomålet eller har samarbetat i undersökningen.
(390)
Mikroekonomiska faktorer analyseras på nivån för representativa unionstillverkare, oavsett om de stöder klagomålet eller inte. De representativa tillverkarna stod för 58 % av unionens produktion. Ingen av de andra unionstillverkarna har hävdat att kommissionens slutsatser om mikroekonomiska faktorer skulle vara otillförlitliga eller dåligt underbyggda. Det finns därför ingen anledning att ifrågasätta de slutsatser som baseras på den information som endast lämnats av de representativa unionstillverkarna.
(391)
Det hävdades att en av de fyra representativa tillverkarna inte samarbetade fullt ut eftersom den påstods vara närstående en annan tillverkare i Europeiska unionen som inte samarbetade i undersökningen. Företagen påstods vara närstående till följd av ett övergångsavtal som ingåtts vid tidpunkten för den samarbetsvilliga unionstillverkarens förvärv av den andra tillverkarens affärssegment av bestruket finpapper. Det påstods att den samarbetsvilliga unionstillverkaren genom detta övergångsavtal kontrollerar några av de pappersbruk som den delvis förvärvade tillverkaren fortfarande hade kvar i sin ägo. För att bestyrka sitt påstående hänvisade den exporterande tillverkaren till kommissionens beslut av den 31 oktober 2008 (24) (nedan kallat beslutet) efter att vid tidpunkten för förvärvet ha prövat om transaktionen var att betrakta som ett förvärv i den mening som avses i rådets förordning (EG) nr 139/2004 av den 20 januari 2004 om kontroll av företagskoncentrationer (”EG:s koncentrationsförordning”) (25).
(392)
Undersökningen bekräftade å andra sidan att EU-tillverkaren i fråga bara hade ett mycket litet antal aktier och att antalet låg under det tröskelvärde som fastställs i artikel 143 i förordning (EEG) nr 2454/93 (26). Vidare uppvisade inte de övergångsavtal som det hänvisades till något samband mellan förtagen som sträckte sig längre än en normal affärsförbindelse mellan köpare och säljare. Syftet med villkoren i övergångsavtalen är att ombesörja försäljningen av bestruket papper under en övergångsperiod och enligt dessa villkor har unionstillverkaren endast uppgifter som är jämförbara med en försäljningsagent under övergångsperioden. I sina reviderade konsoliderade räkenskaper och i sitt svar på frågeformuläret redovisade företaget provisionsinkomst från sitt arbete som agent för de berörda pappersbruken. Unionstillverkaren uppgav inget ägande och därmed inga kostnader för dessa pappersbruk.
(393)
Enligt beslutet ansågs transaktionen mellan företagen vara ett förvärv som unionstillverkaren hade gjort av en del av det andra företagets verksamhet, inte som ett uppköp av företaget som sådant. I beslutet sägs inte att företagen bör betraktas som en enhet efter förvärvet och framför allt har företagen inget gemensamt samriskföretag. Det konstateras också att det geografiska område som granskats i ovannämnda beslut är EES - inte EU. Det bör också noteras att kommissionen i beslutet inte analyserade förbindelsen mellan de ifrågavarande företagen i den mening som avses i artikel 143 i förordning (EEG) nr 2454/93.
(394)
Med hänsyn till ovanstående ansågs de båda företagen vara icke- närstående i den mening som avses i artikel 143 i förordning (EEG) nr 2454/93 och således samarbetade unionstillverkaren till fullo i undersökningen.
(395)
I analysen av mikroekonomiska indikatorer uteslöts informationen om de pappersbruk som förvärvats av ovannämnda unionstillverkare för alla granskade år för att få en fullt jämförbar trend för åren.
(396)
Den exporterande tillverkaren hävdade också att varje bolag som ingår i unionstillverkarnas koncerner borde ha besvarat ett separat frågeformulär eftersom de är separata juridiska enheter.
(397)
När det gäller den berörda unionstillverkaren ansågs det att det var tillräckligt med ett enda frågeformulär för ett meningsfullt svar och en lämplig analys av skadeaspekterna. I svaret lämnades närmare bestämt en detaljerad uppdelning av informationen om varje enskilt pappersbruk, och alla nödvändiga uppgifter om samtliga närstående företag/försäljare av den likadana produkten kunde kontrolleras under kontrollbesöken.
(398)
I en senare inlaga hävdade den exporterande tillverkaren också att samma företag inte hade samarbetat fullt ut, eftersom företaget hade lämnat in sitt svar på frågeformuläret på en icke-existerande enhets vägnar och att företagets reviderade räkenskaper inte återspeglade de uppgifter som lämnats i svaret på frågeformuläret. De slutsatser som dras i föregående skäl är relevanta också i detta avseende.
6.2.2 UPPGIFTER SOM RÖR UNIONSINDUSTRIN (MAKROEKONOMISKA INDIKATORER)
(399)
Efter meddelandet av uppgifter invände den kinesiska regeringen och en kinesisk exporterande tillverkare att de makroekonomiska uppgifter som använts för analysen är ofullständiga och inexakta och att de därför inte kan användas som faktisk bevisning för väsentlig skada.
(400)
Kontrollen på plats hos den klagande intresseorganisationen bekräftade att de uppgifter som använts för att fastställa makroekonomiska indikatorer har hämtats direkt från de unionstillverkare som står för 98 % av unionens sammanlagda tillverkning och att de är tillräckligt detaljerade för att det ska gå att identifiera informationen om den berörda produkten. Antagandena och/eller uppskattningarna gjordes på en skälig och berättigad grund, t.ex. togs ”cutter rolls” inte med i beräkningen, eftersom volymerna av dessa var uppenbart obetydliga, vilket framgår av deras andel av de representativa unionstillverkarnas sammanlagda försäljningsvolym. Påståendet måste därför avvisas.
6.2.2.1 Produktion, produktionskapacitet och kapacitetsutnyttjande
Tabell 3
Produktion, produktionskapacitet och kapacitetsutnyttjande
2006
2007
2008
2009/UP
Tillverkning (ton)
6 483 462
6 635 377
6 381 324
5 164 475
Index
100
102
98
80
Kapacitet (ton)
7 032 734
7 059 814
6 857 226
6 259 129
Index
100
100
98
89
Kapacitetsutnyttjande
92 %
94 %
93 %
83 %
Index
100
102
101
90
Källa: Kontrollerade uppgifter från Cepifine.
(401)
Såsom framgår av ovanstående tabell minskade unionstillverkarnas tillverkningsvolym med 20 % under skadeundersökningsperioden. Det ska noteras att även om förbrukningen i unionen ökade med cirka 1 % mellan 2006 och 2008, minskade unionsindustrins tillverkning med 2 % under den perioden, för att därefter minska betydligt mellan 2008 och undersökningsperioden till följd av den minskade förbrukningen i unionen.
(402)
Sedan 2000 har unionstillverkarna gjort omfattande omstruktureringar för att ta itu med en strukturell överkapacitet. Genom konsolidering och nedläggningar av pappersbruk minskade unionsindustrin sin produktionskapacitet för bestruket finpapper med cirka 770 000 ton mellan 2006 och undersökningsperioden, dvs. med 11 %.
(403)
Trots den minskade totala kapaciteten fortsatte kapacitetsutnyttjandet att minska från 92 % 2006 till 83 % under undersökningsperioden. Den största minskningen skedde mellan 2008 och undersökningsperioden. Det noteras att ett högt kapacitetsutnyttjande har stor betydelse för papperstillverkarnas långsiktiga lönsamhet till följd av betydande investeringar i anläggningstillgångar. Kapacitetsutnyttjandet under undersökningsperioden ansågs därför vara lågt.
6.2.2.1 Försäljningsvolym och marknadsandel
(404)
De försäljningssiffror som anges i nedanstående tabell avser den volym som såldes till den första oberoende kunden på unionsmarknaden.
Tabell 4
Försäljningsvolym och marknadsandel
2006
2007
2008
2009/UP
Försäljningsvolym (ton)
4 921 141
4 999 524
4 875 841
4 008 354
Index
100
102
99
81
Marknadsandel
93 %
91 %
91 %
88 %
Index
100
98
98
95
Källa: Kontrollerade uppgifter från Cepifine.
(405)
Trots att förbrukningen i unionen ökade med 4 % mellan 2006 och 2007 (se skäl 377), så ökade under samma period unionsindustrins sammanlagda försäljningsvolym av den berörda produkten till oberoende kunder på unionsmarknaden bara med 2 %. Detta innebär att unionsindustrin inte fullt ut kunde dra nytta av den ökade förbrukningen under den perioden. När förbrukningen i unionen sedan minskade med 15 % mellan 2008 och undersökningsperioden, minskade samtliga unionstillverkares samlade försäljningsvolym med ännu mer, nämligen med 18 %. Efter en svag uppgång 2007 minskade följaktligen unionsindustrins försäljningsvolym stadigt och avsevärt, vilket ledde till en förlust av marknadsandelar på 5 procentenheter under skadeundersökningsperioden.
(406)
En grupp av kinesiska exporterande tillverkare hävdade att unionstillverkarnas marknadsandel även borde omfatta import från Schweiz, eftersom denna import kom från ett pappersbruk som ägs av en av de representativa unionstillverkarna.
(407)
Den geografiska täckningen för antisubventionsundersökningar är Europeiska unionen. Detta påstående måste följaktligen avvisas.
(408)
Det hävdades också att klagandens marknadsandel ökade anmärkningsvärt under skadeundersökningsperioden.
(409)
För det första är marknadsandelar en makroekonomisk indikator som analyseras på nivån för hela unionsindustrin och inte på nivån för klagandena. För det andra är påståendet om klagandens marknadsandel faktamässigt felaktigt.
6.2.2.2 Tillväxt
(410)
När man ser på utvecklingen under skadeundersökningsperioden var nedgången i samtliga unionstillverkares samlade försäljningsvolym med 19 % långt mer uttalad än den minskade förbrukningen i unionen som var 14 %. Till följd av detta minskade samtliga unionstillverkares marknadsandel också avsevärt med 5 procentenheter under samma period.
6.2.2.3 De utjämningsbara subventionernas storlek
(411)
De utjämningsbara subventionerna för Kina, som anges ovan i subventionsavsnittet, är av betydande storlek. Med tanke på den subventionerade importens volym och pris kan effekten av den faktiska subventionsmarginalen inte anses vara försumbar.
6.2.3 UPPGIFTER SOM RÖR DE FYRA REPRESENTATIVA UNIONSTILLVERKARNA (MIKROEKONOMISKA INDIKATORER)
6.2.3.1 De fyra representativa unionstillverkarnas genomsnittliga priser per enhet
(412)
Överlag var de fyra representativa unionstillverkarnas genomsnittliga försäljningspriser fritt fabrik till icke-närstående kunder på unionsmarknaden oförändrade under åren, med undantag av år 2007 då de låg en aning ovanför denna nivå.
Tabell 5
Unionstillverkarnas priser
Unionstillverkarnas priser
2006
2007
2008
2009/UP
Genomsnittligt pris (EUR/ton)
692
717
691
699
Index
100
104
100
101
Källa: Kontrollerade svar på frågeformulär.
6.2.3.2 Lager
(413)
Lagren utgjorde omkring 10 % av tillverkningsvolymen under undersökningsperioden. De fyra representativa unionstillverkarnas lagernivå ökade med 10 % under skadeundersökningsperioden, särskilt mellan 2006 och 2007 samt senare mellan 2008 och undersökningsperioden. Detta sammanföll påtagligt med en ökning av den subventionerade lågprisimporten från Kina.
Tabell 6
Lager
Lager
2006
2007
2008
2009/UP
Lager (ton)
278 265
298 547
296 387
306 588
Index
100
107
107
110
Källa: Kontrollerade svar på frågeformulär.
6.2.3.3 Sysselsättning, löner och produktivitet
Tabell 7
Sysselsättning
Sysselsättning
2006
2007
2008
2009/UP
Sysselsättning - heltidsekvivalent
7 756
7 487
7 207
6 197
Index
100
97
93
80
Arbetskostnader (EUR/heltidsekvivalent)
54 053
54 948
57 026
58 485
Index
100
102
105
108
Produktivitet (enhet/heltidsekvivalent)
453
478
486
484
Index
100
106
107
107
Källa: Kontrollerade svar på frågeformulär.
(414)
På grund av nedläggningar av pappersbruk och konsolidering hos de fyra representativa unionstillverkarna minskade antalet anställda under skadeundersökningsperioden betydligt, närmare bestämt med 20 % (nästan 1 600 arbetstillfällen) under skadeundersökningsperioden.
(415)
Effektivitetsförbättringar har uppnåtts genom att man har ökat och kunnat behålla en hög produktion per anställd även under en period med omfattande uppsägningar under 2007 och 2008. Arbetskostnaderna ökade stadigt, med totalt 8 % under skadeundersökningsperioden.
6.2.3.4 Lönsamhet, kassaflöde, investeringar och räntabilitet
Tabell 8
Lönsamhet
2006
2007
2008
2009/UP
Lönsamhet
-1,08 %
-0,20 %
-2,49 %
2,88 %
Förändring (100 = 2006)
+0,88 %
-1,41 %
+3,95 %
Kassaflöde (1000 EUR)
260 047
211 036
172 570
336 753
Index
100
81
66
129
Investeringar (1 000 EUR)
151 900
151 027
127 845
87 875
Index
100
99
84
58
Avkastning på investeringar
-0,73 %
-0,54 %
-2,73 %
0,39 %
Förändring (100 = 2006)
+0,19 %
-2,00 %
+1,12 %
Källa: Kontrollerade svar på frågeformulär.
(416)
De fyra representativa unionstillverkarna ådrog sig förluster mellan 2006 och 2008 och deras finansiella situation vände och blev positiv först 2009 då världsmarknadspriserna på massa, den huvudsakliga råvaran, rasade till följd av den ekonomiska nedgången. Nedgången i massapriset (20 %) ansågs vara en onormalt stor nedgång som direkt bidrog till den förbättrade finansiella situationen under undersökningsperioden. Det bör noteras att efter undersökningsperioden återgick massapriserna till de nivåer som var normala före undersökningsperioden.
(417)
Utvecklingen av kassaflödet, som visar tillverkarnas förmåga att själv finansiera sin verksamhet, speglar i stor utsträckning lönsamhetsutvecklingen. Kassaflödet förbättrades följaktligen avsevärt under undersökningsperioden till följd av de fallande massapriserna. Räntabiliteten uppvisade en negativ utveckling i linje med de fyra representativa unionstillverkarnas negativa resultat fram till 2008 och en positiv utveckling under undersökningsperioden, vilket berodde på stora kostnadsbesparingar till följd av massapriserna.
(418)
Med hänvisning till vad som angetts ovan begränsades de fyra representativa unionstillverkarnas investeringsförmåga, eftersom kassaflödet försämrades betydligt under skadeundersökningsperioden, med undantag för under undersökningsperioden. Investeringarna minskade följaktligen med 35 % under skadeundersökningsperioden och var begränsade till installation av kraftvärmeverk som bidrog till att unionstillverkarna kunde mildra effekten av oavbrutet ökade energikostnader.
(419)
En exporterande tillverkare hävdade att den förbättrade lönsamheten inte kunde anses utgöra en isolerad händelse till följd av den ovanligt stora nedgången i råvarukostnaderna. Alla drog fördel av de minskade kostnaderna, inte bara klagandena, utan också alla lokala tillverkare och de kinesiska tillverkarna. Genombrottet i lönsamheten berodde inte enbart på de minskade kostnaderna, utan var snarare resultatet av ett ändrat prissättningsbeteende hos klagandena.
(420)
Den exporterande tillverkaren hävdade vidare att lönsamheten påverkas av priserna på bestruket finpapper snarare än massapriset. När massapriset föll kraftigt 2009, kunde man emellertid konstatera att priserna på bestruket finpapper förblev stabila och att vinsterna ökade till följd av detta. Eftersom priserna förblev stabila, kunde alltså inget samband ses mellan priser och lönsamhet under denna särskilda tidsperiod.
(421)
Lönsamhet är en indikator som analyseras på nivån för de representativa unionstillverkarna, och inte på nivån för klagandena, vilket parten föreslog. Analysen av den information som insamlats visade en direkt koppling mellan det stora prisraset på massa, den huvudsakliga råvaran, och den ökade lönsamheten, varigenom stabila priser på slutprodukterna naturligtvis bidrog till att förbättra lönsamheten. Så var förmodligen fallet även för andra tillverkare på marknaden, men detta påverkar inte slutsatsen att denna tillfälliga förbättring av lönsamheten beror på det stora prisraset för råvaror under undersökningsperioden.
6.2.3.5 Kapitalanskaffningsförmåga
(422)
Pappersindustrin kännetecknas allmänt av en hög skuldsättning som är kopplad till betydande investeringar i anläggningstillgångar. Till följd av de förluster man ådrog sig under större delen av skadeundersökningsperioden, undergrävdes även de fyra representativa unionstillverkarnas kapitalanskaffningsförmåga och möjlighet att finansiera sin verksamhet till en rimlig kostnad. Detta var särskilt fallet under 2008 när en av de fyra representativa unionstillverkarna var tvungen att refinansiera sig till en avsevärd riskpremie samtidigt som den minsta tillverkaren kom på obestånd 2008 och övertogs av en annan unionstillverkare.
6.3 SLUTSATS OM SKADA
(423)
Undersökningen har visat att de flesta av skadeindikatorerna, t.ex. tillverkningsvolym (- 20 %), kapacitetsutnyttjande (- 10 %), försäljningsvolym till icke-närstående kunder på unionsmarknaden (- 19 %) och marknadsandel (- 5 procentenheter) försämrades under skadeundersökningsperioden. Dessutom påverkades de skadeindikatorer som hänger samman med de fyra representativa unionstillverkarnas ekonomiska resultat, t.ex. räntabilitet och lönsamhet, allvarligt fram till 2008. Att lönsamheten plötsligt ökade under undersökningsperioden berodde uteslutande på det tillfälliga och exceptionella fallet i massapriserna på världsmarknaden under undersökningsperioden. Det noteras att lönsamheten var mycket låg även under undersökningsperioden och detta ansågs inte ändra slutsatsen att de fyra representativa unionstillverkarna befann sig i en mycket svag finansiell situation.
(424)
Undersökningen visade också att denna skadebild främst var en följd av att de fyra representativa unionstillverkarna, trots sina omstruktureringar och produktivitetsförbättringar, inte lyckades höja sina priser på bestruket finpapper över en kostnadstäckande nivå eller till en nivå av bärkraftig lönsamhet. Detta beror främst på det prisunderskridande som de kinesiska exportörerna utövade under undersökningsperioden och som har en betydande inverkan på en marknad med hög pristransparens. Under undersökningsperioden lyckades de fyra representativa unionstillverkarna minska sina tillverkningskostnader tack vare ytterligare produktivitetsförbättringar samt den nedgång i massapriserna som framför allt ägde rum under den andra hälften av undersökningsperioden. När sedan efterfrågan och tillgången blev mer balanserad på marknaden tack vare tillverkarnas ansträngningar för att ta itu med den strukturella överkapaciteten genom konsolidering och kapacitetsnedläggningar, kunde priserna på bestruket finpapper hållas på en stabil nivå. De fyra representativa unionstillverkarna hade emellertid inte möjlighet att höja sina försäljningspriser till en nivå som skulle generera den vinst som är en förutsättning för långsiktig lönsamhet.
(425)
Såsom anges i skäl 19 hävdade en part att bestruket finpapper som används i rulloffset-tryckning borde ha inkluderats i produktdefinitionen i den nuvarande undersökningen. På grundval av detta hävdade parten att uteslutandet av denna produkt vid fastställandet av väsentlig skada och av analysen av tendenser skulle ha snedvridit skadebilden. Utifrån de slutsatser som dras ovan i skälen 20 och 22-25, dvs. att det bestrukna finpapper som används vid rulloffset och det som används vid arkoffset är två olika produkter, avvisades emellertid detta påstående.
(426)
Samma part hävdade att det faktum att en av de fyra representativa unionstillverkarna under 2008 förvärvade en annan unionstillverkare var bevis för att denna unionstillverkares finansiella sundhet var relativt god. Det kan för det första konstateras att väsentlig skada bedöms på grundval av situationen för unionsindustrin och inte på grundval av den särskilda situation som råder för en enda tillverkare. Såsom anges i skäl 423 har de flesta skadeindikatorer uppvisat en negativ trend som styrker att unionsindustrins situation försämrades under skadeundersökningsperioden. Förvärvet betraktades dessutom som en del av unionsindustrins omstruktureringar under skadeundersökningsperioden. I vilket fall som helst ska det noteras att för analysen av sådana makroekonomiska indikatorer som produktionsvolym, kapacitet, försäljningsvolym och marknadsandel hade förvärvet en neutral effekt, eftersom de makroekonomiska indikatorerna bedöms för samtliga de unionstillverkare som utgör unionsindustrin enligt definitionen i skäl 372. Dessa faktorer skulle med andra ord totalt sett förbli oförändrade vid en förändring av ägarskap.
(427)
Efter underrättelsen hävdade parterna att det inte fanns några faktiska bevis för att de klagande unionstillverkarna hade lidit väsentlig skada. Klagandena uppvisade tvärtom allmänt stabila ekonomiska resultat och ökade sin lönsamhet under undersökningsperioden.
(428)
För det första bedöms unionsindustrin på nivån för de representativa unionstillverkarna och inte på nivån för klagandena, vilket föreslogs av parterna.
(429)
För det andra, vilket redan påpekas i skäl 409, verkar dessa parter ha dragit sina slutsatser på grundval av indikatorer som beräknats från andra datauppsättningar och upplysningar än dem som fastställdes under undersökningen och som det redogörs för ovan. Dessa slutsatser är följaktligen faktamässigt felaktiga. Dessutom var parternas bedömning inte konsekvent, eftersom två olika datauppsättningar användes för makroekonomiska respektive mikroekonomiska indikatorer.
(430)
Det hävdades vidare att den förbättrade lönsamheten även bör betraktas som en konsekvens av industrins omstruktureringsinsatser, inklusive minskad produktion, personalnedskärningar och produktivitetsförbättringar. I detta fall kan de senare faktorerna inte ses som de enda skadeindikatorerna, utan alla skadeindikatorer måste bedömas tillsammans.
(431)
I artikel 8.2 i grundförordningen anges de ekonomiska faktorer och index som ska beaktas i bedömningen av inverkan av den subventionerade importen på unionsindustrin. I denna artikel anges det uttryckligen att förteckningen över faktorer inte är uttömmande, och att varken en enskild faktor eller flera av dessa faktorer nödvändigtvis behöver vara avgörande. Indikatorerna måste följaktligen bedömas enskilt, men slutsatserna bör dras på grundval av en analys av samtliga faktorer.
(432)
Parterna uttryckte också sin oro för att ytterligare väsentlig skada skulle uppkomma på grund av de kinesiska tillverkarnas mycket stora uppbyggnad av kapacitet, understödd av statlig politik och subventioner. Undersökningen syftar till att utröna om väsentlig skada föreligger och inte om det finns risk för ytterligare väsentlig skada. Dessa synpunkter påverkade följaktligen inte undersökningsresultaten, och måste avvisas.
(433)
Mot denna bakgrund bör den slutsatsen dras, att unionsindustrin led väsentlig skada i den mening som avses i artikel 8.4 i grundförordningen.
7. ORSAKSSAMBAND
7.1 INLEDNING
(434)
I enlighet med artikel 8.5 och 8.6 i grundförordningen undersökte kommissionen om den väsentliga skada som unionsindustrin lidit hade vållats av den subventionerade importen från det berörda landet. Även andra kända faktorer, utöver den subventionerade importen, som eventuellt kunde ha skadat unionsindustrin, undersöktes för att kontrollera att den eventuella skada som vållats av sådana andra faktorer inte tillskrevs den subventionerade importen.
7.2 VERKNINGAR AV DEN SUBVENTIONERADE IMPORTEN
(435)
Det ska noteras att unionsmarknaden för bestruket finpapper kännetecknas av en hög koncentration av köpkraft och pristransparens genom prisnoteringar. Dessutom är bestruket finpapper en stapelvara som inte medger stora prisskillnader mellan olika inköpskällor. Större delen av produkterna säljs genom handlare som tvingar unionsindustrin att hålla sina priser i linje med subventionerad lågprisimport. Priserna på importerat bestruket finpapper, där 35 % kom från Kina under undersökningsperioden, har följaktligen generellt sett haft en betydande inverkan på priserna på unionsmarknaden.
(436)
Undersökningen visade att den subventionerade importen från Kina ökade drastiskt (+ 183 %) under skadeundersökningsperioden. Först fördubblades den subventionerade importen från Kina mellan 2006 och 2007 samtidigt som priserna 2007 var 2 % lägre än året innan. Under 2008 förblev importen från Kina stabil, medan de genomsnittliga priserna föll med ytterligare en procent. Under skadeundersökningsperioden ökade den kinesiska importvolymen (+ 71 %) och marknadsandelen (+ 120 %) åter drastiskt med fallande priser (- 5 %) som underskred de fyra representativa unionstillverkarnas priser med 7,6 % och därmed utövade pristryck på unionsmarknaden och hindrade unionstillverkarna från att höja sina priser till lönsamma nivåer.
(437)
Det erinras om att förbrukningen i unionen under skadeundersökningsperioden minskade med omkring 14 % och att unionsindustrins försäljningsvolym föll kraftigt (19 %). Den minskade försäljningen var emellertid mycket större än den minskade efterfrågan och ledde till en förlust av marknadsandelar på 5 procentenheter, samtidigt som den kinesiska importens marknadsandelar ökade med 3 procentenheter. Detta visar att unionsindustrins marknadsandel till stor del har övertagits av den subventionerade importen från Kina.
(438)
Det anses därför att den fortsatta press som den subventionerade lågprisimporten från Kina utövade på unionsmarknaden gjorde det omöjligt för unionsindustrin att anpassa sina försäljningspriser till de ökade råvarupriserna, framför allt under 2008 när massapriserna var som högst.
(439)
Under undersökningen och efter underrättelsen framförde flera parter argumentet att den kinesiska importen inte har någon betydande inverkan på volymer och priser. Det hävdades att det inte förekommit någon plötslig ökning av den kinesiska importen, utan att denna gradvis ökat under åren och att dess inverkan därför var ganska begränsad och inte borde överdrivas vid fastställandet av skadan. Det hävdades vidare även att de kinesiska priserna, även om de var lägre än unionspriserna, inte hade någon inverkan på unionsindustrins relativt stabila priser. En exporterande tillverkare ifrågasatte kommissionens slutsats att de kinesiska priserna utövade pristryck. Tillverkaren påpekade att när de kinesiska priserna föll ytterligare 2009, registrerades inte bara en ökning av unionspriserna, utan unionsindustrin kunde faktiskt gå med vinst.
(440)
Utvecklingen av den kinesiska importen analyseras i detalj i skäl 380. Slutsatsen av analysen blir att den ökade importvolymen inte kan betraktas som oväsentlig.
(441)
När det gäller priserna underskred den kinesiska importen de representativa unionstillverkarnas priser med 7,6 %, vilket anses vara en betydande inverkan på en marknad med hög prisöppenhet. Såsom anges i skäl 412 var de representativa unionstillverkarnas priser mycket riktigt stabila under skadeundersökningsperioden, med en exceptionell ökning 2007, det år då den kinesiska exporten inte ökade. Under 2009 kunde unionstillverkarna hålla sina priser stabila, men de förlorade ytterligare marknadsandelar och deras lönsamhet berodde följaktligen på en kombination av dessa stabila priser och de minskade råvarukostnaderna.
(442)
En kinesisk exporterande tillverkare hävdade att importen av bestruket finpapper från Kina inte har någon inverkan på unionsindustrins priser, eftersom produkterna inte kan jämföras med det bestrukna finpapper som tillverkas och säljs av unionsindustrin, eftersom bara 10 % av de representativa unionstillverkarnas försäljning jämfördes vid fastställandet av nivån för prisunderskridandet och det icke-skadevållande priset. Det ska noteras att för att säkra en rättvis jämförelse görs dessa avgöranden utifrån helt jämförbara produkter, vars egenskaper direkt motsvarar varandra. Det bestrukna finpapper som tillverkas av de kinesiska tillverkarna respektive unionstillverkarna är i allmänhet jämförbara produkter (se skäl 50) och de konkurrerar således direkt med varandra på unionsmarknaden.
(443)
Man påstod vidare att undersökningsresultatet att marknaden för bestruket finpapper är en råvarumarknad som karakteriseras av en hög grad av transparens är inkorrekt, eftersom unionstillverkarna säljer ungefär hälften av sina produkter direkt till slutanvändare. Tvärtemot detta påstående sålde de representativa unionstillverkarna merparten av sina produkter genom handlare, antingen direkt eller indirekt (så kallade ”indent sales” när produkterna levereras direkt till kunden, medan orderingången och faktureringen går genom handlarna). Handlarna spelar förvisso en avgörande roll, både för lagring av produkterna och för att skapa pristransparens på marknaden.
(444)
Mot bakgrund av den fastställda trenden för importen från Kina, som inte kan ses som obetydlig, drogs slutsatsen att den plötsliga ökningen av subventionerad lågprisimport från Kina hade en betydande negativ inverkan på unionsindustrins ekonomiska situation.
7.3 VERKNINGAR AV ANDRA FAKTORER
7.3.1 UTVECKLINGEN AV FÖRBRUKNINGEN PÅ UNIONSMARKNADEN OCH DEN EKONOMISKA KRISEN
(445)
Såsom nämns i skäl 378 ökade först unionens förbrukning av bestruket finpapper under 2007, för att sedan minska under 2008 och undersökningsperioden. Under skadeundersökningsperioden förlorade unionsindustrin marknadsandelar. En av de samarbetsvilliga exportörerna i Kina hävdade att unionsindustrins minskade försäljningsvolym, förlust av marknadsandelar och minskad produktion berodde på den nedgång i förbrukningen som hade orsakats av den ekonomiska krisen och expansionen av elektroniska medier. Som stöd för sitt påstående citerade den kinesiska regeringen ett manifest för konkurrenskraft och sysselsättning som pappers- och massaindustrin hade lanserat i juni 2009 (nedan kallat manifestet).
(446)
Även om det inte går att bortse från att denna negativa utveckling av förbrukningen i unionen, av vilket skäl det än må vara, mellan 2007 och undersökningsperioden hade en negativ inverkan på unionsindustrins situation i fråga om försäljningsvolym och produktion, är det anmärkningsvärt att de kinesiska exportörerna under samma period, och särskilt under 2008-2009, lyckades öka sina försäljningsvolymer och marknadsandelar genom det pristryck som den subventionerade importen utövade på marknaden.
(447)
Det manifest som den kinesiska regeringen nämnde täcker hela pappers- och massabranschen och har ett allmänpolitiskt syfte. På grundval av informationen i detta manifest kunde inga separata slutsatser dras om tillverkning och försäljning av den berörda produkten. Det är därför omöjligt att fastställa om påståendena eller slutsatserna i manifestet exakt motsvarar den berörda produkten. Eftersom undersökningen inte visade på ett starkt orsakssamband mellan finanskrisen och den väsentliga skada som unionsindustrin lidit, måste detta påstående avvisas.
(448)
Följaktligen anses det att unionsindustrins försämrade ekonomiska situation främst berodde på den kraftigt ökade subventionerade importen från Kina och det prisunderskridande som utövades av de kinesiska exportörerna, och inte på en minskad förbrukning. Även om den svagare efterfrågan bidrog till skadan, kan detta inte bryta orsakssambandet mellan den väsentliga skada som lidits och den ökade subventionerade importen.
7.3.2 RÅVARUPRISER
(449)
De fyra representativa unionstillverkarnas genomsnittliga produktionskostnader ökade något (2 %) mellan 2006 och 2008 och minskade med 5 % under undersökningsperioden. Undersökningen visade att de fyra representativa unionstillverkarnas produktionskostnader för att tillverka bestruket finpapper i stort sett följde en liknande trend som prisutvecklingen för massa, en av de dominerande råvarorna vid papperstillverkning. Det genomsnittliga massapriset ökade med 8 % mellan 2006 och 2008 för att sedan minska kraftigt från slutet av 2008 till den sista månaden i undersökningsperioden. Massapriset var i genomsnitt 19 % lägre under 2009 jämfört med året innan.
(450)
Om det inte föreligger någon skadevållande subventionering, kan det förväntas att priserna regelbundet justeras för att spegla utvecklingen av de olika komponenter som ingår i produktionskostnaden. Fram till 2008 skedde emellertid inte detta. För att kunna konkurrera med den subventionerade lågprisimporten från Kina, tvingades unionstillverkarna i stället att hålla låga försäljningspriser även när massapriserna ökade 2008, vilket ledde till att lönsamheten försämrades avsevärt under den perioden. Under undersökningsperioden förbättrades situationen till följd av den onormala nedgången i massapriset - samtidigt som priserna på bestruket finpapper kunde hållas stabila. Inte ens under denna exceptionella period kunde de fyra representativa unionstillverkarna, på grund av den fortsatt mycket låga lönsamheten, återhämta sig från den fortsatta subventioneringen. Trots de minskade råvarukostnaderna kunde man alltså inte höja priserna till nivåer som var nödvändiga för att uppnå sådana hållbara vinstmarginaler som är nödvändiga för denna kapitalintensiva tillverkning.
(451)
Följaktligen dras slutsatsen att den subventionerade importen från Kina som underskred de fyra representativa unionstillverkarnas priser pressade ned priserna på unionsmarknaden och förhindrade unionstillverkarna från att höja sina försäljningspriser för att täcka sina kostnader eller uppnå en rimlig lönsamhet. Med tanke på att råvarupriserna föll kraftigt under undersökningsperioden, drogs slutsatsen att de inte kunde ha haft någon inverkan på den väsentliga skada som unionstillverkarna lidit under samma period.
7.3.3 DE REPRESENTATIVA UNIONSTILLVERKARNAS EXPORTRESULTAT
(452)
Exportresultatet undersöktes också såsom en av de kända faktorer, utöver den subventionerade importen, vilka eventuellt kunde ha skadat unionsindustrin samtidigt med importen, för att kontrollera att den eventuella skada som vållats av andra faktorer inte tillskrevs den subventionerade importen. Analysen visade att de fyra representativa unionstillverkarnas exportförsäljning till icke-närstående parter stod för en stor del av deras försäljning (omkring 26 %) under skadeundersökningsperioden. Även om exportvolymen minskade under skadeundersökningsperioden (med 16 %), var exportvolymförlusten inte lika uttalad som den förlorade försäljningsvolymen på unionsmarknaden (19 %). Därmed ansågs det att den minskade exportvolymen inte kan förklara nivån på den skada som de fyra representativa unionstillverkarna led. Eftersom exporten är mycket viktig för att kunna upprätthålla ett högt kapacitetsutnyttjande och på så sätt täcka de höga fasta kostnaderna för investeringar i maskiner, ansåg man att, även om exportresultatet försämrades, hade det en totalt sett positiv inverkan. Även om den minskade exportverksamheten kan ha bidragit till unionsindustrins totalt sett svaga resultat, anses det därför att denna verksamhet samtidigt mildrade de förluster man led på unionsmarknaden och kan därför inte anses bryta det orsakssamband som fastställts mellan den subventionerade importen från Kina och den skada som unionstillverkarna har lidit.
(453)
En part hävdade att anledningen till att unionsindustrins export minskade kraftigt var att euron stärktes gentemot den amerikanska dollarn och att den skada som detta vållade inte berodde på importen från Kina. Som konstateras ovan är unionsindustrins försämrade exportresultat, oavsett anledningen till en sådan försämring, inte den främsta orsaken till den skada som tillverkarna lidit och bryter därmed inte det orsakssamband som fastställts i skäl 444.
7.3.4 IMPORT FRÅN ÖVRIGA TREDJELÄNDER
(454)
Tendenserna när det gäller importvolymer och priser på importen från övriga tredjeländer mellan 2006 och undersökningsperioden utvecklades på följande sätt:
Tabell 9
Import från tredjeländer
2006
2007
2008
2009/UP
Schweiz
Import (ton)
194 748
191 636
226 736
172 233
Index
100
98
116
88
Marknadsandel
3,7 %
3,5 %
4,2 %
3,8 %
Index
100
95
115
103
Pris (EUR/ton)
787
782
758
793
Index
100
99
97
105
Indonesien
Import (ton)
19 834
30 714
27 178
49 877
Index
100
155
137
251
Marknadsandel
0,4 %
0,6 %
0,5 %
1,1 %
Index
100
149
135
292
Pris (EUR/ton)
855
818
845
681
Index
100
96
99
80
Sydkorea
Import (ton)
45 154
65 251
46 498
46 068
Index
100
145
103
102
Marknadsandel
0,9 %
1,2 %
0,9 %
1,0 %
Index
100
139
102
118
Pris (EUR/ton)
562
669
664
618
Index
100
119
118
110
Alla andra länder
Import (ton)
58 623
70 984
62 844
100 711
Index
100
121
107
172
Marknadsandel
1,1 %
1,3 %
1,2 %
2,2 %
Index
100
117
106
199
Pris (EUR/ton)
962
860
914
824
Index
100
89
95
86
Källa: Eurostat.
(455)
De övriga tredjeländer som exporterar bestruket finpapper till unionsmarknaden är främst Schweiz, Indonesien och Sydkorea. Av importvolymens utveckling framgår det att den ökade importen från Kina var mer uttalad än importen från något av de övriga tredjeländerna. När det gäller importen från Schweiz, såldes denna alltid till betydligt högre priser än de importerade produkterna från Kina. Marknadsandelen för schweiziska produkter förblev relativt stabil, med undantag för 2008, när den tillfälligt ökade till över 4 % för att under undersökningsperioden falla tillbaka till nära 2006 års nivå. Bestruket finpapper som importerades från Schweiz bestod i huvudsak av produktionen från ett företag som ägdes av en av de fyra representativa unionstillverkarna och de högre enhetspriserna kan kopplas till olika produktblandningar och försäljningsstrukturer. När det gäller importen från Indonesien, infördes även denna i unionen till högre priser än de kinesiska produkterna, med undantag för under undersökningsperioden när priserna föll, vilket med största sannolikhet till stor del berodde på nedgången i massapriset. Den ökade import som följde av detta, men som sett till volym emellertid låg kvar på en låg nivå under undersökningsperioden, ledde till att marknadsandelen också låg kvar på en låg nivå under den perioden. Importen från Sydkorea till unionen var volymmässigt låg under hela skadeundersökningsperioden och marknadsandelen låg kvar på en stabil nivå. Även om de sydkoreanska importpriserna var jämförbara med importpriserna från Kina, uppvisade de sydkoreanska priserna inte en oavbruten utveckling med fortsatt minskande priser, vilket var fallet med den kinesiska importen under hela skadeundersökningsperioden. Importen från alla andra länder skedde till avsevärt mycket högre priser än importen från Kina och importvolymerna var små.
(456)
Följaktligen bör den slutsatsen dras, att importen från dessa tredjeländer inte bidrog till den väsentliga skada som unionsindustrin led.
7.3.5 STRUKTURELL ÖVERKAPACITET
(457)
En samarbetsvillig exportör i Kina hävdade att den skada som unionsindustrin led berodde på unionsindustrins överkapacitet och att unionsindustrins kapacitetsminskning och konsolidering därför inte var en följd av den kinesiska importen, utan bör ses som en åtgärd som vidtogs för att komma till rätta med överkapaciteten. Undersökningen visade emellertid att anledningen till att unionsindustrin, trots omstruktureringar, ådrog sig förluster under skadeundersökningsperioden, och särskilt 2008, var att den inte hade möjlighet att höja sina priser för att täcka kostnaderna (se skälen 435-444). Denna situation orsakades främst av det pristryck som utövades av den subventionerade import som underskred unionsindustrins priser. Detta påstående måste därför avvisas.
(458)
Det hävdades också att unionsindustrins omstruktureringar slutfördes 2009 genom konsolideringen av två stora tillverkare, som ledde till en omedelbar förbättring av unionsindustrins situation. Omstruktureringarna genomfördes från 2000 fram till undersökningsperioden. Den positiva effekten av konsolideringen borde ha avspeglats i en förbättring av kapacitetsutnyttjandet, eller åtminstone i stabila försäljningsvolymer, men båda dessa indikatorer försämrades under undersökningsperioden. Däremot fastställdes det att unionsindustrins förbättrade lönsamhet främst och direkt orsakades av ett tillfälligt ras i massapriserna. Detta påstående måste därför avvisas.
7.4 SLUTSATS OM ORSAKSSAMBANDET
(459)
Ovanstående analys visar att den subventionerade lågprisimporten med ursprung i Kina ökade kraftigt både volymmässigt och sett till marknadsandelar under skadeundersökningsperioden. Dessutom konstaterades att denna import skedde till subventionerade priser som var lägre än de priser som unionsindustrin tog ut på unionsmarknaden för liknande produkttyper.
(460)
Denna ökning av volymen och marknadsandelarna för den subventionerade lågprisimporten från Kina sammanföll med en totalt sett minskad efterfrågan på unionsmarknaden mellan 2006 och undersökningsperioden, och även med den negativa utvecklingen av marknadsandelarna för unionstillverkarna under samma period. Samtidigt observerades en negativ utveckling i fråga om de huvudsakliga indikatorerna för unionsindustrins ekonomiska och finansiella situation (se skäl 423).
(461)
Granskningen av andra kända faktorer som skulle ha kunnat vålla unionsindustrin skada visade att dessa faktorer inte är sådana att de bryter det orsakssamband som fastställts mellan den subventionerade importen från Kina och den skada som unionsindustrin led.
(462)
På grundval av denna analys, i vilken det har redogjorts för verkningarna av alla kända faktorer som har betydelse för unionsindustrins situation och gjorts en avgränsning av den subventionerade importens skadevållande verkningar, bör den slutsatsen dras, att den subventionerade importen från Kina har vållat unionsindustrin väsentlig skada i den mening som avses i artikel 8.5 i grundförordningen.
8. UNIONENS INTRESSE
8.1 INLEDANDE ANMÄRKNING
(463)
I enlighet med artikel 31 i grundförordningen undersökte kommissionen om det, trots ovannämnda resultat, fanns tvingande skäl som skulle kunna leda till slutsatsen att det inte låg i unionens intresse att införa utjämnande åtgärder i detta särskilda fall. I detta syfte och i enlighet med artikel 31.1 i grundförordningen övervägde kommissionen på grundval av all inlämnad bevisning den troliga effekten av eventuella åtgärder för unionstillverkare, importörer, handlare samt distributörer och användare av den berörda produkten samt de troliga konsekvenserna av att inte vidta åtgärder.
8.2 UNIONSINDUSTRIN
(464)
Unionsindustrin består av totalt 14 kända tillverkare som enligt Cepifine uppskattningsvis står för omkring 98 % av unionens tillverkning av bestruket finpapper. Tillverkarna finns i olika medlemsstater i unionen och sysselsätter direkt över 11 000 personer vid tillverkningen av den berörda produkten.
(465)
Två av de kända tillverkarna motsatte sig inledandet av undersökningen, men lämnade inga ytterligare uppgifter och samarbetade inte i undersökningen. På grundval av de uppgifter som finns tillgängliga, och särskilt de uppgifter som Cepifine tillhandahållit och som visade att unionsindustrins situation hade försämrats, är det dock rimligt att anta att även dessa två företag påverkades negativt av den subventionerade importen. Oviljan att samarbeta sågs därför inte som ett tecken på att deras situation skulle vara annorlunda än den för de återstående unionstillverkarna.
(466)
Den subventionerade importen från Kina har vållat unionsindustrin väsentlig skada. Det erinras om att de flesta skadeindikatorer uppvisade en negativ trend under skadeundersökningsperioden. I synnerhet påverkades i stor utsträckning de skadeindikatorer som hänger samman med de fyra representativa unionstillverkarnas ekonomiska resultat, såsom lönsamhet och räntabilitet, trots en svag förbättring under undersökningsperioden. I avsaknad av åtgärder förefaller en ytterligare försämring av unionsindustrins ekonomiska situation mycket trolig.
(467)
Införandet av utjämningstullar förväntas återställa effektiva och rättvisa handelsvillkor på unionsmarknaden, vilket gör det möjligt för unionsindustrin att anpassa priserna på bestruket finpapper så att de speglar kostnaderna för de olika komponenterna. Det kan förväntas att införandet av åtgärder skulle göra det möjligt för unionsindustrin att åtminstone delvis återvinna de marknadsandelar som de förlorade under skadeundersökningsperioden, med en ytterligare positiv inverkan på deras ekonomiska situation och lönsamhet.
(468)
Därför drogs slutsatsen att införandet av slutgiltiga utjämningsåtgärder på import av bestruket finpapper med ursprung i Kina ligger i unionsindustrins intresse.
8.3 IMPORTÖRER OCH HANDLARE
(469)
Frågeformulär sändes till 14 kända icke-närstående importörer och handlare i unionen som nämndes i klagomålet. Under undersökningen gav sig flera andra handlare (även kallade köpmän i industriledet) till känna. Totalt samarbetade 13 företag i undersökningen, även om några av de som svarade bara delvis besvarade frågorna. Eftersom det framgick att importörer även var verksamma som handlare på marknaden, kallas nedan alla dessa parter för handlare.
(470)
Undersökningen visade att alla handlare köpte bestruket finpapper från flera källor och främst från unionstillverkare. Två handlare köpte inte eller köpte bara ibland det bestrukna finpapper som importerades från Kina. De tio företag som lämnade kvantitativ information om sina inköp av den berörda produkten stod för sammanlagt 47 % av den totala importen från Kina. Import, inbegripet import från Kina, stod endast för en begränsad andel av deras totala verksamhet och eventuella negativa verkningar av de förslagna åtgärderna kommer därför sannolikt att vara försumbara. Alla handlare uppgav att bestruket finpapper tillverkat i unionen och i Kina i stort sett var av samma kvalitet och var utbytbart. Undersökningen bekräftade dessutom att det finns ett stort antal andra importkällor och att handlarna kunde återgå till dessa andra leveranskällor, åtminstone på längre sikt.
(471)
Två importerande handlare köpte bestruket finpapper från i huvudsak kinesiska källor. Båda dessa företag uppgav att det skulle vara problematiskt för dem att köpa produkter från unionstillverkare på grund av traditionella försäljningskanaler med krav på en minsta ordervolym samt en skyldighet att iaktta distributionsavtal. Detta påverkade emellertid inte direkt tillgången till bestruket finpapper från unionstillverkarna, eftersom de hade tillräckligt med outnyttjad kapacitet. Detta påstående måste därför avvisas.
(472)
När det gäller möjligheten att överföra eventuella kostnadsökningar till kunderna, hänvisade alla samarbetsvilliga handlare till den höga pristransparensen på unionsmarknaden och uppgav att de endast skulle kunna höja sina försäljningspriser till slutkunderna i händelse av en generell ökning av prisnivån i unionen. Mot bakgrund av detta och med tanke på att den avsedda effekten med utjämningstullar bland annat är att höja prisnivån i unionen till en kostnadstäckande nivå, förväntas det därför att importörerna åtminstone delvis skulle kunna överföra eventuella prishöjningar till följd av utjämningstullen till sina kunder. Såsom nämns ovan, bör det också noteras att det visade sig att importen från Kina endast utgör en mycket liten del av handlarnas totala verksamhet och att effekten av utjämningstullen därför i allmänhet skulle bli försumbar. Slutligen anses det också att importörer uppnår en högre lönsamhet på sin återförsäljning av bestruket finpapper som köpts in från tillverkarna i Kina, och de skulle därför även klara av en lägre lönsamhet genom att absorbera åtminstone en del av kostnadsökningen.
(473)
Följaktligen skulle införandet av slutgiltiga åtgärder generellt sett inte få någon betydande negativ inverkan på importörerna och handlarna.
8.4 ANVÄNDARE
(474)
Frågeformulär sändes till åtta kända användare i unionen som nämndes i klagomålet. Under undersökningen gav sig flera andra användare till känna. Totalt sett besvarade fem företag helt eller delvis frågorna i frågeformuläret. Dessa företag är spridda över hela unionen och representerar tryckeri- och förlagssektorerna. Eftersom man fann att marknadsvillkoren och kostnadsstrukturerna var olika för tryckerier och förlag, analyserades åtgärdernas inverkan separat för varje grupp.
8.4.1 TRYCKERIER
(475)
Endast ett tryckeriföretag lämnade grundläggande uppgifter. Att döma av den information som detta tryckeriföretag lämnade är bestruket finpappers andel av den totala produktionskostnaden för trycksaker i allmänhet relativt hög. Undersökningen har visat att tryckerier huvudsakligen köper bestruket finpapper från unionstillverkare. Det bekräftades också att det bestrukna finpapper som tillverkas i unionen och det som tillverkas i Kina är av liknande kvalitet och att det finns en stark priskonkurrens mellan handlarna.
(476)
Man uppgav att eventuella prisökningar skulle få en betydande negativ effekt på lönsamheten. Man hävdade att tryckeribranschen redan är pressad av strukturell överkapacitet och att alla ökningar av inköpspriset på bestruket finpapper skulle sätta ytterligare press på tryckerierna. I detta avseende noteras att med tanke på de små kvantiteter av bestruket finpapper från Kina som används av tryckerierna (som fortfarande köper merparten av det bestrukna finpapper som den behöver från unionstillverkare) ansågs den direkta effekten av en tull försumbar. När det gäller en generell prisökning på unionsmarknaden, ansågs det att eftersom en sådan prisökning skulle påverka alla ekonomiska aktörer skulle detta få en neutral effekt.
8.4.2 FÖRLAG
(477)
När det gäller förlagssektorn svarade fyra företag på frågeformuläret. Endast ett företag hade ett mindre inköp av bestruket finpapper med ursprung i Kina under undersökningsperioden. Två av företagen tillhandahöll kvantitativa uppgifter om sin användning av bestruket finpapper.
(478)
Det konstaterades att de produkter i vilka bestruket finpapper används i genomsnitt utgjorde 16 % av dessa företags totala omsättning, och att den genomsnittliga vinst som uppnåddes vid denna verksamhet uppgick till omkring 12 %. Dessutom konstaterades det att de sex företagen huvudsakligen köpte in bestruket finpapper från unionstillverkarna, och att endast ett av dem använde bestruket finpapper som importerats från Kina. Ett annat företag började köpa kinesiska produkter först efter undersökningsperioden. Införandet av utjämningsåtgärder mot import från Kina kommer därför sannolikt inte att påverka förlagssektorn allvarligt totalt sett, särskilt inte med tanke på de låga volymer av bestruket finpapper från Kina som används inom denna sektor. Vidare fann man att dessa företag var lönsamma och hade lättare att överföra prisökningar till slutkunden, eftersom användningen av kundinriktat och kundnominerat papper där det papper som används vid tillverkningen köps av kunden själv är vanligare. Slutligen har förlagen en starkare köpkraft till följd av stordriftsfördelar.
(479)
Två intresseorganisationer som representerar tryckeri- och förlagsbranschen lämnade inlagor. Den ena motsatte sig införandet av tullar och hävdade att eventuella prisökningar skulle leda till högre kostnader och därmed till förlorad konkurrenskraft och förlorade arbetstillfällen inom industrin i senare led. Den andra förhöll sig neutral, men hävdade att åtgärderna kunde ha negativa effekter på industrin i senare led eftersom prisökningar kunde leda till omlokalisering av tryckerier, vilket i sin tur leder till ökad import av trycksaker i senare led.
(480)
Undersökningen visade att för pappersprodukter finns det flera segment när det gäller förväntad tillväxt, och att segmentet tryckpapper med hög kvalitet, i vilket bestruket finpapper huvudsakligen används, fortfarande växer. När det gäller argumentet att förluster skulle fortplanta sig till marknaden i senare led, är detta vagt och underbyggdes inte av någon styrkande information eller bevisning.
(481)
Efter meddelandet av uppgifter upprepades samma påstående om möjliga effekter på industrin i senare led, vilket stöddes av det faktum att importen av trycksaker från Kina har ökat snabbt under senare år och tog uppenbarligen en avsevärd marknadsandel inom europeisk förbrukning av trycksaker.
(482)
Såsom anges ovan var samarbetsviljan från tryckeriernas sida begränsad men, på basis av den sparsamma information som kom in, konstaterade man att på grund av deras lönsamhetsnivå och den andel som bestruket finpapper utgör av deras kostnader, är tryckerierna förvisso känsliga för prisökningar. De flesta tryckerierna gjorde emellertid inga eller få inköp av kinesiskt papper under undersökningsperioden och mängden kinesiskt papper som används av tryckerierna är i allmänhet liten och därför borde den direkta effekten av en tull bli försumbar. De flesta tryckerier uppgav att på grund av deras behov av korta leveranstider har andelen leveranser från tredjeländer förblivit begränsad.
(483)
När det gäller påståendena om trycksaker från Kina i branschen i senare led, ska det noteras att i importstatistiken över trycksaker ingår ett stort antal olika varor, bland annat slutliga trycksaker som inte trycks på bestruket finpapper. Utifrån tillgänglig information gick det inte att bedöma vilken del av de produkter som importeras från Kina som trycks på den berörda produkten och vilka som trycks på annat papper. Utifrån inlämnad information vet man emellertid att trycksaker med ursprung i Kina mestadels återfinns i särskilda kategorier av böcker, barnböcker, kalendrar, förpackningar och gratulationskort. Produkter som är mer ”tidskänsliga” såsom vecko- och månadstidningar och annat nyhetsmaterial importeras inte så ofta från Kina på grund av tidsåtgången för transporten. Medan tryckningen av vissa trycksaker kan lämpa sig mer för omlokalisering, finns det å andra sidan produkttyper för vilka närhet och service är avgörande och som därför inte påverkas så mycket av utländsk konkurrens. Även om papper är ett viktigt kostnadselement för tryckeribranschen, är denna också en arbetsintensiv bransch och arbetskraftskostnaderna kan därför vara en viktigare pådrivande faktor när det gäller omlokaliseringstrender. Sammanfattningsvis kan det inte uteslutas att importen av trycksaker som tryckts på bestruket finpapper kommer att öka, men det är inte möjligt att med någon större precision säga hur mycket och i vilken mån detta skulle spela någon roll för tryckeriernas konkurrenskraft, och därmed vilken betydelse prisökningarna skulle kunna få för tryckeribranschen i senare led i unionen.
(484)
Utifrån inlämnad information vet man alltså att tryckeribranschen lider av strukturell överkapacitet som leder till en kontinuerlig omstrukturering av sektorn. En av drivkrafterna för omstruktureringen var också konsolideringen av papperstillverkarna inom värdekedjan. Tryckeribranschens svårigheter att höja priserna anses snarare bero på denna strukturella överkapacitet inom själva tryckeribranschen.
8.4.3 SLUTSATSER OM ANVÄNDARE
(485)
Mot denna bakgrund drogs slutsatsen att även om vissa användare sannolikt kommer att påverkas negativt av åtgärderna mot importen från Kina, förefaller inverkan på användarna inom de två distinkta sektorerna att bli begränsad totalt sett. Undersökningen visade inte heller på någon eventuell väsentlig inverkan på användare som huvudsakligen köpt in papper från andra källor än Kina. Tvärtom uppgav de flesta användare att på grund av deras behov av korta leveranstider har andelen leveranser från tredjeländer förblivit begränsad. Slutligen anses tryckeribranschens svårigheter att öka priserna snarare bero på den strukturella överkapaciteten inom branschen själv.
(486)
Det hävdades också att åtgärderna kunde leda till bristande utbud på marknaden och längre leveranstider för användare.
(487)
De berörda parter som hävdade att åtgärderna kunde leda till bristande utbud på marknaden angav inte omfattningen eller kom med några uppskattningar av detta. Dessa påståenden verkar i alla händelser inte stödjas av unionstillverkarnas kapacitetsutnyttjande, som var 83 % under undersökningsperioden. Därför är det osannolikt att bristsituationer skulle uppkomma.
(488)
På grundval av tillgängliga uppgifter drogs därför slutsatsen att utjämningsåtgärder mot import av bestruket finpapper med ursprung i Kina sannolikt inte kommer att ha någon väsentlig negativ inverkan på användarna av den berörda produkten.
8.5 SLUTSATS OM UNIONENS INTRESSE
(489)
Följaktligen bör den slutsatsen dras, att det på grundval av de tillgängliga uppgifterna om unionens intresse inte finns några tvingande skäl som talar emot införandet av åtgärder på import av bestruket finpapper med ursprung i Kina.
9. UTJÄMNINGSÅTGÄRDER
9.1 NIVÅ FÖR UNDANRÖJANDE AV SKADA
(490)
Med hänsyn till slutsatserna beträffande subventioner, skada, orsakssamband och unionens intresse bör antisubventionsåtgärder införas i syfte att förhindra att unionstillverkarna vållas ytterligare skada genom subventionerad import.
(491)
Vid fastställandet av nivån på tullen måste hänsyn tas till de subventioneringsmarginaler som konstaterats och det tullbelopp som är nödvändigt för att undanröja den skada som unionstillverkarna lidit, utan att överskrida den subventionsmarginal som konstaterats.
(492)
Vid beräkningen av det tullbelopp som är nödvändigt för att undanröja verkningarna av den skadevållande subventionering, ansågs det att åtgärderna borde göra det möjligt för unionstillverkarna att täcka sina produktionskostnader och uppnå en vinst före skatt som en tillverkare av denna typ inom sektorn rimligen skulle kunna uppnå vid försäljning av den likadana produkten i unionen under normala konkurrensförhållanden, dvs. om det inte hade förekommit någon subventionerad import.
(493)
Klaganden begärde att vinstmålet skulle sättas till minst 10 %, och grundade sina argument på att det är den förväntade vinstmarginal som oberoende byråer använder sig av i sina klassificeringsmetoder och den lönsamhet som uppnås av en tillverkare som är verksam i andra produktionssegment som inte påverkas av den kinesiska importen.
(494)
Det vinstmål som förslagits i klagomålet och i klagandens senare begäran granskades utifrån svaren på frågeformulären och kontrollbesöken hos de representativa unionstillverkarna. Det ansågs att vinstmålet bör avspegla de stora inledande investeringsbehoven och den risk som är förknippad med denna kapitalintensiva industri i avsaknad av dumpad eller subventionerad import. Även kostnaden för investeringar i maskiner beaktades. Det anses därför att en vinstmarginal på 8 % av omsättningen skulle kunna vara en lämplig miniminivå som unionstillverkarna kunde ha förväntats uppnå om det inte hade förekommit någon skadevållande subventionering.
(495)
På grundval av detta beräknades ett icke-skadevållande pris för unionstillverkarnas likadana produkt. Det icke-skadevållande priset räknades fram genom att produktionskostnaden ökades med den ovan nämnda vinstmarginalen på 8 %.
(496)
Exportförsäljningen för ett företag i en samarbetsvillig exporterande tillverkares grupp undantogs på grundval av de anledningar som förklaras i skäl 382.
(497)
Den nödvändiga prisökningen fastställdes därefter på grundval av en jämförelse, per produkttyp, mellan det vägda genomsnittliga importpriset för de exporterande tillverkarna i Kina, och det icke-skadevållande priset för de produkttyper som unionstillverkarna sålde på unionsmarknaden under undersökningsperioden. Den eventuella skillnad som jämförelsen resulterade i uttrycktes sedan i procent av det genomsnittliga importvärdet cif för de typer som jämfördes.
9.2 SLUTGILTIGA ÅTGÄRDER
(498)
Av de anförda slutsatserna i fråga om subventionering, skada, orsakssamband och unionens intresse och i enlighet med artikel 15.1 i grundförordningen görs bedömningen att en slutgiltig utjämningstull bör införas på import av den berörda produkten med ursprung i Kina till en nivå som motsvarar de lägre av subventions- och skademarginalerna i enlighet med regeln om lägsta tull. I detta fall bör tullsatsen därför fastställas till en nivå som motsvarar de konstaterade subventionsmarginalerna.
(499)
Nivåerna för undanröjande av skada och subventionsmarginaler samt föreslagen slutgiltig utjämningstull för Kina, uttryckta i procent av cif-priset fritt vid unionens gräns, tullen obetald är följande:
Exporterande tillverkare
Subventionsmarginal
Skademarginal
Utjämningstullsats
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, Zhenjiang City, Jiangsuprovinsen, Kina
12 %
20 %
12 %
Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, Suzhou City, Jiangsuprovinsen, Kina
12 %
20 %
12 %
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, Shouguang City, Shandongprovinsen, Kina
4 %
39,1 %
4 %
Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, Shouguang City, Shandongprovinsen, Kina
4 %
39,1 %
4 %
Alla övriga företag
12 %
39,1 %
12 %
(500)
När det gäller den parallella antidumpningsundersökningen i enlighet med artikel 24.1 andra stycket i rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 juni 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (27), får ingen produkt beläggas med både antidumpnings- och utjämningstull i syfte att råda bot på en och samma situation som uppstått till följd av dumpning eller exportsubvention. Beträffande subventionssystemen gäller, såsom anges i skälen 235-245, endast ett system exportsubventioner. Den relevanta dumpningsmarginalen för den berörda samarbetsvilliga exporterande tillverkaren kommer att anpassas därefter parallellt med antidumpningsundersökningen. Med tanke på andra subventionssystem och med tanke på användningen av regeln om lägsta tull i den parallella antidumpningsundersökningen och storleken på de subventioner som konstaterats i denna undersökning, ansågs det inte nödvändigt att undersöka ytterligare i viken mån samma subventioner utjämnas två gånger när antidumpnings- och utjämningstullarna införs på samma importerade produkt.
(501)
Storleken på de individuella företagsspecifika utjämningstullar som fastställs i denna förordning har beräknats på grundval av resultaten i den aktuella undersökningen. De återspeglar således den situation som i denna undersökning befunnits föreligga för dessa företag. Dessa tullsatser (i motsats till den landsomfattande tull som gäller för ”alla övriga företag”) gäller alltså enbart för import av produkter med ursprung i det berörda landet och som har tillverkats av de företag, dvs. de specifika rättsliga enheter, som nämns. Importerade produkter som tillverkats av ett företag som inte uttryckligen anges i artikel 1 med namn och adress i den här förordningens artikeldel, inbegripet enheter som är närstående de uttryckligen nämnda företagen, kan inte omfattas av dessa tullsatser utan ska omfattas av den tullsats som är gäller för ”alla övriga företag”.
(502)
Ansökningar om tillämpning av en individuell företagsspecifik utjämningstullsats (t.ex. till följd av en ändring av enhetens namn eller inrättandet av nya produktions- eller försäljningsenheter) bör utan dröjsmål sändas till kommissionen (28) tillsammans med alla relevanta uppgifter, särskilt beträffande de ändringar av företagets verksamhet i fråga om produktion, inhemsk försäljning och exportförsäljning som hänger samman med exempelvis namnändringen eller ändringen av produktions- eller försäljningsenheterna. Om det är motiverat kommer förordningen i sådana fall att ändras genom en uppdatering av förteckningen över de företag som omfattas av individuella tullsatser.
(503)
För att säkra en korrekt tillämpning av utjämningstullen bör nivån för den övriga tullen inte bara tillämpas på de icke samarbetsvilliga exporterande tillverkarna, utan också på de tillverkare som inte hade någon export till EU under undersökningsperioden.
10. MEDDELANDE AV UPPGIFTER
(504)
De berörda parterna underrättades om de viktigaste omständigheter och överväganden som låg till grund för beslutet att rekommendera att en slutgiltig utjämningstull införs på import av bestruket finpapper med ursprung i Folkrepubliken Kina. De beviljades även en tidsfrist inom vilken synpunkter kunde lämnas efter detta meddelande av uppgifter. Alla lämnade synpunkter av parterna beaktades noga och i förekommande fall ändrades slutsatserna i enlighet därmed.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. En slutgiltig utjämningstull införs härmed på bestruket finpapper, bestående av papper eller papp belagt på ena sidan eller båda sidorna utom kraftpapper eller kraftpapp), i ark eller rullar, med en vikt av 70 g/m2 eller mer men inte över 400 g/m2 och en ljushet på mer än 84 (uppmätt enligt ISO 2470-1), som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer ex 4810 13 20, ex 4810 13 80, ex 4810 14 20, ex 4810 14 80, ex 4810 19 10, ex 4810 19 90, ex 4810 22 10, ex 4810 22 90, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10, ex 4810 99 30 och ex 4810 99 90 (Taric-nummer 4810132020, 4810138020, 4810142020, 4810148020, 4810191020, 4810199020, 4810221020, 4810229020, 4810293020, 4810298020, 4810991020, 4810993020 och 4810999020) och med ursprung i Folkrepubliken Kina.
Den slutgiltiga utjämningstullen rör inte rullar som är lämpliga för användning vid rulloffset. Rullar lämpliga för användning vid rulloffset definieras som rullar som när de provas enligt provningsstandarden ISO 3783:2006 om bestämning av motståndskraft mot plockning - hastighetsmetoden med IGT-provningsanordning (elektrisk modell), ger ett resultat på mindre än 30 N/m uppmätt i papprets tvärriktning och ett resultat på mindre än 50 N/m uppmätt i maskinens riktning. Den slutgiltiga utjämningstullen rör inte heller flerskiktspapper och flerskiktskartong.
2. Följande slutgiltiga utjämningstullsats ska tillämpas på nettopriset fritt unionens gräns före tull, för de produkter som anges i punkt 1 och som tillverkats av nedanstående företag:
Företag
Utjämningstullsats
Taric-tilläggsnummer
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, Zhenjiang City, Jiangsuprovinsen, Folkrepubliken Kina; Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, Suzhou City, Jiangsuprovinsen, Folkrepubliken Kina
12 %
B001
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, Shouguang City, Shandong Province, Kina; Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, Shouguang City, Shandongprovinsen, Kina
4 %
B013
Alla övriga företag
12 %
B999
3. Om inget annat anges, ska gällande bestämmelser om tullar tillämpas.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 6 maj 2011.