NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 651/2012
ze dne 4. července 2012
o vydávání euromincí
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Závěry Rady ze dne 23. listopadu 1998 a ze dne 5. listopadu 2002 o euromincích určených ke sběratelským účelům, doporučení Komise 2009/23/ES ze dne 19. prosince 2008 o společných pokynech pro národní strany a vydávání euromincí určených k peněžnímu oběhu (3), které schválila Rada ve svých závěrech ze dne 10. února 2009, a doporučení Komise 2010/191/EU ze dne 22. března 2010 o rozsahu působnosti a účincích eurobankovek a euromincí jako zákonného platidla (4) stanoví doporučené postupy týkající se vydávání euromincí určených k peněžnímu oběhu, včetně pamětních euromincí, konzultací před zničením vhodných euromincí určených k oběhu a používání sběratelských euromincí.
(2)
Protože dosud neexistují závazná ustanovení pro vydávání euromincí, mohou se postupy mezi jednotlivými členskými státy lišit, a není tak zajištěn dostatečně integrovaný rámec pro jednotnou měnu. V zájmu transparentnosti a právní jistoty je proto nutné zavést závazná pravidla pro vydávání euromincí.
(3)
Podle nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura (5) mají mince znějící na euro nebo centy a odpovídající nominálním hodnotám a technickým specifikacím stanoveným Radou postavení zákonného platidla ve všech členských státech, jejichž měnou je euro. Nominální hodnoty a technické specifikace euromincí jsou stanoveny v nařízení Rady (ES) č. 975/98 ze dne 3. května 1998 o nominálních hodnotách a technických specifikacích euromincí určených pro peněžní oběh (6).
(4)
Členským státům, jejichž měnou je euro, by mělo být umožněno vydávat rovněž pamětní dvoueurové mince za účelem připomenutí zvláštních příležitostí, přičemž počet emisí takových mincí by měl podléhat omezením stanoveným na každý rok a pro každý vydávající členský stát. Je nezbytné zavést určité množstevní limity pro pamětní euromince, aby tyto mince i nadále představovaly pouze malou část celkového množství dvoueurových mincí v peněžním oběhu. Tyto množstevní limity by však měly umožnit vydání dostatečného množství mincí tak, aby oběh těchto pamětních euromincí byl efektivní.
(5)
Členským státům, jejichž měnou je euro, by rovněž mělo být umožněno vydávat sběratelské euromince, které nejsou určeny k peněžnímu oběhu a které by měly být snadno rozlišitelné od mincí určených k oběhu. Sběratelské euromince by měly mít postavení zákonného platidla pouze ve vydávajícím členském státě a neměly by být vydávány za účelem jejich uvedení do peněžního oběhu.
(6)
Je vhodné, aby emise sběratelských euromincí byly zohledněny v množství mincí, které schvaluje Evropská centrální banka, avšak na souhrnném základě, a nikoli pro jednotlivé emise.
(7)
Používání různých nominálních hodnot euromincí a eurobankovek podle současného návrhu by mělo být pravidelně a důkladně posuzováno příslušnými orgány na základě kritérií nákladovosti a přijatelnosti ze strany veřejnosti. Komise by měla zejména provádět posouzení dopadů dalšího vydávání jednocentových a dvoucentových mincí.
(8)
Aby se zabránilo ničení euromincí vhodných pro oběh v jednom členském státě, které by v jiném členském státě mohly být zapotřebí, měly by se členské státy před zničením takových mincí vzájemně konzultovat,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„oběžnými mincemi“ se rozumí euromince určené k peněžnímu oběhu, jejichž nominální hodnoty a technické specifikace jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 975/98;
2)
„pamětními mincemi“ se rozumí euromince určené k peněžnímu oběhu, které mají připomínat zvláštní příležitost, jak je uvedeno v článku 1h nařízení (ES) č. 975/98;
3)
„sběratelskými mincemi“ se rozumí euromince určené ke sběratelským účelům, které nejsou vydány za účelem jejich uvedení do peněžního oběhu.
Článek 2
Druhy euromincí
1. Členské státy mohou vydávat dva druhy euromincí: oběžné mince a sběratelské mince.
2. Komise provede posouzení dopadů dalšího vydávání jednocentových a dvoucentových mincí. Součástí tohoto posouzení bude analýza nákladů a přínosů, která zohlední skutečné výrobní náklady těchto mincí v porovnání s jejich reálnou hodnotou a přínosy.
Článek 3
Vydávání oběžných mincí
1. Oběžné mince se vydávají a uvádějí do peněžního oběhu v nominální hodnotě.
2. Malá část nepřesahující 5 % kumulované celkové čisté hodnoty a množství oběžných mincí vydaných členským státem, přičemž se berou v úvahu pouze roky s kladnou čistou emisí, může být uvedena na trh v hodnotě vyšší, než je nominální hodnota, je-li odůvodněna vysokou kvalitou mince, speciálním balením nebo jakýmikoli dalšími poskytnutými službami.
Článek 4
Vydávání pamětních mincí
1. Každý členský stát, jehož měnou je euro, smí vydat pouze dvě pamětní mince ročně s výjimkou případů, kdy:
a)
pamětní mince vydají společně všechny členské státy, jejichž měnou je euro, nebo
b)
pamětní mince je vydána u příležitosti dočasného uvolnění či provizorního obsazení funkce hlavy státu.
2. Celkové množství pamětních mincí uvedených do peněžního oběhu v rámci jednotlivých emisí nesmí překročit vyšší z těchto dvou limitů:
a)
0,1 % kumulovaného celkového čistého počtu dvoueurových mincí uvedených do peněžního oběhu všemi členskými státy, jejichž měnou je euro, do začátku roku předcházejícího roku vydání pamětní mince; limit může být zvýšen na 2 % kumulovaného celkového čistého počtu dvoueurových mincí v peněžním oběhu ve všech členských státech, jejichž měnou je euro, pokud se připomíná všeobecně známá a vysoce symbolická příležitost; v takovém případě vydávající členský stát během následujících čtyř let nepoužije zvýšeného stropu pro další vydání pamětní mince a důvody použití zvýšeného stropu vysvětlí, nebo
b)
5,0 % kumulovaného celkového čistého počtu dvoueurových mincí uvedených do peněžního oběhu dotčeným členským státem do začátku roku předcházejícího roku vydání pamětní mince.
3. Rozhodnutí, zda vydat pamětní mince se společným vzorem, jež společně vydají všechny členské státy, jejichž měnou je euro, přijme Rada. Hlasovací práva členských států, jejichž měnou je euro, ohledně účasti na euru, se pro účely přijetí tohoto rozhodnutí pozastavují.
Článek 5
Vydávání sběratelských mincí
1. Sběratelské mince mají postavení zákonného platidla pouze ve vydávajícím členském státě.
Vydávající členský stát musí být na minci uveden jasným a snadno rozpoznatelným způsobem.
2. Aby bylo možno sběratelské mince snadno rozlišit od oběžných mincí, musí splňovat všechna tato kritéria:
a)
jejich nominální hodnota musí být odlišná od nominálních hodnot oběžných mincí;
b)
nesmí být na nich vyobrazení podobná společným stranám oběžných mincí ani žádné národní straně oběžných mincí; pokud na nich jsou vyobrazení podobná některé národní straně oběžných mincí, musí být jejich celkový vzhled stále snadno odlišitelný;
c)
jejich barva, průměr a hmotnost se musí významně lišit od oběžných mincí alespoň ve dvou z těchto tří vlastností; rozdíl se považuje za významný, leží-li hodnoty včetně tolerancí mimo toleranční rozpětí stanovená pro oběžné mince, a
d)
nesmí mít profilovanou hranu s jemnými vroubky ani tvar „španělského květu“.
3. Sběratelské mince lze uvádět na trh v hodnotě stejné nebo vyšší než nominální hodnota.
4. Emise sběratelských mincí se zohlední na souhrnném základě v objemu emise mincí, který schvaluje Evropská centrální banka.
5. Členské státy přijmou všechna příslušná opatření s cílem odradit od používání sběratelských mincí jako platebního prostředku.
Článek 6
Konzultace před zničením oběžných mincí
Před zničením oběžných mincí, u nichž se nejedná o euromince nevhodné pro oběh ve smyslu čl. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1210/2010 ze dne 15. prosince 2010 o ověřování pravosti euromincí a o zacházení s euromincemi nevhodnými pro oběh (7), vedou členské státy vzájemné konzultace prostřednictvím příslušného podvýboru Hospodářského a finančního výboru a informují ředitele mincoven členských států, jejichž měnou je euro.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 4. července 2012.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 651/2012
av den 4 juli 2012
om utgivning av euromynt
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 133,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande (1),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
av följande skäl:
(1)
I rådets slutsatser av den 23 november 1998 och den 5 november 2002 om euromynt avsedda att utgöra samlingsmynt, kommissionens rekommendation 2009/23/EG av den 19 december 2008 om gemensamma riktlinjer för utformningen av euromyntens nationella sidor och utgivningen av euromynt avsedda att sättas i omlopp (3), vilka bekräftades av rådet i dess slutsatser av den 10 februari 2009, samt kommissionens rekommendation 2010/191/EU av den 22 mars 2010 om omfattningen och effekterna av eurosedlars och euromynts ställning som lagliga betalningsmedel (4), rekommenderas praxis beträffande utgivningen av euromynt avsedda att sättas i omlopp, inklusive eurominnesmynt, samråd före destruering av euromynt i omlopp samt användningen av samlarmynt i euro.
(2)
Avsaknaden av tvingande bestämmelser för utgivningen av euromynt kan resultera i olika praxis i medlemsstaterna och skapar inte en tillräckligt integrerad ram för den gemensamma valutan. För att värna transparens och rättssäkerhet är det därför nödvändigt att införa bindande regler för utgivningen av euromynt.
(3)
I enlighet med rådets förordning (EG) nr 974/98 av den 3 maj 1998 om införande av euron (5), ska mynt i euro och cent som överensstämmer med de valörer och tekniska specifikationer som rådet har fastställt ha ställning som lagliga betalningsmedel i alla medlemsstater som har euron som valuta. Valörer och tekniska specifikationer av euromynt fastställs i rådets förordning (EG) nr 975/98 av den 3 maj 1998 om valörer och tekniska specifikationer för mynt i euro som skall sättas i omlopp (6).
(4)
De medlemsstater som har euron som valuta bör även kunna ge ut 2-eurominnesmynt för att uppmärksamma specifika ämnen, med förbehåll för fastställda begränsningar per år och per utgivande medlemsstat för antalet utgivningar av sådana mynt. Det är nödvändigt att införa vissa mängdbegränsningar för eurominnesmynt i syfte att säkerställa att sådana mynt även i fortsättningen kommer att utgöra en liten procentandel av det totala antalet 2-euromynt i omlopp. Dessa mängdbegränsningar bör dock medge att ett tillräckligt antal mynt ges ut för att säkerställa att eurominnesmynt kan vara i omlopp på ett effektivt sätt.
(5)
Medlemsstater som har euron som valuta bör också kunna ge ut samlarmynt i euro, som inte är avsedda att sättas i omlopp och som ska vara tydligt åtskiljbara från mynt i omlopp. Samlarmynt i euro bör ha ställning som lagliga betalningsmedel endast i den utgivande medlemsstaten och bör inte ges ut med avsikten att de ska sättas i omlopp.
(6)
Det är lämpligt att utgivningar av samlarmynt i euro tas med i den myntmängd som ska godkännas av Europeiska centralbanken, men i samlad form snarare än för varje enskild utgivning.
(7)
Den nuvarande användningen av olika valörer på eurosedlar och euromynt bör ses över noggrant och regelbundet av de behöriga institutionerna med avseende på kriterierna om kostnad och acceptans bland allmänheten. Kommissionen bör i synnerhet göra en konsekvensbedömning av den fortsatta utgivningen av 1- och 2-centsmynt.
(8)
För att undvika att en medlemsstat destruerar euromynt i omlopp när det kan finnas ett behov av sådana mynt i en annan medlemsstat bör medlemsstaterna samråda med varandra innan de destruerar sådana mynt.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Definitioner
I denna förordning avses med
1. mynt i omlopp: euromynt som är avsedda att sättas i omlopp, vars valörer och tekniska specifikationer fastställs i förordning (EG) nr 975/98.
2. minnesmynt: mynt i omlopp som är avsedda att uppmärksamma ett specifikt ämne enligt vad som anges i artikel 1h i förordning (EG) nr 975/98.
3. samlarmynt: euromynt avsedda att samlas och som inte ges ut för att sättas i omlopp.
Artikel 2
Typer av euromynt
1. Medlemsstaterna får ge ut två typer av euromynt: mynt i omlopp och samlarmynt.
2. Kommissionen ska göra en konsekvensbedömning av den fortsatta utgivningen av 1- och 2-centsmynt. Denna konsekvensbedömning ska innefatta en kostnads-nyttoanalys som beaktar de faktiska produktionskostnaderna för dessa mynt i jämförelse med deras värde och den nytta de för med sig.
Artikel 3
Utgivning av mynt i omlopp
1. Mynt i omlopp ska ges ut och sättas i omlopp till nominellt värde.
2. En liten andel, högst 5 % av det samlade totala nettovärdet och den totala mängden mynt i omlopp utgiven av en medlemsstat, varvid endast år med positiv nettoutgivning ska tas i beaktande, får sättas i omlopp till ett pris som överstiger det nominella värdet om det kan motiveras av myntets särskilt höga kvalitet, specialförpackning eller eventuella tilläggstjänster.
Artikel 4
Utgivning av minnesmynt
1. Varje medlemsstat som har euron som valuta får endast ge ut två minnesmynt per år, utom då
a)
minnesmynt gemensamt ges ut av alla medlemsstater som har euron som valuta, eller
b)
ett minnesmynt ges ut med anledning av att statschefsämbetet tillfälligt är vakant eller att statschefen är provisoriskt tillsatt.
2. Det totala antalet minnesmynt som släpps ut på marknaden för varje enskild utgivning får inte överstiga det högre av följande två utgivningstak:
a)
0,1 % av det samlade totala nettoantalet 2-euromynt som alla medlemsstater som har euron som valuta har släppt ut på marknaden fram till början av det år som föregår minnesmyntets utgivningsår; detta tak får höjas till 2,0 % av det samlade totala nettoantalet 2-euromynt i alla medlemsstater som har euron som valuta om utgivningen görs till minne av ett allmänt uppmärksammat ämne som har mycket högt symbolvärde; i vilket fall den utgivande medlemsstaten ska avstå från att utnyttja det höjda utgivningstaket för att ge ut ett annat minnesmynt under de påföljande fyra åren och ska ange skälen till valet av det höjda utgivningstaket, eller
b)
5,0 % av det samlade totala nettoantalet 2-euromynt som medlemsstaten i fråga har släppt ut på marknaden fram till början av det år som föregår minnesmyntets utgivningsår.
3. Beslut om utgivning av minnesmynt med gemensam utformning som gemensamt ges ut av alla medlemsstater som har euron som valuta ska fattas av rådet. Medlemsstater som inte har euron som valuta ska inte ha rösträtt vid antagande av det beslutet.
Artikel 5
Utgivning av samlarmynt
1. Samlarmynt ska ha ställning som lagliga betalningsmedel endast i den utgivande medlemsstaten.
Det ska klart och tydligt framgå på myntet vilken medlemsstat som är utgivande medlemsstat.
2. För att lätt kunna skiljas från mynt i omlopp ska samlarmynt uppfylla samtliga nedanstående kriterier:
a)
Deras nominella värde ska skilja sig från det nominella värdet på mynt i omlopp.
b)
Deras avbildningar får inte likna de gemensamma sidorna på mynt i omlopp, och om de liknar en nationell sida av mynt i omlopp, måste utformningen som helhet lätt kunna särskiljas.
c)
Deras färg, diameter och vikt bör väsentligt skilja sig från mynt i omlopp vad gäller åtminstone två av dessa tre kännetecken; skillnaden ska anses vara väsentlig om värdena för dessa kännetecken inklusive tolererade avvikelser ligger utanför de toleransgränser som har fastställts för mynt i omlopp.
d)
De får inte ha en rand som är fint räfflad eller har formen av en ”spansk blomma”.
3. Samlarmynt får släppas ut på marknaden till eller överstigande det nominella värdet.
4. Utgivningar av samlarmynt ska tas med i samlad form i den myntmängd som ska godkännas av Europeiska centralbanken.
5. Medlemsstaterna ska vidta alla lämpliga åtgärder för att motverka användningen av samlarmynt som betalningsmedel.
Artikel 6
Samråd före destruering av mynt i omlopp
Medlemsstaterna ska, innan de destruerar mynt i omlopp som inte är euromynt som inte är lämpliga för cirkulation enligt artikel 2 b i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1210/2010 av den 15 december 2010 om äkthetskontroll av euromynt och hantering av euromynt som inte är lämpliga för cirkulation (7), samråda med varandra via ekonomiska och finansiella kommitténs relevanta underkommitté och informera myntdirektörerna i de medlemsstater som har euron som valuta.
Artikel 7
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen.
Utfärdad i Strasbourg den 4 juli 2012.