ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. července 2010
o státní podpoře C 33/09 (ex NN 57/09, CP 191/09) provedené Portugalskem ve formě státní záruky ve prospěch banky BPP
(oznámeno pod číslem K(2010) 4932)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/346/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (Smlouvu o fungování EU), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na výzvu k podání připomínek podle výše uvedených ustanovení určenou přímo zúčastněným stranám (1) a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto rozhodnutí se týká státní podpory poskytnuté Portugalskem ve formě státní záruky ve prospěch banky Banco Privado Português (dále jen „BPP“).
1. PROCESNÍ ASPEKTY
(2)
Dne 13. března 2009 Komise přijala rozhodnutí (2) (dále jen „rozhodnutí o podpoře na záchranu“), v němž schválila státní záruku na půjčku 450 milionů EUR, kterou šest portugalských bank poskytlo dne 5. prosince 2008 bance BPP. Opatření bylo schváleno na základě čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES (nyní čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU), na dobu šesti měsíců, pokud portugalské orgány splní závazek předložit plán restrukturalizace ve lhůtě šesti měsíců (tj. do 5. června 2009).
(3)
Dne 15. července 2009 Komise vyzvala portugalské orgány, aby neprodleně předložily plán restrukturalizace banky BPP. Vzhledem k tomu, že požadovaný plán nebyl předložen, Komise zaslala dne 6. října 2009 úřední sdělení, v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (3).
(4)
Dne 10. listopadu 2009 Komise zahájila formální vyšetřovací řízení v souvislosti s uvedeným opatřením státní podpory. Ve stejném rozhodnutí Komise vydala příkaz k poskytnutí informací a požádala Portugalsko o předložení plánu restrukturalizace do 22. prosince 2009.
(5)
Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie ze dne 6. března 2010 (4). Komise vyzvala přímo zúčastněné strany, aby předložily připomínky k opatření podpory. Dopisem ze dne 6. dubna 2010 předložila připomínky třetí zúčastněná strana, která si přála zachovat anonymitu.
(6)
Komise požádala Portugalsko o informace úředním sdělením ze dne 12. března 2010, na který tato země odpověděla úředním sdělením ze dne 13. dubna 2010, jehož doručení bylo zaevidováno dne 14. dubna 2010.
(7)
Připomínky přímo zúčastněných stran byly zaslány Portugalsku úředním sdělením ze dne 15. dubna 2010. Portugalsko odpovědělo na tyto připomínky úředním sdělením ze dne 13. května 2010, jehož přijetí bylo zaevidováno dne 14. května 2010.
(8)
Dne 29. dubna 2010 požádala Komise o dodatečné informace, které Portugalsko dodalo úředním sdělením ze dne 13. května 2010. Portugalsko dodalo další informace dne 15. a dne 21. června 2010.
2. PŘÍJEMCE A OPATŘENÍ
2.1 Příjemce
(9)
Banka BPP je finanční instituce se sídlem v Portugalsku, která poskytuje služby v oblasti soukromého bankovnictví, podnikového poradenství a soukromého kapitálu. K zákazníkům banky BPP patří soukromí a institucionální vkladatelé, včetně pěti „caixas de crédito agrícola mútuo“ (úvěrových ústavů poskytujících půjčky zemědělcům), jedné záložny, různých penzijních fondů, pojišťoven a dalších. Banka BPP působí v Portugalsku, Španělsku a v menší míře v Brazílii a Jižní Africe.
(10)
Akcie banky BPP nejsou kotovány na burze cenných papírů, a tudíž není možné sledovat jejich tržní hodnotu. Dne 30. června 2008 se úhrn aktiv zapsaných do bilance banky BPP zvýšil na 2,9 miliard EUR, což představovalo méně než 1 % z celkových aktiv portugalského bankovního sektoru. Banka BPP je ve stoprocentním vlastnictví skupiny Privado Holding SGPS (správcovská společnost společenských podílů) S.A. Dne 30. června 2008 byla většina akcií této správcovské společnosti společenských podílů (51,5 %) vlastněna 12 akcionáři. V roce 2009 měla skupina Privado Holding 187 zaměstnanců, z nichž 148 pracovalo v bance BPP.
2.2 Finanční potíže banky
(11)
Podle portugalských orgánů se banka BPP dostala do potíží s likviditou následkem zhoršení světové ekonomické situace, která výrazně snížila její schopnost řídit likviditu.
(12)
Dne 24. listopadu 2008 banka BPP informovala portugalskou centrální banku („Banco de Portugal“), že existuje riziko, že nebude schopna splnit svoje platební povinnosti. Bance BPP tedy bylo povoleno pozastavit dnem 1. prosince 2008 veškeré své platby.
(13)
Dne 5. prosince 2008 banka BPP obdržela za níže uvedených podmínek půjčku 450 milionů EUR spolu se zárukou státu. Půjčka a záruka kryjí pouze odpovědnost za pasiva banky BPP, zapsaná v bilanci k datu 24. listopadu 2008, a půjčku lze použít pouze na úhradu vkladatelům a jiným věřitelům, přičemž z ní nelze hradit dluhy jiných subjektů skupiny.
2.3 Opatření podpory na záchranu
(14)
Dne 5. prosince 2008 podepsala banka BPP smlouvu o půjčce (dále jen „smlouva o půjčce“), doprovázenou státní zárukou, ve výši 450 milionů EUR, se 6 důležitými portugalskými bankami (Banco Comercial Português, S.A., Caixa Geral de Depósitos, S.A., Banco Espírito Santo, S.A., Banco BPI, S.A., Banco Santander Totta, S.A., Caixa Central - Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL, dále jen „syndikát bank“). Půjčka byla poskytnuta na dobu šesti měsíců, kterou lze prodloužit maximálně na dobu dvou let, s úrokovou sazbou rovnající se sazbě EURIBOR + 100 bazických bodů. Odměna za půjčku byla vypočtena na základě nákladů na financování pro věřitelské banky ke dni operace.
(15)
Podle portugalských orgánů by bez státní záruky nebyl žádný poskytovatel půjčky ochoten financovat banku BPP s přiměřenou sazbou vzhledem k závažnosti její finanční situace. Záruka státu, která doprovází půjčku, byla poskytnuta v souladu se zákonem č. 112/97, tj. mimo rámec portugalského režimu záruk (zákon 60-A/2008) schválený Komisí dne 29. října 2008 (5). Portugalské orgány zejména tvrdily, že všeobecný režim záruk, který je vyhrazen solventním bankám, nebude tvořit odpovídající rámec pro státní intervenci ve prospěch banky BPP vzhledem k rostoucímu finančnímu zhoršení banky a specifickým rizikům spojeným s touto operací.
(16)
Odměna za záruky státu byla s ohledem na protizáruky předložené bankou BPP stanovena na 20 bazických bodů.
(17)
Protizáruky jsou následující: i) právo na prioritní záruku týkající se různých aktiv uvedených ve smlouvě uzavřené mezi Portugalskem, bankou BPP a bankou Banco de Portugal a ii) první hypotéka na nemovitý majetek ve vlastnictví banky BPP. Hodnota těchto protizáruk byla portugalskými orgány odhadnuta při podepisování smlouvy o půjčce a dohody o záruce (6) asi na 672 milionů EUR. Poskytnutí protizáruk se řídí dohodou uzavřenou mezi Generálním ředitelstvím státní pokladny, bankou BPP a bankou Banco de Portugal, v níž banka Banco de Portugal byla Generálním ředitelstvím státní pokladny jmenována subjektem pro dohled nad protizárukami a jejich správu. Podle portugalských orgánů má portugalský stát v souladu s vnitrostátními právními předpisy výsadní a přednostní právo na protizáruky.
(18)
Během doby platnosti půjčky kryté zárukou státu se banka BPP zavazuje, že neprodá nebo nedá jako záruku svá současná nebo budoucí aktiva ani jimi nebude jiným způsobem disponovat.
(19)
V souvislosti s analýzou opatření podpory na záchranu, kterou provedla Komise, se Portugalsko zavázalo předložit v šestiměsíční lhůtě ode dne státní intervence (tj. do 5. června 2009) plán restrukturalizace banky BPP.
(20)
Ve svém rozhodnutí ze dne 13. března 2009 Komise schválila opatření na dobu šesti měsíců ode dne poskytnutí záruky státu, tj. do 5. června 2009. Komise rovněž usoudila, že předložení plánu restrukturalizace do 5. června 2009 je nutné vzhledem k výjimečně nízké odměně za záruku.
(21)
Za účelem prodloužení platnosti záruky na dobu delší než počáteční období 6 měsíců se portugalské orgány zavázaly předložit Komisi zvláštní oznámení.
(22)
Portugalsko nesplnilo výše uvedené závazky.
2.4 Prodloužení opatření podpory na záchranu
(23)
Sdělením elektronickou poštou ze dne 23. června 2009 Portugalsko informovalo Komisi, že učinilo rozhodnutí prodloužit záruku státu o dodatečné období šesti měsíců (vyhláška č. 13364-A/2009 ministerstva financí ze dne 5. června 2009). Portugalsko však prodloužení neoznámilo ani nepožádalo Komisi o schválení.
(24)
Jelikož rozhodnutím Komise byla schválena uvedená podpora pouze do 5. června 2009, stala se podpora na záchranu dnem 6. června 2009 nezákonnou.
(25)
Dne 24. dubna 2009 správci banky BPP předložili plán restrukturalizace bance Banco de Portugal.
(26)
Úředním sdělením ze dne 5. června 2009 portugalské orgány vysvětlily Komisi, že zpoždění v předložení plánu restrukturalizace banky BPP bylo způsobeno skutečností, že plán záchrany a ozdravění navržený bankou BPP, nebyl bankou Banco de Portugal přijat.
(27)
Dne 9. června 2009 ministerstvo financí a veřejné správy zveřejnilo dokument s názvem „Vysvětlení ministerstva financí a veřejné správy - rozhodnutí týkající se banky Banco Privado Português“ (dále jen „dokument ze dne 9. června 2009“), kde se tvrdí, že plán záchrany a ozdravění, který banka BPP předložila dne 24. dubna 2009 bance Banco de Portugal, navrhl zejména rekapitalizační operaci s příspěvkem státu mezi 150 a 200 miliony EUR ve formě kmenových akcií, preferenčních akcií a dodatečných podpor bez jakékoliv odměny. Tento plán nebyl přijat, neboť se mělo za to, že nespadá „do pravidel rekapitalizačního režimu, uvedených v zákoně 63-A/2008, ani do směrnic ohledně této záležitosti, definovaných na úrovni Evropské unie, s ohledem na zajištění dodržování komunitárních pravidel hospodářské soutěže, vzhledem k tomu, že stojíme před scénářem státních podpor“.
(28)
Dokument ze dne 9. června 2009 také uváděl, že velký počet zákazníků banky BPP uložil svoje úspory do správy banky, která je použila při akvizici finančních nástrojů distribuovaných několika desítkami prostřednických společností se sídlem v daňových rájích. Přes rizika, která jsou těmto použitím vlastní (použití „absolutní návratnosti“), banka BPP zaručovala odměnu při splatnosti a poskytovala záruku na veškerý kapitál investovaný těmito zákazníky. Banka o existenci této záruky nikdy neinformovala orgány dohledu ani ji nezaznamenala ve své bilanci. Skrytím této odpovědnosti se vyhnula tomu, aby byli akcionáři banky nuceni vkládat více kapitálu k tomu, aby splnili platné zákonné požadavky a právní předpisy. Kromě toho, v souladu s dokumentem ze dne 9. června 2009, inspekce portugalské Komise trhu cenných papírů a banky Banco de Portugal zjistila vážné nesrovnalosti, které představují spáchání trestných činů v rámci banky BPP.
2.5 Situace investičních produktů absolutní návratnosti
(29)
V dokumentu ze dne 9. června 2009 portugalské orgány také tvrdily, že se společně s orgány dohledu snaží najít řešení, které by minimalizovalo případné ztráty klientů banky BPP, kteří jsou vlastníky listin „absolutní návratnosti“ a kteří považují své investice za ohrožené. Předpokládané řešení ze strany vlády by mělo zejména následující charakteristiky: 1) vytvoření nového finančního nástroje, reprezentujícího současné portfolio nepřímé absolutní návratnosti, k nahrazení současných pozic investorů; 2) finanční nástroj bude vydán a řízen subjektem nezávislým na BPP, jehož vlastnictví a řízení bude příslušet vnitrostátním bankovním institucím.
2.6 Formální vyšetřovací řízení a druhé prodloužení opatření podpory na záchranu
(30)
Dne 15. července 2009 Komise vyzvala portugalské orgány, aby neprodleně předložily plán restrukturalizace banky BPP, i prozatímní, a připomněla, že podpora na záchranu se stala dnem 6. června 2009 nezákonnou.
(31)
Vzhledem k tomu, že požadovaný plán nebyl předložen, zaslala Komise podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999 formální upomínku s datem 6. října 2009.
(32)
Dne 10. listopadu 2009 Komise zahájila formální vyšetřovací řízení týkající se uvedeného opatření státní podpory. Ve stejném rozhodnutí Komise vydala příkaz k poskytování informací, v němž žádala Portugalsko, aby do 22. prosince 2009 předložilo plán restrukturalizace.
(33)
Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie (7). Komise vyzvala přímo zúčastněné strany, aby předložily připomínky ohledně opatření k podpoře.
(34)
Dne 3. prosince 2009 portugalské orgány informovaly Komisi, že státní záruka bude prodloužena o dalších šest měsíců. Ve shodě s těmito orgány byl stát nucen záruku prodloužit, jelikož bezprostřední narušení činnosti banky BPP by jasně ohrozilo řešení zkoumané v danou chvíli. Vzhledem k tomu, že bylo zřejmé, že banka BPP není schopna půjčce čestně dostát, banky, které za tuto půjčku bance BPP ručily, souhlasily s prodloužením její doby splatnosti o dalších šest měsíců beze změn platných podmínek a bez dodatečného financování pod podmínkou, že odpovídající státní záruka bude také prodloužena.
(35)
Proto byla státní záruka dne 5. prosince 2009 prodloužena o dalších šest měsíců. Prodloužení nebylo oznámeno Komisi: portugalské orgány pouze informovaly tuto instituci, že záruka půjčky bude prodloužena.
(36)
Dne 25. února 2010 portugalské orgány zaslaly úřední sdělení s vysvětlením, na jakých prostředcích podle vlády bude muset být založeno řešení problémů vyvolaných bankou BPP u významné části jejích klientů, zejména investorů v investičním produktu absolutní návratnosti.
(37)
V témže úředním sdělení portugalské orgány informovaly Komisi, že dne 11. prosince 2009 vláda rozhodla takto:
i)
zřízení zvláštního uzavřeného, neharmonizovaného investičního fondu (Fundo Especial de Investimento - FEI), tvořeného majetkem (hrubá aktiva a pasiva) vlastněným v investičním produktu absolutní návratnosti, s následujícími charakteristikami: a) pasivní správa Zvláštního investičního fondu; b) podílové jednotky upsané v naturáliích; c) čtyřletá lhůta, kterou lze prodloužit maximálně na 10 let prostřednictvím kladného rozhodnutí shromáždění podílníků (1 podílová jednotka = 1 hlas); d) dobrovolné připojení se klientů;
ii)
prodloužení státní záruky na půjčku 450 milionů EUR až do zřízení Zvláštního investičního fondu;
iii)
využití Fondu ručení vkladů (FGD), který zajistí plné uhrazení kreditních zůstatků účtů v hotovosti každého vkladatele v případě, že hodnota nepřekročí 100 000 EUR; a Systému odškodnění investorů (SII), který zajistí odškodnění až do maximální výše 25 000 EUR na investora, v souladu se zákonem, a který nezahrnuje jakékoliv státní prostředky.
iv)
přidělení krytí zajištěného až do 250 000 EUR klientům, kteří se připojili k fondu FEI, pokud se na ně vztahují kritéria fondu FGD a systému SII; takto záporný rozdíl, pokud bude existovat, mezi příjmy klienta - jako úhrada fondem FGD a systémem SII a platby fondem FEI - a nominální hodnotou jeho investice, až do limitu 250 000 EUR k datu 24. listopadu 2008, je zajištěn státem.
(38)
Závazek převzatý portugalským státem vůči investorům fondu FEI, tak jak vyplývá z jeho právního nařízení, bude možné uplatnit až ke dni ukončení fondu, tj. čtyři roky po jeho zřízení - 30. března 2014 (8).
(39)
Dne 1. února 2010 Komise trhu cenných papírů (CMVM) udělila povolení pro zřízení fondu FEI, s výše uvedenými charakteristikami, přičemž za správu fondu bude odpovědná společnost Privado Fundos - Sociedade Gestora de Fundos de Investimento, S.A., a depozitářem fondu bude banka Banif - Banco de Investimento, S.A.
(40)
Fond FEI byl zřízen 30. března 2010.
(41)
Dne 16. dubna 2010 banka Banco de Portugal vydala sdělení, v němž uvedla, že bankovní licence banky BPP byla zrušena rozhodnutím ze dne 15. dubna 2010, jelikož banku nebylo možno restrukturalizovat nebo rekapitalizovat. Dne 22. dubna 2010 banka Banco de Portugal požádala u příslušného soudu (soud Tribunal de Comércio de Lisboa) o likvidaci banky BPP a zároveň předložila návrh na jmenování likvidační komise. Likvidace banky BPP se řídí portugalskými pravidly pro likvidaci, která se používají výhradně pro bankovní instituce. Portugalské orgány se domnívají, že z různých zákonných kroků stanovených příslušnými právními předpisy vyplývá, že likvidace bude trvat přibližně jeden rok.
(42)
Dne 13. května 2010 portugalské orgány sdělily Komisi, že na základě smlouvy o půjčce (9) byla záruka syndikátem bank použita a realizována dne 7. května 2010 poté, co Portugalsko uhradilo 450 milionů EUR šesti bankám. Portugalský stát prohlásil, že již přijal opatření nutná k výkonu svých práv privilegovaného a prioritního věřitele protizáruk spojených s jím poskytnutou zárukou a přihlásil se o svá práva u příslušného soudu (10).
3. ROZHODNUTÍ KOMISE V RÁMCI FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(43)
Ve svém rozhodnutí ze dne 10. listopadu 2009 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise formulovala své předběžné posouzení a naznačila pochybnosti, pokud jde o slučitelnost zkoumaných opatření s vnitřním trhem. Problémy byly následující:
-
Odměna za záruku byla nižší než je běžně požadovaná ve sdělení týkajícím se bank (11). Komise měla pochybnosti o tom, zda byla odměna vzhledem k riziku odpovídající. Komise povolila tuto odměnu pouze na základě toho, že Portugalsko přijalo závazek o předložení plánu restrukturalizace, který by odpovídajícím způsobem dlouhodobě kompenzoval tuto výhodu.
-
Skutečnost, že nebyl předložen plán restrukturalizace, přestože Portugalsko bylo formálně požádáno o jeho předložení úředním sdělením ze dne 6. října 2009.
-
Prodloužení záruky (5. června 2009) na dobu delší než šest měsíců původně schválených Komisí.
4. PŘIPOMÍNKY PORTUGALSKA
(44)
Ve svých připomínkách k zahájení formálního vyšetřovacího řízení portugalské orgány tvrdily, že neignorovaly závazek daný Komisi, že odevzdají plán restrukturalizace banky BPP. Podle jejich dokumentu ze dne 13. dubna 2010 však odpovědnost za předložení plánu restrukturalizace (schváleného bankou Banco de Portugal) příslušela v poslední instanci bance BPP, a portugalskému státu tak připadlo pouze předání tohoto plánu Komisi. Portugalské orgány nepředložily plán restrukturalizace Komisi pouze z toho důvodu, že banka Banco de Portugal plán předložený bankou BPP neschválila. Příkaz stanovený v rozhodnutí Komise ze dne 10. listopadu 2009 tedy nemohl být splněn, a to i přes politické úsilí portugalského státu, aby banka BPP skutečně splnila své povinnosti vůči bance Banco de Portugal, státu a nakonec i vůči Komisi.
(45)
Co se týče státní podpory bance BPP, Portugalsko je toho názoru, že taková podpora byla a je slučitelná s vnitřním trhem dle ustanovení čl. 107 odst. 3 písm b) Smlouvy o fungování EU, vzhledem k tomu, že byla poskytnuta pro zaručení stability vnitrostátního finančního systému, podobně jako v evropském kontextu.
(46)
Co se týče prodloužení státní záruky ve výši 450 milionů EUR, Portugalsko tvrdí, že prodloužení nepředstavuje novou podporu, pokud nedošlo ke změně situace, která vedla ke schválení opatření podpory ze strany Komise. Podmínky státní záruky, která byla dvakrát prodloužená, se nezměnily: i) nezjistilo se posílení hodnoty půjčky; ii) nebyly provedeny změny v závazcích, za které tato půjčka odpovídá (12); iii) v souladu se smlouvou o záruce vyprší tato záruka pouze třicet dní po datu poslední úhrady jistiny a zaplacení úroků a Komise si byla vědoma toho, že doba trvání smlouvy o půjčce jsou dva roky (13).
(47)
Pokud jde o oznámení o prodloužení státní záruky, portugalské orgány se obhajují, že prodloužení smlouvy o půjčce nezáviselo na portugalském státu, nýbrž na rozhodnutí syndikátu bank a banky BPP, a že neprodloužení záruky by bývalo mělo stejné negativní dopady na portugalský finanční systém jako ty, které plně odůvodnily schválení opatření státní podpory ze strany Komise. Portugalsko je navíc toho názoru, že v souladu se smlouvou upravující dohodu o půjčce je prodloužení záruky automatické, nicméně bylo formalizováno z důvodu právní jistoty vůči syndikátu bank.
(48)
Na druhé straně, podle portugalských orgánů prodloužení (i kdyby představovalo další podporu) neposkytuje ekonomickou výhodu, protože banka BPP prakticky nebyla v činnosti nejméně od 1. prosince 2008. Tudíž opatření s prodlouženími nebo bez prodloužení „neposkytlo ekonomickou výhodu bance BPP ani neposílilo její postavení vůči jejím konkurentům z toho jednoduchého důvodu, že banka BPP již na trhu nepůsobila, a tudíž nemohla konkurovat ostatním bankám“ (14). Portugalsko je tedy toho názoru, že opatření nemělo dopad na konkurenci ani na obchodování mezi členskými státy.
(49)
Ve svých komentářích k připomínkám třetích zúčastněných stran (viz dále) portugalské orgány tvrdily, že půjčka 450 milionů EUR byla použita transparentně, aby se zabránilo systémové nákaze a aby se čelilo pasivu banky BPP zaznamenanému v bilanci ke dni 24. listopadu 2008.
(50)
Portugalské orgány rovněž poznamenávají, že Portugalsko bude vykonávat svá práva na protizáruky spojené se zárukou v rámci likvidačního procesu banky BPP. Se zřetelem na svůj status privilegovaného věřitele banky BPP Portugalsko věří, že bude schopno získat zpět celou částku 450 milionů EUR, kterou vyplatilo ve prospěch věřitelských bank. V tomto ohledu portugalské orgány poznamenávají, že dne 7. května 2010 byla hodnota protizáruk vyšší o více než 20 % než celková hodnota garantované půjčky.
(51)
Pokud jde o závazek státu kompenzovat ztráty až 250 000 EUR majitelů účtů absolutní návratnosti, kteří se připojili k fondu FEI, má Portugalsko za to, že tento závazek nepředstavuje státní podporu, jelikož: i) nepředpokládá převod jakéhokoliv státního prostředku na správcovskou společnost fondu FEI nebo na jakoukoliv jinou organizaci aktivní na trhu; ii) jedná se o řádný mechanismus přijatý v rozšířené logice systému odškodnění investorů; iii) nemá za následek žádnou ekonomickou výhodu pro investory, na něž se obrací obecně a výlučně při plnění zákonných vnitrostátních a evropských požadavků, ani žádné narušení konkurence na trhu a ve vztazích mezi členskými státy.
(52)
Portugalsko se navíc domnívá, že skutečné platby realizované u klientů fondu FEI v důsledku tohoto závazku budou minimální, dokonce až nulové. Portugalské orgány soudí, že pojištění 250 000 EUR představuje opatření určené k posílení důvěry klientů fondu FEI, které nicméně ve většině scénářů nepovede ke skutečné úhradě. V rámci konzervativního scénáře založeného na hypotéze, že aktiva fondu FEI klesnou v příštích čtyřech letech na hodnoty nižší než hodnoty ze října 2009, počítá Portugalsko s tím, že maximální úroveň úhrady na klienta bude přibližně 68 000 EUR. Podle příznivějších scénářů nebude existovat dokonce žádná úhrada.
5. PŘIPOMÍNKY DALŠÍCH PŘÍMO ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(53)
V důsledku článku 6 rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení ze dne 10. listopadu 2009 Komise obdržela dne 6. dubna 2010 připomínky od třetích zúčastněných stran, řádně určených, které si přejí zachovat anonymitu. Ve svých připomínkách k zahájení formálního vyšetřovacího řízení třetí zúčastněné strany zdůraznily, že žádná z podmínek, na jejichž základě byla poskytnuta státní záruka za půjčku (maximální doba trvání šest měsíců a předložení plánu strukturalizace), nebyla dodržena. Následkem toho se podpora v souladu s předloženými připomínkami stala nezákonnou a Komise musela Portugalsko vyzvat, aby záruku přerušilo. Navíc částka 450 milionů EUR byla místo na restrukturalizaci banky použita na úhrady některým klientům banky BPP, přičemž všichni ostatní byli poškozeni.
6. HODNOCENÍ
6.1 Klasifikace opatření jako státní podpory
(54)
Čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU stanoví:
„Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak.“
(55)
Aby bylo možno čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU použít, je třeba, aby existovalo opatření podpory ze strany státu, které by bylo poskytnuto prostřednictvím státních prostředků a které by zasáhlo obchodování mezi členskými státy a aby narušovalo hospodářskou soutěž na vnitřním trhu a poskytovalo výhodu určitým podnikům.
6.1.1 Státní záruka na půjčku 450 milionů EUR
(56)
Komise připomíná, že v rozhodnutí o podpoře na záchranu ze dne 13. března 2009 již bylo stanoveno, že státní záruka představuje státní podporu (15). Opatření je financováno prostřednictvím státních prostředků vzhledem k tomu, že spočívá ve státní záruce poskytnuté Portugalskem. Úhrada, kterou portugalský stát provedl dne 13. května 2010 ve prospěch bankovního sdružení (viz 42. bod odůvodnění), jasně prokazuje, že byly použity státní prostředky.
(57)
V souladu s tím, jak bylo rovněž stanoveno v rozhodnutí o podpoře na záchranu ze dne 13. května 2009 (16), státní záruka umožnila, aby banka BPP obdržela lepší finanční podmínky pro realizovanou půjčku než ty, které běžně dostávají na trhu jiné podniky v obdobných situacích v neprokazatelném scénáři přijatém portugalskými orgány, by jim takové půjčky ani nebyly k dispozici. V tomto smyslu rozhodnutí o podpoře na záchranu již stanovilo, že odměna za poskytnutí záruky ve výši 20 bazických bodů je o dost nižší, než je výše vyplývající z použití doporučení Evropské centrální banky z 20. října 2008. Přes vysokou úroveň reálných záruk došla Komise k závěru, že odměna za státní záruky je značně nižší než ta, která by byla obecně považována za přiměřenou pro banky v obtížích. Uvedená odměna byla považována za přiměřenou jen pro pohotovostní fázi, s podmínkou předložení plánu restrukturalizace do 5. června 2009.
(58)
Oproti jiným institucím bankovního sektoru, které nemohly využít státní záruku, získala banka BPP ekonomickou výhodu, jelikož odměna uhrazená za státní záruku je jasně nižší než tržní úroveň.
(59)
Argument předložený portugalskými orgány, podle kterého banka BPP přestala od 1. prosince 2008 působit na trhu, nemůže být přijat. Vzhledem k tomu, že bankovní licence banky BPP byla bankou Banco de Portugal zrušena až dne 15. dubna 2010, banka BPP měla možnost krátkodobě vstupovat nebo opětovně vstupovat na trh. Mezi prosincem 2008 a dubnem 2009 byly skutečně předloženy plány na záchranu banky BPP, které prokazovaly možnost banky pokračovat ve výkonu ekonomické činnosti na základě nouzového opatření. S ohledem na aktivity banky BPP a její pozici na národních a mezinárodních finančních trzích mohla tato výhoda narušit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. Až se zrušením bankovní licence od 15. dubna 2010 ztratila banka BPP jakoukoliv možnost vstoupit znovu na trh a potenciálně narušovat hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy.
(60)
Na základě výše uvedených úvah došla Komise k závěru, že státní záruka poskytla ekonomickou výhodu bance BPP prostřednictvím státních prostředků ze strany Portugalska. Tato výhoda může narušit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. Opatření tudíž představuje státní podporu.
6.1.2 Záruka 250 000 EUR poskytnutá klientům fondu FEI
(61)
Jak je uvedeno výše, příjemci tohoto opatření jsou klienty banky BPP, kteří investovali do produktů absolutní návratnosti a kteří se rozhodli připojit se k fondu FEI. Bez řešení použitého Portugalskem by klienti fondu FEI na sebe vzali riziko, že jim nebude provedena úhrada nebo spíše že jim bude vyplacena nižší částka, než jim podle záruky náleží. Odhady vypracované Portugalskem ukazují, že je pravděpodobné, že návratnost investic klientů fondu FEI bude díky záruce vyšší. Tudíž klienti fondu FEI měli výhodu z přijetí tohoto opatření.
(62)
Pouhé uložení finančních prostředků však nepředstavuje nutně obchodní činnost ve smyslu pravidel týkajících se státních podpor, a skutečně podle dokumentu předloženého Portugalskem je většina těch, kteří se připojili k fondu FEI, soukromými osobami, nikoli podniky. Nicméně vzhledem k tomu, že částky fondu FEI kryté státní zárukou mohou přinést prospěch podnikům, může tato skutečnost představovat státní podporu.
(63)
Údaje předložené Portugalskem nicméně jasně ukazují, že úhrada od státu bude během doby tří let značně pod prahem de minimis200 000 EUR (17), jestliže budeme brát v úvahu krytí poskytnuté Systémem odškodnění investorů a Fondem záruky vkladů, stejně jako pravděpodobné hodnoty, které investoři získají zpět z podkladových aktiv, v souladu s opatrným scénářem.
6.2 Slučitelnost podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU
6.2.1 Státní záruka na půjčku 450 milionů EUR
(64)
Portugalsko poznamenává, že prvek podpory musí být posuzován podle čl. 107 odst. 3, písm. b) Smlouvy o fungování EU. Uvedené ustanovení dovoluje, aby Komise prohlásila podporu za slučitelnou s vnitřním trhem, jestliže bude určena na ozdravění „vážné poruchy hospodářství některého členského státu“. Komise připomíná, že soud zdůraznil, že čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU musí být používán restriktivně a musí napravovat narušení celého hospodářství členského státu (18).
(65)
Komise již uznala, že současná krize finančních trhů může závažným způsobem narušit hospodářství členského státu a že podpůrná opatření bankám lze považovat za opatření, která mohou takové narušení napravit. Tato analýza byla potvrzena sdělením týkajícím se bank (19), sdělením o rekapitalizaci bank (20), sdělením o znehodnocených aktivech (21) a sdělením týkajícím se restrukturalizace bank (22). Za těchto okolností může čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU sloužit jako právní základ pro opatření podpory přijaté pro potírání této systémové krize. Co se konkrétně týká situace portugalského hospodářství, ta také představuje odpovídající právní základ pro různá rozhodnutí Komise o schvalování opatření prováděných portugalskými orgány při potírání finanční krize, například rozhodnutí o schválení a následném prodloužení režimu rekapitalizace úvěrových institucí v Portugalsku, z nichž poslední bylo přijato v březnu 2010 (23).
(66)
Co se týče posuzovaného případu, Komise rovněž poznamenává, že ve svém rozhodnutí, kterým schválila podporu na záchranu, zhodnotila použitelnost čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU a došla k závěru, že toto ustanovení se použije, neboť nesplnění finančních závazků ze strany banky BPP by mohlo mít negativní odezvy v portugalském finančním sektoru (viz 33. až 45. bod odůvodnění rozhodnutí o podpoře na záchranu).
(67)
Portugalsko dvakrát prodloužilo záruku bez předchozího oznámení a schválení Komisí, přestože nebyl předložen plán restrukturalizace, a to i přes různé žádosti a dokonce vydání příkazu k poskytnutí informací, jak bylo uvedeno v 30. až 32. bodě odůvodnění.
(68)
Argumenty portugalských orgánů, podle nichž Komise věděla, že v souladu se Smlouvou může být záruka poskytnuta během dvou let a že nedošlo k žádné podstatné změně státní záruky, nelze přijmout. Rozhodnutí o podpoře na záchranu váže účinky schválení státní záruky na splnění závazku portugalských úřadů předložit plán restrukturalizace ve lhůtě šesti měsíců. Tento závazek nebyl portugalskými orgány splněn.
(69)
Kromě toho existence smluvního ustanovení, které stanoví prodloužení státní záruky na základě rozhodnutí syndikátu bank a banky BPP, nemůže zbavit Portugalsko jeho specifických povinností vyplývajících ze závazků, které předložilo Komisi a na nichž bylo založeno rozhodnutí o podpoře na záchranu, a z čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování EU.
(70)
Postoj Portugalska k povinnosti předložit plán restrukturalizace, podle níž mělo pouze předat plán Komisi, také nemůže být přijat vzhledem k závazkům, na nichž bylo založeno rozhodnutí o podpoře na záchranu. V každém případě je skutečností, že plán restrukturalizace nebyl předložen ve lhůtě stanovené v rozhodnutí o podpoře na záchranu, a tudíž nebyl splněn předpoklad, na němž se zakládalo schválení opatření na podporu.
(71)
Z toho plyne, že odměna za záruku byla nižší než je běžně vyžadovaná v souladu se sdělením týkajícím se bank, aby podporu bylo možno považovat za slučitelnou, a že Komise v rozhodnutí o podpoře na záchranu povolila tuto výši záruky pouze za předpokladu, že Portugalsko předloží plán restrukturalizace nebo likvidace, který by odpovídajícím způsobem minimalizoval narušení hospodářské soutěže. Z toho tedy plyne, že Komise došla k závěru, že vzhledem k nepředložení uvedeného plánu do 5. června 2009 nejsou záruka poskytnutá Portugalskem dne 5. prosince 2008 i její prodloužení po 5. červnu 2009 slučitelné s vnitřním trhem.
(72)
Přestože Portugalsko nepředložilo plán restrukturalizace banky BPP, portugalské orgány poskytly informace, které dokazují, že proces, zahájený dne 15. dubna 2010 zrušením bankovní licence banky BPP, povede k její likvidaci. Na druhé straně nebude poskytnuta žádná kompenzace akcionářům banky BPP, kromě případných částek vyplývajících z vlastního procesu likvidace. Na základě této informace se Komise domnívá, že neexistuje budoucí riziko narušení hospodářské soutěže spjaté s bankou BPP. Tento závěr nicméně neumožňuje odstranit neslučitelnost opatření poskytnutého Portugalskem mezi 5. prosincem 2008 a 15. dubnem 2010.
(73)
Za účelem stanovení tržní sazby úroků z půjčky zakládá Komise svou analýzu na Sdělení Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (24). Komise stanoví referenční sazby, které musí odrážet průměrnou úroveň úrokových sazeb na trhu střednědobých a dlouhodobých půjček doprovázených běžnými zárukami. Tato referenční sazba je minimální sazba, která může být zvýšena v situacích zvláštního rizika (například podniky v obtížích, neexistence záruk běžně požadovaných bankami atd.). Za výjimečných okolností může prvek podpory odpovídat částce skutečně kryté zárukou.
(74)
Záruka umožnila, aby banka BPP získala lepší podmínky financování půjčky než podmínky, které jsou běžně k dispozici na finančních trzích. Komise se domnívá, že prvek podpory záruky lze vypočítat jako rozdíl mezi úrokovou sazbou, kterou by banka BPP měla zaplatit za půjčku v tržních podmínkách, tj. bez záruky, a úrokovou sazbou, na kterou byla garantovaná půjčka skutečně poskytnuta. Lze mít za to, že tento rozdíl odpovídá prémii, kterou by byl ručitel požadoval za tyto záruky v tržní ekonomice.
(75)
V tomto případě Komise soudí, že bez záruky by banka BPP byla zaplatila úrokovou sazbu nejméně ve stejné výši, jako je referenční úroková sazba zvýšená o 400 bazických bodů kvůli skutečnosti, že je podnikem v obtížích, který poskytl vysokou úroveň protizáruk. Komise považuje za přiměřenou marži 400 bazických bodů, vzhledem k vysoké úrovni reálných záruk půjčky (viz 17. bod odůvodnění), která zvýšila pravděpodobnost, že poskytovatel půjčky přes složitou situaci banky BPP získá zpět alespoň část půjčky. Prvek podpory záruky tudíž spočívá v rozdílu mezi referenční úrokovou sazbou zvýšenou o 400 bazických bodů a úrokovou sazbou, na kterou byla garantovaná půjčka poskytnuta (tj. sazba EURIBOR + 100 bazických bodů), po odečtení skutečně zaplacené ceny za záruku, tj. 20 bazických bodů.
(76)
V této souvislosti Komise rovněž poznamenává, že Portugalsko prohlásilo, že již uplatnilo požadavky potřebné pro uplatnění svého výsadního a přednostního práva ohledně protizáruk, které vlastní na banku BPP, a že v tom bude nadále pokračovat, až získá zpět celou částku půjčky (25). Komise má za to, že Portugalsko je povinno jednat tímto způsobem, aby byla vykonána ustanovení stanovená v dohodě o záruce; neuplatnění jeho práv ohledně protizáruk za účelem získání zpět celé částky půjčky by představovalo státní podporu ve prospěch banky BPP.
6.3 Použití půjčky 450 milionů EUR bankou BPP
(77)
Třetí zúčastněná strana, která předložila připomínky k rozhodnutí Komise zahájit formální vyšetřovací řízení, namítla, že půjčka 450 milionů EUR byla místo na restrukturalizaci banky BPP použita na úhradu určitým klientům banky, přičemž všechny ostatní poškodila. Komise obdržela informace od portugalských orgánů, které ukazují, že půjčka byla použita na úhradu věřitelům banky BPP, jejichž úvěry byly splatné nebo jejichž úvěrové linky měly brzy vypršet, a že se rozhodly neprodlužovat úvěry nebo neobnovovat úvěrové linky. Komise nenalezla žádné podstatné důkazní prvky, které by prokázaly námitky třetí zúčastněné strany.
7. ZÁVĚR
(78)
Z výše uvedeného hlediska došla Komise k závěru, že státní půjčka poskytnutá bance BPP představuje státní podporu podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU, která nemůže být prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem.
8. VRÁCENÍ
(79)
V souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999, je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil. Vracet se musí pouze podpory neslučitelné s vnitřním trhem.
(80)
Cíl vrácení spočívá v obnovení situace, která existovala před poskytnutím podpory. Takového cíle bude dosaženo, když bude neslučitelná podpora uhrazena bankou BPP, která tímto způsobem ztratí výhodu, kterou měla vůči svým soutěžitelům na trhu. Částka, která má být vrácena, musí umožnit vyloučení ekonomické výhody poskytnuté bance BPP.
(81)
V souladu s bodem 3.1 sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (dále jen „sdělení Komise týkající se záruk“) (26), v případě zvláštní záruky poskytnuté státem musí být prvek podpory zhodnocen na základě podmínek záruky a půjčky. S ohledem na vážné finanční potíže, se kterými se banka potýkala ve chvíli, kdy byla záruka poskytnuta, bylo velmi málo pravděpodobné, že by tento podnik mohl získat bankovní půjčku na trhu bez intervence státu.
(82)
Pokud jde o přesné stanovení částky podpory, vzhledem k tomu, že není možné určit tržní cenu přiměřenou pro odměnu za státní záruku, musí být definována přiměřená referenční hodnota. Jak stanoví bod 3.2 první odrážka sdělení Komise týkající se záruk, „grantový ekvivalent“ záruky na půjčku v určitém roce může být vypočten stejným způsobem jako grantový ekvivalent půjčky za příznivých podmínek. V tomto případě může být částka podpory vypočtena jako rozdíl mezi teoretickou tržní úrokovou sazbou a úrokovou sazbou získanou díky státní záruce, po odečtení případných zaplacených prémií.
(83)
V posuzovaném případě měla banka BPP vzhledem ke svým finančním potížím a s ohledem na poskytnuté protizáruky zaplatit za půjčku v tržních podmínkách, tj. bez záruky, referenční úrokovou sazbu zvýšenou o rizikovou prémii 400 bazických bodů. Tudíž výše podpory musí být vypočtena jako rozdíl mezi touto teoretickou tržní sazbou a úrokovou sazbou, na kterou jí byla skutečně poskytnuta garantovaná půjčka (tj. sazba EURIBOR + 100 bazických bodů), po odečtení ceny skutečně zaplacené zárukou, tj. 20 bazických bodů.
(84)
Pokud se týká celkové výše vlastní půjčky, ve shodě s portugalskými orgány přijal portugalský stát až do nynějška veškerá opatření a uskutečnil veškeré kroky potřebné pro výkon svých přednostních práv ohledně protizáruk poskytnutých bankou BPP (které byly odhadnuty na výrazně vyšší hodnotu, než je hodnota půjčky) (27). Komise předpokládá, že portugalský stát bude nadále vykonávat svá práva a tímto způsobem získá zpět celou částku půjčky v rámci likvidačního procesu, jak uvedl ve své odpovědi ze dne 15. června 2010 (28).
(85)
Částka uvedená v odstavci 83 představuje částku, která má být vrácena, zvýšenou o skutečně splacené úroky z této částky od data, kdy byla podpora dána k dispozici příjemci (5. prosince 2008) až do skutečného vrácení. Tyto úroky nemohou být nižší, než je hodnota vypočtená v souladu s článkem 9 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (29),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora spočívající v záruce spojené s půjčkou 450 milionů EUR, nezákonně poskytnutá Portugalskem ve prospěch banky Banco Privado Português, v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, je neslučitelná se společným trhem.
Článek 2
1. Portugalsko učiní kroky k navrácení podpory uvedené v článku 1 od příjemce.
2. U částek, které mají být navráceny, vznikají úroky od data, kdy byly dány příjemci k dispozici, do jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočítají jako složený úrok v souladu s kapitolou V nařízení (ES) č. 794/2004.
Článek 3
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 je okamžité a účinné.
2. Portugalsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí Portugalsko sdělí Komisi tyto informace:
a)
celkovou částku (splacená jistina a úroky), kterou má příjemce vrátit;
b)
podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření pro splnění tohoto rozhodnutí;
c)
dokumenty, které dokládají, že portugalský stát vykonal svá přednostní práva ohledně protizáruk poskytnutých bankou Banco Privado Português v rámci poskytnuté záruky.
2. Portugalsko informuje Komisi o vývoji vnitrostátních opatření, která byla přijata k provedení tohoto rozhodnutí až do úplného navrácení podpory uvedené v článku 1. Na žádost Komise neprodleně předá veškeré informace o již přijatých a plánovaných opatřeních pro dosažení splnění tohoto rozhodnutí. Poskytne rovněž podrobné informace týkající se výše podpory a úroků, které již byly příjemcem navráceny.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
V Bruselu dne 20. července 2010.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 20 juli 2010
om det statliga stöd C 33/09 (f.d. NN 57/09, CP 191/09) som Portugal har genomfört i form av en statlig garanti till BPP
[delgivet med nr K(2010) 4932]
(Endast den portugisiska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(2011/346/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket,
med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,
efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett de direkt berörda tillfälle att yttra sig (1) och med beaktande av dessa synpunkter, och
av följande skäl:
(1)
Detta beslut gäller statligt stöd som Portugal har beviljat i form av en statlig garanti till Banco Privado Português (nedan kallad BPP).
1. FÖRFARANDEFRÅGOR
(2)
Den 13 mars 2009 antog kommissionen ett beslut (beslutet om undsättningsstöd) (2) om att godkänna en statlig garanti för ett lån på 450 miljoner euro som sex portugisiska banker beviljade BPP den 5 december 2008. Åtgärden godkändes för en period på sex månader på grundval av artikel 87.3 b i EG-fördraget (numera artikel 107.3 b i EUF-fördraget) på villkor att de portugisiska myndigheterna uppfyllde sitt åtagande om att lämna in en omstruktureringsplan inom ett halvår (dvs. senast den 5 juni 2009).
(3)
Den 15 juli 2009 uppmanade kommissionen de portugisiska myndigheterna att snarast lämna in omstruktureringsplanen för BPP. Eftersom den begärda planen inte överlämnades skickade kommissionen en påminnelse den 6 oktober 2009 i enlighet med artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (3).
(4)
Den 10 november 2009 beslutade kommissionen att inleda ett formellt granskningsförfarande i fråga om det påstådda statliga stödet. I samma beslut utfärdade kommissionen ett föreläggande om att tillhandahålla uppgifter och begärde att Portugal skulle överlämna omstruktureringsplanen senast den 22 december 2009.
(5)
Kommissionens beslut om att inleda förfarandet offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning den 6 mars 2010 (4). Kommissionen uppmanade de direkt berörda att inkomma med synpunkter på stödordningen. Synpunkter lämnades in genom en skrivelse av den 6 april 2010 av en tredje part som ville vara anonym.
(6)
Kommissionen begärde upplysningar från Portugal genom en skrivelse av den 12 mars 2010, som de portugisiska myndigheterna svarade på genom en skrivelse av den 13 april 2010, registrerad den 14 april 2010.
(7)
Synpunkterna från de direkt berörda vidarebefordrades till Portugal genom en skrivelse av den 15 april 2010. Portugal besvarade dessa synpunkter genom en skrivelse av den 13 maj 2010, registrerad den 14 maj 2010.
(8)
Kommissionen begärde den 29 april 2010 ytterligare upplysningar, vilket Portugal lämnade genom en skrivelse den 13 maj 2010. Portugal lämnade ytterligare upplysningar den 15 och den 21 juni 2010.
2. STÖDMOTTAGAREN OCH ÅTGÄRDEN
2.1 Stödmottagaren
(9)
BPP är ett finansinstitut med säte i Portugal. Institutet erbjuder tjänster till privatbankkunder, rådgivning till företag och tjänster som rör private equity. BPP har både privata och institutionella kunder, däribland fem jordbrukskreditbanker (caixas de crédito agrícola mútuo), en sparbank (caixa económica), flera pensionsfonder och försäkringsbolag. BPP är aktivt i Portugal och Spanien samt i mindre utsträckning i Brasilien och Sydafrika.
(10)
BPP är inte börsnoterat, varför det inte går att fastställa aktiernas marknadsvärde. Den 30 juni 2008 uppgick de sammanlagda tillgångarna i BPP:s balansräkning till 2,9 miljarder euro, vilket motsvarar mindre än 1 procent av de totala tillgångarna i den portugisiska banksektorn. BPP ägs till 100 procent av koncernen Privado Holding SGPS (sociedade gestora de participações sociais) SA. Den 30 juni 2008 innehade tolv aktieägare majoriteten av andelarna i detta holdingföretag (51,5 procent). Under 2009 hade Privado Holding-koncernen 187 anställda, varav 148 arbetade för BPP.
2.2 Bankens ekonomiska svårigheter
(11)
Enligt de portugisiska myndigheterna hamnade BPP i svårigheter på grund av det försämrade globala ekonomiska läget, vilket avsevärt försämrade bankens möjlighet att klara sin likviditet.
(12)
Den 24 november 2008 meddelade BPP Banco de Portugal (Portugals centralbank) att man riskerade att inte kunna fullgöra sina betalningsskyldigheter. BPP fick sedan tillstånd att skjuta upp samtliga sina betalningar från och med den 1 december 2008.
(13)
Den 5 december 2008 fick BPP ett lån på 450 miljoner euro med en statlig garanti, på de villkor som anges nedan. Lånet och garantin täckte endast BPP:s skulder enligt balansräkningen den 24 november 2008, och lånet skulle endast användas för att ersätta insättare och andra långivare och inte för att täcka skulder hos andra enheter i koncernen.
2.3 Undsättningsstödet
(14)
Den 5 december 2008 undertecknade BPP ett avtal om ett lån (låneavtalet) på 450 miljoner euro med sex stora portugisiska banker (Banco Comercial Português, SA, Caixa Geral de Depósitos, SA, Banco Espírito Santo, SA, Banco BPI, SA, Banco Santander Totta, SA, Caixa Central - Caixa Central de Crédito Agricola Mútuo CRL) (banksyndikatet). Lånet omfattades av en statlig garanti. Lånet hade en löptid på sex månader, kunde förlängas upp till två år och hade en ränta på Euribor + 100 räntepunkter. Ersättningen för lånet fastställdes utifrån de långivande bankernas finansieringskostnader när transaktionen gjordes.
(15)
Enligt de portugisiska myndigheterna var ingen långivare villig att bevilja ett lån till BPP till rimlig ränta utan statlig garanti, med tanke på bankens svåra ekonomiska situation. Den statliga garantin för lånet beviljades i enlighet med lag nr 112/97, dvs. utanför den portugisiska garantiordning (lag nr 60-A/2008) som godkändes av kommissionen den 29 oktober 2008 (5). De portugisiska myndigheterna hävdade framför allt att den allmänna garantiordningen, som är begränsad till solventa banker, inte skulle vara en lämplig ram för det statliga ingripandet till stöd för BPP, på grund av bankens allt svårare ekonomiska situation och de särskilda riskerna med denna insats.
(16)
Ersättningen för den statliga garantin fastställdes till 20 räntepunkter med hänsyn till den säkerhet som BPP ställde.
(17)
Säkerheten består av i) förstahandsrätt till inlösen av flera tillgångar, enligt vad som anges i ett avtal mellan Portugal, BPP och Banco de Portugal, och ii) en inteckning med bästa förmånsrätt av fast egendom som ägs av BPP. De portugisiska myndigheterna uppskattade värdet av denna säkerhet till ungefär 672 miljoner euro när låneavtalet och garantiavtalet undertecknades (6). Säkerheten regleras genom ett avtal som undertecknats av finansministeriet, BPP och säkerhetsförvaltare för finansministeriets räkning. Enligt de portugisiska myndigheterna har den portugisiska staten enligt nationell lagstiftning privilegierad och bästa förmånsrätt till säkerheten.
(18)
BPP åtog sig att inte sälja eller använda sina nuvarande eller framtida tillgångar som säkerhet under den tidsperiod som lånet omfattas av den statliga garantin.
(19)
I samband med kommissionens granskning av undsättningsstödet åtog sig Portugal att tillhandahålla en omstruktureringsplan för BPP inom sex månader efter statens ingripande (dvs. senast den 5 juni 2009).
(20)
I sitt beslut av den 13 mars 2009 godkände kommissionen åtgärden för en period på sex månader från och med att den statliga garantin hade beviljats, dvs. till och med den 5 juni 2009. Kommissionen ansåg också att det var nödvändigt att en omstruktureringsplan lämnades in senast den 5 juni 2009 med hänsyn till den ovanligt låga ersättningsnivån.
(21)
För att kunna förlänga garantin efter den första perioden på sex månader åtog sig de portugisiska myndigheterna att göra en särskild anmälan till kommissionen.
(22)
Portugal har inte uppfyllt de ovannämnda åtagandena.
2.4 Förlängning av undsättningsstödet
(23)
Genom ett e-brev av den 23 juni 2009 upplyste Portugal kommissionen om att de hade beslutat att förlänga den statliga garantin med ytterligare sex månader (Despacho nr 13364-A/2009 från finansministeriet den 5 juni 2009). Portugal hade dock varken anmält förlängningen eller ansökt om godkännande av kommissionen.
(24)
Eftersom kommissionen endast hade beslutat om att godkänna stödet fram till den 5 juni 2009 blev undsättningsstödet olagligt den 6 juni 2009.
(25)
BPP överlämnade en omstruktureringsplan till Banco de Portugal den 24 april 2009.
(26)
Genom en skrivelse av den 5 juni 2009 förklarade de portugisiska myndigheterna för kommissionen att inlämningen av omstruktureringsplanen för BPP hade försenats på grund av att den återhämtnings- och omstruktureringsplan som BPP hade föreslagit inte hade godkänts av Banco de Portugal.
(27)
Den 9 juni 2009 offentliggjorde ministeriet för ekonomi och offentlig förvaltning ett dokument med titeln ”Esclarecimento do Ministério das Finanças e da Administração Pública - Decisão relativa ao Banco Privado Português” (”Förklaringar från ministeriet för ekonomi och offentlig förvaltning - beslut om Banco Privado Português”) (nedan kallat dokumentet av den 9 juni 2009), där det angavs att den återhämtnings- och omstruktureringsplan som BPP överlämnade till Banco de Portugal den 24 april 2009 bl.a. innehöll förslag på en rekapitaliseringsåtgärd med ett statligt bidrag på 150-200 miljoner euro i vanliga aktier, preferensaktier och kompletterande obligationer utan utdelning. Denna plan godkändes inte eftersom man ansåg att den ”inte följer rekapitaliseringsbestämmelserna i lag nr 63-A/2008 och inte heller EU:s riktlinjer i frågan, som syftar till att garantera efterlevnaden av EU:s konkurrensregler, eftersom det förekommer statligt stöd i detta ärende”.
(28)
I dokumentet av den 9 juni 2009 rapporterades också att ett stort antal av BPP:s kunder hade placerat sina besparingar för förvaltning av banken, som hade investerat dem i finansiella instrument som var utspridda över ett flertal mellanhandsföretag med offshore-verksamhet (instrument med absolut avkastning). Trots risken i dessa produkter hade BPP en fastställd avkastningsränta och hade garanterat allt kapital som dessa kunder hade investerat på förfallodagen. Tillsynsmyndigheterna informerades aldrig om denna avkastningsgaranti, och inte heller togs den upp och redovisades i bankens balansräkning. Genom att denna skuld doldes slapp bankens aktieägare skjuta till mer kapital för att uppfylla de gällande rättsliga och tillsynsmässiga kraven. Enligt dokumentet av den 9 juni 2009 avslöjade den utredning som gjordes av den portugisiska värdepappersmarknadskommissionen (Comissão do Mercado de Valores Mobiliários - CMVM) och av Banco de Portugal allvarliga oegentligheter som var liktydigt med kriminell verksamhet från BPP:s sida.
2.5 Läget för investeringsprodukterna med absolut avkastning
(29)
I dokumentet av den 9 juni 2009 konstaterade de portugisiska myndigheterna också att de tillsammans med tillsynsmyndigheterna försökte hitta en lösning för att minimera förlusterna för de av BPP:s kunder som hade investerat i absoluta avkastningsinstrument och vars investeringar var hotade. Den lösning som staten föreslår skulle bland annat innebära 1. att ett nytt finansiellt instrument inrättades som motsvarade den nuvarande indirekta portföljen med direktavkastning och som skulle ersätta investerarnas nuvarande positioner, samt 2. att det finansiella instrumentet skulle utfärdas och förvaltas av en enhet som var oberoende av BPP och som ägdes och leddes av nationella bankinstitut.
2.6 Det formella granskningsförfarandet och den andra förlängningen av undsättningsstödet
(30)
Den 15 juli 2009 uppmanade kommissionen de portugisiska myndigheterna att snarast lämna in omstruktureringsplanen för BPP, även om den fortfarande var preliminär, och påminde om att undsättningsstödet hade varit olagligt sedan den 6 juni 2009.
(31)
Eftersom den begärda planen inte överlämnades skickade kommissionen en påminnelse i enlighet med artikel 5.2 i förordning (EG) nr 659/1999.
(32)
Den 10 november 2009 beslutade kommissionen att inleda ett formellt granskningsförfarande i fråga om det påstådda statliga stödet. I samma beslut utfärdade kommissionen ett föreläggande om att tillhandahålla uppgifter och begärde att Portugal skulle överlämna omstruktureringsplanen senast den 22 december 2009.
(33)
Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (7). Kommissionen uppmanade de direkt berörda att inkomma med synpunkter på stödordningen.
(34)
Den 3 december 2009 informerade de portugisiska myndigheterna kommissionen om att den statliga garantin skulle förlängas ytterligare sex månader. Enligt de portugisiska myndigheterna var staten tvungen att förlänga garantin eftersom den lösning som var under övervägande skulle ha äventyrats om BPP lades ned omedelbart. Eftersom BPP uppenbarligen inte kunde betala tillbaka lånet gick de banker som hade beviljat lånet till BPP med på att förlänga det med ytterligare sex månader på samma villkor och utan ytterligare finansiering, under förutsättning att den motsvarande statliga garantin också förlängdes.
(35)
Den 5 december 2009 informerade de portugisiska myndigheterna kommissionen om att den statliga garantin därför skulle förlängas ytterligare sex månader. Förlängningen anmäldes inte till kommissionen: de portugisiska myndigheterna informerade bara kommissionen om att lånegarantin skulle förlängas.
(36)
Den 25 februari 2010 skickade de portugisiska myndigheterna en skrivelse till kommissionen och förklarade de faktorer som staten ansåg kunde ligga till grund för en lösning på de problem som BPP hade skapat för en stor andel av sina kunder, dvs. de som hade investerat i produkten med absolut avkastning.
(37)
I samma skrivelse informerade de portugisiska myndigheterna kommissionen om att staten den 11 december 2009 hade beslutat följande:
i)
Att inrätta en sluten och icke-harmoniserad särskild investeringsfond (Fundo Especial de Investimento - FEI) som består av de resurser (tillgångar och skulder, brutto) som ingår i investeringsprodukten med absolut avkastning och som har följande egenskaper: a) Passiv förvaltning av den särskilda investeringsfonden. b) Teckning av aktier in natura. c) Fyra års löptid med möjlighet till förlängning på högst tio år genom ett beslut på bolagsstämman (1 aktie = 1 röst). d) Frivilligt medlemskap för kunderna.
ii)
Att förlänga den statliga lånegarantin på 450 miljoner euro tills den särskilda investeringsfonden hade inrättats.
iii)
Att aktivera insättningsgarantifonden (Fundo de Garantia de Depósitos - FGD), som garanterar fullständig återbetalning av värdet av varje insättares kontanta tillgodohavanden upp till 100 000 euro och systemet för kompensation till investerare (Sistema de Indemnização aos Investidores - SII), som garanterar en kompensation på högst 25 000 euro per investerare, på de villkor som fastställs i lagen och utan användning av statliga medel.
iv)
Att bevilja ett försäkringsskydd på högst 250 000 euro för kunder som har gått med i den särskilda investeringsfonden, under förutsättning att de uppfyller villkoren för insättningsgarantifonden och systemet för kompensation till investerare. En eventuell negativ differens mellan kundens avkastning - i form av utbetalningar från insättningsgarantifonden och systemet för kompensation till investerare samt utbetalningar från den särskilda investeringsfonden - och investeringens nominella värde upp till högst 250 000 euro den 24 november 2008, försäkras alltså av staten.
(38)
Den portugisiska statens åtagande gentemot investerarna i den särskilda investeringsfonden, som följer av Portugals rättssystem, kommer först att börja tillämpas från och med den dag fonden utsläcks, dvs. fyra år efter dess inrättande - den 30 mars 2014 (8).
(39)
Den 1 februari 2010 gav den portugisiska värdepappersmarknadskommissionen (CMVM) tillstånd för inrättandet av den särskilda investeringsfonden enligt beskrivningen ovan, med Privado Fundos - Sociedade Gestora de Fundos de Investimento, SA som ansvarig för fondens förvaltning och med Banif - Banco de Investimento, SA som fondens depåhållare.
(40)
Den särskilda investeringsfonden inrättades den 30 mars 2010.
(41)
Den 16 april 2010 utfärdade Banco de Portugal ett meddelande om att BPP:s banktillstånd hade återkallats genom ett beslut av den 15 april, eftersom det inte var möjligt att omstrukturera eller rekapitalisera banken. Den 22 april begärde sedan Banco de Portugal likvidering av BPP hos den behöriga domstolen (Tribunal de Comércio de Lisboa) och lade samtidigt fram ett förslag till en likvidationskommitté. Likvideringen av BPP följer de portugisiska likvidationsregler som särskilt gäller bankinstitut. De portugisiska myndigheterna bedömer att de olika rättsliga åtgärder som måste vidtas enligt den gällande lagstiftningen innebär att likvidationen kommer att ta ungefär ett år.
(42)
Den 13 maj 2010 informerade de portugisiska myndigheterna kommissionen om att banksyndikatet i enlighet med låneavtalet (9) hade åberopat garantin och att denna hade verkställts den 7 maj, då Portugal hade betalat ut 450 miljoner euro till de sex bankerna. Den portugisiska staten sade att den redan hade vidtagit de åtgärder som krävdes för att verkställa sina privilegierade rättigheter och företrädesrätt som långivare för den säkerhet som ställts för garantin, efter att ha lagt fram sina fordringar inför den behöriga domstolen (10).
3. KOMMISSIONENS BESLUT OM DET FORMELLA GRANSKNINGSFÖRFARANDET
(43)
I sitt beslut av den 10 november 2009 om att inleda ett formellt granskningsförfarande beskrev kommissionen sin preliminära bedömning och sina tvivel på att de berörda åtgärderna var förenliga med den inre marknaden. Följande åtgärder ifrågasattes:
-
Prissättningen för garantin, som låg under den nivå som brukar krävas enligt bankmeddelandet (11). Kommissionen tvivlade på att ersättningen var lämplig med hänsyn till risken. Kommissionen godkände endast prissättningen på grundval av Portugals åtagande att lämna in en omstruktureringsplan som på längre sikt skulle ta itu med denna fördel på ett lämpligt sätt.
-
Portugal hade inte lämnat in omstruktureringsplanen trots att landet fått en formell påminnelse om att göra det i skrivelsen av den 6 oktober 2009.
-
Garantin förlängdes (den 5 juni 2009) utöver de sex månader som ursprungligen godkändes av kommissionen.
4. SYNPUNKTER FRÅN PORTUGAL
(44)
I sina kommentarer till att det formella granskningsförfarandet hade inletts, hävdade de portugisiska myndigheterna att de var medvetna om sitt åtagande om att överlämna en omstruktureringsplan för BPP till kommissionen. Enligt deras skrivelse av den 13 april 2010 låg det yttersta ansvaret för att ta fram omstruktureringsplanen hos BPP (med godkännande av Banco de Portugal), och den portugisiska staten hade endast ansvar för att vidarebefordra planen till kommissionen. Anledningen till att de portugisiska myndigheterna inte hade överlämnat någon omstruktureringsplan till kommissionen var helt enkelt att den plan som BPP hade lagt fram inte godkändes av Banco de Portugal. Föreläggandet i kommissionens beslut av den 10 november 2009 kunde därför inte följas, trots den portugisiska statens politiska ansträngningar för att se till att BPP verkligen uppfyllde sina skyldigheter gentemot Banco de Portugal, staten och i slutändan gentemot kommissionen.
(45)
När det gäller det statliga stödet till BPP hävdar Portugal att detta var och fortfarande är förenligt med den inre marknaden enligt artikel 107.3 b i EUF-fördraget eftersom det beviljades för att garantera stabiliteten i det nationella finansiella systemet, i analogi med vad som hände i EU i stort.
(46)
När det gäller förlängningarna av den statliga garantin för lånet på 450 miljoner euro hävdar Portugal att dessa inte var nytt statligt stöd eftersom den situation som låg till grund för kommissionens beslut att godkänna det statliga stödet inte hade förändrats. Villkoren för den statliga garantin, som förlängdes två gånger, förblev oförändrade: i) Lånets värde ökade inte, ii) de förpliktelser som uppfylldes med hjälp av lånet förändrades inte (12), och iii) enligt garantiavtalet skulle garantin löpa ut trettio dagar efter det att den sista amorterings- och räntebetalningen gjordes. Dessutom kände kommissionen till att låneavtalet gällde för två år (13).
(47)
När det gäller det faktum att förlängningarna av den statliga garantin inte anmäldes, hävdar de portugisiska myndigheterna att förlängningen av låneavtalet inte berodde på den portugisiska staten utan på banksyndikatet och BPP. Om garantin inte hade förlängts skulle detta ha gett samma negativa återverkningar på det portugisiska finansiella systemet som ursprungligen hade föranlett kommissionen att godkänna den statliga stödåtgärden. Dessutom anser Portugal att förlängningarna av garantin gjordes automatiskt enligt villkoren i låneavtalet, men att de ändå formaliserades för att ge rättslig säkerhet gentemot banksyndikatet.
(48)
Vidare menar de portugisiska myndigheterna att förlängningarna (även om de ska betraktas som nytt stöd) inte gav någon ekonomisk fördel eftersom BPP i praktiken inte bedrev någon verksamhet, åtminstone från den 1 december 2008 och framåt. Därför medförde åtgärden, med eller utan förlängningarna, inte någon ”ekonomisk fördel för BPP och stärkte inte heller bankens ställning gentemot dess konkurrenter, av den enkla anledningen att BPP inte bedrev någon verksamhet på marknaden och alltså inte konkurrerade med andra banker” (14). Därför anser Portugal att åtgärden varken har påverkat konkurrensen eller handeln mellan medlemsstaterna.
(49)
I sina synpunkter på kommentarerna från de berörda parterna (se nedan) konstaterade de portugisiska myndigheterna att lånet på 450 miljoner euro användes på ett öppet sätt för att undvika en systemisk smitta och för att täcka BPP:s skulder enligt balansräkningen av den 24 november 2008.
(50)
De portugisiska myndigheterna påpekar också att Portugal kommer att hävda sina rättigheter till den säkerhet som har ställts för garantin inom ramen för BPP:s likvidationsförfarande. Med tanke på sin status som långivare med förmånsrätt till BPP är den portugisiska staten säker på att den ska kunna få tillbaka hela beloppet av de 450 miljoner euro som den har betalat ut till de långivande bankerna. I detta avseende påpekar de portugisiska myndigheterna att värdet på säkerheten den 7 maj 2010 var mer än 20 procent högre än det sammanlagda beloppet av det garanterade lånet.
(51)
När det gäller statens åtagande om att ersätta försluter på upp till 250 000 euro för kunder med absolut avkastning som har anslutit sig till den särskilda investeringsfonden, anser Portugal att detta åtagande inte är statligt stöd eftersom i) det inte innebär någon överföring av statliga medel till den särskilda investeringsfondens förvaltningsföretag eller till något annat organ som är verksamt på marknaden, ii) det är en laglig och accepterad mekanism som är en logisk förlängning av systemet för att kompensera investerare, och iii) det medför ingen ekonomisk fördel för investerare som det riktar sig till allmänt och på exklusiva villkor, i enlighet med nationella och europeiska rättsliga krav, och inte heller någon snedvridning av konkurrensen eller av förbindelserna mellan medlemsstaterna.
(52)
Vidare hävdar Portugal att de faktiska utbetalningarna till den särskilda investeringsfondens kunder enligt detta åtagande kommer att bli minimala, om det blir några över huvud taget. De portugisiska myndigheterna anser att försäkringstäckningen på 250 000 euro är en åtgärd som kommer att skapa förtroende hos den särskilda investeringsfondens kunder, men som i de flesta fall inte kommer att leda till några verkliga utbetalningar. Enligt ett konservativt scenario som bygger på antagandet att tillgångarna i den särskilda investeringsfonden minskar i värde ytterligare jämfört med oktober 2009 under de kommande åren, räknar Portugal med att den högsta utbetalningen per kund skulle bli ungefär 68 000 euro. Enligt mer gynnsamma scenarier skulle det inte bli någon utbetalning alls.
5. SYNPUNKTER FRÅN ANDRA DIREKT BERÖRDA
(53)
Enligt artikel 6 i kommissionens beslut av den 10 november 2009 om att inleda ett formellt granskningsförfarande tog kommissionen den 6 april 2010 emot synpunkter från korrekt identifierade tredje parter som ville vara anonyma. I sina synpunkter på inledandet av det formella granskningsförfarandet påpekade de berörda parterna att inga av de villkor som gällde för att den statliga lånegarantin skulle beviljas (längsta tillåtna löptid på sex månader och inlämning av en omstruktureringsplan) hade uppfyllts. Enligt de inlämnade synpunkterna var stödet därför olagligt, och kommissionen borde beordra Portugal att upphäva garantin. Dessutom användes lånet på 450 miljoner euro inte till att omstrukturera banken utan till att ersätta vissa av BPP:s kunder, till förfång för alla andra kunder.
6. BEDÖMNING
6.1 Åtgärdernas kvalificering som statligt stöd
(54)
I artikel 107.1 i EUF-fördraget anges följande:
”Om inte annat föreskrivs i detta fördrag, är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.”
(55)
För att artikel 107.1 i EUF-fördraget ska vara tillämplig måste det finnas en stödåtgärd som kan tillskrivas staten, som beviljas genom statliga medel, påverkar handeln mellan medlemsstaterna och snedvrider konkurrensen på den inre marknaden genom att ge vissa företag en selektiv fördel.
6.1.1 Den statliga garantin för lånet på 450 miljoner euro
(56)
Kommissionen påminner om att den redan i sitt beslut om undsättningsstöd av den 13 mars 2009 konstaterade att den statliga garantin är statligt stöd (15). Åtgärden finansieras med statliga medel eftersom den består av en statlig garanti som beviljas av Portugal. Den återbetalning som den portugisiska staten gjorde till banksyndikatet den 13 maj 2010 (se skäl 42) visar tydligt att statliga medel var inblandade.
(57)
Precis som också fastställs i beslutet om undsättningsstöd av den 13 mars 2009 (16) innebar den statliga garantin att BPP fick bättre finansiella villkor för lånet än vad som normalt fanns tillgängliga på marknaden för företag i liknande omständigheter, i det osannolika fall sådana lån skulle ha varit tillgängliga över huvud taget, vilket de portugisiska myndigheterna medger. I detta avseende fastställs redan i beslutet om undsättningsstöd att avgiften på 20 räntepunkter låg långt under den nivå som följer av tillämpningen av Europeiska centralbankens rekommendation av den 20 oktober 2008. Trots den höga nivån på säkerheten konstaterade kommissionen att ersättningen för den statliga garantin var betydligt lägre än vad som normalt skulle anses vara lämpligt för banker i ekonomiska svårigheter. Denna ersättning ansågs enbart vara lämplig för undsättningsfasen, på villkor att en omstruktureringsplan lämnades in före den 5 juni 2009.
(58)
Till skillnad från andra banker, som inte fick någon statlig lånegaranti, fick BPP en ekonomisk fördel eftersom den avgift som togs ut för den statliga garantin uppenbart låg under marknadsnivån.
(59)
De portugisiska myndigheternas argument om att BPP inte bedrev någon verksamhet på marknaden efter den 1 december 2008 kan inte godtas. Eftersom BPP:s banktillstånd inte drogs tillbaka av Banco de Portugal förrän den 15 april 2010 kunde BPP ha gått in på marknaden på nytt med kort varsel. Av de återhämtningsplaner för BPP som lämnades in mellan december 2008 och april 2009 framgår att banken hade potential för att fortsätta att bedriva ekonomisk verksamhet tack vare undsättningsåtgärden. Med tanke på BPP:s verksamheter och ställning på nationella och internationella finansmarknader riskerade denna fördel att påverka konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. Det var först från och med den 15 april 2010, då banktillståndet upphävdes, som BPP förlorade sin förmåga att gå in på marknaden på nytt och att eventuellt snedvrida konkurrensen och påverka handeln mellan medlemsstaterna.
(60)
Därför konstaterar kommissionen att den statliga garantin gav BPP en ekonomisk fördel genom att statliga medel som kan tillskrivas Portugal användes. Denna fördel kan påverka konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. Åtgärden är därför statligt stöd.
6.1.2 Garantin på 250 000 euro för den särskilda investeringsfondens kunder
(61)
Som beskrivs ovan är stödmottagarna för denna åtgärd de av BPP:s kunder som investerat i produkter med absolut avkastning och som valt att gå med i den särskilda investeringsfonden. Utan den lösning som Portugal genomfört skulle den särskilda investeringsfondens kunder riskera att bli utan ersättning, eller - vilket är troligare - få en lägre ersättning än de får inom ramen för garantin. Enligt Portugals egna beräkningar är det sannolikt att deras avkastning som kunder hos den särskilda investeringsfonden ökar till följd av garantin. Därför har den särskilda investeringsfondens kunder dragit fördel av åtgärden.
(62)
Att enbart deponera medel behöver dock inte innebära en kommersiell verksamhet i den mening som avses i reglerna om statligt stöd, och enligt vad Portugal har framfört är majoriteten av deltagarna i den särskilda investeringsfonden enskilda personer som inte är företag. I den mån avkastningen från den särskilda investeringsfonden, som omfattas av den statliga garantin, används till förmån för företag kan de emellertid vara statligt stöd.
(63)
De siffror som Portugal har tillhandahållit visar dock tydligt att den statliga utbetalningen kommer att ligga gott och väl under tröskelvärdet för stöd av mindre betydelse på 200 000 euro över tre år (17), med hänsyn till den täckning som tillhandahålls av systemet för kompensation till investerare och insättningsgarantifonden och även till det sannolika värde som investerarna enligt försiktiga antaganden kommer att få tillbaka från underliggande tillgångar.
6.2 Förenlighet med artikel 107.3 b i EUF-fördraget
6.2.1 Den statliga garantin för lånet på 450 miljoner euro
(64)
Portugal hävdar att inslaget av stöd bör bedömas på grundval av artikel 107.3 b i EUF-fördraget, som gör det möjligt för kommissionen att förklara att ett stöd är förenligt med den inre marknaden om det syftar till att avhjälpa ”en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi”. Kommissionen påminner om att tribunalen har betonat att artikel 107.3 b i EUF-fördraget måste tillämpas restriktivt och måste avse en störning i en medlemsstats ekonomi som helhet (18).
(65)
Kommissionen har redan erkänt att den nuvarande globala finansiella krisen kan skapa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi och att åtgärder för att stödja banker kan betraktas som lämpliga för att avhjälpa denna störning. Denna bedömning har bekräftats i bankmeddelandet (19), rekapitaliseringsmeddelandet (20), meddelandet om värdeminskade tillgångar (21) och omstruktureringsmeddelandet (22), som kommissionen har antagit. Artikel 107.3 b i EUF-fördraget kan alltså användas som rättslig grund för stödåtgärder som vidtas för att avhjälpa denna systemiska kris. När det mer specifikt gäller den portugisiska ekonomin var detta också den lämpliga rättsliga grunden för de olika beslut som kommissionen har antagit för att godkänna de åtgärder som de portugisiska myndigheterna har vidtagit för att bekämpa den finansiella krisen, i synnerhet kommissionens godkännande av den portugisiska rekapitaliseringsordningen och förlängningen av den, där det senaste beslutet fattades i mars 2010 (23).
(66)
När det gäller det aktuella ärendet konstaterar kommissionen också att den i sitt beslut om undsättningsstöd kom fram till att artikel 107.3 b i EUF-fördraget var tillämplig, eftersom BPP:s oförmåga att uppfylla sina ekonomiska förpliktelser kunde påverka hela det portugisiska finansiella systemet negativt (se skälen 33-45 i beslutet om undsättningsstöd).
(67)
Portugal överlämnade inte någon omstruktureringsplan, trots upprepade uppmaningar och ett föreläggande om detta, vilket beskrivs i skälen 30-32, och förlängde garantin två gånger utan att anmäla detta i förväg till kommissionen och utan att få kommissionens godkännande.
(68)
De portugisiska myndigheternas argument om att kommissionen kände till att garantin enligt avtalet kunde förlängas till två år och att det inte hade skett någon signifikant förändring av garantin kan inte godtas. I beslutet om undsättningsstödet godkändes den statliga garantin på villkor att de portugisiska myndigheterna uppfyllde sitt åtagande om att lägga fram en omstruktureringsplan inom sex månader. De portugisiska myndigheterna uppfyllde inte detta åtagande.
(69)
Dessutom kan en avtalsenlig förlängning av den statliga garantin som bygger på ett beslut av banksyndikatet och BPP inte befria Portugal från ansvaret från de exakta och uttryckliga förpliktelser som följer av de åtaganden som Portugal gjorde inför kommissionen och som beslutet om undsättningsstöd baserades på, eller från sina skyldigheter enligt artikel 108.3 i EUF-fördraget.
(70)
Portugals ståndpunkt i fråga om förpliktelsen att lägga fram omstruktureringsplanen, nämligen att deras enda skyldighet var att vidarebefordra planen till kommissionen, kan inte heller godtas, med tanke på de åtaganden som beslutet om undsättningsstöd baserades på. I vilket fall som helst kvarstår faktum att omstruktureringsplanen inte lades fram inom den tidsfrist som angavs i beslutet om undsättningsstöd. Villkoret för godkännandet uppfylldes alltså inte.
(71)
Priset på garantin låg under den nivå som normalt krävs enligt bankmeddelandet för att betraktas som förenligt stöd, och kommissionen godtog den prissättningen enbart på grundval av att Portugal åtog sig att lämna in en omstrukturerings- eller likvidationsplan som skulle minimera snedvridningen av konkurrensen på ett tillfredsställande sätt. Eftersom ingen sådan plan lades fram före den 5 juni 2009 konstaterar kommissionen att varken den garanti som Portugal utfärdade den 5 december 2008 eller dess fortsättning efter den 5 juni 2009 är förenliga med den inre marknaden.
(72)
Portugal överlämnade visserligen inte någon omstruktureringsplan för BPP, men de portugisiska myndigheterna har lämnat uppgifter som visar att det likvidationsförfarande som inleddes den 15 april 2010 med att BPP:s banktillstånd återkallades kommer att leda till att företaget likvideras. Dessutom kommer BPP:s aktieägare inte att få någon ersättning utöver eventuella belopp från likvidationsförfarandet i sig. På grundval av denna information anser kommissionen att det inte finns någon risk för snedvridning av konkurrensen i framtiden när det gäller BPP. Denna slutsats förändrar dock inte det faktum att den åtgärd som Portugal beviljat för perioden 5 december 2008-15 april 2010 är oförenlig med bestämmelserna.
(73)
För att fastställa ett marknadspris för låneräntan har kommissionen baserat sin bedömning på sitt meddelande om en översyn av metoden för att fastställa referens- och diskonteringsräntor (24). Kommissionen fastställer referensräntor som ska avspegla den genomsnittliga marknadsräntan på medelfristiga och långsiktiga lån med normala säkerheter. Denna referensränta är en lägsta ränta som kan höjas i situationer som omfattar en viss risk, t.ex. ett företag i svårigheter eller där den säkerhet som banker normalt brukar kräva inte tillhandahålls. Under särskilda omständigheter kan inslaget av stöd i garantin visa sig vara lika stort som det belopp som faktiskt täcks av garantin.
(74)
Garantin gjorde det möjligt för BPP att få bättre finansiella villkor för lånet än vad som normalt skulle gå att få på de finansiella marknaderna. Kommissionen anser att inslaget av stöd i garantin kan beräknas som skillnaden mellan den ränta som BPP skulle ha betalat för ett lån på marknadsvillkor, dvs. utan garanti, och den ränta som verkligen togs ut för det garanterade lånet. Denna skillnad kan anses motsvara den premie en garantigivare i en marknadsekonomi skulle ha begärt för dessa garantier.
(75)
I det här fallet anser kommissionen att BPP utan garantin skulle ha betalat en ränta som minst var lika med referensräntan plus 400 räntepunkter eftersom det var ett företag i svårigheter som tillhandahöll en hög säkerhetsnivå. Kommissionen anser att spreaden på 400 räntepunkter är lämplig med tanke på den höga nivån på säkerheten för lånet (se skäl 17), vilket ökade sannolikheten för att långivaren skulle kunna återvinna åtminstone en del av lånet, trots BPP:s mycket svåra situation. Inslaget av stöd i garantin består alltså i skillnaden mellan referensräntan plus 400 räntepunkter och den ränta som lånet beviljades till (dvs. Euribor + 100 räntepunkter) efter avdrag av det pris som faktiskt betalades för garantin, dvs. 20 räntepunkter.
(76)
I detta sammanhang konstaterar kommissionen också att Portugal har hävdat att de redan har åberopat de fordringar som krävs för att verkställa sina privilegierade och prioriterade rättigheter i fråga om säkerheten för BPP och att de kommer att fortsätta att göra det tills de har återvunnit hela lånesumman (25). Kommissionen anser att Portugal är skyldigt att göra detta för att verkställa bestämmelserna i garantiavtalet. En underlåtenhet att verkställa sina rättigheter till säkerheten för att återvinna hela lånesumman skulle innebära statligt stöd till BPP.
6.3 BPP:s användning av lånet på 450 miljoner euro
(77)
Den berörda tredje part som lämnade in synpunkter på kommissionens beslut att inleda ett formellt granskningsförfarande hävdade att lånet på 450 miljoner inte användes för att omstrukturera BPP utan för att ersätta vissa kunder till banken, till förfång för alla andra kunder. Kommissionen fick information från de portugisiska myndigheterna som visar att lånet användes för att betala de långivare till BPP vars lån hade löpt ut eller vars krediter var på väg att löpa ut och som hade beslutat att inte förlänga eller förnya krediterna. Kommissionen hittade inga styrkta belägg för den berörda tredje partens påståenden.
7. SLUTSATS
(78)
Mot bakgrund av ovanstående konstaterar kommissionen att den statliga garantin för BPP är statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget och inte kan förklaras som förenligt med den inre marknaden.
8. ÅTERKRAV
(79)
I enlighet med artikel 14.1 i förordning (EG) nr 659/1999 ska kommissionen vid negativa beslut i fall av olagligt stöd besluta att den berörda medlemsstaten ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva stödet från mottagaren. Bara stöd som är oförenligt med den inre marknaden ska återkrävas.
(80)
Syftet med återkrav är att återställa den situation som rådde innan stödet beviljades. Detta har uppnåtts när BPP har betalat tillbaka det oförenliga stödet och på så sätt har avstått från den fördel företaget haft framför sina konkurrenter. Det belopp som återkrävs måste vara sådant att det undanröjer den ekonomiska fördel som getts till BPP.
(81)
Enligt punkt 3.1 i kommissionens tillkännagivande om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd i form av garantier (nedan kallat kommissionens tillkännagivande om garantier) (26) måste inslaget av statligt stöd bedömas med hänvisning till garanti- och lånevillkoren när det gäller en enskild statlig garanti. Med hänsyn till BPP:s allvarliga ekonomiska svårigheter när garantin beviljades var det mycket osannolikt att företaget skulle ha kunnat få ett banklån på marknaden utan att staten ingrep.
(82)
Eftersom det inte går att fastställa något ändamålsenligt marknadspris för ersättningen för den statliga garantin måste det fastställas ett rimligt riktmärke för att beräkna stödets storlek. Som beskrivs i punkt 3.2 andra stycket i kommissionens tillkännagivande om garantier kan kontantbidragsekvivalenten för en lånegaranti ett visst år beräknas på samma sätt som bidragsekvivalenten för ett mjukt lån. Stödbeloppet kan alltså beräknas som skillnaden mellan en teoretisk marknadsränta och den ränta som erhållits med hjälp av den statliga garantin, efter avdrag för eventuella premier som betalats.
(83)
I det här fallet borde BPP, med hänsyn till företagets ekonomiska svårigheter och till den ställda säkerheten, ha betalat referensräntan plus en riskpremie på 400 räntepunkter för ett lån på marknadsvillkor, dvs. utan garanti. Stödbeloppet bör alltså beräknas som skillnaden mellan denna teoretiska marknadsränta och den ränta som lånet faktiskt beviljades till (dvs. Euribor + 100 räntepunkter) efter avdrag av det pris som faktiskt betalades för garantin, dvs. 20 räntepunkter.
(84)
När det gäller det fullständiga beloppet av lånet i sig hävdar de portugisiska myndigheterna att den portugisiska staten hittills har vidtagit alla åtgärder som krävs för att verkställa sina prioriterade rättigheter till den säkerhet som BPP har ställt (och som bedöms ha ett betydligt högre värde än lånet) (27). Kommissionen förutsätter att den portugisiska staten kommer att fortsätta att verkställa dessa rättigheter och därmed få tillbaka lånebeloppet i sin helhet i samband med likvidationsförfarandet, precis som Portugal har framfört i sitt svar av den 15 juni 2010 (28).
(85)
Det belopp som avses i skäl 83 utgör det belopp som ska återkrävas, plus faktisk upplupen ränta från den dag då stödet ställdes till stödmottagarnas förfogande (den 5 december 2008) till den dag det har återbetalats. Denna ränta får inte vara lägre än det belopp som har beräknats enligt artikel 9 i kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 av den 21 april 2004 om genomförande av rådets förordning (EG) nr 659/1999 (29).
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Det statliga stöd som ingår i den garanti för ett lån på 450 miljoner euro som Portugal, i strid mot artikel 108.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, olagligen har beviljat Banco Privado Português är oförenligt med den inre marknaden.
Artikel 2
1. Portugal ska återkräva det stöd som avses i artikel 1 från stödmottagaren.
2. Det stöd som ska återkrävas ska innefatta ränta från den dag då stödet ställdes till stödmottagarens förfogande till den dag det har återbetalats.
3. Räntan ska beräknas som sammansatt ränta enligt kapitel V i förordning (EG) nr 794/2004.
Artikel 3
1. Återkravet av det stöd som avses i artikel 1 ska genomföras omedelbart och effektivt.
2. Portugal ska se till att detta beslut genomförs inom fyra månader från dagen för delgivningen av beslutet.
Artikel 4
1. Inom två månader efter den dag då detta beslut har delgivits ska Portugal lämna följande uppgifter till kommissionen:
a)
Det totala belopp (kapital och räntor) som ska återkrävas från stödmottagaren.
b)
En detaljerad beskrivning av de åtgärder som redan har vidtagits eller planeras för att följa detta beslut.
c)
Handlingar som visar att Portugal har verkställt sin företrädesrätt till den säkerhet som Banco Privado Português har ställt i samband med garantin.
2. Portugal ska hålla kommissionen underrättad om utvecklingen vad gäller de nationella åtgärder som vidtagits för att genomföra detta beslut till dess att det stöd som avses i artikel 1 är återbetalt. Portugal ska på kommissionens begäran omgående lämna uppgifter om de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att följa detta beslut. Portugal ska också lämna detaljerade uppgifter om de stödbelopp och räntebelopp som redan har återkrävts från stödmottagaren.
Artikel 5
Detta beslut riktar sig till Republiken Portugal.
Utfärdat i Bryssel den 20 juli 2010.