NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 234/2010
ze dne 19. března 2010,
kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami
(kodifikované znění)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (1), a zejména na články 170 a 187 ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami (2), bylo několikrát podstatně změněno (3). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Pro některé produkty, které jsou předmětem společné organizace zemědělských trhů, musí být stanoveny vývozní náhrady, opravné částky a vývozní dávky jako zvláštní opatření v případě narušení trhu, jež jsou v souladu s některými kritérii umožňujícími pokrýt rozdíl mezi kurzy a cenami takových produktů v Unii a na světovém trhu.
(3)
Na základě nerovnosti cen, za něž jsou obiloviny na světovém trhu nabízeny různými vyvážejícími státy, by měla být pozornost věnována zejména rozdílným nákladům spojeným s umístěním na trh a náhrada by měla být stanovena s ohledem na rozdíl mezi reprezentativními cenami v Unii a nejvýhodnějšími kurzy a cenami na světovém trhu.
(4)
Aby bylo možné vyvážet mouku, krupici, krupičku a slad, patří mezi faktory, jež je nutno při stanovení náhrady zohlednit, ceny základních obilovin, jejich množství nezbytné pro výrobu dotčených produktů a hodnota vedlejších produktů na straně jedné a na straně druhé možnosti a podmínky, při nichž lze tyto produkty prodat na světovém trhu.
(5)
Režim opravných částek, které jsou uvedeny v čl. 164 odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007, by měl umožnit rozlišování podle místa určení vyvážených produktů.
(6)
V zájmu efektivní správy fondů Unie a s ohledem na vývozní možnosti dotčených produktů by mělo být přijato ustanovení, na základě kterého by bylo možno prostřednictvím nabídkového řízení pro dané množství stanovit vývozní náhrady a dávky pro produkty uvedené v části I písmenech a), b) a c) přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007.
(7)
Aby se zajistilo rovné zacházení pro všechny zájemce v rámci Unie, musí být nabídková řízení organizována na základě jednotných zásad. Proto musí být zveřejněno rozhodnutí o zahájení nabídkových řízení společně s oznámením o nabídkovém řízení v Úředním věstníku Evropské unie.
(8)
Nabídky musí obsahovat údaje potřebné pro jejich vyhodnocení a současně vyžadují i určité formální závazky.
(9)
Měla by být stanovena maximální vývozní náhrada nebo minimální vývozní dávka. Tento postup zajišťuje přidělení všech dotčených množství.
(10)
Na trhu může dojít k situacím, při nichž hospodářské aspekty zamýšlených vývozů způsobí, že namísto toho, aby byla stanovena vývozní náhrada nebo dávka, nebudou přijata žádná další opatření týkající se obdržených nabídek.
(11)
Nabídková jistota by měla zaručit, aby byla vyvážená množství vyvezena v souladu s licencí udělenou na základě nabídkového řízení. Tento závazek může být splněn pouze v případě, že jsou podané nabídky k řízení zachovány. V souladu s tím nabídková jistota v případě stažení nabídky k řízení propadne.
(12)
Musí být stanovena prováděcí pravidla, aby bylo zajištěno, že je účastníkům nabídkového řízení oznámen jeho výsledek a že jsou uděleny licence potřebné pro vývoz přidělených množství.
(13)
Za účelem stanovení vývozních náhrad pro produkty uvedené v části I písmenech a), b) a c) přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007, a aby se zamezilo zavádění kontrol za účelem zjišťování sebemenších odchylek v množství použitých základních materiálů, jež výrazně neovlivňují jakost produktu, by měla být schválena standardní metoda hodnocení. Analýza obsahu popela zpracovaných produktů se ukázala jako nejefektivnější technický prostředek pro hodnocení množství základních obilovin. Tato analýza by měla být prováděna stejným postupem v rámci celé Unie.
(14)
Poskytování vývozních náhrad pro obiloviny dovážené ze třetích zemí a zpětně vyvážené do třetích zemí se nejeví jako odůvodněné. Proto by měly být náhrady poskytovány pouze pro produkty Unie.
(15)
Nařízení Komise (ES) č. 612/2009 ze dne 7. července 2009, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (4), vyžaduje, aby v případech rozlišení sazby náhrady podle místa určení byla platba náhrady podmíněna zejména předložením důkazu, že byl produkt v nezměněném stavu vyvezen do třetí země nebo do jedné ze třetích zemí, pro něž se náhrada uplatňuje. Pokud jde o obiloviny, jediná náhrada, která je nižší než náhrada použitelná pro vývozy do třetích zemí jako celku, je náhrada pro vývozy do Švýcarska a Lichtenštejnska. Aby většina vývozů z Unie nebyla zdržována požadováním důkazu o dosažení místa určení, je třeba najít jiné prostředky, jimiž se ověří, že produkty, pro které je vyplácena náhrada použitelná pro všechny třetí země, nebyly do výše uvedených zemí vyvezeny. Proto by mělo být upuštěno od nutnosti předložení důkazu o dosažení místa určení, pokud je vývoz uskutečněn po moři. Osvědčení vypracovaná příslušnými orgány členských států, která dokládají, že produkty opustily celní území Unie po naložení na plavidlo vhodné pro námořní dopravu, jsou považována za poskytnutí dostatečné záruky.
(16)
Podle článku 162 nařízení (ES) č. 1234/2007 produkty vyjmenované v uvedeném článku, vyvážené v nezměněném stavu či nikoliv, mohou být způsobilé pro vývozní náhrady, pokud splňují zvláštní podmínky uvedené v článku 167 uvedeného nařízení. Kromě toho čl. 167 odst. 7 nařízení (ES) č. 1234/2007 Komisi umožňuje stanovit další podmínky pro poskytování vývozních náhrad pro jeden nebo více produktů. Tyto podmínky byly stanoveny nařízeními Rady o společné organizaci trhů v odvětvích uvedených v čl. 162 odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007. Protože byla tato nařízení zrušena, měla by být přijata horizontální ustanovení.
(17)
Horizontální ustanovení již existují v nařízení (ES) č. 612/2009. Je proto třeba uvedené nařízení upravit s cílem stanovit podmínky uvedené v čl. 167 odst. 7 nařízení (ES) č. 1234/2007 a zrušit tyto podmínky v tomto nařízení.
(18)
V článku 187 nařízení (ES) č. 1234/2007 je uvedeno, že mohou být přijata nezbytná opatření v případech, kdy kurzy nebo ceny na světovém trhu s jedním nebo více produkty uvedenými v části I přílohy I uvedeného nařízení dosáhnou úrovně, která narušuje nebo může narušit dostupnost zásob na trhu Unie, a je pravděpodobné, že tato situace bude pokračovat nebo se zhoršovat. Proto musí být zajištěny dostatečné dodávky obilovin. Za tím účelem by se měly zejména vybírat vývozní dávky a udělování vývozních licencí by mělo být částečně nebo zcela zastaveno.
(19)
Nekomerční povaha opatření potravinové pomoci Unie a vnitrostátní potravinové pomoci podle mezinárodních dohod nebo jiných doplňkových programů, jakož i dalších opatření Unie spojených s bezplatným zásobováním, vylučuje vývozy za těmito účely z použití vývozní dávky použitelné pro obchodní vývozy v případě narušení trhu s obilovinami.
(20)
Protože situace uvedená v článku 187 nařízení (ES) č. 1234/2007 může nastat poměrně rychle, musí být Komise schopna kdykoli zastavit udělování vývozních licencí.
(21)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady, vývozní dávky uvedené v čl. 15 písm. a) tohoto nařízení a opravné částky uvedené v čl. 164 odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007 se stanoví v případě produktů uvedených v části I písmenech a), b) a c) přílohy I uvedeného nařízení zejména s ohledem na tyto skutečnosti:
a)
ceny účtované na reprezentativních trzích Unie, jejich vývoj a kurzy na trzích třetích zemí;
b)
marketingové náklady a nejvýhodnější náklady na dopravu z reprezentativních trhů Unie do přístavu nebo do jiného místa vývozu a náklady spojené s umístěním na světový trh;
c)
v případě zpracovaných produktů množství obilí, jehož je třeba na jejich výrobu;
d)
možnosti a podmínky prodeje příslušných produktů na světovém trhu;
e)
nutnost zabránit narušení trhu Unie;
f)
hospodářské aspekty zamýšlených vývozů;
g)
množstevní a rozpočtová omezení, která vyplývají z dohod uzavřených podle článku 218 Smlouvy.
Článek 2
Ustanovení čl. 166 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1234/2007 se použije, zcela nebo částečně, pro všechny produkty uvedené v části I písmenech c) a d) přílohy I uvedeného nařízení a pro produkty uvedené v části I přílohy I uvedeného nařízení, které jsou vyváženy ve formě zboží uvedeného v části I přílohy XX uvedeného nařízení.
Ustanovení čl. 164 odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007 se použije pro trh s obilovinami a pro produkty vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze XX uvedeného nařízení.
Článek 3
Opravné částky se mohou lišit podle místa určení.
Článek 4
1. Vývozní náhrady pro produkty uvedené v části I písmenech a), b) a c) přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007 a vývozní dávky uvedené v čl. 15 písm. a) tohoto nařízení mohou být stanoveny nabídkovým řízením.
Podmínky nabídkového řízení musí zaručovat rovnost přístupu pro všechny osoby usazené na území Unie.
Nabídková řízení se týkají vývozních náhrad nebo vývozních dávek.
2. Rozhodnutí o zahájení nabídkového řízení se přijme postupem uvedeným v článku 195 nařízení (ES) č. 1234/2007.
3. S rozhodnutím o zahájení nabídkového řízení musí být zveřejněno také oznámení o nabídkovém řízení vypracované Komisí, ve kterém jsou uvedeny zejména data, ke kterým mohou být podány soutěžní nabídky, a příslušné orgány členských států, jimž mají být tyto nabídky zasílány.
4. Rozhodnutí o zahájení nabídkového řízení a oznámení musí být vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie.
Mezi vyhlášením rozhodnutí o zahájení nabídkového řízení a prvním datem pro předložení nabídek musí uplynout alespoň pět dní.
Článek 5
1. Zájemci předloží soutěžní nabídky písemně nebo jakýmkoliv písemným telekomunikačním prostředkem příslušnému orgánu dotčeného členského státu.
2. Nabídky do nabídkového řízení musí obsahovat
a)
odkaz na příslušné nabídkové řízení;
b)
název a adresu účastníka nabídkového řízení;
c)
druh a množství produktu, který má být vyvážen;
d)
vývozní náhradu za tunu nebo vývozní dávku za tunu, vyjádřené v eurech.
3. Nabídka je platná pouze tehdy, jestliže
a)
je před uplynutím termínu pro podání nabídek prokázáno, že účastník nabídkového řízení složil nabídkovou jistotu;
b)
je k ní připojen písemný závazek, že účastník podá pro přidělená množství do dvou dnů od obdržení oznámení o výběru nabídky podle čl. 7 odst. 3 žádost o vývozní licenci nebo případně žádost o vývozní licenci s předběžným stanovením vývozní dávky, jejíž výše odpovídá částce uvedené v předložené nabídce;
c)
neobsahuje žádné jiné podmínky než ty, které jsou uvedeny v oznámení o nabídkovém řízení.
4. Podanou nabídku nelze vzít zpět.
Článek 6
Posouzení došlých nabídek provádějí příslušné orgány členských států. Posouzení je neveřejné. Osoby, které se posouzení nabídek účastní, mají povinnost mlčenlivosti.
Nabídky jsou bez odkladu sděleny Komisi, aniž jsou uvedena jména účastníků nabídkového řízení.
Článek 7
1. Na základě sdělených nabídek Komise postupem uvedeným v článku 195 nařízení (ES) č. 1234/2007 stanoví maximální vývozní náhradu nebo minimální vývozní dávku nebo rozhodne, že žádné kroky ohledně obdržených nabídek nepodnikne.
2. Pokud je stanovena maximální vývozní náhrada, budou vybráni účastníci, jejichž nabídky jsou stejné nebo nižší, než je maximální náhrada, a účastníci, jejichž nabídky se týkají vývozní dávky.
Pokud je stanovena minimální vývozní dávka, budou vybráni účastníci, jejichž nabídky jsou stejné nebo vyšší, než je minimální dávka.
3. Po rozhodnutí Komise příslušné orgány dotčených členských států písemně sdělí všem účastníkům řízení výsledky jejich účasti v nabídkovém řízení.
Článek 8
1. Vývozní licence budou úspěšným účastníkům nabídkového řízení vydávány s ohledem na množství zařazená do nabídkového řízení, poté co příslušné orgány členských států obdrží jejich žádosti o vývozní licence.
2. V příslušném políčku žádostí o licenci a licencí samotných musí být uvedeno místo určení specifikované v nařízení, jímž se nabídkové řízení zahajuje. Licence zavazuje k vývozu do tohoto místa určení.
Článek 9
Nabídková jistota se uvolní:
a)
pokud nejsou nabídky přijaty;
b)
pokud úspěšný účastník prokázal, že jistota uvedená v článku 12 nařízení Komise (ES) č. 1342/2003 (5) byla složena.
Pokud není splněn závazek uvedený v čl. 5 odst. 3 písm. b) tohoto nařízení, nabídková jistota, s výjimkou případu vyšší moci, propadne.
Článek 10
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v části I písmenech a), b) a c) přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007 se stanoví alespoň jednou měsíčně.
Článek 11
1. Vývozní náhrady pro pšeničnou mouku, mouku ze soureže, žitnou mouku, krupici a krupičku z pšenice a pro slad se stanoví s ohledem na množství základních obilovin, jehož je třeba pro výrobu 1 000 kg dotčeného produktu. Zpracovatelské koeficienty vyjadřující poměr mezi množstvím základního produktu a množstvím produktu obsaženého ve zpracovaném produktu jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení.
2. Obsah popela z mouky se stanoví analytickou metodou podle přílohy II.
Článek 12
Odchylně od článku 17 nařízení (ES) č. 612/2009 se nevyžaduje důkaz o splnění dovozních celních formalit, mají-li být vyplaceny náhrady stanovené v rámci nabídkového řízení pro náhrady pro vývozy do všech třetích zemí, pokud provozovatel poskytne důkaz o tom, že množství nejméně 1 500 tun produktu z obilovin opustilo celní prostor Unie na plavidle vhodném pro námořní dopravu.
Tento důkaz se poskytne připojením jednoho z údajů uvedených v příloze III, ověřeného příslušným orgánem, na kontrolní kopii podle článku 8 nařízení (ES) č. 612/2009, na vývozním celním prohlášení uvedeném v článku 787 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (6) nebo na vnitrostátním dokladu potvrzujícím, že zboží opustilo celní území Unie.
Článek 13
Pokud provozovatel předloží důkaz o splnění celních formalit pro propuštění zboží ke spotřebě ve Švýcarsku nebo v Lichtenštejnsku, musí být výše vývozní náhrady poskytované pro vývoz do „všech třetích zemí“, která je stanovena na základě nabídkového řízení, snížena o rozdíl mezi výší této částky a výší vývozní náhrady, která je platná pro výše uvedená místa určení v den nabídkového řízení.
Článek 14
Jsou-li podmínky stanovené v článku 187 nařízení (ES) č. 1234/2007 splněny s ohledem na jeden nebo více produktů, mohou být přijata následující opatření:
a)
lze použít vývozní dávku. Může být stanovena opravná částka. Takové dávky a opravné částky se mohou rozlišit podle místa určení;
b)
udělování vývozních licencí může být částečně nebo zcela pozastaveno;
c)
nevyřízené žádosti o vývozní licence jsou zcela nebo zčásti zamítnuty.
Vývozní dávka se však nepoužije při vývozech obilovin a produktů z obilovin za účelem provádění potravinové pomoci Unie nebo vnitrostátní potravinové pomoci podle mezinárodních dohod nebo doplňkových programů, jakož i dalších opatření Unie spojených s bezplatným zásobováním.
Článek 15
Pokud nedojde k nabídkovému řízení, je vybírána vývozní dávka platná v den, kdy byly splněny celní formality.
Na žádost příslušné strany, podanou současně se žádostí o licenci, se pro vývozy, které se mají uskutečnit v době platnosti licence, použije vývozní dávka platná v den podání žádosti o licenci.
Článek 16
Opatření uvedená v článku 15 se přijmou postupem uvedeným v článku 195 nařízení (ES) č. 1234/2007. V naléhavých případech však může tato opatření přijmout Komise.
Článek 17
Nařízení (EHS) č. 1501/95 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 18
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. března 2010.
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 234/2010
av den 19 mars 2010
om vissa tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1234/2007 vad avser beviljande av exportbidrag och de åtgärder som ska vidtas vid störningar inom spannmålssektorn
(kodifierad version)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (”enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden”) (1), särskilt artiklarna 170 och 187 jämförda med artikel 4, och
av följande skäl:
(1)
Kommissionens förordning (EG) nr 1501/95 av den 29 juni 1995 om vissa tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 1766/92 vad avser beviljande av exportbidrag och de åtgärder som ska vidtas vid störningar inom spannmålssektorn (2) har ändrats flera gånger på ett väsentligt sätt (3). För att skapa klarhet och överskådlighet bör den förordningen kodifieras.
(2)
För vissa produkter som omfattas av den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna måste exportbidrag, utjämningskoefficienter och exportavgifter fastställas som en särskild åtgärd vid störningar inom spannmålssektorn enligt vissa antagna kriterier för att täcka skillnaden mellan noteringar och priser på dessa produkter inom unionen och på världsmarknaden.
(3)
Med hänsyn till prisskillnaden på den spannmål som bjuds ut av de olika exportländerna på världsmarknaden är det lämpligt att särskilt beakta de olika speditionskostnaderna och att fastställa exportbidragen med hänsyn tagen till skillnaden mellan de representativa priserna inom unionen och de mest förmånliga noteringarna och priserna på världsmarknaden.
(4)
För att göra det möjligt att exportera finmalet mjöl, krossgryn, grovt mjöl och malt bör, å ena sidan, priserna för basspannmål och de kvantiteter som är nödvändiga för tillverkning av produkterna i fråga och värdet av biprodukterna och, å andra sidan, produkternas avsättningsmöjligheter och försäljningsvillkor på världsmarknaden beaktas för att fastställa exportbidragen.
(5)
För att utjämningskoefficienten ska fungera i enlighet med föreskrifterna i artikel 164.4 i förordning (EG) nr 1234/2007 är det nödvändigt att de kan differentieras efter destinationen för de produkter som ska exporteras.
(6)
För en effektiv förvaltning av unionens fonder och för att ta hänsyn till exportmöjligheterna för produkterna i fråga är det lämpligt att föreskriva att exportbidrag och exportavgifter fastställs genom ett anbudsförfarande för en bestämd kvantitet för de produkter som avses i del I a, b och c i bilaga I till förordning (EG) nr 1234/2007.
(7)
De anbudsinfordringar som genomförs bör omfattas av enhetliga principer för att säkerställa lika behandling av alla berörda parter inom unionen. För detta ändamål bör offentliggörandet av beslut om anbudsinfordran i Europeiska unionens officiella tidning åtföljas av ett meddelande om anbudsinfordran.
(8)
Anbuden måste innehålla de uppgifter som är nödvändiga för deras värdering och åtföljas av vissa formella förpliktelser.
(9)
Ett högsta exportbidrag eller en lägsta exportavgift bör fastställas. Detta förfarande säkerställer att alla de kvantiteter som berörs av detta fastställande tilldelas.
(10)
Marknadssituationer kan uppstå där de ekonomiska aspekterna för den avsedda exporten leder till att en anbudsinfordran inte fullföljs istället för att fastställa ett exportbidrag eller en exportavgift.
(11)
En säkerhet bör ställas för anbudet, som ska säkerställa att den licens som utfärdats inom ramen för anbudsinfordran används vid export av kvantiteterna. Denna förpliktelse kan bara uppfyllas om anbudet fullföljs. Om anbudet återkallas måste säkerheten förverkas.
(12)
Närmare föreskrifter måste fastställas för meddelande av resultat av anbudsinfordran till dem som lämnat anbud och för utfärdande av de licenser som krävs för export av de tilldelade kvantiteterna.
(13)
För att fastställa exportbidrag för de produkter som avses i del I a, b och c i bilaga I till förordning (EG) nr 1234/2007 och för att kontrollåtgärder inte ska behöva införas för att avslöja mindre variationer i den mängd basspannmål som används, vilka inte märkbart påverkar produktens kvalitet, är det lämpligt att anta en enhetlig värderingsmetod. Bland de tekniska metoderna för värdering av kvantiteten basspannmål har analysen av askinnehållet av de tillverkade produkterna visat sig vara den mest effektiva. Det är lämpligt att denna analys utförs på samma sätt inom hela unionen.
(14)
Beviljande av exportbidrag för spannmål importerat från tredjeländer och återexporterat till tredjeländer förefaller inte vara försvarbart. Beviljande av exportbidrag bör därför begränsas till unionens produkter.
(15)
I kommissionens förordning (EG) nr 612/2009 av den 7 juli 2009 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag för jordbruksprodukter (4), krävs att, i fall av differentiering av bidragsnivån i enlighet med destinationen, utbetalning av bidrag görs beroende av att bevis framläggs för att produkten har importerats i oförändrat skick till det tredjeland eller ett av de tredjeländer för vilket bidrag föreskrivs. Den enda bidragsnivå inom unionen som är lägre än den som tillämpas för spannmålssektorn vid export till alla tredjeländer är den som fastställs för export till Schweiz och Liechtenstein. För att inte störa flertalet av unionens exporter genom att kräva ett ankomstbevis för destinationen är det lämpligt att genom andra åtgärder säkerställa att de produkter som gynnats av ett exportbidrag till ”alla tredjeländer” inte exporteras till något av de ovan nämnda länderna. För detta ändamål finns det skäl att avstå från krav på att uppvisa ankomstbevis för export sjövägen. Ett intyg som utfärdas av medlemsstaternas behöriga myndigheter enligt vilket produkterna lämnat unionens tullområde ombord på ett fartyg som är lämpat för sjötransport kan anses vara ett tillräckligt bevis.
(16)
Enligt artikel 162 i förordning (EG) nr 1234/2007 kan produkter som förtecknas i den artikeln som ska exporteras i bearbetad eller obearbetad form berättiga till exportbidrag om de uppfyller de särskilda villkor som föreskrivs i artikel 167 i samma förordning. Genom artikel 167.7 i förordning (EG) nr 1234/2007 ges dessutom kommissionen möjlighet att fastställa ytterligare villkor för beviljande av exportbidrag för en eller flera produkter. De villkoren fastställdes i rådets förordningar om den gemensamma organisationen av marknaden för de sektorer som förtecknas i artikel 162.1 i förordning (EG) nr 1234/2007. Eftersom de förordningarna har upphört att gälla bör det fastställas övergripande bestämmelser.
(17)
Övergripande bestämmelser finns redan i förordning (EG) nr 612/2009. Det är därför lämpligt att ändra den förordningen för att fastställa de villkor som avses i artikel 167.7 i förordning (EG) nr 1234/2007 och att avskaffa dessa villkor i den här förordningen.
(18)
I artikel 187 i förordning (EG) nr 1234/2007 föreskrivs att nödvändiga åtgärder kan vidtas när prisnoteringar eller priser på världsmarknaden för en eller flera av de produkter som avses i del I i bilaga I till den förordningen når en nivå som stör eller hotar att störa försörjningen av unionsmarknaden och läget sannolikt kommer att bestå och försämras. Det är därför nödvändigt att säkerställa ett tillräckligt stort utbud av spannmål. För detta ändamål bör exportavgifter tas ut och utfärdandet av exportlicenser bör tillfälligt upphöra, helt eller delvis.
(19)
Eftersom livsmedelsbistånd från unionen och nationellt livsmedelsbistånd som föreskrivs inom ramen för internationella konventioner eller andra kompletterande program och övriga unionsåtgärder för gratisleveranser inte är att betrakta som industriella åtgärder, omfattar sådan export inte tillämpningsområden där exportavgifter tillämpas för handelsrelaterad export vid störningar inom spannmålssektorn.
(20)
Då den situation som avses i artikel 187 i förordning (EG) nr 1234/2007 kan uppträda inom en relativt kort tidsfrist är det nödvändigt att kommissionen vid varje tidpunkt förfogar över rätten att tillfälligt kunna upphöra med utfärdande av exportlicenser.
(21)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från förvaltningskommittén för den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
För de produkter som avses i del I a, b och c i bilaga I till förordning (EG) nr 1234/2007 ska exportbidragen, de exportavgifter som avses i artikel 15 a i den här förordningen och de utjämningskoefficienter som avses i artikel 164.4 i förordning (EG) nr 1234/2007 fastställas med hänsyn särskilt till följande:
a)
De priser som används på unionens representativa marknader, deras utveckling och noteringarna på marknaderna i tredjeländer.
b)
Försäljningskostnaderna och de förmånligaste transportkostnaderna med utgångspunkt i unionens representativa marknader fram till hamn eller annan exportplats och speditionskostnaderna på världsmarknaden.
c)
Den nödvändiga kvantiteten spannmål för tillverkning av förädlade produkter.
d)
Avsättningsmöjligheter och försäljningsvillkor för de aktuella produkterna på världsmarknaden.
e)
Undvikande av störningar på unionens marknad.
f)
Ekonomiska aspekter för den avsedda exporten.
g)
Kvantitativa och budgetära begränsningar som härrör från avtal slutna i enlighet med artikel 218 i fördraget.
Artikel 2
Bestämmelserna i artikel 166 första stycket i förordning (EG) nr 1234/2007 ska tillämpas, helt eller delvis, på varje produkt som anges i del I c och d i bilaga I till den förordningen och på de produkter som avses i del I i bilaga I till den förordningen och som exporteras i form av varor som återges i del I i bilaga XX till den förordningen.
Bestämmelserna i artikel 164.4 i förordning (EG) nr 1234/2007 ska tillämpas inom spannmålssektorn och på produkter som exporteras i form av varor som återges i bilaga XX till den förordningen.
Artikel 3
Utjämningskoefficienterna kan differentieras efter destination.
Artikel 4
1. Exportbidrag för de produkter som avses i del I a, b och c i bilaga I till förordning (EG) nr 1234/2007 och de exportavgifter som föreskrivs i artikel 15 a i den här förordningen kan fastställas genom anbudsinfordran.
Villkoren för anbudsinfordran ska garantera lika tillträde för varje person som är etablerad inom unionen.
Anbudsinfordran gäller för exportbidraget eller exportavgiften.
2. Beslut om öppnande av anbudsinfordran ska fattas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 195 i förordning (EG) nr 1234/2007.
3. Anbudsinfordran ska åtföljas av ett offentliggörande av ett meddelande om anbudsinfordran som fastställs av kommissionen och i vilket det särskilt anges de olika datum då anbud kan lämnas och till vilka behöriga organ i medlemsstaterna de ska ges in.
4. Beslut angående anbudsinfordran och meddelandet om anbudsinfordran ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.
Mellan offentliggörandet av meddelandet om anbudsinfordran och det första datum som fastställs för att lämna in anbud ska det vara en tidsfrist på minst fem dagar.
Artikel 5
1. De berörda parterna ska antingen lämna ett skriftligt anbud till medlemsstaternas behöriga organ eller skicka anbudet till dessa genom skriftlig telekommunikation.
2. I anbudet ska anges:
a)
Referens avseende anbudsinfordran.
b)
Anbudsgivarens namn och adress.
c)
Arten och kvantiteten av den produkt som ska exporteras.
d)
Exportbidragets belopp per ton eller, i förekommande fall, exportavgiftens belopp per ton, uttryckt i euro.
3. Anbudet är endast giltigt om
a)
det före utgången av den tidsfrist som föreskrivs för att lämna anbud framläggs bevis om att anbudsgivaren har ställt säkerhet för anbudet,
b)
det åtföljs av ett skriftligt åtagande att för de tilldelade kvantiteterna, inom två dagar efter mottagande av det meddelande om de tilldelade kvantiteterna som avses i artikel 7.3 i denna förordning, lämna in en ansökan om exportlicens eller i förekommande fall en ansökan om exportlicens med förutfastställelse av en exportavgift som uppgår till samma belopp som anbudsbeloppet,
c)
det inte innehåller andra villkor än de som föreskrivs i meddelandet om anbudsinfordran.
4. Ett inlämnat anbud kan inte återkallas.
Artikel 6
Öppnandet av anbuden ska utföras av medlemsstaternas behöriga organ, och ska inte vara offentligt. De personer som deltar i granskningen har tystnadsplikt.
Anbuden meddelas anonymt och omgående till kommissionen.
Artikel 7
1. På grundval av de meddelade anbuden beslutar kommissionen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 195 i förordning (EG) nr 1234/2007 att fastställa ett högsta exportbidrag eller, i förekommande fall, en lägsta exportavgift eller att inte fullfölja anbudsinfordran.
2. När ett högsta exportbidrag har fastställts ska kontraktet tilldelas den eller de anbudsgivare vars anbud är på samma nivå eller lägre än det högsta bidraget, samt den eller de anbudsgivare vars anbud avser en exportavgift.
När en lägsta exportavgift har fastställts ska kontraktet tilldelas den eller de anbudsgivare vars anbud är på samma nivå eller högre än den lägsta avgiften.
3. Medlemsstaternas behöriga organ meddelar skriftligen alla anbudsgivare om resultatet av deras deltagande så snart kommissionen fattat sitt beslut.
Artikel 8
1. Exportlicensen ska utfärdas till den anbudsgivare vars anbud antagits och efter det att ansökan om exportlicens mottagits av medlemsstatens behöriga organ och för de kvantiteter som tilldelats honom.
2. Licensansökningen och licensen ska innehålla, i det fält som är avsett för detta, de destinationer som avses i förordningen om anbudsinfordran. Licensen är förenad med en skyldighet att exportera till denna destination.
Artikel 9
Den säkerhet som ställts vid anbudsinfordran ska frisläppas när
a)
anbudet inte har antagits,
b)
den anbudsgivare vars anbud antagits framlägger bevis för att den säkerhet som föreskrivs i artikel 12 i kommissionens förordning (EG) nr 1342/2003 (5) har ställts.
När det åtagande som avses i artikel 5.3 b inte har fullgjorts ska säkerheten förverkas utom vid force majeure.
Artikel 10
Exportbidragen för de produkter som avses i del I a, b och c i bilaga I till förordning (EG) nr 1234/2007 ska fastställas minst en gång i månaden.
Artikel 11
1. Exportbidraget för vetemjöl eller mjöl av blandsäd, rågmjöl, krossgryn, grovt vetemjöl och malt ska fastställas med hänsyn tagen till den kvantitet basspannmål som är nödvändig för tillverkning av 1 000 kg av produkten ifråga. De omräkningskoefficienter som anger förhållandet mellan kvantitet basprodukt och kvantitet basprodukt i den bearbetade produkten återges i bilaga I.
2. Askinnehållet i mjöl ska bestämmas i enlighet med den analysmetod som definieras i bilaga II.
Artikel 12
Utan hinder av bestämmelserna i artikel 17 i förordning (EG) nr 612/2009 ska det inte krävas bevis för att tullformaliteterna för import uppfyllts för utbetalning av det bidrag som fastställs inom ramen för en anbudsinfordran för exportbidrag avseende export till alla tredjeländer, om aktören framlägger bevis för att en kvantitet på minst 1 500 ton spannmål har lämnat unionens tullområde ombord på ett fartyg som är lämpat för sjötransport.
Detta bevis ska framläggas genom att en av de i bilaga III angivna uppgifterna, intygad av den behöriga myndigheten, förs in på det kontrollexemplar som avses i artikel 8 i förordning (EG) nr 612/2009, eller på den exportdeklaration som avses i artikel 787 i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 (6) eller det nationella dokument som visar att varorna har lämnat unionens tullområde.
Artikel 13
När aktören lägger fram bevis för att tullformaliteterna för frisläppande för konsumtion i Schweiz eller Liechtenstein har uppfyllts ska beloppet för exportbidraget för export till ”alla tredjeländer”, som fastställs inom ramen för en anbudsinfordran, minskas med skillnaden mellan detta belopp och beloppet på det exportbidrag som gäller för ovannämnda destinationer den dag då tilldelningar sker.
Artikel 14
När villkoren som avses i artikel 187 i förordning (EG) nr 1234/2007 är uppfyllda för en eller flera produkter kan följande åtgärder vidtas:
a)
Tillämpning av en exportavgift. En utjämningskoefficient kan fastställas. Avgiften och utjämningskoefficienten kan differentieras beroende på destinationen.
b)
Tillfälligt upphörande, helt eller delvis, med utfärdande av exportlicenser.
c)
Avslag, helt eller delvis, av ansökan om exportlicens som är under behandling.
Exportavgift ska inte tillämpas för export av spannmål eller spannmålsprodukter som utförs för att genomföra livsmedelsbistånd från unionen och nationellt livsmedelsbistånd inom ramen för internationella konventioner eller andra kompletterande program och inte heller för genomförandet av övriga unionsåtgärder för gratisleveranser.
Artikel 15
I de fall då ingen anbudsinfordran äger rum, ska exportavgiften vara den som tillämpas den dag då tullformaliteterna uppfylls.
På begäran av den berörda parten, varvid denna begäran ska lämnas in samtidigt med ansökan om exportlicens, ska den exportavgift som tillämpas den dag då ansökan om exportlicens lämnas in också tillämpas på den export som ska genomföras under licensens giltighetstid.
Artikel 16
De åtgärder som avses i artikel 15 ska vidtas enligt det förfarande som avses i artikel 195 i förordning (EG) nr 1234/2007. I nödfall kan dock dessa åtgärder vidtas av kommissionen.
Artikel 17
Förordning (EG) nr 1501/95 ska upphöra att gälla.
Hänvisningar till den upphävda förordningen ska anses som hänvisningar till denna förordning och ska läsas enligt jämförelsetabellen i bilaga V.
Artikel 18
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 19 mars 2010.