PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 22. listopadu 2010,
kterým se Německu, Itálii a Rakousku povoluje zavést zvláštní opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES a kterým se mění rozhodnutí 2007/250/ES za účelem prodloužen6í doby platnosti povolení uděleného Spojenému království
(2010/710/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), a zejména na čl. 395 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Itálie, Německo a Rakousko v dopisech zaevidovaných generálním sekretariátem Komise v pořadí podle uvedených zemí dne 3. srpna 2007, 23. prosince 2009 a 17. února 2010 požádaly o povolení zavést zvláštní opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES, pokud jde o osobu povinnou odvést daň z přidané hodnoty (dále jen „DPH“). Dopisem zaevidovaným generálním sekretariátem Komise dne 10. února 2010 Spojené království požádalo o prodloužení doby platnosti povolení uděleného rozhodnutím Rady 2007/250/ES ze dne 16. dubna 2007, kterým se Spojenému království povoluje zavést zvláštní opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty (2).
(2)
Komise informovala ostatní členské státy dopisem ze dne 11. ledna 2010 o žádosti Německa a dopisem ze dne 9. března 2010 o žádostech Itálie, Rakouska a Spojeného království. Dopisem ze dne 12. ledna 2010 oznámila Komise Německu a dopisy ze dne 11. března 2010 Itálii, Rakousku a Spojenému království, že má k dispozici veškeré informace, které považuje za nezbytné k posouzení žádosti.
(3)
Osobou povinnou odvést DPH je podle článku 193 směrnice 2006/112/ES osoba povinná k dani uskutečňující dodání zboží. Účelem odchylek požadovaných Německem, Itálií a Rakouskem je přenést tuto povinnost na osobu povinnou k dani, které je zboží dodáváno, avšak pouze za určitých podmínek a pouze ve vztahu k určitému zboží, zejména mobilním telefonům a zařízením s integrovanými obvody.
(4)
Významný počet obchodníků s určitými výrobky, zejména mobilními telefony a zařízeními s integrovanými obvody, se po prodeji svých výrobků vyhýbá odvádění DPH správci daně. Avšak jejich zákazníci mají právo na odpočet daně, protože vlastní platnou fakturu. V nejagresivnějších případech těchto daňových úniků je stejné zboží dodáno několikrát prostřednictvím „kolotočového“ schématu, aniž by byla správci daně odvedena DPH. Pokud se osoba, které je zboží dodáváno, v těchto případech určí jako osoba povinná odvést DPH, odchylka by odstranila příležitost k páchání této formy daňového úniku. Výše splatné DPH by tím nebyla dotčena.
(5)
Pro zajištění účinného uplatňování odchylky a zabránění přesunu daňových úniků na jiné výrobky nebo na maloobchodní úroveň by Německo, Itálie a Rakousko měly zavést vhodné kontrolní a ohlašovací povinnosti. Komise by měla být informována o konkrétních opatřeních přijatých za účelem sledování uplatňování odchylky.
(6)
Opatření je přiměřené zamýšleným cílům, protože nemá být uplatňováno obecně, ale pouze na konkrétní skupiny výrobků, u kterých je vysoké riziko daňových úniků a u kterých rozsah daňových úniků způsobil značné daňové ztráty. Uplatnění mechanismu přenesení daňové povinnosti navíc znamená menší riziko přesunu podvodů do oblasti maloobchodního prodeje daných výrobků, neboť mobilní telefony jsou obvykle dodávány velkými telefonními společnostmi a toto opatření lze uplatnit na integrované obvody ještě před jejich zabudováním do výrobků pro konečné uživatele.
(7)
Povolení je v zásadě platné pouze po krátké časové období, neboť nelze s jistotou určit, zda bude cílů opatření dosaženo, ani nelze předem odhadnout dopad opatření na fungování systému DPH v členských státech, které je použijí, nebo v ostatních členských státech.
(8)
Spojenému království by mělo být povoleno pokračovat v uplatňování stávajícího zvláštního opatření až do data ukončení platnosti povolení uděleného Německu, Itálii a Rakousku.
(9)
Odchylka nemá žádný nepříznivý dopad na vlastní zdroje Unie vycházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článku 193 směrnice 2006/112/ES může Německo jako osobu povinnou odvést DPH určit osobu povinnou k dani, které je dodáváno toto zboží:
a)
mobilní telefony, tj. zařízení vyrobená nebo upravená pro použití ve spojení se sítí, která má licenci, a provozovaná na stanovených frekvencích, bez ohledu na to, zda mají další využití;
b)
zařízení s integrovanými obvody, jako jsou mikroprocesory a základní jednotky, ve stavu před zabudováním do výrobků pro konečné uživatele.
2. Tato odchylka se vztahuje na dodání zboží, u něhož se základ daně rovná 5 000 EUR nebo je vyšší.
Článek 2
Odchylně od článku 193 směrnice 2006/112/ES může Itálie jako osobu povinnou odvést DPH určit osobu povinnou k dani, které je dodáváno toto zboží:
a)
mobilní telefony, tj. zařízení vyrobená nebo upravená pro použití ve spojení se sítí, která má licenci, a provozovaná na stanovených frekvencích, bez ohledu na to, zda mají další využití;
b)
zařízení s integrovanými obvody, jako jsou mikroprocesory a základní jednotky, ve stavu před zabudováním do výrobků pro konečné uživatele.
Článek 3
1. Odchylně od článku 193 směrnice 2006/112/ES může Rakousko jako osobu povinnou odvést DPH určit osobu povinnou k dani, které je dodáváno toto zboží:
a)
mobilní telefony, tj. zařízení vyrobená nebo upravená pro použití ve spojení se sítí, která má licenci, a provozovaná na stanovených frekvencích, bez ohledu na to, zda mají další využití;
b)
zařízení s integrovanými obvody, jako jsou mikroprocesory a základní jednotky, ve stavu před zabudováním do výrobků pro konečné uživatele.
2. Tato odchylka se vztahuje na dodání zboží, u něhož se základ daně rovná 5 000 EUR nebo je vyšší.
Článek 4
Odchylku stanovenou v článcích 1, 2 a 3 musí Německo, Itálie a Rakousko doplnit zavedením vhodných a účinných kontrolních a ohlašovacích povinností pro osoby povinné k dani, které dodávají zboží, na které se v souladu s tímto rozhodnutím vztahuje přenesení daňové povinnosti.
Článek 5
Článek 4 rozhodnutí 2007/250/ES se nahrazuje tímto:
„Článek 4
Použitelnost tohoto rozhodnutí končí dnem, k němuž vstoupí v platnost pravidla Unie umožňující členským státům přijímat taková opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES, a nejpozději dnem 31. prosince 2013.“
Článek 6
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem oznámení.
Použitelnost tohoto rozhodnutí končí dnem, k němuž vstoupí v platnost pravidla Unie umožňující členským státům přijímat taková opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES, a nejpozději dnem 31. prosince 2013.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo, Italské republice, Rakouské republice a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
V Bruselu dne 22. listopadu 2010.
RÅDETS GENOMFÖRANDEBESLUT
av den 22 november 2010
om tillstånd för Tyskland, Italien och Österrike att införa en särskild åtgärd som avviker från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG och om ändring av beslut 2007/250/EG för att förlänga giltighetstiden för Förenade kungarikets tillstånd
(2010/710/EU)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt (1), särskilt artikel 395.1,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och
av följande skäl:
(1)
Genom skrivelser som registrerades vid kommissionens generalsekretariat den 3 augusti 2007, 23 december 2009 respektive den 17 februari 2010 ansökte Italien, Tyskland och Österrike om tillstånd att införa en särskild åtgärd som avviker från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG beträffande den person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt. Genom en skrivelse som registrerades vid kommissionens generalsekretariat den 10 februari 2010 ansökte Förenade kungariket om förlängning av giltighetstiden för det tillstånd som givits genom rådets beslut 2007/250/EG av den 16 april 2007 om tillstånd för Förenade kungariket att införa en särskild åtgärd som avviker från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt (2).
(2)
Kommissionen underrättade genom en skrivelse av den 11 januari 2010 övriga medlemsstater om Tysklands ansökan, och genom en skrivelse av den 9 mars 2010 underrättade den övriga medlemsstater om Italiens, Österrikes och Förenade kungarikets ansökningar. Genom en skrivelse av den 12 januari 2010 underrättade kommissionen Tyskland om att den hade alla uppgifter som den ansåg sig behöva för att kunna handlägga ärendet och genom skrivelser av den 11 mars 2010 underrättade den Italien, Österrike och Förenade kungariket om detta.
(3)
Den person som är betalningsskyldig för mervärdesskatten är enligt artikel 193 i direktiv 2006/112/EG den beskattningsbara person som levererar varorna. Syftet med den avvikelse som Tyskland, Italien och Österrike ansöker om är att lägga denna skattskyldighet på den beskattningsbara person till vilken leveranserna görs, men endast på vissa villkor och bara i fråga om vissa varor, särskilt mobiltelefoner och integrerade kretsanordningar.
(4)
Ett betydande antal av dem som bedriver handel med vissa varor, särskilt mobiltelefoner och integrerade kretsanordningar, undviker att betala mervärdesskatt till skattemyndigheterna när de har sålt sina varor. Deras kunder har dock rätt att dra av ingående mervärdesskatt eftersom de kan visa upp en giltig faktura. I de mest utmanande fallen innebär denna typ av skatteundandragande att samma varor, via s.k. karusellhandel, levereras flera gånger utan att mervärdesskatt betalas till skattemyndigheten. Genom att den person till vilken varorna levereras utses till betalningsskyldig för mervärdesskatten i dessa fall skulle avvikelsen innebära att möjligheten att ägna sig åt den formen av skatteundandragande undanröjs. Det skulle inte påverka det mervärdesskattebelopp som ska betalas.
(5)
I syfte att säkerställa att avvikelsen fungerar väl samt förhindra att skatteundandragandet överflyttas till andra varor eller till detaljhandelsledet, bör Tyskland, Italien och Österrike införa lämpliga kontroll- och rapporteringskrav. Kommissionen bör hållas underrättad om de särskilda åtgärder som antas för att kunna övervaka hur avvikelsen fungerar.
(6)
Åtgärden står i proportion till de eftersträvade målen eftersom den inte är tänkt att tillämpas allmänt, utan endast på särskilda varugrupper där det finns en stor risk för skatteundandragande och där skatteundandragandets omfattning har givit upphov till betydande förluster av skatteintäkter. Vidare innebär användningen av ett system med omvänd betalningsskyldighet mindre risk att bedrägerierna flyttas över till detaljhandeln för varorna i fråga, eftersom mobiltelefoner i allmänhet tillhandahålls av stora telefonbolag och eftersom åtgärden tillämpas på integrerade kretsanordningar i stadiet före integrering i slutanvändningsprodukter.
(7)
I princip ska tillståndet endast gälla för en kort period, eftersom det inte kan fastställas med säkerhet att målen för åtgärden kommer att uppnås, liksom det inte heller går att i förväg bedöma effekterna av åtgärden på mervärdesskattesystemets funktion i de medlemsstater som tillämpar den eller i andra medlemsstater.
(8)
Förenade kungariket bör få tillstånd att fortsätta tillämpa den befintliga särskilda åtgärden fram till den dag då Tysklands, Italiens och Österrikes tillstånd löper ut.
(9)
Avvikelsen har ingen negativ inverkan på den del av unionens egna medel som härrör från mervärdesskatt.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Genom avvikelse från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG tillåts Tyskland att utse den beskattningsbara person till vilken leveranserna av följande varor görs till betalningsskyldig för mervärdesskatten:
a)
Mobiltelefoner, i deras egenskap av apparater som tillverkats eller anpassats för användning tillsammans med ett auktoriserat nät och som används på särskilt angivna frekvenser, oberoende av om de har någon annan användning eller inte.
b)
Integrerade kretsanordningar, som mikroprocessorer och centralenheter i stadiet före integrering i slutanvändningsprodukter.
2. Avvikelsen ska gälla leverans av varor vars beskattningsbara belopp uppgår till eller överstiger 5 000 EUR.
Artikel 2
Genom avvikelse från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG tillåts Italien att utse den beskattningsbara person till vilken leveranserna av följande varor görs till betalningsskyldig för mervärdesskatten:
a)
Mobiltelefoner, i deras egenskap av apparater som tillverkats eller anpassats för användning tillsammans med ett auktoriserat nät och som används på särskilt angivna frekvenser, oberoende av om de har någon annan användning eller inte.
b)
Integrerade kretsanordningar, som mikroprocessorer och centralenheter i stadiet före integrering i slutanvändningsprodukter.
Artikel 3
1. Genom avvikelse från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG tillåts Österrike att utse den beskattningsbara person till vilken leveranserna av följande varor görs till betalningsskyldig för mervärdesskatten:
a)
Mobiltelefoner, i deras egenskap av apparater som tillverkats eller anpassats för användning tillsammans med ett auktoriserat nät och som används på särskilt angivna frekvenser, oberoende av om de har någon annan användning eller inte.
b)
Integrerade kretsanordningar, som mikroprocessorer och centralenheter i stadiet före integrering i slutanvändningsprodukter.
2. Avvikelsen ska gälla leverans av varor vars beskattningsbara belopp uppgår till eller överstiger 5 000 EUR.
Artikel 4
Avvikelsen enligt artiklarna 1, 2 och 3 tillåts under förutsättning att Tyskland, Italien och Österrike inför lämpliga och effektiva kontroll- och rapporteringskrav på beskattningsbara personer som levererar varor för vilka den omvända betalningsskyldigheten gäller i enlighet med detta beslut.
Artikel 5
Artikel 4 i beslut 2007/250/EG ska ersättas med följande:
”Artikel 4
Detta beslut ska upphöra att gälla den dag då de unionsregler träder i kraft som tillåter samtliga medlemsstater att anta sådana åtgärder som avviker från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG, dock senast den 31 december 2013.”
Artikel 6
Detta beslut får verkan samma dag som det delges.
Detta beslut ska upphöra att gälla den dag då de unionsregler träder i kraft som tillåter samtliga medlemsstater att anta sådana åtgärder som avviker från artikel 193 i direktiv 2006/112/EG, dock senast den 31 december 2013.
Artikel 7
Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland, Republiken Italien, Republiken Österrike och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland.
Utfärdat i Bryssel den 22 november 2010.