PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1035/2011
ze dne 17. října 2011,
kterým se stanoví společné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb a mění nařízení (ES) č. 482/2008 a (EU) č. 691/2010
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 550/2004 ze dne 10. března 2004 o poskytování letových navigačních služeb v jednotném evropském nebi (nařízení o poskytování služeb) (1), a zejména na články 4, 6 a 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 ze dne 20. února 2008 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví, kterým se ruší směrnice Rady 91/670 EHS, nařízení (ES) č. 1592/2002 a směrnice 2004/36/ES (2), a zejména na čl. 8b odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle nařízení (ES) č. 216/2008 má Komise ve spolupráci s Evropskou agenturou pro bezpečnost letectví (dále jen „agentura“) přijmout prováděcí pravidla pro poskytování služeb uspořádání letového provozu (ATM) a letových navigačních služeb (ANS) v celé Unii. Podle čl. 8b odst. 6 uvedeného nařízení (ES) č. 216/2008 mají být tato prováděcí pravidla přijata regulativním postupem podle čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004 ze dne 10. března 2004, kterým se stanoví rámec pro vytvoření jednotného evropského nebe (rámcové nařízení) (3).
(2)
Poskytování letových navigačních služeb v Unii by mělo podléhat osvědčení, které je vydáváno členskými státy nebo agenturou. Poskytovatelům letových navigačních služeb, kteří splňují společné požadavky, by mělo být uděleno osvědčení v souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 550/2004 a čl. 8b odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008.
(3)
Uplatňováním společných požadavků stanovených podle článku 6 nařízení (ES) č. 550/2004 a článku 8b nařízení (ES) č. 216/2008 by neměla být dotčena svrchovanost členských států nad jejich vzdušným prostorem a požadavky členských států, které se vztahují k veřejnému pořádku, veřejné bezpečnosti a záležitostem obrany, jak je uvedeno v článku 13 nařízení (ES) č. 549/2004. Společné požadavky by se podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 549/2004 a čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008 neměly vztahovat na vojenské činnosti a výcvik.
(4)
Při vymezování společných požadavků pro poskytování letových navigačních služeb by mělo být řádně zohledněno právní postavení poskytovatelů letových navigačních služeb v členských státech. Pokud navíc organizace vykonává i jiné činnosti než poskytování letových navigačních služeb, pak by se společné požadavky neměly vztahovat na tyto jiné činnosti nebo na zdroje vyčleněné na činnosti mimo oblast poskytování letových navigačních služeb, pokud není stanoveno jinak.
(5)
Uplatňování společných požadavků na poskytovatele letových navigačních služeb by mělo být přiměřené rizikům spojeným se specifickými znaky jednotlivých činností, jako je počet a/nebo povaha a vlastnosti realizovaných pohybů. Pokud se někteří poskytovatelé letových navigačních služeb rozhodnou, že nevyužijí příležitosti poskytování přeshraničních služeb v rámci jednotného evropského nebe, příslušný úřad by měl být oprávněn těmto poskytovatelům umožnit dodržet přiměřeným způsobem určité všeobecné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb a určité specifické požadavky pro poskytování letových provozních služeb. V důsledku toho by měly podmínky připojené k osvědčení odrážet povahu a rozsah odchylky.
(6)
Aby bylo zajištěno správné fungování programu osvědčování, členské státy by měly v rámci svých výročních zpráv poskytnout Komisi a agentuře všechny relevantní informace o odchylkách udělených jejich příslušným úřadem.
(7)
Na různé typy činností letových navigačních služeb se nemusejí vztahovat stejné požadavky. Proto je nezbytné přizpůsobit společné požadavky zvláštním vlastnostem jednotlivých typů činností.
(8)
Důkazní břemeno dodržování požadavků by měli nést poskytovatelé letových navigačních služeb po dobu platnosti osvědčení a pro všechny služby, na které se vztahuje.
(9)
Pro zajištění účinného uplatňování společných požadavků by měl být vytvořen systém pravidelného dozoru a inspekce dodržování těchto společných požadavků a podmínek stanovených v osvědčení. Příslušný úřad by měl před vydáním osvědčení přezkoumat vhodnost poskytovatele a každoročně posuzovat soustavné dodržování požadavků poskytovateli letových navigačních služeb, kterým vydal osvědčení. Proto by měl vytvořit a každoročně aktualizovat předběžný program inspekcí založený na posouzení rizik a zahrnující všechny poskytovatele, kterým udělil oprávnění. Program by měl umožňovat inspekci všech příslušných částí poskytovatelů letových navigačních služeb ve vhodném časovém rámci. Při posuzování, zda určení poskytovatelé letových provozních služeb a meteorologických služeb dodržují požadavky, by měl příslušný úřad být oprávněn kontrolovat příslušné požadavky vyplývající z mezinárodních závazků dotyčného členského státu.
(10)
Vzájemná hodnocení vnitrostátních dozorových orgánů by mohla podporovat společný přístup k dozoru nad poskytovateli letových navigačních služeb v celé Unii. Komise by mohla ve spolupráci s členskými státy a agenturou zajistit tato vzájemná hodnocení, která by měla být koordinována s činnostmi prováděnými v rámci článků 24 a 54 nařízení (ES) č. 216/2008 a dalších mezinárodních programů pro sledování a dohled. Tím by se zabránilo duplicitě činností. Aby byla při vzájemném hodnocení umožněna výměna zkušeností a osvědčených postupů, měli by odborníci být nejlépe z příslušného úřadu.
(11)
Organizace Eurocontrol vytvořila regulatorní požadavky na provozní bezpečnost (ESARR), které mají pro bezpečné poskytování letových provozních služeb zcela zásadní význam. V souladu s nařízením (ES) č. 550/2004 by Komise měla určit a jako součást nařízení Unie přijmout příslušná ustanovení požadavků ESARR. Požadavky ESARR zahrnuté v nařízení Komise (ES) č. 2096/2005 ze dne 20. prosince 2005, kterým se stanoví společné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb (4) tvoří základ těchto prováděcích pravidel.
(12)
V souvislosti s přijímáním nařízení (ES) č. 2096/2005 Komise dospěla k závěru, že není vhodné opakovat ustanovení požadavků ESARR 2 o hlášení a vyhodnocování událostí v ATM související s provozní bezpečností, na které se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 ze dne 20. října 2010 o šetření a prevenci nehod a incidentů v civilním letectví a o zrušení směrnice 94/56/ES (5) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES ze dne 13. června 2003 o hlášení událostí v civilním letectví (6). Měla by však být zavedena nová ustanovení o událostech souvisejících s provozní bezpečností, která by od příslušného úřadu vymezeného tímto nařízením vyžadovala, aby kontroloval, zda poskytovatelé letových provozních služeb, jakož i poskytovatelé komunikačních, navigačních nebo přehledových služeb splňují ujednání, která jsou vyžadována pro hlášení a vyhodnocování takových událostí.
(13)
Je nutno zejména uznat, že zaprvé řízení provozní bezpečnosti je tou funkcí letových navigačních služeb, která zajišťuje, že všechna rizika provozní bezpečnosti jsou určena, vyhodnocena a uspokojivě zmírněna, a že zadruhé formální a systematický přístup k řízení provozní bezpečnosti a systémům řízení směřující k celkovému systémovému přístupu viditelným a sledovatelným způsobem co nejvíce zvýší výhody pro provozní bezpečnost. Agentura by dále měla vyhodnotit požadavky na provozní bezpečnost tohoto nařízení a začlenit je do společné předpisové struktury v oblasti provozní bezpečnosti civilního letectví.
(14)
Dokud agentura nevypracuje prováděcí opatření, která zajistí provedení příslušných standardů Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO) do prováděcích opatření Unie, přijatelných způsobů prokazování shody, certifikačních specifikací a poradenského materiálu, měli by poskytovatelé letových navigačních služeb provozovat svou činnost v souladu s příslušnými standardy ICAO. S cílem usnadnit přeshraniční poskytování letových navigačních služeb a do doby, než agentura dokončí práci na příslušných opatřeních na provádění standardů ICAO, by měly členské státy, Komise a agentura případně v úzké spolupráci s organizací Eurocontrol usilovat o minimalizaci rozdílů oznámených členskými státy v používání standardů ICAO v oblasti letových navigačních služeb, aby byl vytvořen společný soubor standardů platných ve všech členských státech v rámci jednotného evropského nebe.
(15)
Různá vnitrostátní ujednání týkající se odpovědnosti by neměla poskytovatelům letových navigačních služeb bránit v uzavírání dohod o přeshraničním poskytování služeb, pokud poskytovatelé letových navigačních služeb přijali opatření na krytí ztrát v důsledku náhrady škody na základě odpovědnosti podle platného práva. Používaný postup by se měl řídit požadavky vnitrostátního práva. Členské státy, které umožňují poskytování letových navigačních služeb v celém vzdušném prostoru, který spadá pod jejich pravomoc, nebo v jeho části bez osvědčení v souladu s nařízením (ES) č. 550/2004, by měly krýt odpovědnost těchto poskytovatelů letových navigačních služeb.
(16)
Agentura by dále měla vyhodnotit ustanovení tohoto nařízení, a to zejména ustanovení týkající se posouzení provozní bezpečnosti změn v poskytování letových navigačních služeb organizací, která je držitelem osvědčení, a inženýrskými a technickými pracovníky, a vydat stanovisko s ohledem na jejich přizpůsobení celkovému systémovému přístupu se zřetelem k začlenění těchto ustanovení do budoucí společné regulační struktury v oblasti provozní bezpečnosti civilního letectví a ke zkušenostem, jež zúčastněné strany a příslušné úřady získaly v oblasti dohledu nad provozní bezpečností.
(17)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 551/2004 ze dne 10. března 2004 o organizaci a užívání vzdušného prostoru v jednotném evropském nebi (nařízení o vzdušném prostoru) (7) vyžaduje, aby byly vytvořeny zvláštní funkce, tzv. funkce sítě, které umožní optimálně využívat vzdušný prostor a omezené zdroje a zároveň uživatelům umožní maximální přístup ke vzdušnému prostoru a užívání upřednostňovaných tratí. Jak je stanoveno v nařízení (ES) č. 551/2004, obsahuje nařízení Komise (EU) č. 677/2011 ze dne 7. července 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro funkce sítě uspořádání letového provozu (ATM) a kterým se mění nařízení (EU) č. 691/2010 (8) práva, povinnosti a odpovědnost subjektu poskytujícího tyto funkce.
(18)
Aby byly některé funkce sítě provedeny bezpečně, podléhá tento subjekt určitým požadavkům. Cílem těchto požadavků obsažených v příloze VI nařízení (EU) č. 677/2011 je zajistit, aby subjekt nebo organizace fungovala bezpečným způsobem. Jedná se o organizační požadavky na provozní bezpečnost, které jsou velmi podobné všeobecným požadavkům pro poskytování letových navigačních služeb stanoveným v příloze I tohoto nařízení, avšak upravené pro povinnosti v oblasti provozní bezpečnosti funkcí sítě.
(19)
Nařízení (ES) č. 2096/2005 by proto mělo být zrušeno.
(20)
Nařízení Komise (ES) č. 482/2008 ze dne 30. května 2008, kterým se stanoví systém zajištění bezpečnosti softwaru, který má být zaveden poskytovateli letových navigačních služeb, a kterým se mění příloha II nařízení (ES) č. 2096/2005 (9), a nařízení Komise (EU) č. 691/2010 ze dne 29. července 2010, kterým se stanoví systém sledování výkonnosti letových navigačních služeb a funkcí sítě a mění nařízení (ES) č. 2096/2005, kterým se stanoví společné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb (10), by měla být změněna s cílem přizpůsobit je tomuto nařízení.
(21)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro jednotné nebe zřízeného článkem 5 nařízení (ES) č. 549/2004,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto nařízení stanoví společné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb.
Pokud příloha I a II nestanoví jinak, tyto společné požadavky se však nevztahují na:
a)
činnosti jiné než poskytování letových navigačních služeb poskytovatelem;
b)
zdroje vyčleněné na činnosti mimo poskytování letových navigačních služeb.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice v článku 2 nařízení (ES) č. 549/2004 a článku 3 nařízení (ES) č. 216/2008. Definice „osvědčení“ uvedená v čl. 2 odst. 15 nařízení (ES) č. 549/2004 se však nepoužije.
Rovněž se použijí tyto definice:
1.
„leteckými pracemi“ se rozumí provoz letadla, při kterém se letadlo používá pro specializované služby, jako je zemědělství, výstavba, fotografování, průzkum, pozorování a hlídkování, pátrání a záchrana nebo letecká reklama;
2.
„obchodní leteckou dopravou“ se rozumí jakýkoli provoz letadla, který zahrnuje přepravu cestujících, nákladu nebo pošty za úplatu nebo v nájmu;
3.
„funkčním systémem“ se rozumí kombinace systémů, postupů a lidských zdrojů, které jsou uspořádány tak, aby plnily určitou funkci v rámci ATM;
4.
„všeobecným letectvím“ se rozumí veškerý provoz civilního letadla, jiný než letecké práce nebo obchodní letecká doprava;
5.
„vnitrostátním dozorovým orgánem“ se rozumí orgán nebo orgány určené nebo zřizované členskými státy jako jejich vnitrostátní dozorový orgán podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 549/2004;
6.
„nebezpečím“ se rozumí jakýkoliv stav, incident nebo okolnost, která by mohla vyvolat nehodu;
7.
„organizací“ se rozumí subjekt poskytující letové navigační služby;
8.
„provozní organizací“ se rozumí organizace odpovědná za poskytování inženýrských a technických služeb podporujících letový provoz, komunikačních, navigačních nebo přehledových služeb;
9.
„rizikem“ se rozumí kombinace celkové pravděpodobnosti nebo frekvence výskytu škodlivého účinku vyvolaného nebezpečím a závažnost tohoto účinku;
10.
„zajištěním provozní bezpečnosti“ se rozumí veškeré plánované a systematické činnosti nezbytné k vytvoření přiměřené jistoty, že výrobek, služba, organizace nebo funkční systém dosahuje přijatelné nebo přípustné provozní bezpečnosti;
11.
„cílem provozní bezpečnosti“ se rozumí kvalitativní nebo kvantitativní výrok, který určuje nejvyšší frekvence nebo pravděpodobnost, s níž se podle očekávání může vyskytnout nebezpečí;
12.
„požadavkem na provozní bezpečnost“ se rozumí prostředek pro zmírnění rizika, určený strategií zmírňování rizik, který splňuje určitý cíl provozní bezpečnosti, včetně organizačních, provozních, procedurálních, funkčních a výkonnostních požadavků, požadavků interoperability nebo charakteristik prostředí;
13.
„službami“ se rozumí jedna letová navigační služba nebo soubor takových služeb;
14.
„celoevropskou letovou navigační službou“ se rozumí letová navigační služba, která je navržena a zřízena pro uživatele ve většině členských států nebo ve všech členských státech a která může rovněž překračovat vzdušný prostor území, na které se vztahuje Smlouva;
15.
„poskytovatelem letových navigačních služeb“ se rozumí veřejný nebo soukromý subjekt, který poskytuje letové navigační služby pro všeobecný letový provoz, včetně organizace, která požádala o osvědčení k provozování takových služeb.
Článek 3
Příslušný úřad pro vydávání osvědčení
1. Pro účely tohoto nařízení je příslušným úřadem pro vydávání osvědčení poskytovatele letových navigačních služeb:
a)
organizacím, jejichž hlavní místo činnosti a případně též sídlo se nachází v členském státě, vnitrostátní dozorový orgán jmenovaný nebo zřízený tímto členským státem;
b)
organizacím, jež poskytují letové navigační služby ve vzdušném prostoru území, na něž se vztahuje Smlouva, a jejichž hlavní místo činnosti a případně též sídlo se nachází mimo území, na které se vztahují ustanovení Smlouvy, agentura;
c)
organizacím, jež poskytují celoevropské letové navigační služby ve vzdušném prostoru území, na než se vztahuje Smlouva, agentura.
2. Příslušný úřad pro dohled nad provozní bezpečností je úřad určených v souladu s článkem 3 nařízení Komise (EU) č. 1034/2011 (11).
Článek 4
Udělování osvědčení
1. Pro získání osvědčení nezbytného k poskytování letových navigačních služeb a aniž je dotčen čl. 7 odst. 5 nařízení (ES) č. 550/2004, je nezbytné, aby organizace dodržovaly:
a)
všeobecné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb stanovené v příloze I;
b)
dodatečné specifické požadavky stanovené v přílohách II až V podle typu služby, kterou poskytují.
2. Před vydáním osvědčení dotyčnému poskytovateli služeb příslušný úřad ověří, zda organizace splňuje společné požadavky.
3. Organizace splní společné požadavky nejpozději v den, kdy je vydáno osvědčení:
a)
podle článku 7 nařízení (ES) č. 550/2004;
b)
podle čl. 8b odst. 2 a čl. 22a písm. b) a c) nařízení (ES) č. 216/2008.
Článek 5
Odchylky
1. Odchylně od ustanovení čl. 4 odst. 1 se mohou někteří poskytovatelé letových navigačních služeb rozhodnout, že nevyužijí příležitost poskytovat přeshraniční služby, a mohou se zříci práva na vzájemné uznávání v jednotném evropském nebi.
Za těchto okolností mohou požádat o osvědčení, které je omezeno na vzdušný prostor, který spadá pod pravomoc členského státu podle čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 550/2004.
2. Žádost uvedenou v odstavci 1 může podat poskytovatel letových provozních služeb, který poskytuje služby nebo je plánuje poskytovat pouze v jedné nebo více následujících kategoriích:
a)
letecké práce;
b)
všeobecné letectví;
c)
obchodní letecká doprava omezená na letadla s maximální vzletovou hmotností menší než 10 tun nebo s méně než 20 sedadly pro cestující;
d)
obchodní letecká doprava s méně než 10 000 pohyby za rok, bez ohledu na maximální vzletovou hmotnost a počet sedadel pro cestující, přičemž se „pohyby“ vypočítají jako součet vzletů a přistání vypočtený jako průměr za předchozí tři roky.
Takovou žádost může podat poskytovatel letových navigačních služeb jiný než poskytovatel letových provozních služeb s hrubým ročním obratem 1 000 000 EUR nebo méně souvisejícím se službami, které poskytuje nebo plánuje poskytovat.
Pokud není poskytovatel letových navigačních služeb z objektivních praktických důvodů schopen doložit, že uvedená kritéria způsobilosti splňuje, může příslušný úřad přijmout obdobné číselné údaje nebo předpovědi ve vztahu k maximálním omezením určeným v prvním a druhém pododstavci.
Při podávání takové žádosti poskytovatel letových navigačních služeb současně předloží příslušnému úřadu příslušné doklady týkající se kritérií způsobilosti.
3. Příslušný úřad může udělit specifické odchylky žadatelům, kteří splňují kritéria způsobilosti v odstavci 1, přiměřeně k jejich přínosu k ATM ve vzdušném prostoru, který spadá pod pravomoc dotyčného členského státu.
Tyto odchylky se mohou vztahovat pouze na požadavky stanovené v příloze I.
Žádná odchylka však nebude povolena od těchto požadavků:
a)
Technická a provozní způsobilost a schopnost (v části 1);
b)
Řízení bezpečnosti (v bodu 3.1);
c)
Lidské zdroje (v části 5);
d)
Otevřené a transparentní poskytování služeb (v bodu 8.1).
4. Kromě odchylek podle odstavce 3 může příslušný úřad udělit odchylky žadatelům, kteří poskytují letištní letové informační služby pravidelným provozováním ne více než jednoho pracoviště na každém letišti. Učiní tak přiměřeně k přínosu žadatelů k ATM ve vzdušném prostoru, který spadá pod pravomoc dotyčného členského státu.
Uvedené odchylky se mohou vztahovat pouze na tyto požadavky přílohy II části 3:
a)
odpovědnost za řízení provozní bezpečnosti, jakož i vnější služby a dodávky (v bodu 3.1.2 písm. b) a e));
b)
hodnocení provozní bezpečnosti (v bodu 3.1.3 písm. a));
c)
požadavky na provozní bezpečnost pro posouzení a zmírnění rizika s ohledem na změny (v bodu 3.2).
5. Žádné odchylky nebudou povoleny od požadavků v přílohách III, IV nebo V.
6. V souladu s přílohou II nařízení (ES) č. 550/2004 příslušný úřad vykonává tyto činnosti:
a)
v podmínkách připojených k osvědčení určuje povahu a rozsah odchylky tím, že uvádí její právní základ;
b)
pokud je to považováno za nezbytné pro účely dohledu, časově omezuje platnost osvědčení;
c)
sleduje, zda jsou poskytovatelé letových navigačních služeb stále způsobilí pro tuto odchylku.
Článek 6
Prokázání plnění požadavků
1. Organizace poskytnou na žádost příslušného orgánu všechny příslušné doklady, které prokazují, že splňují platné společné požadavky. Organizace mohou v plné míře využít stávající údaje.
2. Organizace, která je držitelem osvědčení, oznámí příslušnému úřadu plánované změny při poskytování letových navigačních služeb, které by případně mohly ovlivnit plnění platných společných požadavků nebo podmínek připojených k osvědčení.
3. Pokud organizace, která je držitelem osvědčení, již nesplňuje platné společné požadavky nebo případně podmínky připojené k osvědčení, požádá příslušný úřad do jednoho měsíce ode dne zjištění neplnění organizaci, aby provedla nápravné opatření.
Toto rozhodnutí příslušné organizaci bezodkladně oznámí.
Než příslušný úřad oznámí své schválení příslušné organizaci, zkontroluje, zda bylo provedeno nápravné opatření.
Pokud má příslušný úřad za to, že nápravné opatření nebylo řádně provedeno v rámci časového plánu dohodnutého s organizací, přijme podle čl. 7 odst. 7 nařízení (ES) č. 550/2004 a článku 10, čl. 22a písm. d), článku 25 a 68 nařízení (ES) č. 216/2008 vhodná donucovací opatření, přičemž zohlední potřebu zajištění pokračování letových navigačních služeb.
Článek 7
Usnadnění kontroly plnění požadavků
Organizace usnadňují inspekce a hodnocení prováděné příslušným úřadem nebo kvalifikovaným subjektem jednajícím jménem uvedeného úřadu, včetně kontrol na místě a kontrol bez předchozího oznámení.
Oprávněné osoby jsou zmocněny podniknout tyto kroky:
a)
zkoumat příslušné záznamy, údaje, postupy a jiný materiál související s poskytováním letových navigačních služeb;
b)
pořizovat kopie těchto záznamů, údajů, postupů a jiných materiálů nebo výpisy z nich;
c)
požadovat na místě ústní vysvětlení;
d)
vstupovat do příslušných objektů, na pozemky nebo do dopravních prostředků.
Tyto inspekce a hodnocení musí příslušný úřad nebo kvalifikovaný subjekt jednající jménem uvedeného úřadu provádět v souladu s právními ustanoveními členského státu, ve kterém mají být prováděny.
Článek 8
Soustavné dodržování požadavků
Příslušný úřad každoročně na základě důkazů, které má k dispozici, sleduje soustavné dodržování požadavků organizacemi, jimž vydal osvědčení.
K tomuto účelu příslušný úřad sestaví a každoročně aktualizuje předběžný program inspekcí zahrnující všechny poskytovatele, kterým vydal osvědčení, a vytvořený na základě posouzení rizik spojených s různými činnostmi, z nichž se skládají letové navigační služby. Před sestavením tohoto programu příslušný úřad konzultuje dotčené organizace a případně i další dotčené příslušné úřady.
V programu se uvede plánovaný interval inspekcí různých míst.
Článek 9
Předpisy o provozní bezpečnosti pro inženýrské a technické pracovníky
S ohledem na poskytování letových provozních, komunikačních, navigačních nebo přehledových služeb příslušný úřad nebo jakýkoli jiný úřad, který byl určen členským státem, aby plnil tento úkol:
a)
vydává příslušná pravidla o provozní bezpečnosti pro inženýrské a technické pracovníky, kteří plní úkoly související s provozní bezpečností;
b)
zajišťuje přiměřený a vhodný dohled nad inženýrskými a technickými pracovníky, kteří byli jakoukoli provozní organizací pověřeni prováděním úkolů souvisejících s provozní bezpečností;
c)
na základě dostatečných důvodů a po patřičném prozkoumání podniká kroky týkající se provozní organizace a/nebo jejích technických a inženýrských pracovníků, kteří nesplňují požadavky přílohy II bodu 3.3;
d)
ověřuje, zda existují vhodné metody pro zajištění toho, aby třetí strany pověřené úkoly souvisejícími s provozní bezpečností splňovaly požadavky přílohy II bodu 3.3.
Článek 10
Postup vzájemného hodnocení
1. Komise může v úzké spolupráci s členskými státy a agenturou zajišťovat vzájemné hodnocení vnitrostátních dozorových orgánů v souladu s odstavci 2 až 6.
2. Vzájemné hodnocení provádí tým vnitrostátních odborníků a případně pozorovatelé z agentury.
Tým je složen z odborníků z nejméně tří členských států a agentury.
Odborníci se neúčastní vzájemného hodnocení v členských státech, ve kterých jsou zaměstnáni.
Komise zřizuje a udržuje skupinu vnitrostátních odborníků určených členskými státy, která zahrnuje všechny oblasti společných požadavků, jak jsou uvedeny v článku 6 nařízení (ES) č. 550/2004.
3. Nejméně tři měsíce před vzájemným hodnocením Komise informuje členský stát a dotčený vnitrostátní dozorový orgán o tomto hodnocení, datu, na které je plánováno, a o totožnosti odborníků, kteří se jej účastní.
Tým odborníků může provést hodnocení poté, co členský stát, jehož vnitrostátní dozorový orgán je podroben hodnocení, tento tým schválí.
4. V období do tří měsíců ode dne hodnocení hodnotící tým sestaví na základě dohody zprávu, která může obsahovat doporučení.
Za účelem projednání zprávy Komise uspořádá setkání s agenturou, odborníky a vnitrostátním dozorovým orgánem.
5. Komise předá zprávu dotčenému členskému státu.
Dotčený členský stát může do tří měsíců od obdržení zprávy předložit své připomínky.
Je-li to vhodné, připomínky obsahují opatření, která členský stát v daném časovém rozmezí přijal nebo hodlá přijmout v reakci na posouzení.
Pokud není s dotčeným členským státem dohodnuto jinak, zpráva a následná opatření se nezveřejňují.
6. Komise každoročně informuje členské státy prostřednictvím Výboru pro jednotné nebe o hlavních nálezech těchto hodnocení.
Článek 11
Přechodná ustanovení
1. Poskytovatelé letových navigačních služeb, kteří jsou ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost držiteli osvědčení vydaného podle nařízení (ES) č. 2096/2005, se považují za držitele osvědčení vydaného v souladu s tímto nařízením.
2. Žadatelé o osvědčení poskytovatelů letových navigačních služeb, kteří svou žádost podali přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, a toto osvědčení jim k uvedenému dni nebylo vydáno, prokazují před vydáním osvědčení, že dodržují ustanovení tohoto nařízení.
3. Pokud organizace, pro kterou bude podle článku 3 příslušným úřadem agentura, požádaly vnitrostátní dozorový orgán členského státu o vydání osvědčení přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, dokončí uvedený vnitrostátní dozorový orgán postup vydávání osvědčení v koordinaci s agenturou a při vydání osvědčení předá agentuře dokumentaci.
Článek 12
Zrušení
Nařízení (ES) č. 2096/2005 se zrušuje.
Článek 13
Změny nařízení (ES) č. 482/2008
Nařízení (EC) č. 482/2008 se mění takto:
1.
v čl. 4 odst. 5 se odkaz na „nařízení (ES) č. 2096/2005“ nahrazuje odkazem na „nařízení Komise (EU) č. 1035/2011 (12).
2.
článek 6 se zrušuje;
3.
v příloze I bodech 1 a 2 se odkazy na „nařízení (ES) č. 2096/2005“ nahrazují odkazem na „nařízení (EU) č. 1035/2011“.
Článek 14
Změna nařízení (EU) č. 691/2010
Článek 25 nařízení (EU) č. 691/2010 se zrušuje.
Článek 15
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. října 2011.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 1035/2011
av den 17 oktober 2011
om gemensamma krav för tillhandahållande av flygtrafiktjänster och om ändring av förordningarna (EG) nr 482/2008 och (EU) nr 691/2010
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 550/2004 av den 10 mars 2004 om tillhandahållande av flygtrafiktjänster inom det gemensamma europeiska luftrummet (förordning om tillhandahållande av tjänster) (1), särskilt artiklarna 4, 6 och 7,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 216/2008 av den 20 februari 2008 om fastställande av gemensamma bestämmelser på det civila luftfartsområdet och inrättande av en europeisk byrå för luftfartssäkerhet och om upphävande av rådets direktiv 91/670/EEG, förordning (EG) nr 1592/2002 och direktiv 2004/36/EG (2), särskilt artikel 8b.6, och
av följande skäl:
(1)
Enligt förordning (EG) nr 216/2008 ska kommissionen, med stöd av Europeiska byrån för luftfartssäkerhet (nedan kallad byrån) anta tillämpningsföreskrifter för tillhandahållande av flygledningstjänst och flygtrafiktjänster (Air Traffic Management och Air Navigation Services - ATM/ANS) i hela unionen. Enligt artikel 8b.6 i den förordningen ska dessa tillämpningsföreskrifter baseras på de förordningar som antagits i enlighet med artikel 5.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 549/2004 av den 10 mars 2004 om ramen för inrättande av det gemensamma europeiska luftrummet (”ramförordning”) (3).
(2)
Tillhandahållandet av flygtrafiktjänster inom unionen bör certifieras av medlemsstaterna eller byrån. Leverantörer av flygtrafiktjänster som uppfyller de gemensamma kraven bör beviljas ett certifikat i enlighet med artikel 7 i förordning (EG) nr 550/2004 och artikel 8b.2 i förordning (EG) nr 216/2008.
(3)
Tillämpningen av de gemensamma kraven i enlighet med artikel 6 i förordning (EG) nr 550/2004 och artikel 8b i förordning (EG) nr 216/2008 bör inte påverka medlemsstaternas överhöghet över sitt luftrum och medlemsstaternas krav i fråga om allmän ordning och säkerhet och försvarsfrågor, enligt artikel 13 i förordning (EG) nr 549/2004. De gemensamma kraven bör inte omfatta militära operationer och militär träning enligt artikel 1.2 i förordning (EG) nr 549/2004 och artikel 1.2 i förordning (EG) nr 216/2008.
(4)
Definitionen av de gemensamma kraven för tillhandahållande av flygtrafiktjänster bör ta vederbörlig hänsyn till den rättsliga ställningen för leverantörer av flygtrafiktjänster i medlemsstaterna. När en organisation bedriver annan verksamhet än att tillhandahålla flygtrafiktjänster bör dessutom de gemensamma kraven inte gälla för dessa andra verksamheter eller för resurser som tilldelas verksamheter som ligger utanför tillhandahållandet av flygtrafiktjänster, om inte bestämmelser finns om motsatsen.
(5)
De gemensamma kraven bör tillämpas på leverantörer av flygtrafiktjänster proportionellt mot de risker som hänger samman med särdragen för varje verksamhet, t.ex. antal hanterade rörelser och/eller rörelsetyp. Leverantörer av flygtrafiktjänster som inte vill erbjuda gränsöverskridande tjänster inom det gemensamma europeiska luftrummet bör av en behörig myndighet kunna tillåtas att på ett proportionellt sätt endast uppfylla vissa generella krav för tillhandahållande av flygtrafiktjänster och vissa särskilda krav för tillhandahållande av flygtrafikledningstjänster. Sådana certifikat bör alltså förses med villkor som avspeglar undantagets natur och omfattning.
(6)
I syfte att främja ett korrekt certifieringsförfarande bör varje medlemsstats årsrapport till kommissionen och byrån innehålla all information av betydelse om de undantag som den behöriga myndigheten har godkänt.
(7)
Olika krav kan gälla för de olika typerna av verksamheter inom ramen för flygtrafiktjänster. De gemensamma kraven måste därför anpassas till särdragen för varje verksamhet.
(8)
Leverantörerna av flygtrafiktjänster bör vara skyldiga att under certifikatets hela giltighetstid kunna visa att de uppfyller de tillämpliga gemensamma kraven i fråga om samtliga tjänster som omfattas av certifikatet.
(9)
I syfte att säkra en korrekt tillämpning av de gemensamma kraven bör ett system inrättas för regelbunden övervakning och inspektion av att de gemensamma kraven och de villkor som anges i certifikaten är uppfyllda. Den behöriga myndigheten bör utreda leverantörens lämplighet innan certifikatet utfärdas och bör sedan varje år utvärdera hur de certifierade leverantörerna av flygtrafiktjänster uppfyller kraven. Myndigheten bör i detta syfte skapa och årligen uppdatera ett vägledande inspektionsprogram som omfattar alla leverantörer som myndigheten har certifierat, grundat på en riskbedömning. Programmet bör vara utformat så att alla delar av betydelse hos leverantörerna av flygtrafiktjänster kan inspekteras inom en rimlig tid. När den behöriga myndigheten bedömer hur utnämnda leverantörer av flygtrafikledningstjänster och flygvädertjänst uppfyller kraven bör den ha rätt att kontrollera relevanta krav som följer av den berörda medlemsstatens internationella förpliktelser.
(10)
Expertgranskningar av de nationella tillsynsmyndigheterna kan främja enhetlighet i övervakningen av leverantörer av flygtrafiktjänster i unionen. Sådana granskningar, som kan arrangeras av kommissionen i samarbete med medlemsstaterna och byrån, bör samordnas med de åtgärder som vidtas inom ramen för artiklarna 24 och 54 i förordning (EG) nr 216/2008 och eventuella andra internationella program för övervakning och tillsyn. På detta sätt skulle dubbelarbete undvikas. I syfte att medge utbyte av erfarenheter och kunskaper om framgångsrika metoder under granskningen bör de experter som deltar helst komma från en behörig myndighet.
(11)
Eurocontrol har tagit fram ett antal flygsäkerhetskrav, Eurocontrol Safety Regulatory Requirements (ESARR), som har varit av största betydelse för ett säkert tillhandahållande av flygtrafikledningstjänster. Kommissionen bör i enlighet med förordning (EG) nr 550/2004 kartlägga och anta relevanta bestämmelser i ESARR i unionens förordningar. Den ESARR som införlivats i kommissionens förordning (EG) nr 2096/2005 av den 20 december 2005 om gemensamma krav i fråga om tillhandahållande av flygtrafiktjänster (4) ligger till grund för dessa tillämpningsföreskrifter.
(12)
När kommissionen antog förordning (EG) nr 2096/2005 drog den slutsatsen att det inte var lämpligt att upprepa bestämmelserna i ESARR 2 om rapportering och utvärdering av säkerhetshändelser i samband med flygledningstjänster, som omfattas av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 996/2010 av den 20 oktober 2010 om utredning och förebyggande av olyckor och tillbud inom civil luftfart och om upphävande av direktiv 94/56/EG (5) och av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/42/EG av den 13 juni 2003 om rapportering av händelser inom civil luftfart (6). Det bör dock införas nya bestämmelser om säkerhetshändelser som innebär att en behörig myndighet, enligt definitionen i denna förordning, måste kontrollera att leverantörer av flygtrafikledningstjänster och också leverantörer av kommunikations-, navigations- eller övervakningstjänster uppfyller de arrangemang som krävs för rapportering och utvärdering av sådana händelser.
(13)
Det bör särskilt noteras, för det första att säkerhetsledning är den funktion som vid utövandet av flygtrafiktjänster garanterar att alla säkerhetsrisker har kartlagts, utretts och reducerats på ett tillfredsställande sätt, och för det andra att en formell och systematisk strategi för säkerhetsledning och ledningssystem, för att få till stånd ett enda övergripande system, maximerar säkerhetsfördelarna på ett synligt och spårbart sätt. Byrån bör ytterligare utvärdera säkerhetskraven i denna förordning och integrera dem i en gemensam regelstruktur för civil luftfartssäkerhet.
(14)
Till dess att byrån har utarbetat tillämpningsföreskrifter som införlivar relevanta standarder av Internationella civila luftfartsorganisationen (Icao) i unionens tillämpningsföreskrifter, godtagbara sätt att uppfylla kraven, certifieringsspecifikationer och vägledningsmaterial bör leverantörerna av flygtrafiktjänster uppfylla tillämpliga Icao-standarder. För att underlätta tillhandahållande av gränsöverskridande flygtrafiktjänster, och till dess att byråns arbete med att utarbeta de relevanta föreskrifter som införlivar Icao-standarderna har avslutats, bör medlemsstaterna, kommissionen och byrån i nära samarbete med Eurocontrol i förekommande fall arbeta för att minimera de skillnader som medlemsstaterna har anmält i fråga om tillämpningen av Icao-standarder på området för flygtrafiktjänster, i syfte att uppnå gemensamma standarder för medlemsstaterna i det gemensamma europeiska luftrummet.
(15)
Olikheter i ländernas skadeståndsbestämmelser bör inte hindra leverantörer av flygtrafiktjänster från att träffa avtal om tillhandahållande av gränsöverskridande tjänster, när leverantörerna av flygtrafiktjänster väl har vidtagit åtgärder för att täcka kostnader för skadeståndsskyldighet som uppstår i enlighet med tillämplig rätt. Den använda metoden bör följa de krav som uppställs i nationell rätt. Medlemsstater som tillåter tillhandahållande av flygtrafiktjänster utan certifikat i hela eller delar av det luftrum som de ansvarar för i enlighet med förordning (EG) nr 550/2004 bör täcka skadeståndsansvar som åvilar dessa leverantörer av flygtrafiktjänster.
(16)
Byrån bör vidare utvärdera bestämmelserna i denna förordning, särskilt de som gäller säkerhetsbedömning av ändringar i fråga om den certifierade organisationens tillhandahållande av flygtrafiktjänster samt teknisk personal, och lämna ett yttrande för att anpassa dem i riktning mot ett enda övergripande system, och ta hänsyn till integrationen av dessa bestämmelser i en framtida gemensam regelstruktur för civil luftfartssäkerhet samt intressenters och behöriga myndigheters erfarenheter inom området säkerhetstillsyn.
(17)
Enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 551/2004 av den 10 mars 2004 om organisation och användning av det gemensamma europeiska luftrummet (”förordning om luftrummet”) (7) måste särskilda funktioner, så kallade nätverksfunktioner, inrättas för att möjliggöra optimerad användning av luftrummet och knappa resurser, samtidigt som användare får maximal tillgång till luftrum samt möjlighet att trafikera önskade flygbanor. Såsom föreskrivs i förordning (EG) nr 551/2004 fastställer kommissionens förordning (EU) nr 677/2011 av den 7 juli 2011 om genomförandebestämmelser för nätverksfunktioner för flygledningstjänst (ATM) och om ändring av förordning (EU) nr 691/2010 (8) de rättigheter, de skyldigheter och det ansvar som gäller för det organ som är engagerat i tillhandahållandet av dessa funktioner.
(18)
För att vissa nätverksfunktioner ska kunna utföras på ett säkert sätt är det berörda organet underkastat vissa krav. Dessa krav syftar till att säkerställa att organet eller organisationen verkar på ett säkert sätt, och de fastställs i bilaga VI till förordning (EU) nr 677/2011. Kraven är säkerhetskrav för organisationen och är mycket lika de generella krav för tillhandahållande av flygtrafiktjänster som fastställs i bilaga I till denna förordning, men de är anpassade till nätverksfunktionernas säkerhetsansvar.
(19)
Förordning (EG) nr 2096/2005 bör därför upphöra att gälla.
(20)
Kommissionens förordning (EG) nr 482/2008 av den 30 maj 2008 om ett system för säkerhetssäkring av programvara vilket ska genomföras av leverantörer av flygtrafiktjänster och om ändring av bilaga II till förordning (EG) nr 2096/2005 (9) och kommissionens förordning (EU) nr 691/2010 av den 29 juli 2010 om ett prestationssystem för flygtrafiktjänster och nätverksfunktioner och om ändring av förordning (EG) nr 2096/2005 om gemensamma krav i fråga om tillhandahållande av flygtrafiktjänster (10) bör ändras så att de anpassas till denna förordning.
(21)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från kommittén för det gemensamma luftrummet inrättad genom artikel 5 i förordning (EG) nr 549/2004.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte och räckvidd
Denna förordning innehåller gemensamma krav för tillhandahållande av flygtrafiktjänster.
Endast om detta anges i bilaga I eller II ska kraven gälla
a)
annan verksamhet än tillhandahållande av flygtrafiktjänster av en leverantör av sådana tjänster,
b)
resurser som används för annat än tillhandahållande av flygtrafiktjänster.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning gäller definitionerna i artikel 2 i förordning (EG) nr 549/2004 och artikel 3 i förordning (EG) nr 216/2008. Definitionen av ”certifikat” i artikel 2.15 i förordning (EG) nr 549/2004 gäller emellertid inte.
Dessutom gäller följande definitioner:
1. bruksflyg: verksamhet med luftfartyg där luftfartyget används för särskilda uppgifter, t.ex. jordbruksflyg, bygg- eller anläggningsarbete, fotoflyg, lantmäteri, övervakning eller patrullering, flygräddningstjänst eller reklamflygning.
2. kommersiell flygtransport: verksamhet med luftfartyg som avser transport av passagerare, gods eller post mot ersättning.
3. funktionella system: en kombination av system, förfaranden och personal som satts samman för att sköta en funktion inom flygledningstjänsten.
4. allmänflyg: varje annat civilt framförande av ett luftfartyg än bruksflyg och kommersiell flygtransport.
5. nationell tillsynsmyndighet: organ som en medlemsstat har utsett till eller inrättat som nationell tillsynsmyndighet enligt artikel 4.1 i förordning (EG) nr 549/2004.
6. riskkälla: ett förhållande eller en händelse eller omständighet som kan ge upphov till ett haveri.
7. organisation: en enhet som tillhandahåller flygtrafiktjänster.
8. driftsorganisation: en organisation som ansvarar för tillhandahållande av tekniska tjänster till stöd för flygtrafiklednings-, kommunikations-, navigations- eller övervakningstjänster.
9. risk: kombinationen av den övergripande sannolikheten för eller frekvensen av en skadlig konsekvens som orsakas av en riskkälla, och konsekvensens allvarlighet.
10. säkerhetsförsäkran: de planerade och systematiska åtgärder som krävs för att sörja för en tillräcklig visshet om att en produkt, tjänst, organisation eller ett funktionellt system har en godtagbar eller tolerabel säkerhet.
11. säkerhetsmål: en kvalitativ eller kvantitativ angivelse av maximal frekvens eller sannolikhet för att en riskkälla kan förväntas uppstå.
12. säkerhetskrav: ett sätt att reducera risk, fastställt enligt en riskreduceringsstrategi som uppfyller ett särskilt säkerhetsmål, inbegripet krav som rör organisation, drift, metod, funktion, utförande, driftskompatibilitet eller miljöegenskaper.
13. tjänster: en flygtrafiktjänst eller ett paket av tjänster.
14. paneuropeisk flygtrafiktjänst: en flygtrafiktjänst som är utformad och inrättad för användare inom flertalet eller alla medlemsstater och som också kan sträcka sig utöver luftrummet för det territorium som omfattas av fördraget.
15. leverantör av flygtrafiktjänster: varje offentligt eller privat organ som tillhandahåller flygtrafiktjänster för allmän flygtrafik, inklusive en organisation som har ansökt om ett certifikat för tillhandahållande av sådana tjänster.
Artikel 3
Behörig myndighet för certifiering
1. Enligt denna förordning ska den behöriga myndigheten för certifiering av leverantörer av flygtrafiktjänster vara följande:
a)
För organisationer som har sin huvudsakliga verksamhet och, i förekommande fall, sitt säte i en medlemsstat: den nationella tillsynsmyndighet som utsetts eller inrättats av denna medlemsstat.
b)
För organisationer som tillhandahåller flygtrafiktjänster i luftrummet för det territorium som omfattas av fördraget och som har sin huvudsakliga verksamhet och, i förekommande fall, sitt säte utanför det territorium som omfattas av bestämmelserna i fördraget: byrån.
c)
För organisationer som tillhandahåller paneuropeiska flygtrafiktjänster i luftrummet för det territorium som omfattas av fördraget: byrån.
2. Den behöriga myndigheten för säkerhetstillsyn ska vara den myndighet som bestäms i enlighet med artikel 3 i kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 1034/2011 (11).
Artikel 4
Beviljande av certifikat
1. För att få ett certifikat för tillhandahållande av flygtrafiktjänster, och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 7.5 i förordning (EG) nr 550/2004, ska organisationer uppfylla
a)
de generella kraven för tillhandahållande av flygtrafiktjänster som anges i bilaga I,
b)
de särskilda kraven som anges i bilagorna II-V med hänsyn till de typer av tjänster organisationerna tillhandahåller.
2. En behörig myndighet ska kontrollera att en organisation uppfyller de gemensamma kraven innan ett certifikat utfärdas till denna.
3. En organisation ska uppfylla de gemensamma kraven senast när certifikatet utfärdas i enlighet med
a)
artikel 7 i förordning (EG) nr 550/2004,
b)
artikel 8b.2 och artiklarna 22a.b och 22a.c i förordning (EG) nr 216/2008.
Artikel 5
Undantag
1. Med avvikelse från artikel 4.1 kan vissa leverantörer av flygtrafiktjänster välja att avstå från att tillhandahålla gränsöverskridande tjänster och från rätten till ömsesidigt erkännande för hela det gemensamma europeiska luftrummet.
De kan i stället ansöka om ett certifikat för enbart det luftrum som faller under ansvarsområdet för den medlemsstat som avses i artikel 7.2 i förordning (EG) nr 550/2004.
2. En leverantör av flygtrafikledningstjänster som ansöker om ett certifikat som avses i punkt 1 får endast erbjuda tjänster eller planera att erbjuda tjänster inom följande kategorier:
a)
Bruksflyg.
b)
Allmänflyg.
c)
Kommersiell flygtransport med luftfartyg med en största startmassa som är mindre än 10 ton eller med färre än 20 passagerarsäten.
d)
Kommersiell flygtransport med färre än 10 000 rörelser per år, oavsett luftfartygets största startmassa och antal passagerarsäten, varvid ”rörelser” ska räknas som summan av starter och landningar och beräknas som ett genomsnitt under de tre senaste åren.
För att göra en sådan ansökan ska en leverantör av flygtrafiktjänster, som inte är leverantör av flygtrafikledningstjänster, ha en årsomsättning brutto på högst 1 000 000 euro i fråga om de tjänster som leverantören tillhandahåller eller planerar att tillhandahålla.
Om en leverantör av flygtrafiktjänster av objektiva, praktiska skäl inte kan visa att dessa kvalificerande krav är uppfyllda, får den behöriga myndigheten godta liknande siffror eller prognoser i fråga om de tak som anges i första och andra styckena.
Ansökan ska lämnas till den behöriga myndigheten och åtföljas av handlingar som visar att de kvalificerande kraven är uppfyllda.
3. Om sökanden uppfyller de kvalificerande kraven i punkt 1 får den behöriga myndigheten bevilja särskilda undantag proportionellt mot sökandens bidrag till flygledningstjänsten i det luftrum som den berörda medlemsstaten ansvarar för.
Sådana undantag får endast avse de krav som anges i bilaga I.
Inget undantag ska emellertid beviljas för följande krav:
a)
Teknisk och operativ kompetens och kapacitet (punkt 1).
b)
Säkerhetsledning (punkt 3.1).
c)
Mänskliga resurser (punkt 5).
d)
Tillhandahållandet av flygtrafiktjänster ska ske på ett öppet sätt (punkt 8.1).
4. Utöver de undantag som anges i punkt 3 får den behöriga myndigheten bevilja undantag till sökande som tillhandahåller flyginformationstjänst för flygplats från endast en arbetsposition vid någon flygplats. Sådana undantag ska beviljas proportionellt mot sökandens bidrag till flygledningstjänsten i det luftrum som den berörda medlemsstaten ansvarar för.
Sådana undantag får endast avse följande krav i punkt 3 i bilaga II:
a)
Säkerhetsledningsansvar och externa tjänster och leveranser (punkt 3.1.2 b och e).
b)
Säkerhetsgranskning (punkt 3.1.3 a).
c)
Säkerhetskrav för riskbedömning och riskreducering vid förändringar (punkt 3.2).
5. Undantag får inte beviljas i fråga om kraven i bilagorna III, IV och V.
6. I överensstämmelse med bilaga II till förordning (EG) nr 550/2004 ska den behöriga myndigheten
a)
ange undantagets natur och omfattning i de villkor som har knutits till certifikatet genom att ange undantagets rättsliga grund,
b)
begränsa certifikatets giltighetstid, om det anses vara nödvändigt för tillsynsändamål, och
c)
kontrollera att leverantören av flygtrafiktjänster fortsätter att uppfylla villkoren för undantaget.
Artikel 6
Bevis för att de gemensamma kraven följs
1. På den behöriga myndighetens begäran ska organisationer tillhandahålla alla uppgifter av betydelse för att visa att de gemensamma kraven är uppfyllda. Organisationer får använda befintliga data fullt ut.
2. En certifierad organisation som planerar att ändra sitt tillhandahållande av flygtrafiktjänster på ett sätt som kan leda till att de gemensamma kraven eller, i tillämpliga fall, något till certifikatet knutet villkor inte längre uppfylls, ska underrätta den behöriga myndigheten.
3. Om en certifierad organisation inte längre uppfyller de tillämpliga gemensamma kraven eller, i tillämpliga fall, de villkor som är knutna till certifikatet, ska den behöriga myndigheten, inom en månad från den dag då den bristande uppfyllelsen upptäcktes, ålägga organisationen att vidta korrigerande åtgärder.
Den relevanta organisationen ska omedelbart underrättas om beslutet.
Den behöriga myndigheten ska kontrollera att de korrigerande åtgärderna har vidtagits innan den underrättar den relevanta organisationen om sitt godkännande av dessa åtgärder.
Om den behöriga myndigheten anser att de korrigerande åtgärderna inte har vidtagits på ett korrekt sätt inom den tid som överenskommits i samråd med organisationen, ska den i enlighet med artikel 7.7 i förordning (EG) nr 550/2004 och artikel 10, artikel 22a.d samt artiklarna 25 och 68 i förordning (EG) nr 216/2008 vidta lämpliga verkställighetsåtgärder samtidigt som den ska beakta behovet av att säkerställa kontinuiteten av flygtrafiktjänsterna.
Artikel 7
Underlättande av kontroll av uppfyllelse
Organisationer ska underlätta inspektioner och undersökningar som utförs av den behöriga myndigheten eller av ett behörigt organ som agerar på myndighetens vägnar, vilket också inbegriper kontroller på plats och kontroller som sker utan förvarning.
De utsedda personerna som utför kontrollen ska ha befogenhet att
a)
undersöka alla relevanta handlingar, data, förfaranden och allt annat material som är av betydelse för tillhandahållandet av flygtrafiktjänster,
b)
kopiera i sin helhet eller delvis dessa handlingar, data, förfaranden och annat material,
c)
begära muntliga förklaringar på plats,
d)
bereda sig tillträde till lokaler, områden eller transportmedel som kan vara av betydelse i ärendet.
Inspektionerna och undersökningarna ska, när de utförs av en behörig myndighet eller av ett behörigt organ som agerar på myndighetens vägnar, göras i enlighet med lagstiftningen i den medlemsstat där de sker.
Artikel 8
Fortsatt uppfyllelse av kraven
Varje år ska den behöriga myndigheten på grundval av tillgängliga uppgifter kontrollera att de organisationer som myndigheten har certifierat fortsätter att uppfylla kraven.
Den behöriga myndigheten ska i detta syfte skapa och årligen uppdatera ett vägledande inspektionsprogram som omfattar alla leverantörer som myndigheten har certifierat och som är grundat på en riskbedömning av de olika moment som ingår i de flygtrafiktjänster som tillhandahållits. Myndigheten ska, om det är lämpligt, rådgöra med den berörda organisationen och andra berörda behöriga myndigheter innan programmet fastställs.
I programmet ska även de planerade inspektionsintervallerna anges för respektive plats.
Artikel 9
Säkerhetsföreskrifter för teknisk personal
I fråga om flygtrafiklednings-, kommunikations-, navigations- eller övervakningstjänster ska den behöriga myndigheten eller den myndighet som medlemsstaten utsett för ändamålet
a)
utfärda lämpliga säkerhetsföreskrifter för teknisk personal med arbetsuppgifter som rör driftssäkerhet,
b)
säkerställa adekvat och lämplig tillsyn i säkerhetshänseende över teknisk personal som av en driftsorganisation har tilldelats arbetsuppgifter som rör driftssäkerhet,
c)
på rimliga grunder och efter vederbörlig utredning vidta lämpliga åtgärder gentemot driftsorganisationer och/eller teknisk personal från driftsorganisationer som inte uppfyller kraven i punkt 3.3 i bilaga II,
d)
kontrollera att det finns lämpliga förfaranden för att säkerställa att underleverantörer med arbetsuppgifter som rör driftssäkerhet uppfyller kraven i punkt 3.3 i bilaga II.
Artikel 10
Expertgranskning
1. Kommissionen kan i samarbete med medlemsstaterna och byrån organisera expertgranskningar av de nationella tillsynsmyndigheterna i enlighet med punkterna 2-6.
2. Expertgranskningen ska göras av en grupp nationella experter och, i förekommande fall, med observatörer från byrån.
Varje grupp ska bestå av experter från minst tre medlemsstater och byrån.
Experter får inte delta i expertgranskningar i den medlemsstat där de har sin anställning.
Kommissionen ska upprätta och upprätthålla en lista över de nationella experter som medlemsstaterna har utsett, och som täcker alla aspekter av de gemensamma kraven i artikel 6 i förordning (EG) nr 550/2004.
3. Kommissionen ska underrätta den nationella tillsynsmyndighet som ska granskas och den berörda medlemsstaten minst tre månader före en expertgranskning om vilken dag och av vilka experter myndigheten ska granskas.
Medlemsstaten ska godkänna expertgruppen innan den får utföra granskningen.
4. Expertgruppen ska senast tre månader från och med dagen för expertgranskningen upprätta och enas om en rapport som får innehålla rekommendationer.
Kommissionen ska kalla byrån, experterna och den nationella tillsynsmyndigheten till ett möte för att diskutera rapporten.
5. Kommissionen ska överlämna rapporten till den berörda medlemsstaten.
Medlemsstaten får lägga fram sina synpunkter inom tre månader från och med den dag den mottog rapporten.
Synpunkterna ska ange vilka åtgärder som medlemsstaten har vidtagit eller kommer att vidta med anledning av rapporten inom en viss tid.
Rapporten och uppföljningen får inte offentliggöras utan medlemsstatens samtycke.
6. Kommissionen ska varje år informera medlemsstaterna inom ramen för kommittén för det gemensamma luftrummet om de viktigaste resultaten av granskningarna.
Artikel 11
Övergångsbestämmelser
1. Leverantörer av flygtrafiktjänster som den dag då denna förordning träder i kraft innehar ett certifikat som utfärdats i enlighet med förordning (EG) nr 2096/2005 ska anses inneha ett certifikat som är utfärdat i enlighet med denna förordning.
2. De som ansöker om ett certifikat för att tillhandahålla flygtrafiktjänster och lämnade in sin ansökan före dagen för ikraftträdandet av denna förordning, och som den dagen ännu inte har fått certifikatet utfärdat, ska visa att de följer bestämmelserna i denna förordning innan certifikatet utfärdas.
3. Om organisationer för vilka byrån kommer att vara den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 3 har ansökt hos en nationell tillsynsmyndighet i en medlemsstat om utfärdande av ett certifikat före dagen för ikraftträdandet av denna förordning, ska den nationella tillsynsmyndigheten avsluta certifieringsprocessen i samarbete med byrån och överlämna handlingarna till byrån när certifikatet har utfärdats.
Artikel 12
Upphävande
Förordning (EG) nr 2096/2005 ska upphöra att gälla.
Artikel 13
Ändring av förordning (EG) nr 482/2008
Förordning (EG) nr 482/2008 ska ändras på följande sätt:
1.
I artikel 4.5 ska hänvisningen till ”förordning (EG) nr 2096/2005” ersättas med en hänvisning till ”kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 1035/2011 (12).
2.
Artikel 6 ska utgå.
3.
I bilaga I i punkterna 1 och 2 ska hänvisningen till ”förordning (EG) nr 2096/2005” ersättas med en hänvisning till ”genomförandeförordning (EU) nr 1035/2011”.
Artikel 14
Ändring av förordning (EU) nr 691/2010
I förordning (EU) nr 691/2010 ska artikel 25 utgå.
Artikel 15
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 17 oktober 2011.