PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 7. května 2012
o určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu pro účely směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU o průmyslových emisích
(oznámeno pod číslem C(2012) 2948)
(Text s významem pro EHP)
(2012/249/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU ze dne 24. listopadu 2010 o průmyslových emisích (integrované prevenci a omezování znečištění) (1), a zejména na čl. 41 první pododstavec písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ve směrnici 2010/75/EU není určena doba uvádění do provozu a ukončování provozu, i když se tyto doby týkají několika ustanovení uvedené směrnice.
(2)
U spalovacích zařízení, na něž se vztahuje kapitola III směrnice 2010/75/EU, je určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu nutné pro posouzení dodržování mezních hodnot emisí stanovených v příloze V směrnice 2010/75/EU, přičemž se přihlédne k části 4 uvedené přílohy, a je též nezbytné pro stanovení počtu provozních hodin spalovacích zařízení, pokud to je důležité pro provádění uvedené směrnice.
(3)
V čl. 14 odst. 1 písm. f) směrnice 2010/75/EU se požaduje, aby byla v povolení obsažena opatření pro případ jiných než běžných provozních podmínek, jako je spouštění a odstavování. Uvedená opatření lze v souladu s článkem 6 směrnice 2010/75/EU zařadit do obecně závazných pravidel.
(4)
Koncentrace emisí ze spalovacích zařízení jsou během doby uvádění do provozu a ukončování provozu oproti běžným provozním podmínkám obvykle vyšší. S ohledem na cíl směrnice 2010/75/EU, jímž je prevence emisí, by tyto doby měly být co možná nejkratší.
(5)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 75 směrnice 2010/75/EU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto rozhodnutí stanoví pravidla pro určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu uvedených v čl. 3 bodě 27 a v příloze V části 4 bodě 1 směrnice 2010/75/EU.
Toto rozhodnutí se použije na spalovací zařízení, na něž se vztahuje kapitola III směrnice 2010/75/EU.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
1)
„minimálním zatížením při uvádění do provozu v zájmu stabilní výroby“ se rozumí minimální zatížení slučitelné s ustáleným provozem výrobního spalovacího zařízení v návaznosti na zahájení provozu, po kterém je zařízení schopno bezpečně a spolehlivě dodávat výstupy do sítě, soustavy, tepelného akumulátoru nebo průmyslové lokality;
2)
„minimálním zatížením při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby“ se rozumí minimální zatížení, při němž již zařízení není schopno bezpečně a spolehlivě dodávat výstupy do sítě, soustavy, tepelného akumulátoru nebo průmyslové lokality, a má se za to, že se provoz daného zařízení ukončuje.
Článek 3
Obecná pravidla pro určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu
Pro určení konce doby uvádění do provozu a začátku ukončování provozu se použijí tato pravidla:
1)
kritéria nebo parametry použité pro určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu jsou transparentní a externě ověřitelné;
2)
určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu musí vycházet z podmínek umožňujících stabilní výrobní proces, při němž je chráněno zdraví a zaručena bezpečnost;
3)
doby, během nichž je spalovací zařízení po uvedení do provozu provozováno s dodávkami paliva stabilně a bezpečně, ovšem bez výdeje tepla nebo elektřiny či mechanické energie, nesmí být zahrnuty do doby uvádění do provozu nebo ukončování provozu.
Článek 4
Určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu v rámci povolení
1. Pro účely určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu v rámci povolení pro zařízení sestávající ze spalovacího zařízení zahrnují opatření uvedená v čl. 14 odst. 1 písm. f) směrnice 2010/75/EU:
a)
alespoň jednu z těchto náležitostí:
i)
koncový bod doby uvádění do provozu a počáteční bod doby ukončování provozu vyjádřené jako prahové hodnoty zatížení, a to v souladu s články 6, 7 a 8 a vzhledem k tomu, že minimální zatížení při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby může být nižší než minimální zatížení při uvádění do provozu v zájmu stabilní výroby, neboť spalovací zařízení může být provozováno stabilně při nižším zatížení, jakmile dosáhlo dostatečné teploty v návaznosti na dobu provozu,
ii)
samostatné procesy nebo prahové hodnoty pro provozní parametry, jež jsou spojené s koncem doby uvádění do provozu a se začátkem doby ukončování provozu a které jsou jasné, snadno monitorovatelné a poplatné použité technologii; jak je uvedeno v článku 9;
b)
opatření, která zajistí, aby byla doba uvádění do provozu a ukončování provozu co nejkratší;
c)
opatření, která zajistí, aby byla uvedena do provozu všechna zařízení na snižování emisí, jakmile je to technicky možné.
Pro účely prvního pododstavce se zohlední technické a provozní vlastnosti spalovacího zařízení a jeho jednotek a technické požadavky na fungování zavedených technik ke snižování emisí.
2. Pokud dojde ke změně jakýchkoli aspektů týkajících se zařízení, které ovlivňují dobu uvádění do provozu a ukončování provozu, včetně instalovaného zařízení, druhu paliva, úlohy zařízení v systému a zavedených technik ke snižování emisí, musí příslušný orgán přezkoumat a v případě nutnosti aktualizovat podmínky povolení vztahující se k době uvádění do provozu a ukončování provozu.
Článek 5
Určení doby uvádění spalovacích zařízení sestávajících ze dvou nebo více jednotek do provozu a ukončování jejich provozu
1. Pro účely výpočtu průměrných hodnot emisí stanovených v příloze V části 4 bodě 1 směrnice 2010/75/EU se pro určení doby uvádění spalovacích zařízení sestávajících ze dvou nebo více jednotek do provozu a ukončování jejich provozu použijí tato pravidla:
a)
hodnoty naměřené během doby uvádění první jednotky do provozu a během doby ukončování provozu poslední spalovací jednotky se neberou v úvahu;
b)
hodnoty určené během dalších dob uvádění jednotlivých jednotek do provozu a ukončování jejich provozu se neberou v úvahu, pouze pokud jsou naměřeny, nebo není-li měření technicky ani ekonomicky proveditelné, spočítány odděleně pro každou příslušnou jednotku.
2. Pro účely čl. 3 bodu 27 směrnice 2010/75/EU je doba uvádění spalovacích zařízení sestávajících ze dvou nebo více jednotek do provozu a ukončování jejich provozu tvořena pouze dobou uvádění první spalovací jednotky do provozu a ukončování provozu poslední spalovací jednotky.
Pro spalovací zařízení, u nichž je podle přílohy V části 1 bodů 2, 4 a 6 směrnice 2010/75/EU pro část spalovacího zařízení, která vypouští odpadní plyny jedním či více samostatnými průduchy v rámci společného komína, povoleno použít mezní hodnotu emisí, se může doba uvádění do provozu a ukončování provozu určit samostatně pro každou z uvedených částí spalovacího zařízení. Doba uvádění části zařízení do provozu a ukončování jejího provozu pak sestává z doby uvádění první spalovací jednotky do provozu v dané části zařízení a doby ukončování provozu poslední spalovací jednotky v dané části zařízení.
Článek 6
Určení doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu elektřiny nebo spalovacích zařízení dodávajících energii pro mechanický pohon do provozu a ukončování jejich provozu prostřednictvím prahových hodnot zatížení
1. U spalovacích zařízení pro výrobu elektřiny a u spalovacích zařízení pro mechanický pohon se má za to, že doba uvádění do provozu končí v okamžiku, kdy zařízení dosáhne minimálního zatížení při uvádění do provozu v zájmu stabilní výroby.
2. Má se za to, že doba ukončování provozu začíná zahájením ukončení dodávek paliva poté, co bylo dosaženo bodu minimálního zatížení při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby, od něhož již není vyrobená elektřina k dispozici pro soustavu nebo vyrobená mechanická energie se již nevyužije pro mechanické zatížení.
3. Prahové hodnoty zatížení, které by se měly použít k určení konce doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu elektřiny do provozu a začátku doby ukončování jejich provozu a jež mají být zahrnuty do povolení pro tato zařízení, jsou pevně stanoveným procentem jmenovitého elektrického výkonu spalovacího zařízení.
4. Prahové hodnoty zatížení, které se mají použít k určení konce doby uvádění spalovacích zařízení pro mechanický pohon do provozu a začátku doby ukončování jejich provozu a jež mají být zahrnuty do povolení pro tato zařízení, jsou pevně stanoveným procentem mechanického energetického výkonu spalovacího zařízení.
Článek 7
Určení doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu tepla do provozu a ukončování provozu prostřednictvím prahových hodnot zatížení
1. U spalovacích zařízení pro výrobu tepla se má za to, že doba uvádění do provozu končí v okamžiku, kdy zařízení dosáhne minimálního zatížení při uvádění do provozu v zájmu stabilní výroby a teplo lze bezpečně a spolehlivě dodávat do distribuční sítě, tepelného akumulátoru nebo ho lze využít přímo v místní průmyslové lokalitě.
2. Má se za to, že doba ukončování provozu začíná poté, co bylo dosaženo minimálního zatížení při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby, kdy již teplo nelze bezpečně a spolehlivě dodávat do sítě ani ho nelze využít přímo v místní průmyslové lokalitě.
3. Prahové hodnoty zatížení, které se mají použít k určení konce doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu tepla do provozu a začátku doby ukončování jejich provozu a jež mají být zahrnuty do povolení pro tato zařízení, jsou pevně stanoveným procentem jmenovitého tepelného výkonu spalovacího zařízení.
4. Doby, ve kterých zařízení pro výrobu tepla vyhřívají akumulátor nebo akumulační nádrž bez výdeje tepla, se považují za provozní hodiny, a nikoli za dobu uvádění do provozu nebo ukončování provozu.
Článek 8
Určení doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu tepla a elektřiny do provozu a ukončování jejich provozu prostřednictvím prahových hodnot zatížení
U spalovacích zařízení pro výrobu elektřiny a tepla se doba uvádění do provozu a ukončování provozu určí podle článků 6 a 7, přičemž se zohlední jak vyrobená elektřina, tak teplo.
Článek 9
Určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu prostřednictvím provozních parametrů nebo samostatných procesů
Pro určení minimálního zatížení při uvádění do provozu a minimálního zatížení při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby se vymezí alespoň tři kritéria, přičemž konce doby uvádění do provozu a začátku doby ukončování provozu bude dosaženo, pokud byla splněna alespoň dvě kritéria.
Tato kritéria se vyberou:
1.
ze samostatných procesů uvedených v příloze nebo rovnocenných procesů, které vyhovují technické charakteristice zařízení;
2.
z prahových hodnot pro provozní parametry uvedené v příloze nebo rovnocenné provozní parametry, které vyhovují technické charakteristice zařízení.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 7. května 2012.
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEBESLUT
av den 7 maj 2012
om fastställande av start- och stopperioder enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/75/EU om industriutsläpp
[delgivet med nr C(2012) 2948]
(Text av betydelse för EES)
(2012/249/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/75/EU av den 24 november 2010 om industriutsläpp (samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar) (1), särskilt artikel 41 a, och
av följande skäl:
(1)
Några start- och stopperioder anges inte i direktiv 2010/75/EU eftersom dessa perioder är förknippade med flera bestämmelser i direktivet.
(2)
Beträffande förbränningsanläggningar som omfattas av kapitel III i direktiv 2010/75/EU krävs beslut om start- och stopperioder för bedömningen av efterlevnaden av de gränsvärden för utsläpp som anges i bilaga V till direktiv 2010/75/EU, med beaktande av del 4 i den bilagan, samt för fastställandet av antalet drifttimmar för förbränningsanläggningarna, om det är relevant för genomförandet av direktivet.
(3)
Enligt artikel 14.1 f i direktiv 2010/75/EU ska tillståndet omfatta åtgärder som rör andra förhållanden än normala driftsförhållanden, t.ex. arbete med igångsättande och urdrifttagning. Sådana åtgärder kan, i enlighet med artikel 6 i direktiv 2010/75/EU, omfattas av generella bindande regler.
(4)
Utsläppen från förbränningsanläggningar under start- och stopperioder sker i allmänhet med förhöjda koncentrationer jämfört med under normala driftsförhållanden. Med tanke på att målet för direktiv 2010/75/EU är att förhindra utsläpp bör dessa perioder vara så korta som möjligt.
(5)
De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats genom artikel 75 i direktiv 2010/75/EU.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
Genom detta beslut fastställs regler för fastställande av de start- och stopperioder som avses i artikel 3.27 och i punkt 1 i del 4 i bilaga V till direktiv 2010/75/EU.
Detta beslut gäller för förbränningsanläggningar som omfattas av kapitel III i direktiv 2010/75/EU.
Artikel 2
Definitioner
I detta beslut avses med
1. lägsta startbelastning för stabil produktion: lägsta belastning som krävs för stabil drift av den producerande förbränningsanläggningen efter start, varefter anläggningen på ett säkert och tillförlitligt sätt kan försörja ett nät, en värmeackumulator eller en industrianläggning,
2. lägsta stoppbelastning för stabil produktion: lägsta belastning vid vilken anläggningen inte längre på ett säkert och tillförlitligt sätt kan försörja ett nät, en värmeackumulator eller en industrianläggning, och anses vara under nedstängning.
Artikel 3
Allmänna regler för fastställande av start- och stopperioder
För fastställande av slutet på startperioden och början på stopperioden ska följande regler gälla:
1.
De kriterier eller parametrar som används för att fastställa start- och stopperioder ska vara öppna och externt kontrollerbara.
2.
Fastställandet av start- och stopperioder ska grundas på förhållanden som möjliggör en stabil produktion där hälsa och säkerhet säkerställs.
3.
Perioder under vilka en förbränningsanläggning, efter start, är i drift på ett stabilt och säkert sätt med tillförsel av bränsle men utan att någon värme, el eller mekanisk energi utgår från anläggningen ska inte ingå i start- och stopperioderna.
Artikel 4
Fastställande av start- och stopperioder i tillståndet
1. Vid fastställande av start- och stopperioder i tillståndet för en anläggning som även omfattar en förbränningsanläggning ska de åtgärder som avses i artikel 14.1 f i direktiv 2010/75/EU även omfatta
a)
minst något av följande:
i)
Slutet av startperioden och början av stopperioden uttryckt som tröskelvärden för belastning, i enlighet med artiklarna 6, 7 och 8 och med tanke på att lägsta stoppbelastning för stabil produktion kan vara lägre än lägsta startbelastning för stabil produktion eftersom driften av förbränningsanläggningen kan ske på ett stabilt sätt med lägre belastning när den väl har uppnått tillräcklig temperatur efter att har varit i drift under en viss period.
ii)
Diskreta processer eller tröskelvärden för driftsparametrar som är förknippade med slutet av startperioden och med början av stopperioden, och som är tydliga, lätt kan övervakas och som kan tillämpas på den teknik som används, i enlighet med artikel 9.
b)
Åtgärder som säkerställer att start- och stopperioderna är så korta som det är praktiskt möjligt.
c)
Åtgärder för att se till att all reningsutrustning tas i drift så snart det är tekniskt möjligt.
Vid tillämpningen av första stycket ska de tekniska och operativa egenskaperna hos förbränningsanläggningen och dess enheter och de tekniska kraven för användning av installerad reningsteknik beaktas.
2. Om någon aspekt rörande anläggningen förändras som påverkar start- och stopperioder, inbegripet installerad utrustning, bränsletyp, anläggningens funktion i systemet och installerad reningsteknik, ska tillståndsvillkoren för start- och stopperioderna ses över och, om nödvändigt, uppdateras av den behöriga myndigheten.
Artikel 5
Fastställande av start- och stopperioder för förbränningsanläggningar som består av två eller flera enheter
1. Vid beräkningen av de genomsnittliga gränsvärdena för utsläpp som anges i punkt 1 i del 4 i bilaga V till direktiv 2010/75/EU ska följande regler gälla för fastställandet av start- och stopperioder för förbränningsanläggningar som består av två eller flera enheter:
a)
De värden som uppmätts under startperioden för den första förbränningsenhet som startas respektive under stopperioden för den sista förbränningsenhet som stoppas ska inte beaktas.
b)
De värden som fastställts under andra start- och stopperioder för enskilda enheter ska inte beaktas endast om de mäts eller, då mätning inte är tekniskt eller ekonomiskt genomförbart, beräknas separat för var och en av enheterna i fråga.
2. Vid tillämpning av artikel 3.27 i direktiv 2010/75/EU ska start- och stopperioder för förbränningsanläggningar bestående av två eller flera enheter endast utgöras av startperioden för den första förbränningsenhet som startas respektive stopperioden för den sista förbränningsenhet som stoppas.
För förbränningsanläggningar för vilka punkterna 2, 4 och 6 i del 1 i bilaga V till direktiv 2010/75/EU medger tillämpning av ett gränsvärde för utsläpp för en del av anläggningen där rökgaserna leds ut genom en eller flera separata pipor i en gemensam skorsten får start- och stopperioderna fastställas separat för var och en av dessa delar av förbränningsanläggningen. Start- och stopperioderna för en del av anläggningen ska då utgöras av startperioden för den första förbränningsenhet som startas inom den delen av anläggningen respektive stopperioden för den sista förbränningsenhet som stoppas inom den delen av anläggningen.
Artikel 6
Fastställande av start- och stopperioder för förbränningsanläggningar som producerar el eller levererar kraft för mekaniska drivanordningar med hjälp av tröskelvärden för belastning
1. För förbränningsanläggningar som producerar el och för förbränningsanläggningar för mekaniska drivanordningar ska startperioden anses upphöra när anläggningen uppnår lägsta startbelastning för stabil produktion.
2. Stopperioden ska anses börja då bränsletillförseln börjar upphöra efter det att lägsta stoppbelastning för stabil produktion har uppnåtts där producerad el inte längre är tillgänglig för nätet eller producerad mekanisk kraft inte längre kan användas för den mekaniska belastningen.
3. De tröskelvärden för belastning som ska användas för att fastställa slutet på startperioden och början på stopperioden för förbränningsanläggningar för elproduktion och som ska ingå i anläggningens tillstånd ska motsvara en fast procentsats av förbränningsanläggningens nominella elektriska effekt.
4. De tröskelvärden för belastning som ska användas för att fastställa slutet på startperioden och början på stopperioden för förbränningsanläggningar för mekaniska drivanordningar och som ska ingå i anläggningens tillstånd ska motsvara en fast procentsats av förbränningsanläggningens mekaniska effekt.
Artikel 7
Fastställande av start- och stopperioder för förbränningsanläggningar som producerar värme med hjälp av tröskelvärden för belastning
1. För värmeproducerande förbränningsanläggningar ska startperioden anses upphöra när anläggningen uppnår lägsta startbelastning för stabil produktion, och värme på ett säkert och tillförlitligt sätt kan levereras till ett distributionsnät, en värmeackumulator eller användas direkt i en lokal industrianläggning.
2. Stopperioden ska anses börja när lägsta stoppbelastning för stabil produktion har uppnåtts och när värmen inte längre på ett säkert och tillförlitligt sätt kan levereras till ett nät eller användas direkt i en lokal industrianläggning.
3. De tröskelvärden för belastning som ska användas för att fastställa slutet på startperioden och början på stopperioden för förbränningsanläggningar för värmeproduktion och som ska ingå i anläggningens tillstånd ska motsvara en fast procentsats av förbränningsanläggningens märkeffekt.
4. Den period då ett värmeverk värmer upp en ackumulator eller reservoar utan att värmen levereras ska betraktas som driftstid och inte som start- och stopperiod.
Artikel 8
Fastställande av start- och stopperioder för förbränningsanläggningar som producerar värme och el med hjälp av tröskelvärden för belastning
För förbränningsanläggningar som producerar el och värme ska start- och stopperioderna fastställas i enlighet med artiklarna 6 och 7, med hänsyn både till den el och den värme som produceras.
Artikel 9
Fastställande av start- och stopperioder med hjälp av driftsparametrar eller diskreta processer
För fastställande av lägsta startbelastning och lägsta stoppbelastning för stabil produktion ska minst tre kriterier fastställas, varvid slutet på startperioden och början på stopperioden inträffar när minst två av kriterierna har uppfyllts.
Dessa kriterier ska väljas bland följande:
1.
Diskreta processer som anges i bilagan eller motsvarande processer som är anpassade till anläggningens tekniska egenskaper.
2.
Tröskelvärden för de driftsparametrar som anges i bilagan eller motsvarande driftsparametrar som är anpassade till anläggningens tekniska egenskaper.
Artikel 10
Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 7 maj 2012.