NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 423/2012
ze dne 22. května 2012,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1083/2006, pokud jde o některá ustanovení týkající se nástrojů pro sdílení rizika pro členské státy, jejichž finanční stabilita je postižena či ohrožena závažnými obtížemi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 177 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nebývale závažná světová finanční krize a hospodářský útlum vážně poškodily hospodářský růst a finanční stabilitu a vyvolaly podstatné zhoršení finančních, hospodářských a sociálních podmínek v několika členských státech.
(2)
Přestože již byla přijata řada významných opatření včetně změn v právním rámci, která mají vyvážit negativní vlivy finanční krize, je její dopad na reálnou ekonomiku, trh práce a občany pociťován v mnoha směrech.
(3)
Na základě čl. 122 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, podle kterého může Unie poskytnout finanční pomoc členskému státu, jemuž mimo jiné z důvodu mimořádných událostí, které nemůže ovlivnit, nastaly obtíže nebo je vážně ohrožen závažnými obtížemi, byl nařízením Rady (EU) č. 407/2010 (3) zaveden evropský mechanismus finanční stabilizace s cílem zachovat finanční stabilitu celé Unie.
(4)
Prováděcími rozhodnutími Rady 2011/77/EU (4) a 2011/344/EU (5) poskytla Unie finanční pomoc podle nařízení (EU) č. 407/2010 Irsku a Portugalsku.
(5)
Finanční stabilita Řecka byla postižena vážnými obtížemi již před vstupem nařízení (EU) č. 407/2010 v platnost. Finanční pomoc Řecku proto nemohla vycházet z uvedeného nařízení.
(6)
Dohoda mezi věřiteli a dohoda o mechanismu úvěrů pro Řecko podepsané dne 8. května 2010 vstoupily v platnost dne 11. května 2010. Dohoda mezi věřiteli má být plně platná a účinná po dobu tříletého programového období, pokud budou v rámci dohody o mechanismu úvěrů existovat dlužné částky.
(7)
Nařízení Rady (ES) č. 332/2002 ze dne 18. února 2002, kterým se zavádí systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států (6), stanoví, že Rada má poskytovat vzájemnou pomoc, pokud je platební bilance členského státu, který nepřijal euro, v obtížích nebo jí takové obtíže vážně hrozí.
(8)
Rozhodnutími Rady 2009/102/ES (7) a 2009/459/ES (8) byla finanční pomoc podle nařízení (ES) č. 332/2002 poskytnuta Maďarsku a Rumunsku.
(9)
Dne 11. července 2011 podepsali ministři financí ze 17 členských států eurozóny Smlouvu o založení Evropského mechanismu stability (ESM). V návaznosti na rozhodnutí představitelů států a vlád eurozóny, která byla přijata ve dnech 21. července a 9. prosince 2011, byla Smlouva upravena tak, aby se dosáhlo lepší účinnosti mechanismu, a podepsána dne 2. února 2012. Podle této Smlouvy ESM převezme do roku 2013 úkoly, které v současnosti plní evropský nástroj finanční stability a evropský mechanismus finanční stabilizace. S ESM by se tedy mělo počítat v tomto nařízení.
(10)
Evropská rada ve svých závěrech ze dne 23. a 24. června 2011 uvítala záměr Komise posílit vazby mezi úvěrovým programem pro Řecko a fondy Unie a podpořila snahy zaměřené na zvýšení schopnosti Řecka využívat prostředků z těchto fondů, aby se podpořil růst a zaměstnanost, čehož bude dosaženo zaměřením pozornosti na zvyšování konkurenceschopnosti a vytváření pracovních míst. Kromě toho uvítala a podpořila souhrnný program technické pomoci Řecku, na jehož přípravě se podílí Komise spolu s členskými státy.
(11)
V prohlášení hlav států nebo vlád zemí eurozóny a orgánů EU ze dne 21. července 2011 byly Komise a Evropská investiční banka (EIB) vyzvány k posílení vazeb mezi úvěrovými programy a fondy Unie ve všech zemích s podporou Unie nebo Mezinárodního měnového fondu. Toto nařízení by mělo přispět k uvedenému cíli.
(12)
V prohlášení členů Evropské rady ze dne 30. ledna 2012 se hlavy států a vlád dohodly, jakožto na naléhavém opatření, na posílení podpory infrastruktury ze strany EIB a vyzvaly Radu, Komisi a EIB, aby zvážily možnosti posílení opatření EIB na podporu růstu a vydaly náležitá doporučení, včetně možnosti využít finanční kapacity skupiny EIB pro souhrnný rozpočet Evropské unie. Cílem tohoto nařízení je reagovat na tuto výzvu v souvislosti s nynějším zvládáním krize.
(13)
Provádění operačních programů a projektů v oblasti investic do infrastruktury a produktivních investic v Řecku naráží na závažné problémy, protože podmínky pro účast soukromého sektoru, a zejména finančního sektoru, se v důsledku hospodářské a finanční krize dramaticky změnily.
(14)
Aby se tyto problémy zmírnily, urychlilo se provádění operačních programů a projektů a posílilo hospodářské oživení, je nezbytné umožnit členským státům, jejichž finanční stabilita je postižena nebo ohrožena závažnými obtížemi a kterým byla poskytnuta finanční pomoc v rámci některého z mechanismů stanovených v čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti (9) ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1311/2011 (10), aby přispívaly finančními zdroji z operačních programů na zřízení nástrojů pro sdílení rizika, které zajistí úvěry, záruky nebo jiné finanční nástroje na podporu projektů a operací plánovaných v rámci operačního programu.
(15)
Vzhledem k dlouholetým zkušenostem EIB, která je hlavním financovatelem projektů v oblasti infrastruktury, a vzhledem k jejímu odhodlání podpořit hospodářské oživení by Komise měla mít možnost zřizovat nástroje pro sdílení rizika pomocí dohody o spolupráci uzavřené za tímto účelem s EIB. Aby byla zajištěna právní jistota, je nezbytné v nařízení (ES) č. 1083/2006 stanovit hlavní a typické podmínky takové dohody o spolupráci. Pokud jde o specifickou povahu nástrojů pro sdílení rizik zaměřenou na řízení krize, jak je uvedeno v tomto nařízení, měly by být konkrétní a specifické podmínky každé spolupráce stanoveny v samostatné dohodě o spolupráci, která by měla být uzavřena mezi Komisí a EIB v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (11).
(16)
Vzhledem k potřebě rozmnožit příležitosti k investicím, která může v dotčených členských státech vyvstat, by měla Komise rovněž být schopna zřídit nástroje pro sdílení rizika s vnitrostátními nebo mezinárodními veřejnoprávními subjekty nebo subjekty soukromého práva pověřenými výkonem veřejné služby, které poskytují dostatečné záruky podle čl. 54 odst. 2 písm. c) nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 za podobných podmínek, jaké se uplatňují v případě EIB a jaké uplatňuje EIB.
(17)
Aby bylo možné v kontextu stávající hospodářské, finanční a sociální krize rychle reagovat, měla by nástroje pro sdílení rizika upravená v tomto nařízení provádět Komise v souladu s čl. 54 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
(18)
V zájmu jasnosti a právní jistoty by měla být do článku 36a nařízení (ES) č. 1083/2006, ve znění tohoto nařízení, začleněna definice nástroje pro sdílení rizika. Nástroje pro sdílení rizika by měly být používány pro úvěry, záruky a jiné finanční nástroje s cílem financovat operace spolufinancované z Evropského fondu pro regionální rozvoj nebo z Fondu soudržnosti, pokud jde o investiční náklady, které nemohou být financovány jako způsobilé výdaje podle článku 55 nařízení (ES) č. 1083/2006 nebo podle pravidel Unie pro státní podporu. Za tímto účelem je rovněž nezbytné stanovit odchylku od čl. 54 odst. 5 nařízení (ES) č. 1083/2006.
(19)
Členský stát, který chce využít nástroje pro sdílení rizika, by měl ve své písemné žádosti Komisi jasně uvést, proč se domnívá, že splňuje některou z podmínek způsobilosti uvedených ve čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006, a měl by k ní přiložit všechny informace požadované tímto nařízením k prokázaní toho, že daná podmínka způsobilosti byla splněna. Žádající členský stát by měl také určit programy (a přiložit seznam navrhovaných projektů a příslušných potřeb s ohledem na financování), které jsou spolufinancovány z Evropského fondu pro regionální rozvoj nebo z Fondu soudržnosti, a části finančních přídělů pro tyto programy na rok 2012 a 2013, které má v úmyslu vyčlenit na nástroj pro sdílení rizika. Žádost členského státu by proto měla být podána Komisi do 31. srpna 2013, aby Komise mohla o účasti žádajícího státu na nástroji pro sdílení rizika rozhodnout do 31. prosince 2013. Před rozhodnutím Komise o žádosti členského státu v souladu s čl. 33 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 by měly být příslušné operační programy v rámci Evropského fondu pro regionální rozvoj a Fondu soudržnosti revidovány.
(20)
Vybrané operace způsobilé v rámci nástroje pro sdílení rizika by měly být buď hlavní projekty, na které se již vztahuje rozhodnutí Komise podle článku 41 nařízení (ES) č. 1083/2006, nebo jiné projekty spolufinancované z Evropského fondu pro regionální rozvoj nebo Fondu soudržnosti a spadající pod jeden nebo více z jejich operačních programů, a to v případě, kdy tyto projekty čelí nedostatečnému financování v oblasti investičních nákladů, které by měli nést soukromí investoři. Vybrány by rovněž mohly být operace, které přispívají k cílům národního strategického referenčního rámce žádajícího členského státu a strategických obecných zásad Společenství pro soudržnost a které mohou ze své podstaty přispět k podpoře růstu a posílení hospodářského oživení, pokud k tomu budou dostupné finanční prostředky z nástroje pro sdílení rizika.
(21)
Kromě toho by měl žádající členský stát ve své žádosti uvést dostupnou částku, která se využije výlučně v jeho prospěch, která bude poskytnuta v rámci jeho finančního přídělu na politiku soudržnosti podle čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006, která může být vyčleněna pro cíle nástroje pro sdílení rizika výlučně z rozpočtových závazků Unie, jež zbývají k uskutečnění pro roky 2012 a 2013 podle čl. 75 odst. 1 nařízení (ES) č. 1083/2006, a která by neměla přesáhnout 10 % celkového orientačního přídělu pro žádající členský stát na období 2007 až 2013, co se týče Evropského fondu pro regionální rozvoj nebo Fondu soudržnosti, schváleného v souladu s čl. 28 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1083/2006. Je také nezbytné zajistit, aby financování nástroje pro sdílení rizika Unií, včetně poplatků za správu a jiných způsobilých nákladů, bylo jednoznačně omezeno na shora uvedenou maximální výši příspěvku Unie na nástroj pro sdílení rizika, a neměly by vznikat žádné další podmíněné závazky pro souhrnný rozpočet Evropské unie. Jakákoli zbytková rizika spojená s operacemi financovanými v rámci zřízeného nástroje pro sdílení rizika by tedy měla nést EIB nebo vnitrostátní či mezinárodní veřejnoprávní subjekty nebo subjekty soukromého práva pověřené výkonem veřejné služby, s nimiž byla uzavřena dohoda o spolupráci a na jejím základě zřízen nástroj pro sdílení rizika. Opětovné použití jakýchkoliv vrácených či zbývajících částek přidělených nástroji pro sdílení rizika by mělo být podle tohoto nařízení umožněno stejnému členskému státu, a to na jeho žádost, v rámci stejného nástroje pro sdílení rizika a za předpokladu, že stále splňuje podmínky způsobilosti.
(22)
Komise by měla ověřit, zda jsou informace předložené žádajícím členským státem správné a zda je jeho žádost oprávněná, a měla by mít pravomoc přijmout prováděcím aktem do čtyř měsíců od předložení žádosti členským státem rozhodnutí o podmínkách účasti žádajícího členského státu na nástroji pro sdílení rizika. Za způsobilé k financování ze zřízeného nástroje pro sdílení rizika by však měly být uznány jen ty projekty, o jejichž financování kladně rozhodla EIB nebo vnitrostátní či mezinárodní veřejnoprávní subjekty nebo subjekty soukromého práva pověřené výkonem veřejné služby, podle okolností. V zájmu transparentnosti a právní jistoty by rozhodnutí Komise mělo být zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
(23)
Vzhledem k povaze nástroje pro sdílení rizika zavedeného tímto nařízením a jeho účelu, tedy zaměření na řízení krize, a vzhledem k nebývalé krizi, jež postihla mezinárodní trhy, a hospodářskému poklesu, který vážně narušil finanční stabilitu několika členských států a žádá si rychlou reakci, aby byly vyváženy dopady na reálnou ekonomiku, trh práce a občany, je vhodné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
(24)
Nařízení (ES) č. 1083/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1083/2006 se mění takto:
1)
V článku 14 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Rozpočet Evropské unie přidělený fondům je plněn v rámci sdíleného řízení, na němž se podílejí členské státy a Komise v souladu s čl. 53 písm. b) nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (12), s výjimkou nástroje podle článku 36a tohoto nařízení a technické pomoci podle článku 45 tohoto nařízení.
V souladu s čl. 48 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 se uplatňuje zásada řádného finančního řízení.
2)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 36a
Nástroj pro sdílení rizika
1. Pro účely tohoto článku se nástrojem pro sdílení rizika rozumí finanční nástroj, který, v případě potřeby za dohodnutou odměnu, zaručuje celkové nebo částečné pokrytí vymezeného rizika.
2. Členský stát, který splňuje některou z podmínek uvedených v čl. 77 odst. 2 písm. a), b) a c), může přispět částí svých celkových zdrojů přidělených v souladu s články 19 a 20 na nástroj pro sdílení rizika, který bude zřízen dohodou o spolupráci, již Komise uzavře buď s EIB, nebo s vnitrostátními nebo mezinárodními veřejnoprávními subjekty nebo se subjekty soukromého práva pověřenými výkonem veřejné služby, které poskytují dostatečné záruky podle čl. 54 odst. 2 písm. c) nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, za podobných podmínek jako v případě EIB (dále jen „smluvní prováděcí subjekt“), pro účely poskytování a přidělování kapitálu na úvěry, záruky a jiné finanční nástroje v rámci tohoto nástroje pro sdílení rizika.
3. Dohoda o spolupráci uvedená v odstavci 2 musí obsahovat pravidla zejména pro: celkovou výši příspěvku Unie a rozpis jeho vyplácení; podmínky svěřeneckých účtů, které má otevřít smluvní prováděcí subjekt; kritéria způsobilosti pro používání příspěvků Unie; podrobnosti o přesném sdílení rizika (včetně pákového poměru), jež má být pokryto, a záruky, které má poskytnout smluvní prováděcí subjekt; stanovení ceny nástroje pro sdílení rizika na základě rizikové přirážky a pokrytí všech administrativních nákladů nástroje pro sdílení rizika; postup pro předkládání a schvalování návrhů projektů krytých nástrojem pro sdílení rizika; období dostupnosti nástroje pro sdílení rizika; a požadavky na podávání zpráv.
Přesné sdílení rizika (včetně pákového poměru), k němuž se smluvní prováděcí subjekt zavazuje na základě dohody o spolupráci, směřuje v průměru k dosažení nejméně 1,5násobku příspěvku Unie na nástroj pro sdílení rizika.
Platby do nástroje pro sdílení rizika se provádějí v tranších v souladu s plánovaným využíváním nástroje pro sdílení rizika při poskytování úvěrů a záruk pro financování konkrétních operací.
4. Odchylně od čl. 54 odst. 5 nástroj pro sdílení rizika se použije pro finanční operace spolufinancované z Evropského fondu pro regionální rozvoj nebo z Fondu soudržnosti, pokud jde o investiční náklady, které nemohou být financovány ani jako způsobilé výdaje podle článku 55, ani podle pravidel Unie pro státní podporu.
Lze ho také použít na financování operací, které přispívají k dosažení cílů národního strategického referenčního rámce žádajícího členského státu a strategických obecných zásad Společenství pro soudržnost podle rozhodnutí Rady 2006/702/ES (13) a které přinášejí nejvyšší přidanou hodnotu unijní strategii pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění.
5. Nástroj pro sdílení rizika provádí Komise v rámci nepřímého centralizovaného řízení v souladu s články 54 a 56 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
6. Členský stát, který chce využít nástroje pro sdílení rizika, podá Komisi písemnou žádost do 31. srpna 2013. V této žádosti uvede všechny nezbytné informace, z nichž bude zřetelné:
a)
splnění některé z podmínek uvedených v čl. 77 odst. 2 písm. a), b) a c), a to poskytnutím odkazu na rozhodnutí Rady nebo jiný právní akt dokazující jeho způsobilost;
b)
seznam programů (včetně návrhů projektů a příslušných potřeb s ohledem na financování) spolufinancovaných buď z Evropského fondu pro regionální rozvoj nebo Fondu soudržnosti, a části finančních přídělů pro tyto programy na rok 2012 a 2013, které z nich chce vyjmout a přidělit je nástroji pro sdílení rizika;
c)
seznam navrhovaných projektů podle odst. 4 druhého pododstavce a části přídělů na rok 2012 a 2013, které chce vyjmout z programů a přidělit je nástroji pro sdílení rizika;
d)
částky dostupné výlučně v jeho prospěch v rámci finančního přídělu na politiku soudržnosti podle čl. 18 odst. 2 a odhad částky, která může být vyčleněna pro cíle nástroje pro sdílení rizika výlučně z rozpočtových závazků Unie, které zbývají k uskutečnění pro rok 2012 a 2013 podle čl. 75 odst. 1.
7. Komise ověří, zda je žádost členského státu správná a oprávněná, a poté přijme prováděcím aktem do čtyř měsíců od podání žádosti členským státem rozhodnutí, v němž uvede systém zřízený k zaručení toho, aby se dostupná částka využila výlučně ve prospěch členského státu, který ji poskytl v rámci svého finančního přídělu na politiku soudržnosti podle čl. 18 odst. 2, a zároveň stanoví podmínky účasti žádajícího státu na nástroji pro sdílení rizika. Tyto podmínky musí zahrnovat zejména:
a)
sledovatelnost a účetnictví, informace o využívání fondů, platební podmínky a systémy monitorování a kontroly;
b)
strukturu poplatků a jiných nákladů na správu a řízení;
c)
orientační seznam projektů způsobilých pro financování a
d)
maximální částku příspěvku Unie, která může být přidělena na nástroj pro sdílení rizika z dostupných přídělů členského státu, a splátky pro provádění v praxi.
Rozhodnutí Komise se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
Při posuzování žádosti členského státu Komise zajistí, aby byly za způsobilé k financování ze zřízeného nástroje pro sdílení rizika uznány jen ty projekty, o jejichž financování kladně rozhodla EIB nebo vnitrostátní či mezinárodní veřejnoprávní subjekt nebo subjekt soukromého práva pověřený výkonem veřejné služby.
8. Rozhodnutí Komise uvedenému v odstavci 7 předchází revize operačních programů v rámci Evropského fondu pro regionální rozvoj a Fondu soudržnosti v souladu s čl. 33 odst. 2.
9. Finanční příděly na nástroj pro sdílení rizika jsou přísně omezeny a nepřesáhnou 10 % celkového orientačního přídělu pro žádající členský stát pro roky 2007 až 2013, co se týče Evropského fondu pro regionální rozvoj a Fondu soudržnosti, schváleného v souladu s čl. 28 odst. 3 písm. b). Finanční příděly dostupné pro projekty uvedené v odst. 4 druhém pododstavci tohoto článku jsou omezeny na částky zbývající z financování operací uvedených v odst. 4 prvním pododstavci tohoto článku. Až na celkový příspěvek Unie na nástroj pro sdílení rizika schválený v rozhodnutí uvedeném v odstavci 7 tohoto článku nezakládá účast Unie na jakémkoli nástroji pro sdílení rizika žádné další podmíněné závazky ani pro souhrnný rozpočet Evropské unie, ani pro dotčený členský stát.
10. Jakákoli vrácená částka nebo částka zbývající po dokončení operace kryté nástrojem pro sdílení rizika může být v jeho rámci použita znovu na žádost dotčeného členského státu za předpokladu, že tento členský stát stále splňuje některou z podmínek stanovených v čl. 77 odst. 2 písm. a), b) a c). Pokud již členský stát žádnou z uvedených podmínek nesplňuje, považuje se vrácená částka nebo zbývající částka za účelově vázaný příjem ve smyslu článku 18 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002. Na žádost dotčeného členského státu se dodatečné prostředky na závazky vzniklé z těchto účelově vázaných příjmů přičtou v následujícím roce k finančnímu přídělu na politiku soudržnosti tohoto členského státu.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 22. května 2012.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 423/2012
av den 22 maj 2012
om ändring av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 vad gäller vissa bestämmelser om riskdelningsinstrument för medlemsstater som drabbats eller hotas av stora svårigheter med avseende på deras finansiella stabilitet
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 177,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
med beaktande av Regionkommitténs yttrande,
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och
av följande skäl:
(1)
Den globala finanskrisen och konjunkturnedgången som är den svåraste hittills har vållat den ekonomiska tillväxten och den finansiella stabiliteten stor skada och medfört en kraftig försämring av de finansiella, ekonomiska och sociala förhållandena i flera medlemsstater.
(2)
Även om en rad viktiga åtgärder för att motverka de negativa effekterna av krisen redan har vidtagits, bland annat lagstiftningsändringar, är finanskrisens effekter på den reala ekonomin, arbetsmarknaden och medborgarna kännbara.
(3)
Enligt artikel 122.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, som ger möjlighet att bevilja ekonomiskt bistånd från unionen till en medlemsstat som har svårigheter eller allvarligt hotas av stora svårigheter, bland annat till följd av exceptionella händelser utanför dess kontroll, inrättades genom rådets förordning (EU) nr 407/2010 (3) en europeisk finansiell stabiliseringsmekanism i syfte att bevara den finansiella stabiliteten i unionen.
(4)
Genom rådets genomförandebeslut 2011/77/EU (4) och 2011/344/EU (5) beviljades Irland respektive Portugal ekonomiskt bistånd enligt förordning (EU) nr 407/2010.
(5)
Grekland hade redan stora svårigheter med den finansiella stabiliteten i landet innan förordning (EU) nr 407/2010 trädde i kraft. Det ekonomiska biståndet till Grekland kunde därför inte grunda sig på den förordningen.
(6)
Borgenärsavtalet och låneavtalet för Grekland, som undertecknades den 8 maj 2010, trädde i kraft den 11 maj 2010. Borgenärsavtalet ska omfatta en treårig programperiod och förbli giltigt och i kraft så länge det finns utestående belopp inom ramen för låneavtalet.
(7)
I rådets förordning (EG) nr 332/2002 av den 18 februari 2002 om upprättandet av ett system för medelfristigt ekonomiskt stöd till medlemsstaters betalningsbalans (6) föreskrivs att rådet ska bevilja ömsesidigt bistånd om en medlemsstat som inte har antagit euron har svårigheter eller allvarligt hotas av svårigheter beträffande sin betalningsbalans.
(8)
Genom rådets beslut 2009/102/EG (7) och 2009/459/EG (8) beviljades Ungern respektive Rumänien ekonomiskt bistånd enligt förordning (EG) nr 332/2002.
(9)
Den 11 juli 2011 undertecknade finansministrarna i de 17 medlemsstaterna i euroområdet fördraget om inrättande av europeiska stabilitetsmekanismen (ESM). Som en följd av beslut som fattades av stats- och regeringscheferna i euroområdet den 21 juli och den 9 december 2011, ändrades fördraget för att förbättra mekanismens effektivitet, och det undertecknades den 2 februari 2012. Enligt det fördraget kommer ESM senast 2013 överta de uppgifter som i dagsläget fullgörs av den europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten och den europeiska finansiella stabiliseringsmekanismen. ESM bör därför beaktas i denna förordning.
(10)
I sina slutsatser av den 23 och 24 juni 2011 välkomnade Europeiska rådet kommissionens avsikt att stärka synergierna mellan låneprogrammet för Grekland och unionens fonder, och stödde insatserna för att öka Greklands kapacitet att absorbera unionsmedel i syfte att stimulera tillväxt och sysselsättning genom en ny inriktning för att förbättra konkurrenskraften och skapa sysselsättning. Europeiska rådet välkomnade och stödde dessutom kommissionens utarbetande, tillsammans med medlemsstaterna, av ett övergripande program för tekniskt bistånd till Grekland.
(11)
I uttalandet från stats- och regeringscheferna i euroområdet och EU-institutionerna av den 21 juli 2011 uppmanades kommissionen och Europeiska investeringsfonden (EIB) att utöka synergierna mellan låneprogram och unionsmedel i alla länder som tar emot bistånd från unionen eller Internationella valutafonden. Den här förordningen bör bidra till detta mål.
(12)
I uttalandet från Europeiska rådets medlemmar den 30 januari 2012 kom stats- och regeringscheferna överens om att EIB, som en nödåtgärd, ska öka sitt stöd till infrastruktur, och uppmanade rådet, kommissionen och EIB att undersöka hur EIB ska kunna öka sina insatser för att främja tillväxt, samt att ge lämpliga rekommendationer, bland annat om att använda Europeiska unionens allmänna budget för att öka EIB-gruppens finansieringskapacitet. Syftet med denna förordning är att följa denna uppmaning som ett led i den nuvarande krishanteringen.
(13)
Genomförandet av operativa program och projekt inom infrastruktur och produktiva investeringar i Grekland står inför allvarliga problem, eftersom villkoren för den privata sektorns, särskilt finanssektorns, deltagande förändrades drastiskt till följd av den ekonomiska krisen.
(14)
För att motverka dessa problem och påskynda genomförandet av operativa program och projekt liksom för att stärka den ekonomiska återhämtningen, måste de medlemsstater som drabbats eller hotas av allvarliga svårigheter med sin finansiella stabilitet och som beviljats ekonomiskt bistånd enligt någon av de mekanismer för ekonomiskt bistånd som anges i artikel 77.2 i rådets förordning (EG) nr 1083/2006 av den 11 juli 2006 om allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden (9), ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1311/2011 (10), få ta medel från operativa program i anspråk för att inrätta riskdelningsinstrument som tillhandahåller lån eller garantier eller andra finansieringsformer till stöd för projekt och insatser inom ett operativt program.
(15)
Med tanke på EIB:s etablerade expertis som storfinansiär av infrastrukturprojekt och dess åtagande att understödja den ekonomiska återhämtningen bör kommissionen ges möjlighet att inrätta riskdelningsinstrument genom samarbetsavtal som ingåtts med EIB i detta syfte. Av rättssäkerhetsskäl måste de huvudsakliga och typiska villkoren för ett sådant samarbetsavtal anges i förordning (EG) nr 1083/2006. När det gäller riskdelningsinstrumentens särskilda karaktär som instrument för krishantering, som föreskrivs i den här förordningen, bör de särskilda villkoren för varje samarbete anges i ett enskilt samarbetsavtal som ska tecknas mellan kommissionen och EIB, i enlighet med rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (11).
(16)
För att kunna ta vara på investeringsmöjligheter som kan uppstå i de berörda medlemsstaterna bör kommissionen också kunna inrätta riskdelningsinstrument med nationella eller internationella offentligrättsliga organ eller privaträttsliga organ som anförtrotts offentliga förvaltningsuppgifter, om tillräckliga garantier lämnas i enlighet med artikel 54.2 c i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 på villkor som liknar dem som tillämpas på och av EIB.
(17)
För att snabbt kunna reagera under den rådande ekonomiska, finansiella och sociala krisen bör riskdelningsinstrument enligt denna förordning genomföras av kommissionen i enlighet med artikel 54.2 i förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002.
(18)
För att uppnå tydlighet och säkerhet i rättstillämpningen bör en definition av riskdelningsinstrument införas i artikel 36a i förordning (EG) nr 1083/2006, såsom ändrad genom denna förordning. Riskdelningsinstrument bör användas för lån och garantier samt för andra finansiella mekanismer för finansiering av insatser som samfinansieras av Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf) eller Sammanhållningsfonden avseende investeringskostnader som inte kan anses vara stödberättigande enligt artikel 55 i förordning (EG) nr 1083/2006, eller enligt unionens regler om statligt stöd. I detta syfte är det också nödvändigt att föreskriva ett undantag från artikel 54.5 i förordning (EG) nr 1083/2006.
(19)
En medlemsstat som önskar ta del av ett riskdelningsinstrument bör i sin skriftliga begäran till kommissionen klart ange varför den anser att den uppfyller något av de villkor för stödberättigande som anges i artikel 77.2 i förordning (EG) nr 1083/2006, och den bör till denna begäran foga all information som förordningen kräver för att visa att det angivna villkoret för stödberättigande är uppfyllt. I sin begäran bör medlemsstaten även specificera de program (och inkludera förteckningen över de föreslagna projekten och finansieringsbehoven) som samfinansieras av Eruf eller Sammanhållningsfonden, samt ange hur stor andel av tilldelningarna för 2012 och 2013 som den önskar tilldela riskdelningsinstrumentet. Medlemsstaten bör därför lämna sin begäran till kommissionen senast den 31 augusti 2013 så att kommissionen kan fatta beslut om medlemsstatens deltagande i riskdelningsinstrumentet senast den 31 december 2013. Innan kommissionen fattar beslut om medlemsstatens begäran, bör de tillhörande operativa programmen under Eruf och Sammanhållningsfonden ses över och ändras, i enlighet med artikel 33.2 i förordning (EG) nr 1083/2006.
(20)
De insatser som väljs ut som stödberättigande enligt ett riskdelningsinstrument bör antingen bestå av större projekt som kommissionen redan har fattat beslut om enligt artikel 41 i förordning (EG) nr 1083/2006 eller andra projekt som samfinansieras genom Eruf eller Sammanhållningsfonden och som omfattas av ett eller flera av deras operativa program, i de fall då dessa projekt inte har kunnat få tillräcklig finansiering för de investeringskostnader som ska åläggas privata investerare. Slutligen kan de insatser som väljs ut även vara insatser som bidrar till målen i den nationella strategiska referensramen för den medlemsstat som lämnar in begäran och målen i gemenskapens strategiska riktlinjer om sammanhållning, om de är av sådan art att de kan bidra till att stödja tillväxt och stärka den ekonomiska återhämtningen samt under förutsättning att det finns tillräckliga medel inom riskdelningsinstrumentet.
(21)
Den ansökande medlemsstaten ska dessutom i sin begäran specificera det belopp som är tillgängligt uteslutande till dess förmån från sammanhållningspolitikens medel enligt artikel 18.2 i förordning (EG) nr 1083/2006, och som kan öronmärkas för målen i riskdelningsinstrumentet från enbart unionens budgetåtaganden för 2012 och 2013, enligt artikel 75.1 i förordning (EG) nr 1083/2006; medlen får inte överstiga 10 % av medlemsstatens indikativa totala anslag från Eruf och Sammanhållningsfonden för 2007-2013, såsom de har fastställts i enlighet med artikel 28.3 b i förordning (EG) nr 1083/2006. Slutligen måste man även se till att unionens finansiering av riskdelningsinstrumentet, inklusive förvaltningsavgifter och andra berättigande kostnader, tydligt begränsas till ovan angivna maxbelopp för unionens andel av riskdelningsinstrumentet, och det får inte finnas några ytterligare eventualförpliktelser för EU:s allmänna budget. Eventuella övriga ekonomiska risker som är förenade med de insatser som finansieras genom det fastställda riskdelningsinstrumentet bör därför bäras av antingen EIB eller ett nationellt eller internationellt organ inom den offentliga sektorn, eller privaträttsliga organ som har anförtrotts offentliga förvaltningsuppgifter och med vilka riskdelningsinstrumentet har etablerats genom ett samarbetsavtal. Återgående eller kvarstående belopp som har avsatts för riskdelningsinstrumentet bör enligt denna förordning göras tillgängliga för samma medlemsstat efter begäran från denna, samt användas inom samma riskdelningsinstrument förutsatt att behörighetsvillkoren fortfarande uppfylls.
(22)
Kommissionen bör kontrollera att informationen från den ansökande medlemsstaten är korrekt och att medlemsstatens begäran är berättigad, och den bör ges befogenhet att genom en genomförandeakt inom fyra månader efter att medlemsstaten lämnat in begäran fatta beslut om de konkreta villkoren för medlemsstatens deltagande i riskdelningsinstrumentet. Endast sådana projekt som har fått ett positivt finansieringsbeslut från antingen EIB eller nationella eller internationella offentliga organ eller privaträttsliga organ som anförtrotts offentliga förvaltningsuppgifter, ska emellertid godtas som berättigade till finansiering från ett inrättat riskdelningsinstrument. För att säkerställa transparens och rättssäkerhet bör kommissionens beslut offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.
(23)
Med hänsyn till krishanteringssyftet och den typ av riskdelningsinstrument som införs genom denna förordning, den kris utan motstycke som har drabbat de internationella marknaderna samt den ekonomiska nedgång som allvarligt har skadat den ekonomiska stabiliteten i många medlemsstater och som kräver ett snabbt agerande för att motverka effekterna på den reala ekonomin, arbetsmarknaden och medborgarna, är det lämpligt att denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
(24)
Förordning (EG) nr 1083/2006 bör därför ändras i enlighet med detta.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Förordning (EG) nr 1083/2006 ska ändras på följande sätt:
1.
Artikel 14.1 ska ersättas med följande:
”1. Den del av Europeiska unionens budget som anslås till fonderna ska genomföras inom ramen för delad förvaltning mellan medlemsstaterna och kommissionen i enlighet med artikel 53.1 b i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (12), med undantag av det instrument som avses i artikel 36a i den här förordningen och det tekniska stöd som avses i artikel 45 i den här förordningen.
Principen om en sund ekonomisk förvaltning ska tillämpas i enlighet med artikel 48.2 i förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002.
2.
Följande artikel ska införas:
”Artikel 36a
Riskdelningsinstrument
1. Med avseende på tillämpningen av denna artikel avses med riskdelningsinstrument ett finansiellt instrument som garanterar hela eller delar av en definierad risk, när så är lämpligt i utbyte mot en överenskommen ersättning.
2. Medlemsstater som uppfyller något av villkoren i artikel 77.2 a, b och c får anslå en del av de totala medel som fördelats i enlighet med artiklarna 19 och 20 till ett riskdelningsinstrument, som ska inrättas genom ett samarbetsavtal mellan kommissionen och antingen EIB eller nationella eller internationella offentligrättsliga organ eller privaträttsliga organ som anförtrotts offentliga förvaltningsuppgifter, om tillräckliga garantier lämnas i enlighet med artikel 54.2 c i förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002, på villkor som liknar dem som tillämpas på och av EIB (genomförandeorgan), i syfte att täcka tillhandahållande och kapitalallokering av garantier, lån och andra finansieringsformer som beviljas enligt riskdelningsinstrumentet.
3. Det samarbetsavtal som avses i punkt 2 ska innehålla regler om framför allt följande: Det totala beloppet för unionens bidrag och en tidsplan för hur det kommer att göras tillgängligt, villkoren för det förvaltningskonto som genomförandeorganet ska upprätta, berättigandekriterier för att utnyttja unionens bidrag, uppgifter om den exakta riskfördelning (inklusive skuldsättningskvoten) som ska täckas och de garantier som genomförandeorganet ska tillhandahålla, priserna för riskdelningsinstrumentet, utifrån riskmarginalen, och täckningen av alla administrativa kostnader för riskdelningsinstrumentet, förfarandet för ansökan och godkännande av de projektförslag som omfattas av riskdelningsinstrumentet, tillgänglighetsperioden för riskdelningsinstrumentet samt rapporteringskraven.
Den exakta riskandel (inbegripet skuldsättningskvoten) som genomförandeorganet ska stå för enligt samarbetsavtalet, ska i genomsnitt vara minst 1,5 gånger beloppet för unionens bidrag till riskdelningsinstrumentet.
Utbetalningar till riskdelningsinstrumentet ska ske i omgångar i enlighet med den planerade användningen av riskdelningsinstrumentet för att tillhandahålla lån och garantier för finansiering av särskilda insatser.
4. Genom undantag från artikel 54.5 ska riskdelningsinstrumentet användas för finansiering av insatser som samfinansieras av Eruf eller Sammanhållningsfonden avseende investeringskostnader som inte kan anses vara stödberättigande utgifter enligt artikel 55 eller enligt unionens regler om statligt stöd.
Instrumentet får även användas för att finansiera insatser som bidrar till målen i den nationella strategiska referensramen för den medlemsstat som gör begäran eller målen i gemenskapens strategiska riktlinjer om sammanhållning enligt rådets beslut 2006/702/EG (13), samt som ger det största mervärdet till unionens strategi för smart och hållbar tillväxt för alla.
5. Riskdelningsinstrumentet ska genomföras av kommissionen genom indirekt centraliserad förvaltning i enlighet med artiklarna 54 och 56 i förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002.
6. En medlemsstat som önskar omfattas av ett riskdelningsinstrument ska lämna in en skriftlig begäran till kommissionen senast den 31 augusti 2013. I sin begäran ska medlemsstaten lämna all information som krävs för att
a)
visa att den uppfyller ett av de villkor som anges i artikel 77.2 a, b och c genom att hänvisa till ett rådsbeslut eller annan rättslig handling som bevisar dess stödberättigande,
b)
sammanställa en förteckning över de program (inbegripet föreslagna projekt och därmed sammanhängande finansieringsbehov) som samfinansieras av antingen Eruf eller Sammanhållningsfonden och utläsa hur stor andel av tilldelningarna för 2012 och 2013 som den önskar ta ut ur dessa program och i stället överföra till riskdelningsinstrumentet,
c)
sammanställa en förteckning över de föreslagna projekten enligt punkt 4 andra stycket och utläsa hur stor andel av tilldelningarna för 2012 och 2013 som den önskar ta ut ur dessa program och i stället överföra till riskdelningsinstrumentet,
d)
fastställa det belopp som är tillgängligt uteslutande till dess förmån från medlen från sammanhållningspolitiken enligt artikel 18.2 och utläsa det belopp som kan öronmärkas för målen i riskdelningsinstrumentet från enbart unionens budgetåtaganden för 2012 och 2013 enligt artikel 75.1.
7. Efter att ha kontrollerat att informationen från den medlemsstat som gör begäran är korrekt och att medlemsstatens begäran är berättigad, ska kommissionen inom fyra månader efter det att medlemsstaten lämnat in begäran, anta ett beslut genom en genomförandeakt, som specificerar det system som inrättas för att garantera att det tillgängliga beloppet används uteslutande till förmån för medlemsstaten som tillhandahöll det inom sina sammanhållningspolitiska medel enligt artikel 18.2, och fastställer villkor som gäller för medlemsstatens deltagande i riskdelningsinstrumentet. Villkoren ska i synnerhet avse
a)
spårbarhet och redovisning, uppgifter om användning av medlen, betalningsvillkor samt övervaknings- och kontrollsystem,
b)
strukturen på avgifter och andra administrativa kostnader och förvaltningskostnader,
c)
vägledande förteckning över projekt som berättigar till finansiering och
d)
den maximala andel av unionens bidrag som kan avsättas för riskdelningsinstrument från medlemsstatens tillgängliga tilldelningar samt delposterna för det praktiska genomförandet.
Kommissionens beslut ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.
När den fattar beslut om en begäran från en medlemsstat ska kommissionen se till att endast sådana projekt som har fått ett positivt finansieringsbeslut från antingen EIB eller nationella eller internationella offentliga organ eller privaträttsliga organ som anförtrotts offentliga förvaltningsuppgifter, ska berättiga till finansiering från ett inrättat riskdelningsinstrument.
8. Det kommissionsbeslut som avses i punkt 7 ska föregås av en översyn av de operativa programmen under Eruf och Sammanhållningsfonden i enlighet med artikel 33.2.
9. Anslagen till riskdelningsinstrumentet ska förenas med ett strikt tak och får inte överstiga 10 % av den ansökande medlemsstatens preliminära totala tilldelning från Eruf och Sammanhållningsfonden för 2007-2013, såsom de har godkänts i enlighet med artikel 28.3 b. De ekonomiska anslag som finns tillgängliga för projekt enligt punkt 4 andra stycket i denna artikel är begränsade till de belopp som återstår efter att insatserna i punkt 4 första stycket har finansierats. Utöver unionens totala bidrag till riskdelningsinstrumentet, vilket godkänns i det beslut som anges i punkt 7, får inte unionens deltagande i riskdelningsinstrument orsaka några ytterligare eventualförpliktelser för vare sig Europeiska unionens allmänna budget eller den berörda medlemsstaten.
10. Alla belopp som återgår eller kvarstår efter slutförandet av den insats som riskdelningsinstrumentet avser, får på den berörda medlemsstatens begäran återanvändas inom riskdelningsinstrumentet, förutsatt att medlemsstaten fortfarande uppfyller något av de villkor som anges i artikel 77.2 a, b och c. Om medlemsstaten inte längre uppfyller något av de villkoren, ska det återgående eller kvarstående beloppet betraktas som inkomster som avsatts för särskilda ändamål i den mening som avses i artikel 18 i förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002. På den berörda medlemsstatens begäran får ytterligare åtagandebemyndiganden som uppstår på grund av dessa inkomster som avsatts för särskilda ändamål under påföljande år adderas till denna medlemsstats sammanhållningspolitiska anslag.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Strasbourg den 22 maj 2012.