NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 150/2011
ze dne 18. února 2011,
kterým se mění příloha III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004, pokud jde o volně žijící zvěř a farmovou zvěř a maso z volně žijící nebo farmové zvěře
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (1), a zejména na čl. 10 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu. Stanoví mimo jiné požadavky vztahující se na výrobu masa z farmové a volně žijící zvěře a jeho uvádění na trh. Provozovatelé potravinářských podniků musí zajistit, aby toto maso bylo uváděno na trh, pouze pokud bylo vyrobeno v souladu s přílohou III oddíly III a IV uvedeného nařízení.
(2)
Příloha III oddíl III nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví, že provozovatelé potravinářských podniků mohou s povolením příslušného orgánu porážet farmové běžce a kopytníky v místě původu za předpokladu, že jsou splněny určité podmínky. Mezi tyto podmínky patří zejména, že k poraženým zvířatům musí být při dodání na jatky přiloženo prohlášení provozovatele potravinářského podniku, který zvířata choval, a osvědčení vydané a podepsané úředním nebo schváleným veterinářem.
(3)
Osvědčení vydané úředním nebo schváleným veterinářem musí potvrzovat příznivý výsledek prohlídky před porážkou, správně provedenou porážku a vykrvení a datum a čas porážky.
(4)
Nařízení Rady (ES) č. 1099/2009 ze dne 24. září 2009 o ochraně zvířat při usmrcování (2) stanoví pravidla pro usmrcování zvířat chovaných nebo držených pro produkci potravin, vlny, kůže, kožešin nebo jiných produktů. Uvedené nařízení stanoví, že provozovatelé potravinářských podniků musí zajistit, aby některé úkony spojené s porážkou prováděly pouze osoby, které mají pro takové úkony osvědčení o způsobilosti prokazující jejich schopnost tyto úkony vykonávat v souladu s pravidly stanovenými v uvedeném nařízení.
(5)
Přítomnost úředního nebo schváleného veterináře během celé porážky a vykrvení na farmě by nemusela být nutná, pokud by provozovatelé potravinářských podniků, kteří úkony spojené s porážkou provádějí, měli odpovídající způsobilost a osvědčení o způsobilosti pro tyto úkony podle nařízení (ES) č. 1099/2009. V těchto případech by mělo být povoleno, aby správně provedenou porážku a vykrvení a datum a čas porážky místo úředního nebo schváleného veterináře potvrzovali provozovatelé potravinářských podniků.
(6)
Příloha III oddíl IV kapitola II nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví, že u velké volně žijící zvěře musí proškolená osoba co nejdříve po usmrcení provést vyšetření těla a veškerých vyjmutých vnitřností s cílem nalézt znaky, které by mohly znamenat, že maso představuje zdravotní riziko. Pokud při tomto vyšetření nebyly nalezeny žádné neobvyklé znaky, které by mohly znamenat, že maso představuje zdravotní riziko, nebylo pozorováno žádné neobvyklé chování před usmrcením a není podezření na znečištění životního prostředí, musí proškolená osoba přiložit k tělu zvířete číslované prohlášení, ve kterém tyto skutečnosti uvádí.
(7)
Zkušenosti s uplatňováním těchto předpisů ukazují, že by bylo vhodné stanovit, aby zmíněné prohlášení nemuselo být přiloženo k tělu zvířete, a také umožnit, aby se prohlášení vztahovalo na více než jedno tělo za předpokladu, že se prohlášení zaručeně vztahuje na příslušná těla zvířat.
(8)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu (3), stanoví veterinární a hygienické předpisy pro sběr, přepravu a uskladnění vedlejších produktů živočišného původu, manipulaci s nimi, jejich zpracování a využití nebo neškodné odstranění tak, aby se zabránilo tomu, že tyto produkty budou rizikem pro zdraví zvířat nebo lidí. Příloha VIII kapitola VII uvedeného nařízení stanoví požadavky na lovecké trofeje.
(9)
Uvedené nařízení také stanoví, že technická zařízení schvaluje příslušný orgán za předpokladu splnění určitých podmínek. Mezi tyto podmínky patří, že technické zařízení musí dodržovat zvláštní výrobní požadavky stanovené v uvedeném nařízení.
(10)
Příloha III oddíl IV kapitola II nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví, že u velké volně žijící zvěře nemusí hlava a vnitřnosti doprovázet tělo do zařízení zpracovávajícího zvěřinu, kromě druhů s podezřením na výskyt trichinelózy, jejichž hlava (kromě klů) a bránice musí být k tělu přiloženy.
(11)
V některých členských státech s dlouhou tradicí lovu je zvykem ponechávat si celé hlavy zvířat, včetně druhů vnímavých k trichinelóze, jako lovecké trofeje. Zmíněný požadavek stanovený v příloze III oddíle IV kapitole II nařízení (ES) č. 853/2004 působí problémy lovcům a technickým zařízením, pokud jde o výrobu loveckých trofejí v případě druhů vnímavých k trichinelózové nákaze.
(12)
Mělo by být proto umožněno, aby příslušný orgán povoloval posílání hlav zvířat vnímavých k trichinelózové nákaze do technického zařízení schváleného pro výrobu loveckých trofejí ještě před tím, než je k dispozici výsledek vyšetření na trichinelózu. Ve všech těchto případech by měla být dostatečným způsobem zaručena zpětná vysledovatelnost.
(13)
Nařízení (ES) č. 853/2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(14)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha III nařízení (ES) č. 853/2004 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. února 2011.
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 150/2011
av den 18 februari 2011
om ändring av bilaga III till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004 vad gäller hägnat och frilevande vilt samt kött av hägnat och frilevande vilt
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004 av den 29 april 2004 om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung (1), särskilt artikel 10.1, och
av följande skäl:
(1)
I förordning (EG) nr 853/2004 fastställs särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung. Där föreskrivs bland annat krav för produktion och utsläppande på marknaden av kött av hägnat och frilevande vilt. Livsmedelsföretagarna ska se till att sådant kött släpps ut på marknaden endast om det har framställts i enlighet med avsnitten III och IV i bilaga III till den förordningen.
(2)
Enligt avsnitt III i bilaga III till förordning (EG) nr 853/2004 får livsmedelsföretagarna under vissa förutsättningar slakta hägnade strutsfåglar och vissa hägnade hov- och klövdjur på ursprungsplatsen med den behöriga myndighetens tillstånd. Bland dessa förutsättningar ingår att de slaktade djuren till slakteriet ska åtföljas av ett intyg som utfärdats av den livsmedelsföretagare som födde upp dem och av ett intyg som utfärdats och undertecknats av den officiella eller godkända veterinären.
(3)
Det intyg som utfärdats och undertecknats av den officiella eller godkända veterinären ska innehålla uppgift om datum och tidpunkt för slakten och ska styrka att besiktningen före slakt gett ett gynnsamt resultat och att slakten och avblodningen utförts på ett korrekt sätt.
(4)
I rådets förordning (EG) nr 1099/2009 av den 24 september 2009 om skydd av djur vid tidpunkten för avlivning (2) finns bestämmelser om avlivning av djur som föds upp eller hålls för produktion av livsmedel, ull, skinn, päls eller andra produkter. Enligt den förordningen ska företagarna se till att vissa steg i slaktprocessen endast utförs av personer som för dessa verksamheter innehar ett kompetensbevis som styrker att de kan utföra dem i enlighet med bestämmelserna i den förordningen.
(5)
Den officiella eller godkända veterinärens ständiga närvaro under slakten och avblodningen på anläggningen kan anses vara onödig om den livsmedelsföretagare som utför slakten, i enlighet med förordning (EG) nr 1099/2009, har lämplig kompetensnivå och ett kompetensbevis för sådan verksamhet. I sådana fall bör livsmedelsföretagarna, i stället för den officiella eller godkända veterinären, få intyga att slakten och avblodningen har utförts på ett korrekt sätt samt ange datum och tidpunkt för slakten.
(6)
I avsnitt IV kapitel II i bilaga III till förordning (EG) nr 853/2004 föreskrivs dessutom att den utbildade personen, så snart som möjligt efter avlivningen av storvilt, ska undersöka kroppen och alla urtagna inälvor för att leta efter tecken som kan tyda på att köttet utgör en hälsorisk. Om det vid den undersökningen inte upptäcks några onormala tecken som kan tyda på att köttet utgör en hälsorisk, om inget onormalt beteende observerats före avlivningen och om det inte finns misstanke om miljöförorening, ska den utbildade personen fästa ett numrerat intyg på djurkroppen som anger detta.
(7)
Erfarenheten av tillämpningen av dessa bestämmelser visar att det är rimligt att föreskriva att intyget inte behöver fästas på djurkroppen och att intyget får omfatta flera djurkroppar, under förutsättning att en tydlig koppling mellan djurkropparna och det intyg som gäller dessa fastställs och garanteras.
(8)
I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1774/2002 av den 3 oktober 2002 om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel (3) fastställs folk- och djurhälsobestämmelser om insamling, transport, lagring, hantering, bearbetning och användning eller bortskaffande av animaliska biprodukter, så att dessa produkter inte innebär några risker för folk- eller djurhälsan. I kapitel VII i bilaga VIII till den förordningen fastställs krav vid tillverkning av jakttroféer.
(9)
Enligt den förordningen ska också tekniska anläggningar godkännas av den behöriga myndigheten, under förutsättning att vissa krav är uppfyllda. I dessa krav ingår bland annat att tekniska anläggningar ska uppfylla de särskilda krav på produktionen som ställs i den förordningen.
(10)
I avsnitt IV kapitel II i bilaga III till förordning (EG) nr 853/2004 föreskrivs för storvilt att skalle och inälvor inte behöver åtfölja kroppen till vilthanteringsanläggningen, utom när det gäller arter som kan tänkas ha trikinos, vars skalle (med undantag av betar) och mellangärde måste åtfölja kroppen.
(11)
I vissa medlemsstater med en lång jakttradition brukar hela skallar av djur, även av djur som är mottagliga för trikininfektion, användas som jakttroféer. Kraven i avsnitt IV kapitel II i bilaga III till förordning (EG) nr 853/2004 medför svårigheter för jägarna och de tekniska anläggningarna när det gäller tillverkning av jakttroféer av arter som är mottagliga för trikininfektion.
(12)
Den behöriga myndigheten bör därför ges möjlighet att tillåta att skallar av djur som är mottagliga för trikininfektion sänds till en godkänd teknisk anläggning för tillverkning av jakttroféer, även innan resultatet av trikintestet är tillgängligt. I alla sådana fall bör det finnas tillräckliga spårbarhetsgarantier.
(13)
Förordning (EG) nr 853/2004 bör därför ändras i enlighet med detta.
(14)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Bilaga III till förordning (EG) nr 853/2004 ska ändras i enlighet med bilagan till den här förordningen.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 18 februari 2011.