NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1176/2011
ze dne 16. listopadu 2011
o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 6 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Koordinace hospodářských politik členských států v Unii by se měla uskutečňovat v kontextu hlavních směrů hospodářských politik a hlavních zásad politiky zaměstnanosti, jak je stanoveno ve Smlouvě o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) a měla by zahrnovat dodržování hlavních zásad, jimiž jsou stabilní ceny, zdravé a udržitelné veřejné finance a měnové podmínky a udržitelná platební bilance.
(2)
Je třeba se poučit ze zkušeností získaných v prvním desetiletí fungování hospodářské a měnové unie a zejména dosáhnout zdokonalené správy ekonomických záležitostí v Unii založené na větší odpovědnosti členských států.
(3)
Dosažení a udržení dynamického vnitřního trhu by mělo být považováno za součást řádného a bezproblémového fungování hospodářské a měnové unie.
(4)
Zdokonalený rámec správy ekonomických záležitostí by se měl opírat o několik vzájemně propojených a soudržných politik zaměřených na udržitelný růst a zaměstnanost, zejména o strategii Unie pro růst a zaměstnanost, se zvláštním zaměřením na rozvoj a posilování vnitřního trhu, podporu mezinárodního obchodu a konkurenceschopnosti, o evropský semestr pro posílenou koordinaci hospodářských a rozpočtových politik (evropský semestr), o účinný rámec pro prevenci a nápravu nadměrných schodků veřejných financí (Pakt o stabilitě a růstu), pevný rámec pro prevenci a nápravu makroekonomické nerovnováhy, o minimální požadavky na vnitrostátní rozpočtové rámce a o posílenou regulaci finančního trhu a dohled nad ním, včetně makroobezřetnostního dohledu prováděného Evropskou radou pro systémová rizika (ESRB).
(5)
Do posilování správy ekonomických záležitostí by měly být užším a včasnějším způsobem zapojovány i Evropský parlament a vnitrostátní parlamenty. I když se uznává, že partnery Evropského parlamentu v rámci tohoto dialogu jsou příslušné orgány Unie a jejich zástupci, může příslušný výbor Evropského parlamentu nabídnout členskému státu, na nějž se vztahuje doporučení Rady nebo rozhodnutí Rady podle čl. 7 odst. 2, čl. 8 odst. 2 nebo čl. 10 odst. 4 tohoto nařízení, možnost účastnit se výměny názorů. Účast členského státu na této výměně názorů je dobrovolná.
(6)
Komise by měla zastávat důraznější úlohu v rámci postupu posíleného dohledu, pokud jde o hodnocení specifické pro každý členský stát, sledování, mise na místě, doporučení a varování.
(7)
Zejména by měl být dohled nad hospodářskými politikami členských států rozšířen nad rámec rozpočtového dohledu, aby tak zahrnoval podrobnější a formálnější rámec, s cílem zabránit nadměrné makroekonomické nerovnováze a pomoci postiženým členským státům stanovit plán nápravných opatření dříve, než tyto odchylky zakoření. Toto rozšiřování dohledu nad hospodářskými politikami by mělo probíhat současně s prohlubováním fiskálního dohledu.
(8)
Aby bylo možné pomoci napravit tuto nadměrnou makroekonomickou nerovnováhu, je nezbytné stanovit podrobný postup v právních předpisech.
(9)
Postup mnohostranného dohledu uvedený v čl. 121 odst. 3 a 4 Smlouvy o fungování EU je vhodné doplnit o zvláštní pravidla pro odhalování makroekonomické nerovnováhy a pro prevenci a nápravu nadměrné makroekonomické nerovnováhy v Unii. Je nezbytné, aby byl tento postup sladěn s ročním cyklem mnohostranného dohledu.
(10)
Tento postup by měl zavést mechanismus varování, který včas odhalí vznikající makroekonomickou nerovnováhu. Měl by být založen na využití orientačního a transparentního srovnávacího přehledu zahrnujícího orientační prahové hodnoty v kombinaci s ekonomickým úsudkem. Tento úsudek by měl mimo jiné zohlednit nominální a reálnou konvergenci uvnitř i vně eurozóny.
(11)
Aby srovnávací přehled účinně sloužil jako součást mechanismu varování, měl by sestávat z omezeného množství hospodářských, finančních a strukturálních ukazatelů relevantních pro odhalování makroekonomické nerovnováhy s příslušnými orientačními prahovými hodnotami. Ukazatele a prahové hodnoty by měly být v případě potřeby upraveny tak, aby odpovídaly měnící se povaze makroekonomické nerovnováhy, mimo jiné v důsledku vyvíjejících se hrozeb pro makroekonomickou stabilitu, a aby se zohlednila větší dostupnost příslušných statistik. Tyto ukazatele by neměly být samy o sobě považovány za cíle hospodářské politiky, ale za nástroje umožňující zohledňovat vývoj povahy makroekonomické nerovnováhy v Unii.
(12)
Při sestavování srovnávacího přehledu a souboru makroekonomických a makrofinančních ukazatelů pro členské státy by měla Komise úzce spolupracovat s Evropským parlamentem a Radou. Komise by měla příslušným výborům Evropského parlamentu a Rady předkládat návrhy připomínek k plánům na stanovení a úpravu ukazatelů a prahových hodnot. Komise by měla Evropský parlament a Radu informovat o jakýchkoli změnách provedených v ukazatelích a prahových hodnotách a uvést důvody, pro které tyto změny navrhla.
(13)
Při sestavování srovnávacího přehledu by se měl rovněž brát náležitý ohled na různorodé hospodářské podmínky, včetně důsledků dohánění vyspělejších ekonomik.
(14)
Překročení jedné nebo více orientačních prahových hodnot nemusí nutně znamenat, že vznikla makroekonomická nerovnováha, jelikož hospodářské politiky by měly zohledňovat vnitřní propojení mezi makroekonomickými proměnnými. Závěry ze srovnávacího přehledu by neměly být vyvozovány automaticky: ekonomický úsudek by měl zajistit, že budou dány do souvislostí všechny informace bez ohledu na to, zda se jedná o údaje vycházející ze srovnávacího přehledu či nikoli, a stanou se součástí souhrnné analýzy.
(15)
Na základě postupu při mnohostranném dohledu a na základě mechanismu varování nebo v případě neočekávaného a závažného hospodářského vývoje, který pro účely tohoto nařízení vyžaduje urychlenou analýzu, by Komise měla určit členské státy, u nichž by měl být proveden hloubkový přezkum. Hloubkový přezkum by měl být prováděn, aniž by se předpokládalo, že existuje nerovnováha, a měl by zahrnovat podrobnou analýzu zdrojů nerovnováhy v posuzovaném členském státě s náležitým ohledem na jeho specifické hospodářské podmínky a okolnosti a na širší soubor analytických nástrojů, ukazatelů a kvalitativních informací specifických pro daný členský stát. Provádí-li Komise hloubkový přezkum, měly by s ní členské státy spolupracovat, aby měla k dispozici co nejúplnější a nejsprávnější údaje. Komise by dále měla náležitě zvážit jakékoli další informace, které jsou podle dotčeného členského státu relevantní, a které tento členský stát Radě a Komisi poskytl.
(16)
Hloubkový přezkum by měl být projednán v Radě a v rámci euroskupiny, pokud jde o členské státy, jejichž měnou je euro. Hloubkový přezkum by měl ve vhodných případech zohlednit doporučení a výzvy Rady určené posuzovaným členským státům a přijaté v souladu s články 121, 126 a 148 Smlouvy o fungování EU a s články 6, 7, 8 a 10 tohoto nařízení a rovněž politické záměry posuzovaného členského státu uvedené v jeho národních programech reforem, jakož i mezinárodní osvědčené postupy týkající se ukazatelů a metodik. Rozhodne-li se Komise provést hloubkový přezkum v případě závažného a neočekávaného hospodářského vývoje vyžadujícího urychlenou analýzu, měla by o tom informovat dotčené členské státy.
(17)
Při posuzování makroekonomické nerovnováhy by měla být zohledněna její závažnost a její případné negativní hospodářské a finanční dopady, které prohlubují zranitelnost hospodářství Unie a ohrožují bezproblémové fungování hospodářské a měnové unie. Opatření k řešení makroekonomické nerovnováhy a rozdílů v konkurenceschopnosti jsou zapotřebí ve všech členských státech, zejména v eurozóně. Povaha, význam a naléhavost politických úkolů se však může v různých členských státech značně lišit. Přijetí politických opatření je vzhledem ke zranitelným místům a rozsahu nezbytné korekce obzvláště naléhavě potřebné v členských státech, které trvale vykazují vysoké schodky běžného účtu a oslabování konkurenceschopnosti. V členských státech s velkými přebytky běžného účtu by se politiky dále měly zaměřit na vypracování a provádění opatření, jež pomohou posílit jejich domácí poptávku a růstový potenciál.
(18)
Rovněž je třeba brát v úvahu schopnost hospodářské korekce a výsledky dotčeného členského státu, pokud jde o zajištění souladu s dřívějšími doporučeními vydanými na základě tohoto nařízení a dalšími doporučeními vydanými na základě článku 121 Smlouvy o fungování EU v rámci mnohostranného dohledu, zejména hlavními směry hospodářských politik členských států a Unie.
(19)
Postup sledování a nápravy nepříznivé makroekonomické nerovnováhy s preventivními a nápravnými prvky bude vyžadovat posílené kontrolní nástroje vycházející z nástrojů používaných v rámci postupu při mnohostranném dohledu. Může se jednat například o posílené kontrolní mise prováděné Komisí v členských státech, přičemž v členských státech, jejichž měnou je euro, nebo v členských státech, které se účastní Dohody ze dne 16. března 2006 mezi Evropskou centrální bankou a národními centrálními bankami členských států mimo eurozónu o provozních postupech mechanismu směnných kurzů ve třetí etapě hospodářské a měnové unie (4) (ERM II), je Komise uskutečňuje v součinnosti s Evropskou centrální bankou, a další podávání zpráv členskými státy v případě vážné nerovnováhy nebo nerovnováhy ohrožující řádné fungování hospodářské a měnové unie. Tohoto dialogu by se měli případně účastnit sociální partneři a další vnitrostátní zúčastněné subjekty.
(20)
Pokud je zjištěna makroekonomická nerovnováha, dotčenému členskému státu by měla být vydána doporučení týkající se vhodných politických opatření, na nichž by se případně podílely příslušné výbory. Politická opatření dotčeného členského státu by měla být přijata včas a měla by využívat veškeré dostupné politické nástroje pod kontrolou veřejných orgánů. V souladu se Smlouvou o fungování EU a vnitrostátními právními a politickými ujednáními by měly být případně zapojeny relevantní vnitrostátní zúčastněné subjekty, včetně sociálních partnerů. Politická opatření by měla být přizpůsobená konkrétním podmínkám dotčeného členského státu a měla by se vztahovat na hlavní oblasti hospodářské politiky, případně včetně fiskální a mzdové politiky, trhů práce, trhů produktů a služeb a regulace finančního sektoru. Měly by se zohlednit závazky v rámci dohod ERM II.
(21)
Varování a doporučení ESRB určená členským státům nebo Unii se týkají rizik makrofinanční povahy. Měla by se případně rovněž promítnout ve vhodných návazných opatřeních Komise, která by byla přijata v souvislosti s dohledem nad makroekonomickou nerovnováhou. Je třeba striktně zachovávat nezávislost a režim důvěrnosti zacházení s informacemi ESRB.
(22)
Pokud je zjištěna vážná makroekonomická nerovnováha, včetně nerovnováhy, která ohrožuje fungování hospodářské a měnové unie, měl by být zahájen postup při nadměrné nerovnováze, který může zahrnovat vydání doporučení členskému státu, požadavky na posílený dohled a sledování, a pokud jde o členské státy, jejichž měnou je euro, možnost vynucení v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1174/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o donucovacích opatřeních k nápravě nadměrné makroekonomické nerovnováhy v eurozóně (5) v případě přetrvávajícího neplnění povinnosti přijmout nápravná opatření.
(23)
Členský stát, u něhož byl zahájen postup při nadměrné nerovnováze, by měl stanovit plán nápravných opatření obsahující podrobný popis navrhovaných postupů k provedení doporučení Rady. Součástí plánu nápravných opatření by měl být časový harmonogram pro provedení zamýšlených kroků. Tento plán by měl být schválen doporučením Rady. Toto doporučení by mělo být předloženo Evropskému parlamentu.
(24)
Radě by měla být svěřena pravomoc přijímat v jednotlivých případech rozhodnutí, v nichž konstatuje nesplnění doporučení přijatých Radou v rámci plánu nápravných opatření. Jako součást koordinace hospodářských politik členských států uplatňované v rámci Rady, jak je stanoveno v čl. 121 odst. 1 Smlouvy o fungování EU, navazují tato jednotlivá rozhodnutí neoddělitelným způsobem na doporučení přijatá Radou v souladu s čl. 121 odst. 4 Smlouvy o fungování EU v souvislosti s plánem nápravných opatření.
(25)
Rada a Komise by měly při uplatňování tohoto nařízení plně zohlednit úlohu vnitrostátních parlamentů a sociálních partnerů a rovněž rozdíly ve vnitrostátních systémech, například v systémech pro tvorbu mezd.
(26)
Pokud Rada usoudí, že se v členském státě již neprojevuje nadměrná nerovnováha, měl by být postup uplatňovaný při nadměrné nerovnováze ukončen poté, co Rada na doporučení Komise zruší svá příslušná doporučení. Toto zrušení by mělo vycházet z komplexní analýzy Komise, z níž vyplývá, že dotčený členský stát jednal v souladu s příslušnými doporučeními Rady a že již pominuly příčiny a související rizika určená v doporučení Rady, na jehož základě byl zahájen postup při nadměrné nerovnováze, přičemž se mimo jiné zohledňují makroekonomický vývoj, vyhlídky a dopady na ostatní členské státy. Ukončení postupu při nadměrné nerovnováze by mělo být zveřejněno.
(27)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž stanovení účinného rámce pro odhalování makroekonomické nerovnováhy a prevenci a nápravu makroekonomické nerovnováhy, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států z důvodu hlubokých vzájemných obchodních a finančních vazeb mezi členskými státy a důsledků vnitrostátní hospodářské politiky jednotlivých členských států projevujících se v Unii a eurozóně jako celku, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
1. Toto nařízení stanoví podrobná pravidla pro odhalování makroekonomické nerovnováhy v Unii, jakož i pro prevenci a nápravu nadměrné makroekonomické nerovnováhy.
2. Toto nařízení se uplatňuje v rámci evropského semestru, který je definován v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1175/2011 ze dne 16. listopadu 2011, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1466/97 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (6).
3. Uplatňování tohoto nařízení je plně v souladu s článkem 152 Smlouvy o fungování EU a doporučení vydaná na základě tohoto nařízení zohledňují vnitrostátní postupy a subjekty pověřené tvorbou mezd. Toto nařízení zohledňuje článek 28 Listiny základních práv Evropské unie a jeho uplatňováním není dotčeno právo sjednávat, uzavírat nebo vymáhat kolektivní smlouvy ani právo na kolektivní opatření podle vnitrostátního práva a praxe.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„nerovnováhou“ jakékoli směřování k makroekonomickému vývoji, který nepříznivě ovlivňuje, nebo má potenciál nepříznivě ovlivnit řádné fungování hospodářství členského státu nebo hospodářské a měnové unie nebo Unie jako celku;
2)
„nadměrnou nerovnováhou“ vážná nerovnováha, včetně nerovnováhy, která ohrožuje nebo by mohla ohrozit řádné fungování hospodářské a měnové unie.
KAPITOLA II
ODHALOVÁNÍ NEROVNOVÁHY
Článek 3
Mechanismus varování
1. Zavede se mechanismus varování za účelem včasného zjištění a sledování nerovnováhy. Komise každoročně vypracuje zprávu obsahující kvalitativní hospodářské a finanční hodnocení vycházející ze srovnávacího přehledu tvořeného souborem ukazatelů, jejichž hodnoty se porovnají s orientačními prahovými hodnotami, jak je stanoveno v článku 4. Každoroční zpráva i hodnoty ukazatelů srovnávacího přehledu se zveřejňují.
2. Každoroční zpráva Komise obsahuje hospodářské a finanční hodnocení zasazující vývoj ukazatelů do souvislostí, přičemž při posuzování vývoje nerovnováhy vychází v případě potřeby z dalších relevantních hospodářských a finančních ukazatelů. Závěry z ukazatelů obsažených ve srovnávacím přehledu nebudou vyvozovány mechanicky. Hodnocení zohlední vývoj nerovnováhy v Unii a v eurozóně. Zpráva rovněž uvádí, zda překročení prahových hodnot v jednom nebo více členských státech svědčí o možném vzniku nerovnováhy. Hodnocení členských států vykazujících vysoký schodek běžného účtu se může lišit od hodnocení členských států, které hromadí velké přebytky běžného účtu.
3. Každoroční zpráva určí členské státy, o nichž se Komise domnívá, že mohou být postiženy nerovnováhou či u nich může hrozit riziko vzniku nerovnováhy.
4. Komise předá každoroční zprávu včas Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru.
5. V rámci mnohostranného dohledu v souladu s čl. 121 odst. 3 Smlouvy o fungování EU Rada projedná a celkově zhodnotí každoroční zprávu Komise. Euroskupina zprávu projedná, pokud se týká členských států, jejichž měnou je euro.
Článek 4
Srovnávací přehled
1. Srovnávací přehled tvořený souborem ukazatelů se používá jako nástroj usnadňující včasné zjištění a sledování nerovnováhy.
2. Srovnávací přehled tvoří několik relevantních, praktických, jednoduchých, měřitelných a dostupných makroekonomických a makrofinančních ukazatelů pro členské státy. Jeho účelem je umožnit včasné zjištění makroekonomické nerovnováhy, která se objevuje krátkodobě, i nerovnováhy, k níž dochází v důsledku strukturálních a dlouhodobých trendů.
3. Srovnávací přehled zahrnuje mimo jiné ukazatele, které jsou užitečné pro včasné zjištění:
a)
vnitřní nerovnováhy, včetně nerovnováhy vznikající v důsledku veřejného a soukromého zadlužení, vývoje na finančních trzích a trzích s aktivy, a to i na trzích s nemovitostmi, vývoje toku úvěrů v soukromém sektoru a vývoje nezaměstnanosti;
b)
vnější nerovnováhy, včetně nerovnováhy vznikající v důsledku vývoje běžného účtu a čistých investičních pozic členských států, reálných směnných kurzů, podílů na vývozních trzích, změn ve vývoji cen a nákladů a necenové konkurenceschopnosti, a to s ohledem na různé složky produktivity.
4. Při vyvozování ekonomických závěrů ze srovnávacího přehledu v rámci mechanismu varování věnuje Komise náležitou pozornost vývoji reálné ekonomiky, tedy i hospodářskému růstu, vývoji zaměstnanosti a nezaměstnanosti, nominální a reálné konvergenci uvnitř a vně eurozóny, vývoji produktivity a faktorům podněcujícím její rozvoj, jako jsou výzkum a vývoj a zahraniční a domácí investice, a rovněž vývoji v odvětvích ovlivňujících HDP a stav běžného účtu, včetně energetiky.
Srovnávací přehled zahrnuje rovněž orientační prahové hodnoty pro ty ukazatele, které mají sloužit jako úrovně varování. Výběr ukazatelů a prahových hodnot má vést k podpoře konkurenceschopnosti Unie.
Srovnávací přehled ukazatelů případně zahrnuje horní a dolní prahové hodnoty pro varování, je-li to vhodné, které jsou rozlišeny pro členské státy eurozóny a mimo eurozónu, pokud je to odůvodněno zvláštními znaky měnové unie a relevantními hospodářskými okolnostmi. Při vypracovávání srovnávacího přehledu se náležitě zohlední různorodé hospodářské podmínky, včetně důsledků dohánění vyspělejších ekonomik.
5. Při navrhování ukazatelů stability finančního trhu je třeba náležitě zohlednit práci ESRB. Komise vyzve ESRB, aby se vyjádřila k návrhu ukazatelů, které jsou významné pro stabilitu finančního trhu.
6. Komise zveřejní soubor ukazatelů a prahových hodnot srovnávacího přehledu.
7. Komise pravidelně vyhodnocuje přiměřenost srovnávacího přehledu, včetně složení ukazatelů, stanovených prahových hodnot a používané metodiky a v případě potřeby je změní nebo upraví. Komise zveřejní změny provedené v podkladové metodice a složení srovnávacího přehledu a souvisejících prahových hodnotách.
8. Komise aktualizuje hodnoty pro ukazatele srovnávacího přehledu alespoň jednou ročně.
Článek 5
Hloubkový přezkum
1. S náležitým ohledem na diskuze vedené v Radě a v euroskupině podle čl. 3 odst. 5 nebo v případě neočekávaného a závažného hospodářského vývoje, který pro účely tohoto nařízení vyžaduje urychlenou analýzu, Komise provede hloubkový přezkum pro každý členský stát, o němž se domnívá, že může být postižen nerovnováhou nebo že mu takové postižení hrozí.
Hloubkový přezkum vychází z podrobné analýzy konkrétní situace specifické pro danou zemi, včetně odlišných výchozích pozic v jednotlivých členských státech; zkoumá širokou škálu hospodářských proměnných a používá analytické nástroje a kvalitativní informace specifické pro danou zemi. Přihlíží ke zvláštnostem jednotlivých členských států v oblasti pracovněprávních vztahů a sociálního dialogu.
Komise také náležitě zváží jakékoli další informace, které příslušný členský stát považuje za relevantní a které předložil Komisi.
Komise provede hloubkový přezkum společně s kontrolní misí v dotčeném členském státě podle článku 13.
2. Součástí hloubkového přezkumu Komise je hodnocení toho, zda se v daném členském státě projevuje nerovnováha a zda tato nerovnováha představuje nadměrnou nerovnováhu. Hloubkový přezkum se zabývá původem nerovnováhy na pozadí převládajících hospodářských podmínek, včetně hlubokých vzájemných obchodních a finančních vazeb mezi členskými státy a dopadů vnitrostátních hospodářských politik na ekonomiky okolních států. Hloubkový přezkum analyzuje příslušný vývoj týkající se strategie Unie pro růst a zaměstnanost. Zohledňuje také závažnost hospodářského vývoje v Unii a v eurozóně jako celku. Bere v úvahu zejména:
a)
ve vhodných případech doporučení či výzvy Rady určené členským státům, které jsou předmětem přezkumu, přijaté v souladu s články 121, 126 a 148 Smlouvy o fungování EU a podle článků 6, 7, 8 a 10 tohoto nařízení;
b)
politické záměry členského státu, který je předmětem přezkumu, jak je odráží jeho národní programy reforem a ve vhodných případech jeho program stability nebo konvergenční program;
c)
veškerá varování či doporučení ESRB týkající se systémových rizik, která jsou určena členskému státu, který je předmětem přezkumu, nebo se na něj vztahují. Režim důvěrného zacházení s informacemi ESRB musí být zachován.
3. Komise o výsledcích hloubkového přezkumu informuje Evropský parlament a Radu a výsledky přezkumu zveřejní.
Článek 6
Preventivní opatření
1. Pokud Komise na základě svého hloubkového přezkumu uvedeného v článku 5 dospěje k závěru, že se členský stát potýká s nerovnováhou, informuje o tom příslušným způsobem Evropský parlament, Radu a euroskupinu. Rada může na základě doporučení Komise vydat dotčenému členskému státu nezbytná doporučení v souladu s postupem stanoveným v čl. 121 odst. 2 Smlouvy o fungování EU.
2. Rada o doporučení informuje Evropský parlament a zveřejní je.
3. Doporučení Rady a Komise musí být plně v souladu s článkem 152 Smlouvy o fungování EU a musí zohledňovat článek 28 Listiny základních práv Evropské unie.
4. Rada své doporučení každoročně přezkoumává v rámci evropského semestru a v případě potřeby je může v souladu s odstavcem 1 upravit.
KAPITOLA III
POSTUP PŘI NADMĚRNÉ NEROVNOVÁZE
Článek 7
Zahájení postupu při nadměrné nerovnováze
1. Pokud Komise na základě svého hloubkového přezkumu uvedeného v článku 5 dospěje k závěru, že se dotčený členský stát potýká s nadměrnou nerovnováhou, informuje o tom příslušným způsobem Evropský parlament, Radu a euroskupinu.
Komise o této skutečnosti informuje také příslušné evropské orgány dohledu a ESRB. ESRB je vyzvána, aby přijala opatření, jež považuje za nezbytná.
2. Rada může na základě doporučení Komise v souladu s čl. 121 odst. 4 Smlouvy o fungování EU přijmout doporučení, v němž konstatuje existenci nadměrné nerovnováhy, a doporučí, aby dotčený členský stát přijal nápravná opatření.
Doporučení Rady objasňuje povahu nerovnováhy a její důsledky a určí soubor politických doporučení, kterými je třeba se řídit, a lhůtu, v níž má dotčený členský stát předložit plán nápravných opatření. Rada může své doporučení zveřejnit, jak stanoví čl. 121 odst. 4 Smlouvy o fungování EU.
Článek 8
Plán nápravných opatření
1. Každý členský stát, u něhož je zahájen postup při nadměrné nerovnováze, předloží Radě a Komisi ve lhůtě stanovené v doporučení plán nápravných opatření založený na doporučení Rady podle čl. 7 odst. 2. Plán nápravných opatření stanoví konkrétní politická opatření, která dotčený členský stát provedl či zamýšlí provést, a obsahuje časový harmonogram pro provedení těchto opatření. Plán nápravných opatření zohlední hospodářské a sociální dopady těchto politických opatření a musí být v souladu s hlavními směry hospodářských politik a hlavními zásadami zaměstnanosti.
2. Rada tento plán nápravných opatření na základě zprávy Komise do dvou měsíců od jeho předložení posoudí. Pokud jej na základě doporučení Komise považuje za dostačující, Rada plán schválí doporučením, v němž uvede seznam požadovaných konkrétních opatření a lhůt pro jejich přijetí a stanoví časový harmonogram dohledu, přičemž věnuje náležitou pozornost příslušným transmisním kanálům a zohlední fakt, že mezi přijetím nápravných opatření a skutečným vyřešením nerovnováhy může být dlouhá prodleva.
3. Pokud na základě doporučení Komise Rada usoudí, že jsou opatření nebo časový harmonogram předpokládané v plánu nápravných opatření nedostačující, přijme doporučení určené dotčenému členskému státu, aby předložil nový plán nápravných opatření, a to zpravidla do dvou měsíců. Rada přezkoumá nový plán nápravných opatření v souladu s postupem uvedeným v tomto článku.
4. Plán nápravných opatření, zpráva Komise a doporučení Rady uvedené v odstavcích 2 a 3 se zveřejní.
Článek 9
Sledování nápravných opatření
1. Komise sleduje provádění doporučení Rady přijatého podle čl. 8 odst. 2. Za tímto účelem členský stát předkládá Radě a Komisi v pravidelných intervalech zprávy o pokroku, jejichž četnost stanoví Rada v doporučení uvedeném v čl. 8 odst. 2.
2. Rada zprávy o pokroku členských států zveřejní.
3. Komise může v dotčeném členském státě provádět posílené kontrolní mise za účelem sledování provádění plánu nápravných opatření, a pokud se tyto mise týkají členských států, jejichž měnou je euro nebo které se účastní ERM II, vykonává tyto mise ve spolupráci s Evropskou centrální bankou. Komise případně zapojí do dialogu během těchto misí sociální partnery a další vnitrostátní zúčastněné subjekty.
4. V případě relevantní a zásadní změny hospodářské situace může Rada na doporučení Komise změnit doporučení přijatá podle čl. 8 odst. 2 v souladu s postupem stanoveným v uvedeném článku. Rada případně vyzve dotčený členský stát, aby předložil revidovaný plán nápravných opatření, a posoudí tento revidovaný plán nápravných opatření v souladu s postupem stanoveným v článku 8.
Článek 10
Posouzení nápravných opatření
1. Rada na základě zprávy Komise posoudí, zda dotčený členský stát přijal doporučená nápravná opatření v souladu s doporučením Rady vydaným podle čl. 8 odst. 2.
2. Komise svou zprávu zveřejní.
3. Rada provede posouzení ve lhůtě, kterou stanovila ve svých doporučeních přijatých v souladu s čl. 8 odst. 2.
4. V případě, že Rada dospěje k závěru, že členský stát doporučená nápravná opatření nepřijal, přijme na doporučení Komise rozhodnutí, v němž konstatuje nesplnění doporučení, spolu s doporučením, jež stanoví nové lhůty k provedení těchto nápravných opatření. V takovém případě Rada informuje Evropskou radu a zveřejní závěry kontrolních misí uvedených v čl. 9 odst. 3.
Doporučení Komise, v němž se konstatuje nesplnění, se považuje za Radou přijaté, pokud Rada do deseti dnů od jeho přijetí Komisí nerozhodne kvalifikovanou většinou o jeho zamítnutí. Dotčený členský stát může požádat o svolání zasedání Rady během této doby, na němž se má o tomto rozhodnutí hlasovat.
5. V případě, že Rada na základě zprávy Komise uvedené v odstavci 1 usoudí, že členský stát přijal nápravná opatření doporučená v souladu s čl. 8 odst. 2, má se za to, že postup při nadměrné nerovnováze se plní a tento postup se dočasně pozastavuje. Sledování však pokračuje v souladu s časovým harmonogramem stanoveným v doporučení podle čl. 8 odst. 2. Rada zveřejní důvody, které ji vedly k pozastavení postupu a k uznání nápravných politických opatření přijatých dotčeným členským státem.
Článek 11
Ukončení postupu při nadměrné nerovnováze
Rada na základě doporučení Komise zruší doporučení vydaná podle článků 7, 8 nebo 10, jakmile dospěje k závěru, že dotčený členský stát již není postižen nadměrnou nerovnováhou uvedenou v doporučení podle čl. 7 odst. 2. Rada tuto skutečnost zveřejní.
Článek 12
Hlasování v Radě
Při přijímání opatření uvedených v článcích 7 až 11 Rada nepřihlíží k hlasu člena Rady zastupujícího dotčený členský stát.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 13
Kontrolní mise
1. Komise zajišťuje nepřetržitý dialog s orgány členských států v souladu s cíli tohoto nařízení. Komise za tímto účelem provádí zejména mise za účelem posouzení hospodářské situace v členském státě a určení rizik či problémů při plnění cílů tohoto nařízení.
2. Komise může provádět posílené kontrolní mise pro členské státy, kterých se týká doporučení ohledně existence nadměrné nerovnováhy podle čl. 7 odst. 2 pro účely sledování na místě.
3. Jestliže je dotčený členský stát členským státem, jehož měnou je euro nebo se účastní ERM II, může Komise případně vyzvat představitele Evropské centrální banky, aby se účastnili kontrolních misí.
4. Komise oznámí Radě výsledky misí uvedených v odstavci 2 a případně může rozhodnout o zveřejnění jejích zjištění.
5. Při organizování misí uvedených v odstavci 2 předá Komise dotčenému členskému státu prozatímní zjištění, aby se k nim mohl vyjádřit.
Článek 14
Hospodářský dialog
1. V zájmu posílení dialogu mezi orgány Unie, zejména Evropským parlamentem, Radou a Komisí, a v zájmu zajištění větší transparentnosti a odpovědnosti může příslušný výbor Evropského parlamentu vyzvat předsedu Rady, Komisi a případně předsedu Evropské rady nebo předsedu euroskupiny, aby se dostavili do výboru a projednali:
a)
informace, které Rada poskytla k hlavním směrům hospodářské politiky podle čl. 121 odst. 2 Smlouvy o fungování EU;
b)
všeobecné pokyny členským státům, které vydala Komise na začátku ročního cyklu dohledu;
c)
závěry Evropské rady týkající se pokynů pro hospodářské politiky v rámci evropského semestru;
d)
výsledky mnohostranného dohledu prováděného v rámci tohoto nařízení;
e)
závěry Evropské rady týkající se pokynů pro mnohostranný dohled a jeho výsledků;
f)
přezkum provádění mnohostranného dohledu na konci evropského semestru;
g)
doporučení přijatá v souladu s čl. 7 odst. 2, čl. 8 odst. 2 a čl. 10 odst. 4 tohoto nařízení.
2. Příslušný výbor Evropského parlamentu může dát příležitost členskému státu, na nějž se vztahuje doporučení nebo rozhodnutí Rady podle čl. 7 odst. 2, čl. 8 odst. 2 nebo čl. 10 odst. 4, aby se výměny názorů zúčastnil.
3. Rada a Komise pravidelně informují Evropský parlament o výsledcích uplatňování tohoto nařízení.
Článek 15
Každoroční podávání zpráv
Komise každoročně podává zprávu o uplatňování tohoto nařízení, včetně aktualizace srovnávacího přehledu uvedeného v článku 4, a se svými zjištěními seznamuje Evropský parlament a Radu v rámci evropského semestru.
Článek 16
Přezkum
1. Do 14. prosince 2014 a poté každých pět let Komise přezkoumá uplatňování tohoto nařízení a podá o něm zprávu.
Tyto zprávy mimo jiné zhodnotí:
a)
účinnost tohoto nařízení;
b)
pokrok dosažený při zajišťování užší koordinace hospodářských politik a udržitelné konvergence hospodářské výkonnosti členských států v souladu se Smlouvou o fungování EU.
Je-li to vhodné, je ke zprávám připojen návrh změn tohoto nařízení.
2. Komise zašle zprávy uvedené v odstavci 1 Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 17
Vstup v platnost
Tato nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 16. listopadu 2011.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 1176/2011
av den 16 november 2011
om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 121.6,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,
med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande (1),
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och
av följande skäl:
(1)
Samordningen av medlemsstaternas ekonomiska politik inom unionen bör utvecklas inom ramen för de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken och sysselsättningsriktlinjerna, såsom föreskrivs i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), och bör innefatta efterlevnad av de vägledande principerna om stabila priser, sunda och hållbara offentliga finanser och monetära förhållanden samt en hållbar betalningsbalans.
(2)
Det finns ett behov av att dra lärdomar från det första årtiondet av den ekonomiska och monetära unionens funktion, och framför allt ett behov av en förbättrad ekonomisk styrning i unionen som bygger på ett större nationellt egenansvar.
(3)
Att uppnå och upprätthålla en dynamisk inre marknad bör betraktas som en aspekt av en ekonomisk och monetär union som fungerar väl och friktionsfritt.
(4)
Ramen för förbättrad ekonomisk styrning bör bygga på flera sammanlänkade och inbördes samstämda politiska åtgärder för hållbar tillväxt och sysselsättning, i synnerhet en unionsstrategi för tillväxt och sysselsättning som är särskilt inriktad på att utveckla och förstärka den inre marknaden, främja internationell handel och konkurrenskraft, en europeisk planeringstermin för stärkt samordning av den ekonomiska politiken och budgetpolitiken (den europeiska planeringsterminen), en effektiv ram för att förebygga och korrigera alltför stora underskott i de offentliga finanserna (stabilitets- och tillväxtpakten), en stabil ram för att förebygga och korrigera makroekonomiska obalanser, minimikrav för nationella budgetramar och förstärkt reglering och tillsyn av finansmarknaderna, inbegripet Europeiska systemrisknämndens (ESRB) makrotillsyn.
(5)
Den förstärkta ekonomiska styrningen bör innebära att Europaparlamentet och de nationella parlamenten involveras i högre grad och i ett tidigare skede. Motparterna till Europaparlamentet inom ramen för denna dialog är visserligen de berörda unonsinstitutionerna och deras representanter, men Europaparlamentets ansvariga utskott får erbjuda en medlemsstat som är föremål för rådets rekommendation eller beslut enligt artikel 7.2, 8.2 eller 10.4 i denna förordning en möjlighet att delta i en diskussion. Medlemsstaternas deltagande i en sådan diskussion är frivilligt.
(6)
Kommissionen bör få en starkare roll i det förstärkta övervakningsförfarandet när det gäller bedömningar som är specifika för varje medlemsstat, övervakning, uppdrag på plats, rekommendationer och varningar.
(7)
Framför allt bör övervakningen av medlemsstaternas ekonomiska politik breddas utöver övervakning av de offentliga finanserna för att inbegripa en mer detaljerad och formell ram i syfte att förebygga alltför stora makroekonomiska obalanser och att hjälpa de berörda medlemsstaterna att upprätta korrigeringsplaner innan avvikelserna blir bestående. Denna breddning av övervakningen av den ekonomiska politiken bör genomföras parallellt med en fördjupad finanspolitisk övervakning.
(8)
För att bidra till att korrigera sådana alltför stora makroekonomiska obalanser, är det nödvändigt att fastställa detaljerade förfaranden i lagstiftning.
(9)
Det multilaterala övervakningsförfarande som avses i artikel 121.3 och 121.4 i EUF-fördraget bör kompletteras med särskilda regler för upptäckt av makroekonomiska obalanser samt för förebyggande och korrigering av alltför stora makroekonomiska obalanser inom unionen. Det är mycket viktigt att förfarandet samordnas med den årliga multilaterala övervakningscykeln.
(10)
Detta förfarande bör inrätta en förvarningsmekanism för upptäckt av framväxande makroekonomiska obalanser i ett tidigt skede. Det bör baseras på användningen av en indikativ och överblickbar resultattavla med indikativa tröskelvärden i kombination med en ekonomisk bedömning. Vid denna bedömning bör hänsyn tas till bland annat nominell och real konvergens inom och utanför euroområdet.
(11)
För att resultattavlan ska kunna fungera som en effektiv del av förvarningsmekanismen bör den bestå av en begränsad uppsättning ekonomiska, finansiella och strukturella indikatorer som är av betydelse för att upptäcka makroekonomiska obalanser, med tillhörande indikativa tröskelvärden. Indikatorerna och tröskelvärdena bör justeras vid behov så att de anpassas till de makroekonomiska obalansernas föränderliga natur, bland annat till följd av framväxande hot mot den makroekonomiska stabiliteten och för att ta hänsyn till förbättrad tillgång till relevanta statistiska uppgifter. Indikatorerna bör inte betraktas som mål för den ekonomiska politiken i sig utan som redskap för att ta hänsyn till de makroekonomiska obalansernas föränderliga natur inom unionen.
(12)
Kommissionen bör samarbeta nära med Europaparlamentet och rådet när resultattavlan och de makroekonomiska och makrofinansiella indikatorerna för medlemsstaterna utarbetas. Kommissionen bör lämna förslag för kommentarer till Europaparlamentets ansvariga utskott och till rådet om planerna att fastställa och justera indikatorer och tröskelvärden. Kommissionen bör informera Europaparlamentet och rådet om eventuella ändringar av indikatorerna och tröskelvärdena och ange skälen för att föreslå dessa ändringar.
(13)
Vid utvecklingen av resultattavlan bör vederbörlig hänsyn också tas till heterogena ekonomiska omständigheter, inbegripet upphämtningseffekter.
(14)
Överskridande av ett eller flera indikativa tröskelvärden behöver inte med nödvändighet betyda att makroekonomiska obalanser håller på att växa fram, eftersom den ekonomiska politiken bör beakta samverkan mellan olika makroekonomiska variabler. Inga slutsatser bör dras från en mekanisk avläsning av resultattavlan. En ekonomisk bedömning bör säkerställa att alla olika uppgifter, från såväl resultattavlan som andra källor, sätts in i sitt sammanhang och blir en del av en heltäckande analys.
(15)
Baserat på den multilaterala övervakningen och förvarningsmekanismen eller vid oväntad och betydande ekonomisk utveckling som kräver brådskande analys med avseende på tillämpningen av denna förordning, bör kommissionen identifiera vilka medlemsstater som behöver granskas mer ingående. Den fördjupade granskningen bör genomföras utan att man förutsätter att det föreligger obalanser och bör inbegripa en ingående analys av orsakerna till obalanserna i den granskade medlemsstaten, med vederbörlig hänsyn tagen till landsspecifika ekonomiska villkor och omständigheter och med en bredare uppsättning analysverktyg, indikatorer och kvalitativ information av landsspecifik karaktär. När kommissionen genomför den fördjupade granskningen bör medlemsstaten samarbeta för att säkerställa att den information som kommissionen har tillgång till är så fullständig och korrekt som möjligt. Dessutom bör kommissionen vederbörligen beakta eventuell annan information som enligt den berörda medlemsstaten har betydelse, och som medlemsstaten har förelagt rådet och kommissionen.
(16)
Den fördjupade granskningen bör diskuteras inom rådet och inom Eurogruppen för de medlemsstater som har euron som valuta. Vid den fördjupade granskningen bör, där så är lämpligt, hänsyn tas till de rekommendationer eller uppmaningar riktade till medlemsstater som är föremål för granskning som rådet har antagit med stöd av artiklarna 121, 126 och 148 i EUF-fördraget och enligt artiklarna 6, 7, 8 och 10 i denna förordning, samt till den granskade medlemsstatens planerade politik, såsom den beskrivs i dess nationella reformprogram, liksom internationell bästa praxis för indikatorer och metoder. När kommissionen beslutar att genomföra en fördjupad granskning vid en betydande och oväntad förändring av den ekonomiska utvecklingen som omedelbart måste analyseras bör den underrätta de berörda medlemsstaterna.
(17)
Vid bedömning av makroekonomiska obalanser bör hänsyn tas till hur allvarliga de är samt till deras eventuella negativa ekonomiska och finansiella spridningseffekter som ökar sårbarheten i unionens ekonomi och utgör ett hot mot den monetära unionens smidiga funktion. Åtgärder för att hantera makroekonomiska obalanser och skillnader i konkurrenskraft krävs i alla medlemsstater, särskilt i euroområdet. De politiska utmaningarnas karaktär, omfattning och angelägenhet kan emellertid variera kraftigt mellan de olika berörda medlemsstaterna. Med tanke på befintliga sårbarheter och omfattningen av den anpassning som krävs, är behovet av politiska åtgärder särskilt akut i medlemsstater med varaktigt stort bytesbalansunderskott och stora förluster av konkurrenskraft. Vidare bör politiken i medlemsstater som bygger upp stora överskott i bytesbalansen syfta till att identifiera och genomföra åtgärder som bidrar till att stärka den inhemska efterfrågan och tillväxtpotentialen.
(18)
Den berörda medlemsstatens förmåga till ekonomisk anpassning och uppnådda resultat avseende efterlevnad av tidigare rekommendationer som utfärdats enligt denna förordning och andra rekommendationer som utfärdats enligt artikel 121 i EUF-fördraget som en del av den multilaterala övervakningen, särskilt de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik, bör också beaktas.
(19)
Ett förfarande för att övervaka och korrigera skadliga makroekonomiska obalanser, med förebyggande och korrigerande inslag, kräver förstärkta övervakningsverktyg baserade på dem som används i det multilaterala övervakningsförfarandet. Detta skulle kunna innefatta att kommissionen genomför utökade övervakningsuppdrag i medlemsstaterna, i samarbete med Europeiska centralbanken (ECB) för medlemsstater som har euron som valuta eller medlemsstater som deltar i avtalet av den 16 mars 2006 mellan Europeiska centralbanken och de nationella centralbankerna i medlemsstaterna utanför euroområdet avseende operativa förfaranden för en växelkursmekanism under etapp tre av den ekonomiska och monetära unionen (4) (ERM2), och kompletterande rapportering av medlemsstaterna i händelse av allvarliga obalanser, inbegripet obalanser som äventyrar den ekonomiska och monetära unionens korrekta funktion. Arbetsmarknadens parter och andra nationella intressenter bör, när detta är lämpligt, medverka i dialogen.
(20)
Om makroekonomiska obalanser konstateras bör rekommendationer, i förekommande fall med medverkan av relevanta kommittéer, lämnas till den berörda medlemsstaten som vägledning för lämpliga politiska åtgärder. Den berörda medlemsstatens politiska reaktion bör vara snabb och alla tillgängliga ekonomisk-politiska instrument som de offentliga myndigheterna förfogar över bör utnyttjas. I förekommande fall bör relevanta nationella intressenter, däribland arbetsmarknadens parter, också involveras i enlighet med EUF-fördraget och nationella rättsliga och politiska arrangemang. Reaktionen bör anpassas till den berörda medlemsstatens specifika miljö och omständigheter och bör täcka den ekonomiska politikens huvudområden, inbegripet finans- och lönepolitik, arbetsmarknader, varu- och tjänstemarknader och reglering av den finansiella sektorn. Åtaganden enligt ERM2 bör beaktas.
(21)
Varningarna och rekommendationerna från ESRB till medlemsstaterna eller till unionen gäller risker av makrofinansiell natur. De bör också, när så är lämpligt, motivera lämpliga uppföljningsåtgärder från kommissionens sida när det gäller övervakning av makroekonomiska obalanser. ESRB:s oberoende och konfidentialitet bör iakttas fullt ut.
(22)
Om allvarliga makroekonomiska obalanser konstateras, inbegripet obalanser som äventyrar den ekonomiska och monetära unionens funktion, bör ett förfarande vid alltför stora obalanser inledas, och detta kan inkludera rekommendationer till medlemsstaten, skärpta krav på övervakning och kontroll, och när det gäller medlemsstater som har euron som valuta möjligheten till verkställighet i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1174/2011 av den 16 november 2011 om verkställighetsåtgärder för att korrigera alltför stora makroekonomiska obalanser i euroområdet (5) vid fortsatt underlåtenhet att vidta korrigerande åtgärder.
(23)
En medlemsstat som är föremål för förfarandet vid alltför stora obalanser bör fastställa en plan för korrigerande åtgärder som i detalj beskriver den politik som planeras för att genomföra rådets rekommendationer. Planen för korrigerande åtgärder bör innehålla ett tidsschema för genomförandet av de beskrivna åtgärderna. Den bör godkännas genom en rekommendation av rådet. Rekommendationen ska överlämnas till Europaparlamentet.
(24)
Rådet bör ges befogenhet att anta enskilda beslut som fastställer bristande efterlevnad av de rekommendationer som antagits av rådet inom ramen för planen för korrigerande åtgärder. Dessa enskilda beslut är en del av den samordning av medlemsstaternas ekonomiska politik som sker inom rådet enligt artikel 121.1 i EUF-fördraget, och utgör därmed en integrerad uppföljning av de rekommendationer som rådet har lämnat med stöd av artikel 121.4 i EUF-fördraget inom ramen för en plan för korrigerande åtgärder.
(25)
Vid tillämpningen av denna förordning bör rådet och kommissionen till fullo respektera de nationella parlamentens och arbetsmarknadsparternas roll, liksom olikheterna mellan de nationella systemen, såsom systemen för lönebildning.
(26)
Om rådet finner att en medlemsstat inte längre har en alltför stor makroekonomisk obalans bör förfarandet vid alltför stora obalanser avslutas efter det att rådet, på rekommendation av kommissionen, har upphävt sina berörda rekommendationer. Detta upphävande bör baseras på en heltäckande analys utförd av kommissionen som visar att medlemsstaten har handlat i enlighet med de berörda rådsrekommendationerna och att bakomliggande orsaker och därmed förbundna risker som identifierats i den rådsrekommendation som inleder förfarandet vid alltför stora underskott inte längre föreligger, med beaktande av bland annat den makroekonomiska utvecklingen samt de makroekonomiska utsikterna och spridningseffekterna. Avslutandet av förfarandet vid alltför stora obalanser bör offentliggöras.
(27)
Eftersom målet för denna förordning, nämligen att fastställa en effektiv ram för att upptäcka makroekonomiska obalanser och för att förebygga och korrigera alltför stora makroekonomiska obalanser, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, på grund av de täta handelsmässiga och finansiella förbindelserna mellan medlemsstaterna och de externa effekterna av nationell ekonomisk politik på unionen och euroområdet som helhet, och det därför bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
SYFTE OCH DEFINITIONER
Artikel 1
Syfte
1. I denna förordning fastställs detaljerade regler för upptäckt av makroekonomiska obalanser samt för förebyggande och korrigering av alltför stora makroekonomiska obalanser inom unionen.
2. Denna förordning ska tillämpas inom ramen för den europeiska planeringsterminen i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1175/2011 av den 16 november 2011 om ändring av rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (6).
3. Tillämpningen av denna förordning ska till fullo respektera artikel 152 i EUF-fördraget, och de rekommendationer som utfärdas enligt denna förordning ska respektera nationell praxis och de nationella systemen för lönebildning. Denna förordning ska beakta artikel 28 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, och påverkar därför inte rätten att förhandla om, ingå eller tillämpa kollektivavtal samt att vidta kollektiva åtgärder i enlighet med nationell lagstiftning och praxis.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning gäller följande definitioner:
1. obalanser: alla trender som leder till en makroekonomisk utveckling som inverkar negativt på, eller skulle kunna inverka negativt på, ekonomin i en medlemsstat eller i den ekonomiska och monetära unionen, eller i unionen som helhet.
2. alltför stora obalanser: allvarliga obalanser, inbegripet obalanser som äventyrar eller skulle kunna äventyra den ekonomiska och monetära unionens korrekta funktion.
KAPITEL II
UPPTÄCKT AV OBALANSER
Artikel 3
Förvarningsmekanism
1. En förvarningsmekanism ska inrättas för att underlätta tidig upptäckt och övervakning av obalanser. Kommissionen ska utarbeta en årlig rapport med en kvalitativ ekonomisk och finansiell bedömning som bygger på en resultattavla med en uppsättning indikatorer vars värden jämförs med deras indikativa tröskelvärden, såsom föreskrivs i artikel 4. Den årliga rapporten med resultattavlans värden för indikatorerna ska offentliggöras.
2. Kommissionens årliga rapport ska innehålla en ekonomisk och finansiell bedömning som sätter in indikatorernas förändring över tiden i ett vidare sammanhang, vid behov underbyggd av andra relevanta ekonomiska och finansiella indikatorer vid bedömningen av hur obalanserna har utvecklats. Inga slutsatser ska dras från en mekanisk avläsning av resultattavlans indikatorer. Bedömningen ska beakta utvecklingen av obalanserna i unionen och i euroområdet. I rapporten ska också anges om överskridande av tröskelvärdena i en eller flera medlemsstater betyder att eventuella obalanser håller på att växa fram. Bedömningen av medlemsstater med stort bytesbalansunderskott kan skilja sig från bedömningen av medlemsstater som bygger upp stora överskott i bytesbalansen.
3. Den årliga rapporten ska identifiera de medlemsstater som kommissionen anser kan ha drabbats av eller kan riskera att drabbas av obalanser.
4. Kommissionen ska i god tid överlämna den årliga rapporten till Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén.
5. Som en del av den multilaterala övervakningen i enlighet med artikel 121.3 i EUF-fördraget ska rådet diskutera och genomföra en samlad bedömning av kommissionens årliga rapport. Eurogruppen ska diskutera rapporten i den mån den berör de medlemsstater som har euron som valuta.
Artikel 4
Resultattavlan
1. Resultattavlan, och uppsättningen av indikatorer, ska användas som ett instrument för underlättande av tidig upptäckt och övervakning av obalanser.
2. Resultattavlan ska omfatta ett mindre antal relevanta, praktiska, enkla, mätbara och tillgängliga makroekonomiska och makrofinansiella indikatorer för medlemsstaterna. Den ska möjliggöra tidig upptäckt av både kortsiktiga makroekonomiska obalanser och obalanser som växer fram på grund av strukturella och långsiktiga tendenser.
3. Resultattavlan ska bland annat omfatta indikatorer som är värdefulla för en tidig identifiering av
a)
interna obalanser, inklusive obalanser som kan växa fram till följd av offentlig och privat skuldsättning, utvecklingen på finansmarknaderna och tillgångsmarknaderna, inbegripet fastighetsmarknaden, utvecklingen av kreditflödet inom den privata sektorn och utvecklingen av arbetslösheten,
b)
externa obalanser, inklusive obalanser som kan växa fram till följd av utvecklingen av bytesbalansen och medlemsstaternas nettoinvesteringspositioner, reala effektiva växelkurser, exportmarknadsandelar, förändringar av priser och kostnader samt konkurrenskraft i andra avseenden än priskonkurrens, med beaktande av produktivitetens olika beståndsdelar.
4. I samband med den ekonomiska avläsningen av resultattavlan i förvarningsmekanismen ska kommissionen särskilt uppmärksamma utvecklingen av den reala ekonomin, däribland den ekonomiska tillväxten, resultatet i fråga om sysselsättning och arbetslöshet, nominell och reell konvergens inom och utanför euroområdet, utvecklingen av produktiviteten och dess relevanta drivkrafter såsom forskning och utveckling och utländska och nationella investeringar samt sektorsrelaterad utveckling, inbegripet på energiområdet, som inverkar på BNP och bytesbalansen.
Resultattavlan ska också innehålla indikativa tröskelvärden för indikatorerna som ska fungera som förvarningsnivåer. Valet av indikatorer och tröskelvärden ska bidra till att främja konkurrenskraften i unionen.
Resultattavlan med indikatorer ska ha övre och nedre tröskelvärden för förvarning, om detta inte är olämpligt, vilka ska differentieras för medlemsstaterna i euroområdet respektive de medlemsstater som står utanför euroområdet, om detta är motiverat på grund av särdragen i den monetära unionen och relevanta ekonomiska omständigheter. Vid utvecklingen av resultattavlan ska vederbörlig hänsyn tas till heterogena ekonomiska omständigheter, inbegripet upphämtningseffekter.
5. ESRB:s arbete ska vederbörligen beaktas i samband med utarbetandet av indikatorer som är relevanta för stabiliteten på finansmarknaderna. Kommissionen ska uppmana ESRB att uttala sig om förslagen till indikatorer som är relevanta för stabiliteten på finansmarknaderna.
6. Kommissionen ska offentliggöra resultattavlans uppsättning av indikatorer och tröskelvärden.
7. Kommissionen ska regelbundet utvärdera resultattavlans lämplighet, inbegripet sammansättningen av indikatorer, de fastställda tröskelvärdena och den metod som används, och den ska justera eller ändra dem om så är nödvändigt. Kommissionen ska offentliggöra förändringar av den underliggande metoden och resultattavlans sammansättning med tillhörande tröskelvärden.
8. Kommissionen ska minst årligen uppdatera resultattavlans värden för indikatorerna.
Artikel 5
Fördjupad granskning
1. Med vederbörlig hänsyn tagen till de diskussioner i rådet och Eurogruppen som avses i artikel 3.5, eller om den ekonomiska utvecklingen ändras på ett betydande och oväntat sätt som omedelbart måste analyseras med avseende på tillämpningen av denna förordning, ska kommissionen genomföra en fördjupad granskning för varje medlemsstat som den bedömer kan ha drabbats av eller kan riskera att drabbas av obalanser.
Den fördjupade granskningen ska bygga på en detaljerad analys av landsspecifika förhållanden, däribland medlemsstaternas olika utgångslägen. Den ska granska ett brett urval av ekonomiska variabler och ta hjälp av analysverktyg och kvalitativ information av landsspecifik karaktär. Den ska ta hänsyn till de nationella särdragen för relationerna och dialogen mellan arbetsmarknadens parter.
Kommissionen ska även vederbörligen beakta eventuell annan information som den berörda medlemsstaten anser har betydelse, och har meddelat kommissionen.
Kommissionen ska genomföra den fördjupade granskningen i förening med övervakningsuppdrag i den berörda medlemsstaten i enlighet med artikel 13.
2. Kommissionens fördjupade granskning ska omfatta en utvärdering av huruvida den berörda medlemsstaten är drabbad av obalanser och huruvida dessa obalanser utgör alltför stora obalanser. Den ska granska de upptäckta obalansernas ursprung mot bakgrund av de ekonomiska förhållanden som råder, inbegripet de täta handelsmässiga och finansiella förbindelserna mellan medlemsstaterna och de externa effekterna av nationell ekonomisk politik. Den fördjupade granskningen ska analysera relevant utveckling med anknytning till unionsstrategin för tillväxt och sysselsättning. Den ska också undersöka den ekonomiska utvecklingens relevans i unionen och i euroområdet som helhet. Den ska särskilt beakta följande:
a)
Där så är lämpligt, de rekommendationer eller uppmaningar som rådet har lämnat till de granskade medlemsstaterna och som antagits med stöd av artiklarna 121, 126 och 148 i EUF-fördraget och enligt artiklarna 6, 7, 8, och 10 i denna förordning.
b)
Den granskade medlemsstatens planerade politik, såsom den beskrivs i dess nationella reformprogram och, i förekommande fall, i dess stabilitets- och konvergensprogram.
c)
Alla varningar eller rekommendationer från ESRB om systemrisker som riktas till, eller som berör, den medlemsstat som är föremål för granskning. ESRB:s krav på konfidentialitet ska respekteras.
3. Kommissionen ska informera Europaparlamentet och rådet om resultaten av den fördjupade granskningen och offentliggöra dem.
Artikel 6
Förebyggande åtgärder
1. Om kommissionen, på grundval av den fördjupade granskning som avses i artikel 5, anser att det föreligger obalanser i en medlemsstat ska kommissionen informera Europaparlamentet, rådet och Eurogruppen om detta. På rekommendation från kommissionen får rådet lämna nödvändiga rekommendationer till den berörda medlemsstaten i enlighet med förfarandet i artikel 121.2 i EUF-fördraget.
2. Rådet ska informera Europaparlamentet om rekommendationen och ska offentliggöra den.
3. Rådets och kommissionens rekommendationer ska till fullo respektera artikel 152 i EUF-fördraget och ska beakta artikel 28 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.
4. Rådet ska årligen inom ramen för den europeiska planeringsterminen se över sin rekommendation och får vid behov anpassa den i enlighet med punkt 1.
KAPITEL III
FÖRFARANDE VID ALLTFÖR STORA OBALANSER
Artikel 7
Inledande av förfarandet vid alltför stora obalanser
1. Om kommissionen, på grundval av den fördjupade granskning som avses i artikel 5, anser att en medlemsstat har drabbats av alltför stora obalanser ska kommissionen informera Europaparlamentet, rådet och Eurogruppen om detta.
Kommissionen ska också informera de relevanta Europeiska tillsynsmyndigheterna och ESRB. ESRB uppmanas att vidta de åtgärder den anser nödvändiga.
2. Rådet får, på grundval av en rekommendation från kommissionen, i enlighet med artikel 121.4 i EUF-fördraget, anta en rekommendation där det fastställs att det föreligger en alltför stor obalans och rekommendera att den berörda medlemsstaten vidtar korrigerande åtgärder.
Rådets rekommendation ska ange typen av obalanser samt deras effekter och ska ange ett antal politiska rekommendationer som ska följas samt en tidsfrist inom vilken den berörda medlemsstaten måste lämna in en plan för korrigerande åtgärder. Rådet får enligt artikel 121.4 i EUF-fördraget offentliggöra sin rekommendation.
Artikel 8
Plan för korrigerande åtgärder
1. Alla medlemsstater för vilka ett förfarande vid alltför stora obalanser har inletts, ska lämna in en plan för korrigerande åtgärder till rådet och kommissionen på grundval av, och inom en tidsfrist som ska fastställas i, rådets rekommendation som avses i artikel 7.2. Denna plan för korrigerande åtgärder ska ange de specifika politiska åtgärder som den berörda medlemsstaten har genomfört eller avser att genomföra samt inbegripa en tidsplan för dessa åtgärder. Planen för korrigerande åtgärder ska beakta de ekonomiska och sociala konsekvenserna av de politiska åtgärderna och vara förenlig med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken och sysselsättningsriktlinjerna.
2. Rådet ska, på grundval av en rapport från kommissionen, bedöma planen för korrigerande åtgärder inom två månader från inlämnandet. Om rådet, på grundval av en rekommendation från kommissionen, anser att planen för korrigerande åtgärder är tillräcklig, ska det godkänna planen genom en rekommendation med en förteckning över de särskilda åtgärder som krävs och tidsfrister för att vidta dem, och ska fastställa en tidsplan för övervakning med vederbörlig hänsyn till överföringskanalerna, samtidigt som det tas i beaktande att det kan bli ett betydande glapp tidsmässigt mellan antagandet av den korrigerande åtgärden och den tidpunkt då obalansen har rättats till.
3. Om rådet, på grundval av en rekommendation från kommissionen, anser att de åtgärder som vidtagits eller planeras i planen för korrigerande åtgärder är otillräckliga ska det anta en rekommendation till medlemsstaten att lämna in en ny plan för korrigerande åtgärder, i regel inom två månader. Rådet ska granska den nya planen för korrigerande åtgärder i enlighet med det förfarande som fastställs i denna artikel.
4. Planen för korrigerande åtgärder, kommissionens rapport och rådets rekommendation enligt punkterna 2 och 3 ska offentliggöras.
Artikel 9
Övervakning av korrigerande åtgärder
1. Kommissionen ska övervaka genomförandet av den rekommendation som rådet antagit enligt artikel 8.2. I det syftet ska medlemsstaten regelbundet till rådet och kommissionen lägga fram lägesrapporter med en periodicitet som ska fastställas av rådet i den rekommendation som avses i artikel 8.2.
2. Rådet ska offentliggöra medlemsstaternas lägesrapporter.
3. Kommissionen får genomföra utökade övervakningsuppdrag i den berörda medlemsstaten för att övervaka genomförandet av planen för korrigerande åtgärder, i samarbete med ECB om dessa uppdrag rör medlemsstater som har euron som valuta eller medlemsstater som deltar i ERM2. Kommissionen ska när det är lämpligt involvera arbetsmarknadens parter och andra nationella intressenter i en dialog under dessa uppdrag.
4. Vid relevanta, större förändringar av de ekonomiska omständigheterna får rådet, på rekommendation från kommissionen, ändra de rekommendationer som antagits enligt artikel 8.2 i enlighet med det förfarande som fastställs i den artikeln. När så är lämpligt ska rådet uppmana den berörda medlemsstaten att lämna in en reviderad plan för korrigerande åtgärder, och ska bedöma den reviderade planen för korrigerande åtgärder i enlighet med förfarandet i artikel 8.
Artikel 10
Bedömning av korrigerande åtgärder
1. På grundval av en rapport från kommissionen ska rådet bedöma huruvida den berörda medlemsstaten har vidtagit de rekommenderade korrigerande åtgärderna i enlighet med den rekommendation som rådet utfärdat enligt artikel 8.2.
2. Kommissionen ska offentliggöra sin rapport.
3. Rådet ska genomföra sin bedömning inom den tidsfrist som fastställts i rådets rekommendationer som antagits i enlighet med artikel 8.2.
4. Om rådet anser att medlemsstaten inte har vidtagit de rekommenderade korrigerande åtgärderna ska det, på rekommendation från kommissionen, anta ett beslut som fastställer bristande efterlevnad, tillsammans med en rekommendation med nya tidsfrister för korrigerande åtgärder. Rådet ska i detta fall informera Europeiska rådet, och ska offentliggöra slutsatserna från de övervakningsuppdrag som avses i artikel 9.3.
Kommissionens rekommendation om fastställelse av bristande efterlevnad ska anses vara antagen av rådet, om inte rådet med kvalificerad majoritet beslutar att förkasta rekommendationen inom tio dagar från det att kommissionen har antagit den. Den berörda medlemsstaten får begära att rådet håller ett sammanträde inom den perioden för att rösta om detta beslut.
5. Om rådet på grundval av den rapport från kommissionen som avses i punkt 1, anser att medlemsstaten har vidtagit de korrigerande åtgärder som rekommenderats i enlighet med artikel 8.2, ska förfarandet vid alltför stora obalanser anses aktiverat och ska tills vidare lämnas vilande. Övervakningen ska dock fortsätta i enlighet med den tidsplan som angavs i rekommendationen enligt artikel 8.2. Rådet ska offentliggöra skälen för att låta förfarandet vila och erkänna de korrigerande åtgärder som den berörda medlemsstaten vidtagit.
Artikel 11
Avslutande av förfarandet vid alltför stora obalanser
Rådet ska, på rekommendation av kommissionen, upphäva de rekommendationer som utfärdats enligt artikel 7, 8 eller 10 så snart som rådet anser att den berörda medlemsstaten inte längre är drabbad av alltför stora obalanser, så som det anges i den rekommendation som avses i artikel 7.2. Rådet ska göra ett offentligt uttalande som återger detta.
Artikel 12
Omröstning i rådet
När det gäller de åtgärder som avses i artiklarna 7-11, ska rådet agera utan att beakta den berörda medlemsstatens röst i rådet.
KAPITEL IV
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 13
Övervakningsuppdrag
1. Kommissionen ska se till att det förs en ständig dialog med medlemsstaternas myndigheter i enlighet med målen i denna förordning. Kommissionen ska i detta syfte framför allt utföra uppdrag för att bedöma den ekonomiska situationen i medlemsstaten och fastställa eventuella risker och svårigheter när det gäller att uppfylla målen i denna förordning.
2. Kommissionen får utföra utökade övervakningsuppdrag på plats i medlemsstater som är föremål för en rekommendation angående förekomsten av en alltför stor obalans enligt artikel 7.2.
3. När den berörda medlemsstaten är en medlemsstat som har euron som valuta eller som deltar i ERM2, får kommissionen bjuda in företrädare för Europeiska centralbanken att delta i övervakningsuppdrag, när så är lämpligt.
4. Kommissionen ska rapportera till rådet om resultatet av de uppdrag som avses i punkt 2 och får besluta att offentliggöra resultatet när så är lämpligt.
5. När kommissionen organiserar de uppdrag som avses i punkt 2, ska den översända sina preliminära resultat till den berörda medlemsstaten för synpunkter.
Artikel 14
Ekonomisk dialog
1. För att stärka dialogen mellan unionsinstitutionerna, särskilt Europaparlamentet, rådet och kommissionen, och säkerställa ökad transparens och ansvarighet, får Europaparlamentets ansvariga utskott uppmana rådets ordförande, kommissionen och, i förekommande fall, Europeiska rådets ordförande eller Eurogruppens ordförande att i utskottet diskutera
a)
information som lämnats av rådet om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken enligt artikel 121.2 i EUF-fördraget,
b)
allmänna riktlinjer som kommissionen utfärdat till medlemsstaterna i början av den årliga övervakningscykeln,
c)
Europeiska rådets slutsatser om riktlinjer för den ekonomiska politiken inom ramen för den europeiska planeringsterminen,
d)
resultaten av multilateral övervakning som genomförts enligt denna förordning,
e)
Europeiska rådets slutsatser om riktlinjerna för och resultaten av den multilaterala övervakningen,
f)
en översyn av genomförandet av den multilaterala övervakningen i slutet av den europeiska planeringsterminen,
g)
de rekommendationer som antagits i enlighet med artiklarna 7.2, 8.2 och 10.4 i denna förordning.
2. Europaparlamentets ansvariga utskott får erbjuda den medlemsstat som är föremål för rådets rekommendation eller beslut enligt artikel 7.2, 8.2 eller 10.4 tillfälle att delta i en diskussion.
3. Rådet och kommissionen ska regelbundet informera Europaparlamentet om resultaten av tillämpningen av denna förordning.
Artikel 15
Årlig rapport
Kommissionen ska varje år rapportera om tillämpningen av denna förordning, och om uppdateringen av resultattavlan i enlighet med artikel 4 och lägga fram sina iakttagelser för Europaparlamentet och rådet inom ramen för den europeiska planeringsterminen.
Artikel 16
Översyn
1. Kommissionen ska senast den 14 december 2014, och därefter vart femte år, göra en översyn av och rapportera om tillämpningen av denna förordning.
Dessa rapporter ska innehålla en utvärdering av bland annat
a)
denna förordnings ändamålsenlighet,
b)
framstegen med att säkra fastare samordning av den ekonomiska politiken och en varaktig konvergens mellan medlemsstaternas ekonomiska resultat i enlighet med EUF-fördraget.
Dessa rapporter ska när så är lämpligt åtföljas av ett förslag till ändring av denna förordning.
2. Kommissionen ska överlämna de rapporter som avses i punkt 1 till Europaparlamentet och till rådet.
Artikel 17
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Strasbourg den 16 november 2011.