NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1063/2010
ze dne 18. listopadu 2010,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (1), a zejména na článek 247 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Na základě nařízení Rady (ES) č. 732/2008 ze dne 22. července 2008 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí pro období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2011 a o změně nařízení (ES) č. 552/97, (ES) č. 1933/2006 a nařízení Komise (ES) č. 1100/2006 a (ES) č. 964/2007 (2) poskytuje Evropská unie celní preference rozvojovým zemím v rámci systému všeobecných celních preferencí („GSP“ nebo „systém“). Podle čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení jsou pravidla původu týkající se definice pojmu původních produktů a související postupy a metody správní spolupráce stanoveny v nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (3).
(2)
Po rozsáhlé diskusi zahájené zelenou knihou ze dne 18. prosince 2003 o budoucnosti pravidel původu v preferenčních obchodních režimech (4) Komise dne 16. března 2005 přijala sdělení nazvané „Pravidla původu v preferenčních obchodních režimech: Budoucí zaměření“ (5) („sdělení“). Toto sdělení stanoví nový přístup k pravidlům původu ve všech preferenčních obchodních režimech Evropské unie, a zejména v režimech, které zohledňují požadavky vývoje, jako je systém všeobecných celních preferencí.
(3)
V souvislosti s rozvojovou agendou z Dohá byla uznána potřeba větší integrace rozvojových zemí do světového hospodářství, zejména prostřednictvím lepšího přístupu na trhy rozvinutých zemí.
Za tímto účelem by preferenční pravidla původu měla být zjednodušena a případně zmírněna, aby produkty pocházející ze zvýhodněných zemí mohly skutečně využívat poskytnutých preferencí.
(4)
Aby se preferenčních výhod dostávalo skutečně tomu, kdo je potřebuje, a aby byly ochráněny vlastní zdroje Evropské unie, měla by změny preferenčních pravidel původu doprovázet úprava postupů pro jejich řízení.
(5)
Posouzení dopadů tohoto nařízení provedené Komisí prokazuje, že pravidla systému všeobecných celních preferencí jsou vnímána jako příliš složitá a restriktivní. Dále z posouzení vyplývá, že u některých produktů, zejména těch, které jsou pro nejméně rozvinuté země nejzajímavější, je skutečné využívání poskytnutých preferencí nízké a že jedním z důvodů tohoto stavu jsou pravidla původu.
(6)
Posouzení dopadů naznačilo, že zjednodušení a zohlednění požadavků vývoje by mohlo být dosaženo jediným kritériem použitelným na všechny produkty, které by určilo původ zboží, jež není zcela získáno ve zvýhodněné zemi, a to na základě hodnoty přidané v dotyčné zvýhodněné zemi a dodržení dostatečného zpracovatelského prahu. Posouzení však neprokázalo, že pro zjednodušení nebo zohlednění požadavků vývoje je nepostradatelná pouze jediná metoda. Podle názorů zúčastněných stran kromě toho existuje celá řada odvětví, pro která kritérium přidané hodnoty buď není vhodné, nebo by nemělo být použito jako jediné kritérium; jako jsou zemědělské a zpracované zemědělské produkty, produkty rybolovu, chemikálie, kovy, textilní produkty, oblečení a boty. Proto by v těchto odvětvích měla být používána jiná, jednodušší kritéria, kterým hospodářské subjekty lépe porozumějí a která mohou celní správy jednodušeji kontrolovat, a to buď namísto kritéria přidané hodnoty, nebo jako jeho alternativa. Tato jiná kritéria zahrnují maximální povolený obsah nepůvodních materiálů, změnu čísla nebo položky či podpoložky celního sazebníku, zvláštní opracování a zpracování a použití zcela získaných materiálů. Zjednodušení si nicméně vyžaduje, aby různých pravidel bylo co nejméně. Proto by pravidla původu měla být založena pokud možno na jednotlivých odvětvích, nikoli na jednotlivých produktech.
(7)
Pravidla původu by měla odrážet charakteristiky konkrétních odvětví a rovněž zvýhodněným zemím umožnit skutečný přístup k poskytnutému preferenčnímu celnímu zacházení. Pravidla by mimoto v případě potřeby měla zohledňovat různorodé průmyslové kapacity zvýhodněných zemí. S cílem podpořit průmyslový rozvoj v nejméně rozvinutých zemích by měl být práh vztahující se na tyto materiály v případech, kde je pravidlo založeno na dodržení maximálního obsahu nepůvodních materiálů, co nejvyšší, přičemž by se mělo zajistit, že operace uskutečněné v těchto zemích budou řádně provedeny a hospodářsky odůvodněné. Maximální obsah nepůvodních materiálů až do výše 70 % nebo jakékoli pravidlo, které stanoví ekvivalentní úroveň uvolnění, by u produktů pocházejících z nejméně rozvinutých zemí měly vést ke zvýšení jejich vývozu.
(8)
Aby se zajistilo, že opracování nebo zpracování, které se uskuteční ve zvýhodněné zemi, je řádně provedenou a hospodářsky odůvodněnou operací, jež bude pro tuto zemi skutečným hospodářským přínosem, je vhodné stanovit seznam operací nedostatečného opracování nebo zpracování, které produktu nikdy nemohou udělit status původu. Tento seznam může být z větší části stejný jako seznam stávající. Měly by však být provedeny určité úpravy. Aby se zabránilo odklonění obchodu a narušení trhu s cukrem, mělo by být v souladu s ustanoveními, jež již byla přijata jako součást pravidel původu ostatních preferenčních obchodních režimů, například stanoveno nové pravidlo, které zabrání mísení cukru s jiným materiálem.
(9)
V odvětvích, na která se neuplatňuje kritérium přidané hodnoty, by měla být zajištěna míra pružnosti, jako je tomu dosud, a to povolením použití omezeného podílu materiálů, které nesplňují pravidla. Rozsah tohoto použití by však měl být vyjasněn, pokud jde o produkty vyrobené za použití zcela získaných materiálů. Kromě toho by s cílem umožnit větší pružnost při získávání materiálů měl být s výjimkou některých citlivých produktů povolený podíl těchto materiálů zvýšen, a to z 10 % na 15 % ceny konečného produktu ze závodu. Mezi tyto citlivé produkty patří produkty spadající do kapitol 2 a 4 až 24 harmonizovaného systému, kromě zpracovaných produktů rybolovu kapitoly 16, pro které se přípustné odchylky vyjádřené jako hmotnost zdají být vhodnější, a produkty spadající do kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému, které by měly podléhat zvláštním pravidlům pro přípustné odchylky založeným podle okolností buď na hmotnosti, nebo na hodnotě a lišícím se v závislosti na produktu.
(10)
Kumulace původu je důležitým zjednodušujícím faktorem, který umožňuje zemím s totožnými pravidly původu spolupracovat za účelem výroby produktů způsobilých pro preferenční celní zacházení. Stávající podmínky regionální kumulace původu, což je druh kumulace fungující v současnosti v rámci tří regionálních sdružení zemí, se ukázaly jako složité a příliš přísné. Měly by proto být zjednodušeny a zmírněny, a to zrušením stávající podmínky týkající se hodnoty. Kromě toho by měly být zachovány stávající možnosti kumulace mezi zeměmi ve stejném regionálním sdružení, a to i přes diferenciaci v pravidlech původu zavedenou v některých případech tímto nařízením mezi nejméně rozvinutými zeměmi a jinými zvýhodněnými zeměmi. Tato kumulace by měla být povolena pouze za předpokladu, že při zasílání materiálů do jiné země v rámci sdružení za účelem regionální kumulace uplatní každá země pravidlo původu, které pro ni platí v obchodních vztazích s Evropskou unií. Aby se však zabránilo narušení trhu mezi zeměmi s různými úrovněmi celní preference, měla by být přijata opatření na vynětí některých citlivých produktů z regionální kumulace.
(11)
Komise ve sdělení uvedla, že je připravena zvážit jakýkoli požadavek na vytvoření nových, spojených nebo rozšířených sdružení, pokud bude existovat hospodářská komplementarita, budou zohledněny rozdíly v preferenčních režimech uplatňovaných na různé země a související riziko obcházení cel a pokud budou zavedeny nezbytné struktury a postupy pro správní spolupráci při řízení a kontrole původu. V souladu s tím by měla být přijata opatření na kumulaci původu mezi zeměmi ve sdružení regionální kumulace I a III, které splňují požadované podmínky. V návaznosti na žádost předloženou organizací MERCOSUR by mělo být vytvořeno nové sdružení regionální kumulace nazvané „sdružení IV“ a sestávající z Argentiny, Brazílie, Paraguaye a Uruguaye. Uplatnění regionální kumulace mezi uvedenými zeměmi by mělo být podmíněno splněním nezbytných požadavků.
(12)
Zvýhodněným zemím by mělo být dovoleno dále využívat kumulace se zeměmi, které jsou partnerskými zeměmi v rámci dohod o volném obchodu uzavřených EU. Tento nový druh kumulace, tzv. „rozšířená kumulace“, by měl být jednosměrný, tj. měl by povolovat pouze použití materiálů ve zvýhodněných zemích a měl by být udělen po důkladném prozkoumání žádosti podané dotyčnou zvýhodněnou zemí. Zboží spadající do kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému by vzhledem ke své citlivé povaze mělo být z tohoto druhu kumulace vyňato.
(13)
Zvýhodněným zemím je od roku 2001 povoleno kumulovat původ u zboží spadajícího pod kapitoly 25 až 97 harmonizovaného systému a pocházejícího z Norska a Švýcarska. Tato kumulace by měla být povolena i nadále a měla by být rozšířena na Turecko za předpokladu, že Norsko, Švýcarsko a Turecko použijí stejnou definici pojmu původu jako Evropská unie a udělí reciproční zacházení dovezeným produktům, které byly vyrobeny za použití materiálů pocházejících z Evropské unie. Za tímto účelem by měla být mezi smluvními stranami výměnou dopisů nebo jakoukoli jinou vhodnou formou uzavřena dohoda obsahující závazek, že smluvní strany poskytnou členským státům a sobě navzájem nezbytnou podporu v záležitostech správní spolupráce.
(14)
Regionální kumulace by se však neměla vztahovat na některé materiály, u kterých celní preference v Evropské unii není stejná pro všechny země účastnící se kumulace a kde by dotčené materiály prostřednictvím kumulace využívaly příznivějšího celního zacházení než toho, kterého by se jim dostalo v případě přímého vývozu do Evropské unie. Pokud by tato situace nebyla vyřešena prostřednictvím vynětí materiálů, mohlo by to vést k obcházení cel nebo k narušení obchodu tím, že by se do Evropské unie vyváželo zboží pouze ze zemí, na které se uplatňuje nejpříznivější celní preference.
(15)
V samostatné příloze se stanoví seznam materiálů vyňatých z regionální kumulace. Tato příloha může být pozměněna nejen při opětovném vzniku těchto okolností, ale také s cílem zahrnout případy, kdy by takové okolnosti nastaly v důsledku provedení kumulace mezi zeměmi sdružení regionální kumulace I a III.
Kumulace původu mezi zeměmi ve sdruženích regionální kumulace I a III a rozšířená kumulace by měla podléhat konkrétním podmínkám, přičemž by Komise v souladu s postupem projednávání ve výborech a na základě příslušných ohledů měla ověřit jejich splnění předtím, než zváží udělení kumulace. Ze stejných důvodů by Komise měla mít v případech, kdy používání této kumulace bylo uděleno, ale později se zjistí, že uplatňování kumulace již nesplňuje podmínky nebo vede k nežádoucím následkům, jako například k narušování obchodu nebo obcházení cel, možnost kdykoli odejmout povolení k používání těchto druhů kumulace.
(16)
Ve stávajících pravidlech původu jsou některá ustanovení týkající se rybářských plavidel lovících ryby mimo pobřežní vody složitá do takové míry, která je nepřiměřená jejich záměru, a je proto velmi obtížné je provádět i kontrolovat. Měla by proto být zjednodušena.
Stávající pravidla vyžadují důkaz přímé dopravy do Evropské unie, který je často obtížné získat. Kvůli tomuto požadavku nemůže jisté zboží, ke kterému je připojen platný doklad o původu, ve skutečnosti využívat preference. Je proto vhodné zavést nové, jednodušší a pružnější pravidlo, které se zaměří na to, aby zboží předložené celním orgánům po prohlášení o propuštění do volného oběhu v Evropské unii bylo stejné jako zboží, které opustilo zvýhodněnou zemi vývozu, a nebylo cestou jakýmkoli způsobem pozměněno či přetvořeno.
(17)
V současné době potvrzují původ produktů orgány zvýhodněné země a v případech, kdy se prokáže, že deklarovaný původ je nesprávný, dovozci často nemusí platit clo, neboť jednali v dobré víře a chyba se stala na straně příslušných orgánů. To vede ke ztrátě vlastních zdrojů Evropské unie a hlavní břemeno pak spočívá na daňových poplatnících Evropské unie. Vzhledem k tomu, že vývozci nejlépe sami znají původ svých produktů, je vhodné požadovat, aby vývozci přímo svým zákazníkům poskytovali deklarace o původu.
(18)
Vývozci by měli být registrováni u příslušných orgánů zvýhodněných zemí, aby se usnadnily cílené kontroly po vývozu. Za tímto účelem by každá zvýhodněná země měla vytvořit elektronický rejstřík registrovaných vývozců, jehož obsah by měl být oznámen Komisi příslušným vládním orgánem dané zvýhodněné země. Na tomto základě by Komise měla pro účely správních úřadů a hospodářských subjektů v Evropské unii vytvořit centrální databázi registrovaných vývozců, jejímž prostřednictvím by hospodářské subjekty před deklarováním zboží určeného k propuštění do volného oběhu mohly zkontrolovat, že jejich dodavatel je vývozce registrovaný v dotyčné zvýhodněné zemi. Stejně tak by hospodářské subjekty z Evropské unie vyvážející za účelem dvoustranné kumulace původu měly být registrovány u příslušných úřadů členských států.
(19)
Zveřejnění registračních čísel vývozců a údajů nedůvěrné povahy o nich by mělo ostatním stranám umožnit konzultaci těchto údajů s cílem zjednodušit transparentnost a zvýšit informovanost zúčastněných stran. Uvážíme-li však důsledky tohoto zveřejnění, mělo by k němu docházet pouze v případě, že k tomu vývozce předem dobrovolně udělí svůj výslovný a vědomý písemný souhlas.
(20)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (6) upravuje zpracování osobních údajů členskými státy. Zásady uvedené ve směrnici 95/46/ES by v tomto nařízení měly být podle potřeby doplněny nebo objasněny.
(21)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů institucemi a orgány Společenství a o volném pohybu těchto údajů (7) upravuje zpracovávání osobních údajů Komisí. Zásady uvedené v nařízení (ES) č. 45/2001 by v tomto nařízení měly být podle potřeby doplněny nebo objasněny.
(22)
Podle článku 28 směrnice 95/46/ES by vnitrostátní orgány dozoru měly provádět dohled nad přípustností zpracování osobních údajů členskými státy, zatímco podle článku 46 nařízení (ES) č. 45/2001 by evropský inspektor ochrany údajů měl kontrolovat činnost orgánů a institucí Evropské unie ve vztahu ke zpracování osobních údajů. Evropský inspektor ochrany údajů a vnitrostátní orgány dozoru by měli aktivně spolupracovat s v rámci své příslušné oblasti působnosti a zajistit koordinovaný dohled nad zpracováním dat prováděným v souladu s tímto nařízením.
(23)
Zavedení systému registrovaných vývozců musí zohlednit schopnost zvýhodněných zemí vytvořit a řídit registrační systém a rovněž schopnost Komise vytvořit nezbytnou centrální databázi. Za tím účelem musí Komise ještě stanovit požadavky uživatelů a technické specifikace systému. Po vytvoření podrobné struktury centrální databáze bude posouzen přesný vliv systému registrovaných vývozců, zejména pokud jde o přístupové údaje a ochranu údajů, a budou provedeny nezbytné úpravy příslušných ustanovení. Zavedení systému by proto mělo být odloženo na 1. ledna 2017, což umožní uskutečnění vývojové fáze, až budou stanoveny požadavky uživatelů a technické specifikace a provedeny případné právní úpravy nezbytné s ohledem na požadavky uživatelů systému a technické specifikace a jejich vliv na ochranu údajů. Pro země, které nemohou tento termín dodržet, by mělo být kromě toho stanoveno dodatečné tříleté období.
Do roku 2017 a po tomto roce by pro zvýhodněné země, které v té době nebudou schopny používat nový systém, měla být stanovena přechodná pravidla týkající se postupů a metod správní spolupráce založená na dosud platných ustanoveních. Tato přechodná pravidla by zejména měla stanovit vydávání dokladu o původu příslušnými orgány dotyčné země. Stávající pravidla by kromě toho měla být zefektivněna tím, že jejich struktura bude sladěna s pravidly platnými po zavedení systému registrovaných vývozců. Tím se tato pravidla stanou srozumitelnějšími, zejména díky jasnému rozlišení obecných zásad, postupů při vývozu ve zvýhodněné zemi, postupů při propuštění do volného oběhu v Evropské unii a metod správní spolupráce. Zároveň by mělo být aktualizováno osvědčení o původu zboží na tiskopise A, a to nahrazením poznámek týkajících se tiskopisu verzí poznámek z roku 2007, neboť tato verze zohledňuje poslední rozšíření EU, a proto obsahuje aktualizovaný seznam zemí, které přijímají tiskopis A pro účely systému všeobecných celních preferencí.
(24)
Přístup k systému by měl být podmíněn tím, že zvýhodněné země zavedou a zachovají správní struktury, které umožní efektivní řízení systému, a zaváží se na vyžádání Komisi poskytnout veškerou nezbytnou pomoc pro účely sledování řádného řízení systému. Mezi orgány v Evropské unii a ve zvýhodněných zemích musí existovat systém správní spolupráce, který poskytne rámec pro ověřování původu. Zároveň by měla být jasně stanovena odpovědnost vývozců při deklarování původu a rovněž úloha správních orgánů při řízení systému. Měl by být upřesněn obsah deklarace o původu a případy, ve kterých mohou celní orgány v Evropské unii odmítnout přijetí deklarace nebo ji zaslat k ověření.
(25)
Definice a seznam operací dostatečného opracování nebo zpracování obsažené ve stávajících ustanoveních jsou společné pro systém všeobecných celních preferencí a pro opatření preferenčních cel jednostranně přijatých Evropskou unií pro některé země nebo území. Vzhledem k tomu, že pravidla původu těchto pozdějších režimů budou reformována později, měla by se na ně i nadále vztahovat stávající ustanovení. V zájmu soudržnosti se systémem všeobecných celních preferencí a ostatních jednostranných preferenčních obchodních režimů je vhodné sladit definici zcela získaných produktů a seznam operací nedostatečného opracování nebo zpracování stanovené v těchto jednostranných režimech s definicemi a seznamem pravidel původu systému všeobecných celních preferencí.
(26)
Nařízení (EHS) č. 2454/93 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(27)
Na základě nařízení Komise (ES) č. 1613/2000 (8), (ES) č. 1614/2000 (9) a (ES) č. 1615/2000 (10) poskytlo Společenství odchylky od pravidel původu systému všeobecných celních preferencí u některých textilních produktů pocházejících z Laosu, Kambodže a Nepálu, které pozbývají platnosti dne 31. prosince 2010. Po zavedení jednodušších pravidel původu, která zohlední požadavky vývoje, tímto nařízením bude pokračování platnosti těchto odchylek zbytečné.
(28)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
(1)
V části I, hlavě IV, kapitole 2 se články 66 až 97 nahrazují tímto:
„Oddíl 1
Systém všeobecných preferencí
Pododdíl 1
Obecná ustanovení
Článek 66
Tento oddíl stanoví pravidla týkající se definice pojmu „původní produkty“ a souvisejících postupů a metod správní spolupráce pro účely uplatňování systému všeobecných celních preferencí poskytovaného Evropskou unií rozvojovým zemím na základě nařízení (ES) č. 732/2008 (11) („systém“).
Článek 67
1. Pro účely tohoto oddílu a oddílu 1A této kapitoly se použijí tyto definice:
a)
„zvýhodněnou zemí“ se rozumí země nebo území uvedená/é v nařízení (ES) č. 732/2008; termín „zvýhodněná země“ se rovněž vztahuje na pobřežní vody této země nebo území ve smyslu Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu (úmluva z Montego Bay, 10. prosince 1982) a nesmí překročit jejich hranice;
b)
„výrobou“ se rozumí každé opracování nebo zpracování, včetně sestavování;
c)
„materiálem“ se rozumí jakékoli příměsi, suroviny, komponenty, části apod., které jsou používány při výrobě produktu;
d)
„produktem“ nebo „výrobkem“ se rozumí vyráběný produkt nebo výrobek, i když je zamýšleno jeho pozdější využití v jiné výrobní operaci;
e)
„zbožím“ se rozumí jak materiál, tak produkty či výrobky;
f)
„dvoustrannou kumulací“ se rozumí systém, na jehož základě se mohou produkty, které podle tohoto nařízení pocházejí z Evropské unie, považovat za původní materiály ve zvýhodněné zemi, když jsou v této zvýhodněné zemi dále zpracovány nebo jsou zapracovány do produktu;
g)
„kumulací s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem“ se rozumí systém, na jehož základě se mohou produkty, které pocházejí z Norska, Švýcarska nebo Turecka, považovat za původní materiály ve zvýhodněné zemi, když jsou v této zvýhodněné zemi dále zpracovány nebo jsou zapracovány do produktu a dovezeny do Evropské unie;
h)
„regionální kumulací“ se rozumí systém, kdy se produkty, které podle tohoto nařízení pocházejí ze země, jež je členem regionálního sdružení, považují za materiály pocházející z jiné země téhož regionálního sdružení (nebo ze země jiného regionálního sdružení, kde je možná kumulace mezi sdruženími), když jsou dále zpracovány nebo zapracovány do produktu tam vyráběného;
i)
„rozšířenou kumulací“ se rozumí systém, který uděluje Komise na základě žádosti předložené zvýhodněnou zemí, kdy se některé materiály pocházející ze země, se kterou má Evropská unie dohodu o volném obchodu podle článku XXIV platné Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT), považují za materiály pocházející z dotyčné zvýhodněné země, když jsou dále zpracovány nebo zapracovány do produktu vyráběného v této zemi;
j)
„zastupitelnými materiály“ se rozumí materiály stejného druhu a obchodní kvality, se stejnými technickými a fyzickými vlastnostmi, které od sebe po zapracování do hotového produktu nelze rozeznat;
k)
„regionálním sdružením“ se rozumí sdružení zemí, mezi nimiž se uplatňuje regionální kumulace;
l)
„celní hodnotou“ se rozumí hodnota určená v souladu s Dohodou o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu (Dohoda Světové obchodní organizace o celní hodnotě) z roku 1994;
m)
„hodnotou materiálů“ v seznamu v příloze 13a se rozumí celní hodnota v okamžiku dovozu použitých nepůvodních materiálů, nebo není-li známa a nelze-li ji určit, první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály ve zvýhodněné zemi. Pokud je třeba určit hodnotu použitých původních materiálů, použije se toto písmeno přiměřeně;
n)
„cenou ze závodu“ se rozumí cena zaplacená za produkt ze závodu výrobci, v jehož podniku došlo k poslednímu opracování nebo zpracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu veškerého použitého materiálu a veškeré další náklady související s jeho výrobou po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu.
V případě, že skutečná zaplacená cena neodráží veškeré náklady související s výrobou produktu, které byly skutečně vynaloženy ve zvýhodněné zemi, rozumí se cenou ze závodu součet všech těchto nákladů po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu;
o)
„maximálním obsahem nepůvodních materiálů“ se rozumí maximální povolený obsah nepůvodních materiálů, na jehož základě je výroba považována za opracování nebo zpracování dostatečné k tomu, aby byl produktu udělen status původu. Lze jej vyjádřit jako procento ceny ze závodu nebo jako procento čisté hmotnosti těchto použitých materiálů, které spadají do stanovené skupiny kapitol, do kapitoly, čísla nebo položky či podpoložky;
p)
„čistou hmotností“ se rozumí hmotnost samotného zboží bez balicích materiálů a jakýchkoli jiných obalů;
q)
„kapitolami“, „čísly“ a „položkami“ či „podpoložkami“ se rozumí kapitoly, čísla a položky či podpoložky (čtyř- nebo šestimístné číselné kódy) používané v nomenklatuře, která tvoří harmonizovaný systém se změnami podle doporučení Rady pro celní spolupráci ze dne 26. června 2004;
r)
„zařazením“ se rozumí zařazení produktu nebo materiálu do určitého čísla nebo položky či podpoložky harmonizovaného systému;
s)
„zásilkou“ se rozumí produkty, které:
-
buď zasílá současně jeden vývozce jednomu příjemci, nebo
-
které jsou dopravovány na podkladě jediného přepravního dokladu od vývozce k příjemci, a pokud tento doklad neexistuje, na podkladě jediné faktury;
t)
„vývozcem“ se rozumí osoba vyvážející zboží do Evropské unie nebo do zvýhodněné země, která je schopna prokázat původ zboží, a to bez ohledu na to, zda se jedná o výrobce či nikoli a zda sama splňuje vývozní formality či nikoli;
u)
„registrovaným vývozcem“ se rozumí vývozce, který je registrován u příslušných orgánů dotyčné zvýhodněné země, aby mohl vyhotovovat deklaraci o původu pro vývoz v rámci systému;
v)
„deklarací o původu“ se rozumí deklarace vyhotovená vývozcem, která uvádí, že produkty v ní uvedené splňují pravidla původu systému, a to s cílem buď umožnit osobě deklarující zboží určené k propuštění do volného oběhu v Evropské unii požadovat výhody preferenčního celního zacházení, nebo hospodářskému subjektu ve zvýhodněné zemi, který dováží materiály k dalšímu zpracování v souvislosti s pravidly kumulace, prokázat status původu tohoto zboží.
2. Pro účely odst. 1 písm. n) může pojem ‚výrobce‘ uvedený v odst. 1 písm. n) prvním pododstavci v případě, kdy bylo poslední opracování nebo zpracování zadáno výrobci, odkazovat na podnik, který subdodavatele zaměstnal.
Článek 68
1. S cílem zajistit řádné uplatňování systému se zvýhodněné země zaváží, že:
a)
zavedou a zachovají nezbytné správní struktury a systémy nutné pro provádění a řízení pravidel a postupů stanovených v tomto oddíle v dotyčné zemi, včetně případných opatření nezbytných pro uplatňování kumulace;
b)
jejich příslušné orgány budou spolupracovat s Komisí a celními orgány členských států.
2. Spolupráce uvedená v odst. 1 písm. b) zahrnuje:
a)
poskytování veškeré nezbytné podpory v případě žádosti Komise o jí prováděné sledování řádného řízení systému v dotyčné zemi, včetně ověřovacích návštěv na místě prováděných Komisí nebo celními orgány členských států;
b)
aniž jsou dotčeny články 97g a 97h, ověřování statusu původu produktů a dodržování dalších podmínek stanovených tímto oddílem, včetně návštěv na místě, pokud o to Komise nebo celní orgány členských států požádají v souvislosti s prošetřováním původu.
3. Zvýhodněné země Komisi předloží závazek uvedený v odstavci 1.
Článek 69
1. Zvýhodněné země Komisi oznámí názvy a adresy orgánů nacházejících se na jejich území, které jsou:
a)
součástí vládních orgánů dotyčné země nebo jednají z pověření vlády a jsou zplnomocněny k registraci vývozců a k jejich vynětí z rejstříku registrovaných vývozců;
b)
součástí vládních orgánů dotyčné země a zplnomocněny k poskytování podpory Komisi a celním orgánům členských států prostřednictvím správní spolupráce, jak je uvedeno v tomto oddíle.
2. Zvýhodněné země Komisi okamžitě oznámí veškeré změny informací oznámených podle odstavce 1.
3. Na základě informací podaných vládními orgány zvýhodněných zemí a celními orgány členských států Komise vytvoří elektronickou databázi registrovaných vývozců.
K databázi a údajům v ní obsaženým má přístup pouze Komise. Orgány uvedené v prvním pododstavci zajistí, aby údaje sdělované Komisi byly aktualizovány a aby byly úplné a přesné.
Údaje zpracované v databázi uvedené v prvním pododstavci se zveřejní na internetu s výjimkou důvěrných informací obsažených v kolonkách 2 a 3 žádosti o registraci vývozce uvedené v článku 92.
Osobní údaje zpracované databází uvedenou v prvním pododstavci a členskými státy podle tohoto oddílu se předají nebo zpřístupní třetím zemím nebo mezinárodním organizacím pouze v souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 45/2001.
4. Toto nařízení nijak neovlivňuje úroveň ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů podle ustanovení právních předpisů Evropské unie a jednotlivých členských států, a zejména nemění povinnosti členských států týkající se zpracovávání osobních údajů těmito státy podle směrnice 95/46/ES, ani povinnosti orgánů a institucí Evropské unie týkající se zpracovávání osobních údajů těmito orgány a institucemi podle nařízení (ES) č. 45/2001 při plnění jejich povinností.
Údaje o identifikaci a registraci vývozců tvořené souborem údajů uvedených v bodech 1, 3 (týkající se popisu činnosti), 4 a 5 přílohy 13c Komise zveřejní na internetu pouze v případě, že k tomu tito vývozci dobrovolně udělili svůj výslovný a vědomý písemný souhlas.
Vývozcům se poskytnou informace stanovené v článku 11 nařízení (ES) č. 45/2001.
Výkon práv osob v souvislosti s jejich registračními údaji uvedenými v příloze 13c a zpracovanými ve vnitrostátních systémech se řídí právními předpisy členského státu, který jejich osobní údaje uložil, přičemž tyto předpisy provádějí směrnici 95/46/ES.
Práva osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů v centrální databázi uvedené v odstavci 3 jsou vykonávána v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
Vnitrostátní orgány dozoru pro ochranu údajů a evropský inspektor ochrany údajů, z nichž každý jedná v rozsahu svých příslušných pravomocí, aktivně spolupracují a zajišťují koordinovaný dozor nad databází uvedenou v odstavci 3.
Článek 70
1. Komise v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní seznam zvýhodněných zemí a datum, od kdy jsou považovány za země splňující podmínky uvedené v článcích 68 a 69. Splní-li nová zvýhodněná země tytéž podmínky, Komise tento seznam aktualizuje.
2. Původní produkty ve zvýhodněné zemi ve smyslu tohoto oddílu po propuštění do volného oběhu v Evropské unii využívají systému pouze pod podmínkou, že byly vyvezeny v den stanovený v seznamu uvedeném v odstavci 1 nebo po tomto dni.
3. Zvýhodněná země se považuje za zemi splňující ustanovení článků 68 a 69 v den, kdy předložila závazek uvedený v čl. 68 odst. 1 a provedla oznámení uvedené v čl. 69 odst. 1.
Článek 71
Nedodrží-li příslušné orgány zvýhodněné země ustanovení čl. 68 odst. 1, čl. 69 odst. 2, článků 91, 92, 93 nebo 97g nebo nebudou-li systematicky dodržovat čl. 97h odst. 2, může to v souladu s článkem 16 nařízení (ES) č. 732/2008 vést k dočasnému odnětí preferencí v rámci systému pro danou zemi.
Pododdíl 2
Definice pojmu „původní produkty“
Článek 72
Za pocházející ze zvýhodněné země se považují tyto produkty:
a)
produkty, které byly v dané zemi zcela získány ve smyslu článku 75;
b)
produkty, které byly získány v dané zemi a obsahují materiály, které zde nebyly zcela získány, jestliže byly tyto materiály dostatečně opracovány nebo zpracovány ve smyslu článku 76.
Článek 73
1. V dotyčné zvýhodněné zemi musí být splněny podmínky pro získání statusu původu stanovené v tomto pododdíle.
2. Jsou-li původní produkty vyvezené ze zvýhodněné země do jiné země vráceny do zvýhodněné země, je třeba je považovat za nepůvodní, nelze-li příslušným orgánům věrohodně prokázat, že:
a)
vrácené produkty jsou totožné s vyvezenými a
b)
byly případně podrobeny pouze operacím nezbytným pro jejich uchování v dobrém stavu po dobu pobytu v dané zemi nebo při jejich vývozu.
Článek 74
1. Produkty deklarované k propuštění do volného oběhu v Evropské unii musí být stejné jako produkty vyvezené ze zvýhodněné země, ze které pocházejí. Před jejich deklarováním k propuštění do volného oběhu nesmí být pozměněny, jakýmkoli způsobem přetvořeny nebo podrobeny operacím kromě těch, které je mají uchovat v dobrém stavu. Skladování produktů nebo zásilek a rozdělování zásilek lze provést na odpovědnost vývozce nebo následného držitele zboží a produkty zůstávají v zemi nebo zemích tranzitu pod dohledem celních orgánů.
2. Splnění odstavce 1 se považuje za uspokojivé, pokud celní orgány nemají důvod k pochybnostem; v takových případech mohou celní orgány požádat deklaranta, aby poskytl důkaz plnění, který je možné poskytnout jakýmkoli způsobem, včetně smluvních přepravních dokumentů, jako jsou nákladní listy; může se rovněž jednat o faktické či konkrétní důkazy založené na značení nebo číslování balíků nebo jakékoli důkazy týkající se vlastního zboží.
3. Při uplatnění kumulace podle článků 84, 85 nebo 86 se odstavce 1 a 2 použijí přiměřeně.
Článek 75
1. Za zcela získané ve zvýhodněné zemi se považují:
a)
nerostné produkty tam vytěžené z půdy nebo mořského dna;
b)
rostliny a produkty ze zeleniny tam vypěstované nebo sklizené;
c)
živá zvířata tam narozená nebo vylíhnutá a odchovaná;
d)
produkty získané z živých zvířat tam odchovaných;
e)
produkty z poražených zvířat tam narozených či vylíhnutých a odchovaných;
f)
produkty získané z tamního lovu nebo rybolovu;
g)
produkty akvakultury z ryb, korýšů a měkkýšů tam narozených nebo vylíhnutých a odchovaných;
h)
produkty mořského rybolovu a jiné produkty vytěžené z moře mimo pobřežní vody jejími plavidly;
i)
produkty vyrobené nebo získané na palubě jejích výrobních plavidel výlučně z produktů uvedených v písmenu h);
j)
vyřazené předměty tam sebrané, jsou-li použitelné pouze k opětovnému získání surovin;
k)
odpad a šrot pocházející z výrobních operací tam provedených;
l)
produkty získané z mořského dna nebo z mořského podzemí ležícího mimo pobřežní vody, má-li zvýhodněná země výhradní práva k využívání tohoto mořského dna nebo mořského podzemí;
m)
zboží tam vyrobené výhradně z produktů uvedených v písmenech a) až l).
2. Pojmy „její plavidla“ a „její výrobní plavidla“ uvedené v odst. 1 písm. h) a i) se vztahují pouze na plavidla a výrobní plavidla, která splňují tyto požadavky:
a)
jsou registrována ve zvýhodněné zemi nebo v některém členském státě;
b)
plují pod vlajkou zvýhodněné země nebo některého členského státu;
c)
splňují jednu z těchto podmínek:
i)
vlastní je alespoň z 50 % státní příslušníci zvýhodněné země nebo některého členského státu nebo
ii)
vlastní je společnosti,
-
které mají sídlo a hlavní provozovnu ve zvýhodněné zemi nebo v některém členském státě a
-
které jsou alespoň z 50 % ve vlastnictví zvýhodněné země nebo členských států nebo veřejných subjektů nebo státních příslušníků zvýhodněné země nebo členských států.
3. Podmínky uvedené v odstavci 2 mohou být splněny v členských státech nebo v různých zvýhodněných zemích, pokud všechny zvýhodněné země využívají regionální kumulaci podle čl. 86 odst. 1 a 5. V takovém případě se podle odst. 2 písm. b) produkty považují za pocházející ze zvýhodněné země, pod jejíž vlajkou pluje plavidlo nebo výrobní plavidlo.
První pododstavec se použije, pouze pokud jsou splněna ustanovení čl. 86 odst. 2 písm. b) a c).
Článek 76
1. Aniž jsou dotčeny články 78 a 79, považují se produkty, které nejsou zcela získány v dotyčné zvýhodněné zemi ve smyslu článku 75, za pocházející z této zvýhodněné země, pokud jsou splněny podmínky pro dotyčné zboží stanovené v seznamu v příloze 13a.
2. Je-li produkt, který získal status původu v některé zemi podle odstavce 1, dále v této zemi zpracován a použit jako materiál k výrobě jiného produktu, nezohledňují se nepůvodní materiály, které mohly být použity k jeho výrobě.
Článek 77
1. U každého produktu se určí, zda byly splněny požadavky čl. 76 odst. 1.
V případě, kdy je příslušné pravidlo založeno na dodržení maximálního obsahu nepůvodních materiálů, je však s ohledem na výkyvy v nákladech a směnných kurzech možné hodnotu nepůvodních materiálů vypočítat na základě průměru, jak je uvedeno v odstavci 2.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 druhém pododstavci se průměrná cena produktu ze závodu vypočítá na základě součtu cen ze závodu účtovaných v každém prodeji produktů provedeném během předchozího účetního období a průměrná hodnota použitých nepůvodních materiálů se vypočítá na základě souhrnu hodnoty všech nepůvodních materiálů použitých k výrobě produktů za předchozí účetní období určené v zemi vývozu nebo v případě, kdy dosud nejsou k dispozici údaje za celé účetní období, za období kratší, nejméně však za tři měsíce.
3. Vývozci, kteří se rozhodnou pro výpočet na základě průměrné hodnoty, tuto metodu důsledně používají během roku následujícího po referenčním účetním období nebo případně během roku následujícího po kratším období použitém jako období referenční. Mohou tuto metodu přestat používat, pokud během daného účetního období nebo kratšího reprezentativního období nejméně tří měsíců zaznamenají, že výkyvy v nákladech nebo směnných kurzech, jež odůvodňovaly používání této metody, přestaly existovat.
4. Průměry uvedené v odstavci 2 se použijí jako cena ze závodu, resp. hodnota nepůvodních materiálů, aby bylo možné zjistit dodržování maximálního obsahu nepůvodních materiálů.
Článek 78
1. Aniž je dotčen odstavec 3, považují se za opracování nebo zpracování nedostatečná pro to, aby produktu udělila status původu, bez ohledu na to, zda jsou splněny podmínky článku 76, tyto operace:
a)
operace, jejichž účelem je uchování produktů v dobrém stavu během přepravy a skladování;
b)
rozdělování a spojování nákladových kusů;
c)
mytí, praní, čištění; odstraňování prachu, oxidu, oleje, nátěru nebo jiných povrchových vrstev;
d)
žehlení nebo mandlování textilií nebo textilních výrobků;
e)
prosté natírání a leštění;
f)
loupání a částečné nebo úplné mletí rýže; leštění a hlazení obilovin a rýže;
g)
operace barvení nebo ochucování cukru nebo tvarování cukru; částečné nebo úplné mletí krystalového cukru;
h)
loupání, vypeckovávání a louskání ovoce, ořechů a zeleniny;
i)
ostření, jednoduché broušení nebo prosté řezání;
j)
prosévání, prohazování, třídění, zařazování, sestavování (včetně vytváření souprav předmětů);
k)
prosté plnění do lahví, konzerv, baněk, pytlů, beden, krabic, upevnění na podložky nebo desky a veškeré ostatní prosté balící operace;
l)
připevňování nebo tisk značek, štítků, log a obdobných rozlišovacích znaků na produkty nebo jejich obaly;
m)
prosté mísení produktů, bez ohledu na druh produktů; mísení cukru s jakýmkoli dalším materiálem;
n)
prosté přidávání vody nebo ředění, dehydratace nebo denaturace produktů;
o)
prosté sestavování součástí produktu na úplný produkt nebo rozkládání produktů na části;
p)
kombinace dvou nebo více úkonů uvedených v písmenech a) až o);
q)
porážení zvířat.
2. Pro účely odstavce 1 se operace považují za prosté, jestliže k jejich provádění nejsou nutné žádné zvláštní dovednosti nebo stroje, přístroje nebo nástroje pro tyto operace zvláště vyrobené nebo nainstalované.
3. Při určování, zda se opracování nebo zpracování daného výrobku považuje za nedostatečné ve smyslu odstavce 1, se zohlední všechny operace provedené na daném výrobku ve zvýhodněné zemi.
Článek 79
1. Odchylně od článku 76 a s výhradou odstavců 2 a 3 tohoto článku mohou být nepůvodní materiály, které podle podmínek stanovených v seznamu v příloze 13a nemají být použity při výrobě daného produktu, přesto použity, pokud jejich celková hodnota nebo čistá hmotnost stanovená pro produkt nepřesahuje:
a)
15 % hmotnosti produktu u produktů kapitol 2 a 4 až 24 harmonizovaného systému, s výjimkou zpracovaných produktů rybolovu kapitoly 16;
b)
15 % ceny produktu ze závodu u ostatních produktů, s výjimkou produktů kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému, u kterých se použijí přípustné odchylky uvedené v poznámkách 6 a 7 části I přílohy 13a.
2. Odstavec 1 nepovoluje překročení procentního podílu maximálního obsahu nepůvodních materiálů, jak je určeno v pravidlech, která jsou stanovena v seznamu v příloze 13a.
3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí na produkty zcela získané ve zvýhodněné zemi ve smyslu článku 75. Aniž je dotčen článek 78 a čl. 80 odst. 2, použije se však přípustná odchylka stanovená v těchto odstavcích na souhrn všech materiálů, které jsou použity při výrobě produktu a pro které pravidlo stanovené v seznamu v příloze 13a stanoví, že tyto materiály mají být zcela získány.
Článek 80
1. Určující jednotkou pro použití ustanovení tohoto oddílu je konkrétní produkt, který je považován za základní jednotku při určování zařazení za použití harmonizovaného systému.
2. Sestává-li zásilka z více stejných produktů zařazených do stejného čísla harmonizovaného systému, zohlední se při použití ustanovení tohoto oddílu každý jednotlivý produkt samostatně.
3. Je-li podle všeobecného výkladového pravidla 5 harmonizovaného systému zařazován s produktem i jeho obal, pak se tento obal zahrne i pro účely určování původu produktu.
Článek 81
Příslušenství, náhradní díly a nástroje dodávané spolu se zařízením, strojem, přístrojem nebo vozidlem, které jsou součástí jeho běžného vybavení a jsou zahrnuty v jeho ceně ze závodu, se považují za jeden celek s dotyčným zařízením, strojem, přístrojem nebo vozidlem.
Článek 82
Soupravy ve smyslu všeobecného výkladového pravidla 3 harmonizovaného systému se považují za původní produkty, jestliže jsou původními produkty všechny součásti, z nichž se skládají.
Pokud se však souprava skládá z původních i nepůvodních produktů, považuje se za původní produkt jako celek pod podmínkou, že hodnota nepůvodních produktů netvoří více než 15 % ceny ze závodu této soupravy.
Článek 83
Při určování, zda je produkt původním produktem, se nezohledňuje původ těchto prvků, které mohou být použity při jeho výrobě:
a)
energie a palivo;
b)
zařízení a vybavení;
c)
stroje a nástroje;
d)
zboží, které se nestává a nemá se stát součástí konečného složení produktu.
Pododdíl 3
Kumulace
Článek 84
Dvoustranná kumulace umožňuje, aby produkty pocházející z Evropské unie byly považovány za materiály pocházející ze zvýhodněné země, jsou-li zapracovány do produktu vyráběného v této zemi za předpokladu, že opracování nebo zpracování tam provedené přesahuje rámec operací uvedených v čl. 78 odst. 1.
Článek 85
1. Pokud Norsko, Švýcarsko a Turecko poskytují všeobecné celní preference na produkty pocházející ze zvýhodněných zemí a uplatňují pojem původu odpovídající pojmu definovanému v tomto oddíle, umožňuje kumulace s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem, aby produkty pocházející z Norska, Švýcarska nebo Turecka byly považovány za materiály pocházející ze zvýhodněné země, pokud opracování nebo zpracování tam provedené přesahuje rámec operací uvedených v čl. 78 odst. 1.
2. Odstavec 1 se použije pod podmínkou, že Turecko, Norsko a Švýcarsko poskytují na základě reciprocity stejné zacházení produktům pocházejícím ze zvýhodněných zemí, které zapracovávají materiály pocházející z Evropské unie.
3. Odstavec 1 se nepoužije na produkty kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému.
4. Evropská komise v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní datum, ke kterému byly splněny podmínky stanovené v odstavcích 1 a 2.
Článek 86
1. Regionální kumulace se vztahuje na tato čtyři různá regionální sdružení:
a)
sdružení I: Brunej, Kambodža, Indonésie, Laos, Malajsie, Filipíny, Singapur, Thajsko, Vietnam;
b)
sdružení II: Bolívie, Kolumbie, Kostarika, Ekvádor, Salvador, Guatemala, Honduras, Nikaragua, Panama, Peru, Venezuela;
c)
sdružení III: Bangladéš, Bhútán, Indie, Maledivy, Nepál, Pákistán, Srí Lanka;
d)
sdružení IV: Argentina, Brazílie, Paraguay a Uruguay.
2. Regionální kumulace mezi zeměmi v rámci stejného sdružení se uplatní, pouze pokud byly splněny tyto podmínky:
a)
pro účely regionální kumulace mezi zeměmi regionálního sdružení se použijí pravidla původu stanovená v tomto oddíle.
V případě, že způsobilá operace stanovená v části II přílohy 13a není stejná u všech zemí účastnících se kumulace, určí se původ produktů vyvážených z jedné země regionálního sdružení do druhé za účelem regionální kumulace na základě pravidla, které by se použilo, kdyby se produkty vyvážely do Evropské unie;
b)
země regionálního sdružení se zavázaly, že:
i)
budou dodržovat ustanovení tohoto oddílu nebo dbát na jejich dodržování a
ii)
poskytnou nezbytnou správní spolupráci, aby bylo zajištěno správné provádění tohoto oddílu s ohledem na Evropskou unii a rovněž mezi těmito zeměmi;
c)
závazky uvedené v písmenu b) byly Komisi oznámeny sekretariátem dotyčného regionálního sdružení nebo jiným příslušným subjektem zastupujícím členy daného regionálního sdružení.
Pokud země regionálního sdružení již před 1. lednem 2011 splnily ustanovení prvního pododstavce písmene b) a c), nový závazek se nevyžaduje.
3. Materiály uvedené v seznamu v příloze 13b jsou vyňaty z regionální kumulace stanovené v odstavci 2 v případě, že:
a)
celní preference uplatňovaná v Evropské unii není stejná pro všechny země účastnící se kumulace a
b)
dotčené materiály by prostřednictvím kumulace využívaly příznivějšího celního zacházení než toho, kterého by se jim dostalo v případě přímého vývozu do Evropské unie.
4. Regionální kumulace mezi zeměmi stejného regionálního sdružení se uplatní pouze pod podmínkou, že opracování nebo zpracování provedené ve zvýhodněné zemi, kde jsou materiály dále zpracovány nebo zapracovány, přesahuje rámec operací uvedených v čl. 78 odst. 1 a v případě textilních výrobků také rámec operací uvedených v příloze 16.
Není-li splněna podmínka stanovená v prvním pododstavci, je zemí původu produktů země regionálního sdružení s největším podílem celní hodnoty použitých materiálů pocházejících z ostatních zemí regionálního sdružení.
Je-li země původu určena podle druhého pododstavce, musí být uvedena jako země původu na dokladu o původu, který vyhotoví vývozce produktu do Evropské unie nebo - do zahájení používání systému registrovaných vývozců - vystaví orgány zvýhodněné země vývozu.
5. Na žádost orgánů zvýhodněné země sdružení I nebo sdružení III může Komise udělit regionální kumulaci mezi zeměmi těchto sdružení, pokud je Komise přesvědčena, že jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
jsou splněny podmínky stanovené v odst. 2 písm. a) a
b)
země, které se mají účastnit této regionální kumulace, se zavázaly a společně oznámily Komisi svůj závazek:
i)
dodržovat ustanovení tohoto oddílu nebo dbát na jejich dodržování a
ii)
poskytnout nezbytnou správní spolupráci, aby bylo zajištěno správné provádění tohoto oddílu s ohledem na Evropskou unii a rovněž mezi těmito zeměmi.
Žádost uvedená v prvním pododstavci musí být podložena důkazy, že podmínky v něm stanovené jsou splněny. Žádost je adresována Komisi. Komise o žádosti rozhodne po zohlednění všech prvků týkajících se kumulace, které považuje za vhodné, včetně materiálů, které mají být kumulovány.
6. V případě, že produkty vyrobené v zemi sdružení I nebo sdružení III za použití materiálů pocházejících ze země druhého sdružení mají být vyvezeny do Evropské unie, určí se původ těchto produktů takto:
a)
materiály pocházející ze země jednoho regionálního sdružení se považují za materiály pocházející ze země druhého regionálního sdružení, jsou-li zapracovány do produktu tam získaného za předpokladu, že opracování nebo zpracování provedené v druhé zvýhodněné zemi přesahuje rámec operací uvedených v čl. 78 odst. 1 a v případě textilních výrobků také rámec operací uvedených v příloze 16;
b)
není-li splněna podmínka stanovená v písmenu a), je zemí původu produktů země účastnící se kumulace s největším podílem celní hodnoty použitých materiálů pocházejících z ostatních zemí účastnících se kumulace.
Je-li země původu určena podle prvního pododstavce písm. b), musí být uvedena jako země původu na dokladu o původu, který vyhotoví vývozce produktu do Evropské unie nebo - do zahájení používání systému registrovaných vývozců - vystaví orgány zvýhodněné země vývozu.
7. Na žádost orgánů kterékoli zvýhodněné země může Komise poskytnout rozšířenou kumulaci mezi zvýhodněnou zemí a zemí, se kterou má Evropská unie dohodu o volném obchodu podle článku XXIV platné Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT), jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
země účastnící se kumulace se zavázaly, že budou dodržovat nebo dbát na dodržování ustanovení tohoto oddílu a poskytnou nezbytnou správní spolupráci, aby bylo zajištěno správné provádění tohoto oddílu s ohledem na Evropskou unii a rovněž mezi těmito zeměmi;
b)
závazek uvedený v písmenu a) byl dotčenou zvýhodněnou zemí oznámen Komisi.
Žádost uvedená v prvním pododstavci obsahuje seznam materiálů, jichž se kumulace týká, a je podložena důkazy, že podmínky stanovené v prvním pododstavci písm. a) a b) byly splněny. Žádost je adresována Komisi. Pokud dojde ke změně daných materiálů, předloží se nová žádost.
Materiály kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému jsou z rozšířené kumulace vyňaty.
8. V případech rozšířené kumulace uvedené v odstavci 7 se původ použitých materiálů a vhodný dokumentární doklad o původu určí v souladu s pravidly stanovenými v příslušné dohodě o volném obchodu. Původ produktů, které mají být vyvezeny do Evropské unie, se určí v souladu s pravidly původu stanovenými v tomto oddíle.
Aby získaný produkt získal status původu, není nutné, aby materiály, které pocházejí ze země, s níž má Evropská unie dohodu o volném obchodu, a které jsou ve zvýhodněné zemi použity při výrobě produktu, který má být vyvezen do Evropské unie, prošly dostatečným opracováním nebo zpracováním, pokud toto opracování nebo zpracování provedené v dotčené zvýhodněné zemi přesahuje operace uvedené v čl. 78 odst. 1.
9. Komise v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní:
a)
datum, kdy nabývá účinku kumulace mezi zeměmi sdružení I a sdružení III stanovená v odstavci 5, seznam zemí účastnících se této kumulace a případně seznam materiálů, na něž se kumulace uplatňuje;
b)
datum, kdy nabývá účinku rozšířená kumulace, seznam zemí účastnících se této kumulace a seznam materiálů, na něž se kumulace uplatňuje.
Článek 87
V případě použití dvoustranné kumulace nebo kumulace s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem v kombinaci s regionální kumulací obdrží získaný produkt status původu jedné ze zemí dotčeného regionálního sdružení určený v souladu s čl. 86 odst. 4 prvním a druhým pododstavcem.
Článek 88
1. Pododdíly 1 a 2 se použijí přiměřeně na:
a)
vývoz z Evropské unie do zvýhodněné země za účelem dvoustranné kumulace;
b)
vývoz z jedné zvýhodněné země do jiné za účelem regionální kumulace, jak je stanoveno v čl. 86 odst. 1 a 5, aniž je dotčen čl. 86 odst. 2 písm. a) druhý pododstavec.
2. Jsou-li pro opracování nebo zpracování produktu použity původní a nepůvodní zastupitelné materiály, mohou celní úřady členských států na písemnou žádost hospodářských subjektů za účelem následného vývozu do zvýhodněné země v rámci dvoustranné kumulace povolit spravování materiálů v Evropské unii za použití metody odděleného vedení účetnictví, aniž by materiály byly uchovávány odděleně.
3. Celní orgány členských států mohou pro udělení povolení uvedeného v odstavci 2 stanovit jakékoli podmínky, které považují za vhodné.
Povolení se udělí pouze tehdy, je-li použitím metody uvedené v odstavci 2 možné zajistit, aby bylo množství získaných produktů, které by mohly být považovány za „pocházející z Evropské unie“, kdykoli stejné jako množství, které by bylo získáno za použití metody fyzického oddělení zásob.
Je-li metoda povolena, uplatňuje se a její uplatňování se zaznamenává podle všeobecných účetních zásad uplatňovaných v Evropské unii.
4. Držitel metody uvedené v odstavci 2 vyhotovuje nebo do zahájení používání systému registrovaných vývozců žádá o doklady o původu pro množství produktů, které mohou být považovány za pocházející z Evropské unie. Na žádost celních orgánů členských států držitel předloží prohlášení o způsobu, jakým bylo uvedené množství spravováno.
5. Celní úřady členských států sledují využívání povolení uvedeného v odstavci 2.
Mohou povolení odejmout v těchto případech:
a)
držitel jakýmkoli způsobem povolení zneužívá nebo
b)
držitel nesplní některou z dalších podmínek stanovených v tomto oddíle nebo v oddíle 1A.
Pododdíl 4
Odchylky
Článek 89
1. Komise může z vlastního podnětu nebo na žádost zvýhodněné země přiznat zvýhodněné zemi dočasnou odchylku od ustanovení tohoto oddílu, pokud:
a)
taková země z důvodu vnitřních nebo vnějších faktorů dočasně nemůže dodržovat pravidla pro získání statusu původu stanovená v článku 72, která předtím dodržovat mohla, nebo
b)
taková země potřebuje čas, aby se mohla připravit na dodržování pravidel pro získání statusu původu stanovených v článku 72.
2. Tato dočasná odchylka je omezena na trvání účinků vnitřních nebo vnějších faktorů, které ji odůvodňují, nebo na dobu, kterou dotyčná zvýhodněná země potřebuje k zajištění dodržování pravidel.
3. Žádost o odchylku se v písemné podobě předkládá Komisi. Jsou v ní uvedeny důvody pro odchylku podle odstavce 1 a obsahuje náležité podpůrné doklady.
4. Je-li odchylka přiznána, dotyčná zvýhodněná země, musí splnit veškeré požadavky stanovené s ohledem na informace, které mají být poskytnuty Komisi a které se týkají používání odchylky a správy množství, pro která byla odchylka přiznána.
Pododdíl 5
Postupy při vývozu ve zvýhodněné zemi
Článek 90
Systém se použije v těchto případech:
a)
splní-li zboží vyvážené registrovaným vývozcem ve smyslu článku 92 požadavky tohoto oddílu;
b)
v případě zásilky sestávající z jednoho nebo více balení obsahujících původní produkty vyvezené kterýmkoli vývozcem, pokud celková hodnota zasílaných původních produktů nepřesáhne 6 000 EUR.
Článek 91
1. Příslušné orgány zvýhodněné země vytvoří a pravidelně aktualizují elektronický rejstřík registrovaných vývozců usazených v této zemi. Rejstřík musí být aktualizován, jakmile je kterýkoli vývozce v souladu s čl. 93 odst. 2 z rejstříku vyňat.
2. Rejstřík obsahuje tyto informace:
a)
název a plnou adresu místa, ve kterém je registrovaný vývozce usazen, včetně identifikačního čísla země nebo území (kód země ISO alfa 2);
b)
číslo registrovaného vývozce;
c)
produkty, které mají být v rámci systému vyváženy (přibližný seznam kapitol nebo čísel harmonizovaného systému, jak žadatel uzná za vhodné);
d)
údaje o tom, odkdy a dokdy je/byl vývozce registrován;
e)
důvod pro vynětí z rejstříku (na žádost registrovaného vývozce/vynětí příslušnými orgány). Tyto údaje mají k dispozici pouze příslušné orgány.
3. Příslušné orgány zvýhodněných zemí oznámí Komisi vnitrostátní systém číslování používaný pro označování registrovaných vývozců. Číslo začíná kódem země ISO alfa 2.
Článek 92
Za účelem registrace vývozci podají žádost u příslušných orgánů zvýhodněné země, které jsou uvedeny v čl. 69 odst. 1 písm. a), a to za použití formuláře, jehož vzor je uveden v příloze 13c. Vyplněním formuláře dávají vývozci souhlas s uložením poskytnutých informací do databáze Komise a se zveřejněním nedůvěrných údajů na internetu.
Příslušné orgány žádost přijmou, pouze pokud je úplná.
Článek 93
1. Registrovaní vývozci, kteří již nesplňují podmínky pro vývoz zboží v rámci systému nebo již nemají v úmyslu toto zboží vyvážet, tuto skutečnost oznámí příslušným orgánům zvýhodněné země, které je neprodleně vyjmou z rejstříku registrovaných vývozců vedeném v této zvýhodněné zemi.
2. Aniž je dotčen systém postihů a sankcí platných ve zvýhodněné zemi, vyhotoví-li registrovaní vývozci záměrně nebo z nedbalosti deklaraci o původu nebo jakýkoli podpůrný dokument, který obsahuje nesprávné informace vedoucí k tomu, že neoprávněně nebo podvodně získají výhody preferenčního celního zacházení, nebo zapříčiní-li vyhotovení této deklarace o původu nebo podpůrného dokumentu, vyjmou příslušné orgány zvýhodněné země vývozce z rejstříku registrovaných vývozců vedeného v dotyčné zvýhodněné zemi.
3. Aniž je dotčen možný vliv nesrovnalostí zjištěných během ověřování, nabývá vynětí registrovaných vývozců z rejstříku účinku pro budoucnost, tj. týká se deklarací vyhotovených po datu vynětí z rejstříku.
4. Vývozci, kteří byli v souladu s odstavcem 2 příslušnými orgány vyňati z rejstříku registrovaných vývozců, mohou být do tohoto rejstříku znovu zaneseni, pouze pokud prokáží příslušným orgánům zvýhodněné země, že napravili situaci, která vedla k jejich vynětí z rejstříku.
Článek 94
1. Registrovaní i neregistrovaní vývozci dodrží tyto povinnosti:
a)
vedou příslušné obchodní účetní záznamy o výrobě a dodávkách zboží způsobilého pro preferenční zacházení;
b)
mají k dispozici veškeré doklady týkající se materiálu používaného při výrobě;
c)
uchovávají veškeré celní doklady týkající se materiálu používaného při výrobě;
d)
po dobu alespoň tří let od konce roku, ve kterém byla vyhotovena deklarace o původu, popřípadě déle, pokud to vyžadují vnitrostátní právní předpisy, vedou záznamy o:
i)
deklaracích o původu, které vyhotovili, a
ii)
původních a nepůvodních materiálech, výrobě a účetní evidenci o zásobách.
Záznamy uvedené v prvním pododstavci písm. d) mohou být v elektronické podobě, avšak musí umožnit dohledání materiálů používaných při výrobě vyvážených produktů a potvrzení jejich statusu původu.
2. Povinnosti stanovené v odstavci 1 se také vztahují na dodavatele, kteří vývozcům poskytují prohlášení dodavatele, jež potvrzuje status původu zboží, které dodávají.
Článek 95
1. Vývozce vyhotoví deklaraci o původu při vývozu produktů, na něž se tato deklarace vztahuje, jestliže lze dotyčné zboží považovat za pocházející z dané zvýhodněné země nebo z jiné zvýhodněné země podle čl. 86 odst. 4 druhého pododstavce nebo čl. 86 odst. 6 prvního pododstavce písm. b).
2. Odchylně od odstavce 1 lze deklaraci o původu výjimečně vyhotovit až po vývozu („zpětná deklarace“) pod podmínkou, že je předložena v členském státě deklarace k propuštění do volného oběhu nejpozději dva roky po vývozu.
3. Vývozce poskytne svému zákazníku v Evropské unii deklaraci o původu, která obsahuje náležitosti uvedené v příloze 13d. Deklarace o původu se vyhotovuje buď v angličtině, nebo ve francouzštině.
Může být vyhotovena na kterémkoli obchodním dokladu, který umožní zjištění totožnosti dotčeného vývozce a příslušného zboží.
4. Při uplatnění kumulace podle článku 84, čl. 86 odst. 1 nebo čl. 86 odst. 5 a 6 se vývozce produktu, při jehož výrobě se používají materiály pocházející ze země, s níž je povolena kumulace, spoléhá na deklaraci o původu poskytnutou jeho dodavatelem. V těchto případech obsahuje deklarace o původu vyhotovená vývozcem podle okolností označení „EU cumulation“, „regional cumulation“ nebo „Cumul UE“, „cumul régional“.
5. Při uplatnění kumulace podle článku 85 se vývozce produktu, při jehož výrobě se používají materiály pocházející ze země, s níž je povolena kumulace, spoléhá na doklad o původu poskytnutý jeho dodavatelem a vyhotovený v souladu s pravidly původu systému všeobecných celních preferencí Norska, Švýcarska nebo Turecka. V tomto případě obsahuje deklarace o původu vyhotovená vývozcem označení „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“ nebo „Cumul Norvège“, ‚Cumul Suisse‘, „Cumul Turquie“.
6. Při uplatnění rozšířené kumulace podle čl. 86 odst. 7 a 8 se vývozce produktu, při jehož výrobě se používají materiály pocházející ze země, s níž je povolena rozšířená kumulace, spoléhá na doklad o původu poskytnutý jeho dodavatelem a vyhotovený v souladu s ustanoveními příslušné dohody o volném obchodu mezi Evropskou unií a dotyčnou zemí.
V tomto případě obsahuje deklarace o původu vyhotovená vývozcem označení „extended cumulation with country x“ nebo „cumul étendu avec le pays x“.
Článek 96
1. Deklarace o původu se vyhotovuje pro každou zásilku.
2. Deklarace o původu platí dvanáct měsíců od data jejího vyhotovení vývozcem.
3. Jedna deklarace o původu se může vztahovat na několik zásilek, pokud zboží splňuje tyto podmínky:
a)
jedná se o rozložené nebo nesložené produkty ve smyslu všeobecného výkladového pravidla 2 písm. a) harmonizovaného systému;
b)
spadá do třídy XVI nebo XVII nebo čísla 7308 nebo 9406 harmonizovaného systému a
c)
má být dováženo po částech.
Pododdíl 6
Postupy při propuštění do volného oběhu v evropské unii
Článek 97
1. Celní prohlášení k propuštění do volného oběhu obsahuje odkaz na deklaraci o původu. Deklarace o původu musí být k dispozici celním orgánům, které mohou požádat o její předložení, aby mohly prohlášení ověřit. Tyto celní orgány mohou také požadovat překlad deklarace do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků daného členského státu.
2. Požádá-li deklarant o uplatnění režimu, aniž by měl při přijetí celního prohlášení k propuštění do volného oběhu k dispozici deklaraci o původu, považuje se toto prohlášení za neúplné ve smyslu čl. 253 odst. 1 a podle toho se s ním nakládá.
3. Před deklarováním zboží určeného k propuštění do volného oběhu se deklarant řádně ujistí, že zboží splňuje pravidla uvedená v tomto oddíle, a to zejména tím, že zkontroluje:
i)
v databázi uvedené v čl. 69 odst. 3, že vývozce je registrován, aby mohl vyhotovovat deklarace o původu, s výjimkou případů, kdy celková hodnota zasílaných původních produktů nepřesahuje 6 000 EUR, a
ii)
že deklarace o původu je vyhotovena v souladu s přílohou 13d.
Článek 97a
1. Tyto produkty jsou vyňaty z povinnosti vyhotovit a předložit deklaraci o původu:
a)
produkty, které jsou zasílány v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám a jejichž celková hodnota nepřesahuje 500 EUR;
b)
produkty, které se nacházejí v osobních zavazadlech cestujících a jejichž celková hodnota nepřesahuje 1 200 EUR.
2. Produkty uvedené v odstavci 1 musí splňovat tyto podmínky:
a)
nedováží se za obchodním účelem;
b)
byly prohlášeny za produkty splňující podmínky pro využívání režimu;
c)
není pochyb o pravdivosti prohlášení uvedeného v písm. b).
3. Pro účely odst. 2 písm. a) se dovoz nepovažuje za dovoz prováděný za obchodním účelem, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
dovoz je příležitostný;
b)
dovoz je tvořen výhradně produkty pro osobní potřebu příjemců nebo cestujících či jejich rodin;
c)
z povahy a množství produktů je zřejmé, že neslouží žádnému obchodnímu účelu.
Článek 97b
1. Zjištěním drobných rozporů mezi údaji uvedenými v deklaraci o původu a údaji v dokladech, které byly celním orgánům předloženy za účelem splnění celních formalit při dovozu produktů, není zapříčiněna neplatnost deklarace o původu, je-li řádně prokázáno, že se daný doklad vztahuje na dotčené produkty.
2. Zjevné formální chyby, například překlepy v deklaraci o původu, nevedou k odmítnutí dokladu, nejsou-li takové povahy, že vyvolávají pochybnost o správnosti údajů obsažených v tomto dokladu.
3. Deklarace o původu, které jsou celním orgánům země dovozu předloženy po uplynutí doby platnosti stanovené v článku 96, mohou být přijaty pro účely uplatnění celních preferencí, pokud lhůta k předložení těchto dokladů nemohla být dodržena na základě mimořádných okolností. V ostatních případech opožděného předložení mohou celní orgány země dovozu přijmout deklarace o původu, pokud byly příslušné produkty celním orgánům předloženy před uplynutím uvedené lhůty.
Článek 97c
1. Postup uvedený v čl. 96 odst. 3 se použije na období určené celními orgány členských států.
2. Celní orgány členského státu dovozu, které dohlížejí na po sobě jdoucí propuštění do volného oběhu, ověří, že po sobě jdoucí zásilky jsou součástí rozložených nebo nesložených produktů, pro které byla vyhotovena deklarace o původu.
Článek 97d
1. V případě, že produkty dosud nebyly propuštěny do volného oběhu, lze deklaraci o původu nahradit jedním nebo několika náhradními deklaracemi o původu vyhotovenými držitelem zboží za účelem zaslání všech nebo některých produktů na jiné místo v rámci celního území Společenství nebo popřípadě do Norska, Švýcarska nebo Turecka. Aby směli vyhotovovat náhradní deklarace o původu, nemusí být držitelé zboží sami registrovanými vývozci.
2. V případě, že je deklarace o původu nahrazena, musí původní deklarace o původu obsahovat tyto informace:
a)
údaje o náhradní deklaraci/náhradních deklaracích o původu;
b)
jména a adresy odesilatele;
c)
jméno příjemce/příjemců v Evropské unii.
Původní deklarace o původu se označí slovem „Replaced“ nebo popřípadě „Remplacée“.
3. V náhradní deklaraci o původu se uvedou následující informace:
a)
veškeré údaje týkající se zpětně zasílaných produktů;
b)
datum vyhotovení původní deklarace o původu;
c)
všechny nezbytné poznámky uvedené v příloze 13d;
d)
jméno a adresa odesilatele produktů v Evropské unii;
e)
jméno a adresa příjemce v Evropské unii, Norsku, Švýcarsku nebo Turecku;
f)
datum a místo náhrady.
Osoba, která vyhotoví náhradní deklaraci o původu, k ní může připojit kopii původní deklarace o původu.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí přiměřeně na deklarace o původu nahrazující deklarace o původu, jež jsou samy náhradními deklaracemi o původu. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí přiměřeně na náhradní deklarace o původu vyhotovené odesilateli produktů v Norsku, Švýcarsku nebo Turecku.
5. V případě produktů, které využívají celních preferencí na základě odchylky přiznané v souladu s ustanoveními článku 89, se náhradní deklarace stanovená v tomto článku použije jen tehdy, jsou-li tyto produkty určeny pro Evropskou unii. V případě, že dotyčný produkt získal status původu prostřednictvím regionální kumulace, může být náhradní deklarace o původu vyhotovena pouze při zasílání produktů do Norska, Švýcarska nebo Turecka, pokud tyto země uplatňují stejná pravidla regionální kumulace jako Evropská unie.
6. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí přiměřeně na deklarace, které nahrazují deklarace o původu s ohledem na rozdělení zásilky provedené v souladu s článkem 74.
Článek 97e
1. Mají-li celní orgány pochybnosti o statusu původu produktů, mohou požádat deklaranta, aby v přiměřené lhůtě určené celními orgány předložil veškeré doklady za účelem ověření správnosti údajů o původu v deklaraci nebo splnění podmínek podle článku 74.
2. Celní orgány mohou po dobu trvání ověřovacího postupu stanoveného v článku 97h pozastavit uplatňování preferenčního celního opatření, pokud:
a)
informace poskytnuté deklarantem nepostačují k tomu, aby potvrdily status původu produktů nebo splnění podmínek stanovených v článku 73 nebo článku 74;
b)
deklarant neodpoví ve lhůtě stanovené pro poskytnutí informací uvedených v odstavci 1.
3. Během čekání na informace vyžádané od deklaranta a uvedené v odstavci 1 nebo na výsledky ověřovacího postupu uvedené v odstavci 2 se pod podmínkou ochranných opatření, která jsou považována za nezbytná, dovozci nabídne možnost propuštění produktů.
Článek 97f
1. Aniž by musely požádat o další důkazy nebo zaslat zvýhodněné zemi žádost o ověření, odmítnou celní orgány členského státu dovozu uplatnit systém, pokud:
a)
zboží není stejné jako zboží uvedené v deklaraci o původu;
b)
deklarant nepředloží deklaraci o původu pro dotčené produkty, je-li tato deklarace vyžadována;
c)
aniž je dotčen čl. 90 písm. b) a čl. 97d odst. 1, nebyla deklarace o původu, kterou má deklarant v držení, vyhotovena vývozcem registrovaným ve zvýhodněné zemi;
d)
deklarace o původu není vyhotovena v souladu s přílohou 13d;
e)
nejsou splněny podmínky stanovené v článku 74.
2. Celní orgány členského státu dovozu odmítnou uplatnit systém, jestliže v návaznosti na žádost o ověření ve smyslu článku 97h adresovanou příslušným orgánům zvýhodněné země celní orgány členského státu dovozu:
a)
obdržely odpověď, na jejímž základě nebyl vývozce oprávněn vyhotovit deklaraci o původu;
b)
obdržely odpověď, na jejímž základě nepocházejí dotčené produkty ze zvýhodněné země nebo nebyly splněny podmínky stanovené v článku 73;
c)
měly při předložení žádosti o ověření odůvodněné pochybnosti o platnosti deklarace o původu nebo o správnosti informací, které deklarant poskytl o skutečném původu dotčených produktů, a
i)
ve lhůtě povolené podle článku 97h neobdržely odpověď nebo
ii)
obdržely odpověď, která neposkytuje příslušné odpovědi na otázky obsažené v žádosti.
Pododdíl 7
Kontrola původu
Článek 97g
1. Aby zajistily dodržování pravidel týkajících se statusu původu produktů, provádějí příslušné orgány zvýhodněné země:
a)
na žádost celních orgánů členských států ověřování statusu původu produktů;
b)
ze své vlastní iniciativy pravidelné kontroly vývozců.
Pokud Norsko, Švýcarsko a Turecko uzavřely s Evropskou unií dohodu, která uvádí, že si vzájemně poskytnou nezbytnou podporu v záležitostech správní spolupráce, použije se první pododstavec přiměřeně na žádosti zaslané orgánům Norska, Švýcarska a Turecka a týkající se ověřování náhradních deklarací o původu vyhotovených na jejich území, a to s cílem požádat tyto orgány o těsnější spolupráci s příslušnými orgány zvýhodněné země.
Rozšířená kumulace se povoluje v souladu s čl. 86 odst. 7 a 8, pouze pokud se země, se kterou má Evropská unie platnou dohodu o volném obchodu, zaváže k poskytování podpory v záležitostech správní spolupráce zvýhodněné zemi stejným způsobem, kterým by tuto podporu poskytla celním úřadům členských států v souladu s příslušnými ustanoveními dotyčné dohody o volném obchodu.
2. Kontroly uvedené v odst. 1 písm. b) zajistí trvalé plnění závazků vývozci. Provádějí se v intervalech určených na základě vhodných kritérií analýzy rizik. Za tím účelem požádají příslušné orgány zvýhodněných zemí vývozce o předložení kopií nebo seznamu deklarací o původu, jež vyhotovili.
3. Příslušné orgány zvýhodněných zemí mají právo požadovat jakékoli důkazy a provádět jakékoli kontroly účtů vývozce, popř. výrobců, kteří jsou jeho dodavateli, a to rovněž v provozních prostorách, nebo jakékoli jiné kontroly, které považují za vhodné.
Článek 97h
1. Následná ověřování deklarací o původu se provádí namátkou anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány členských států odůvodněné pochybnosti o jejich pravosti, o statusu původu dotyčných produktů nebo o splnění jiných podmínek stanovených v tomto oddíle.
Požádají-li celní orgány členského státu příslušné orgány zvýhodněné země o spolupráci za účelem ověření platnosti deklarací o původu, statusu původu produktů nebo obou, uvedou ve své žádosti případně důvody pro odůvodněné pochybnosti o platnosti deklarace o původu nebo statusu původu produktů.
Na podporu žádosti o ověření může být připojena kopie deklarace o původu a jakékoli další informace nebo doklady, z nichž vyplývá, že informace uvedené v této deklaraci jsou nesprávné.
Žádající členský stát stanoví pro oznámení výsledků ověřování počáteční lhůtu šesti měsíců počínaje datem žádosti o ověření, s výjimkou žádostí zaslaných Norsku, Švýcarsku nebo Turecku za účelem ověření náhradních deklarací o původu vyhotovených na jejich území na základě deklarace o původu vyhotovené ve zvýhodněné zemi, pro které se tato lhůta prodlouží na osm měsíců.
2. Jestliže v případě odůvodněných pochybností po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 1 neobdrží celní orgány odpověď nebo jestliže odpověď obsahuje údaje, které nepostačují k určení skutečného původu produktů, zašle se příslušným orgánům druhé sdělení. Toto sdělení stanoví další lhůtu v délce nejvýše šesti měsíců.
Pododdíl 8
Jiná ustanovení
Článek 97i
1. Pododdíly 5, 6 a 7 se použijí přiměřeně na:
a)
vývoz z Evropské unie do zvýhodněné země za účelem dvoustranné kumulace;
b)
vývoz z jedné zvýhodněné země do druhé za účelem regionální kumulace, jak je stanoveno v čl. 86 odst. 1 a 5.
2. Vývozci z Evropské unie se celními úřady členského státu na žádost vývozce považují za registrované vývozce pro účely systému, pokud vývozce splňuje tyto podmínky:
a)
vývozce má číslo EORI v souladu s články 4k až 4t;
b)
vývozce má status ‚schváleného vývozce‘ v rámci preferenčního režimu;
c)
vývozce ve své žádosti adresované celnímu úřadu členského státu poskytne tyto údaje ve formátu, jehož vzor je uveden v příloze 13c:
i)
podrobnosti uvedené v kolonkách 1 a 4,
ii)
závazek uvedený v kolonce 5.
Článek 97j
1. Pododdíly 1, 2 a 3 se použijí přiměřeně k určení toho, zda lze produkty vyvážené do Ceuty a Melilly považovat za pocházející ze zvýhodněné země nebo za pocházející z Ceuty a Melilly, když jsou vyváženy do zvýhodněné země pro účely dvoustranné kumulace.
2. Pododdíly 5, 6 a 7 se použijí přiměřeně na produkty vyvážené ze zvýhodněné země do Ceuty a Melilly a na produkty vyvážené z Ceuty a Melilly do zvýhodněné země za účelem dvoustranné kumulace.
3. Španělské celní orgány zajistí uplatňování oddílů 1, 2, 3, 5, 6 a 7 v Ceutě a Melille.
4. Pro účely uvedené v odstavcích 1 a 2 se Ceuta a Melilla považují za jediné území.“
(2)
V části I hlavě IV kapitole 2 se vkládá nový oddíl 1A, který zní:
„Oddíl 1A
Postupy a metody správní spolupráce použitelné do zahájení používání systému registrovaných vývozců
Pododdíl 1
Obecné zásady
Článek 97k
1. Každá zvýhodněná země dodrží nebo zajistí, že budou dodržena:
a)
pravidla původu vyvážených produktů stanovená v oddíle 1;
b)
pravidla pro vyplňování a vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jehož vzor je uveden v příloze 17;
c)
ustanovení týkající se používání prohlášení na faktuře, jehož vzor je uveden v příloze 18;
d)
ustanovení týkající se metod správní spolupráce uvedených v článku 97s;
e)
ustanovení týkající se udělování odchylek uvedených v článku 89.
2. Příslušné orgány zvýhodněných zemí spolupracují s Komisí nebo členskými státy, zejména:
a)
poskytováním veškeré nezbytné podpory v případě žádosti Komise o jí prováděné sledování řádného řízení systému v dotyčné zemi, včetně ověřovacích návštěv na místě prováděných Komisí nebo celními orgány členských států;
b)
aniž jsou dotčeny články 97s a 97t, ověřováním statusu původu produktů a dodržování dalších podmínek stanovených tímto oddílem, včetně návštěv na místě, pokud o to Komise nebo celní orgány členských států požádají v souvislosti s prošetřováním původu.
3. Je-li ve zvýhodněné zemi určen příslušný orgán pro vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jsou-li zde ověřovány dokumentární doklady o původu a vydávána osvědčení o původu zboží na tiskopise A pro vývoz do Evropské unie, má se za to, že tato zvýhodněná země přijala podmínky stanovené v odstavci 1.
4. Je-li země nebo území přijata/o nebo znovu přijata/o jako zvýhodněná země s ohledem na produkty uvedené v nařízení (ES) č. 732/2008, využívá zboží pocházející z této země nebo z tohoto území systému všeobecných preferencí, a to pod podmínkou, že bylo ze zvýhodněné země nebo území vyvezeno v den uvedený v článku 97s nebo po tomto dni.
5. Doklad o původu platí deset měsíců ode dne vydání v zemi vývozu a v této lhůtě musí být předložen celním orgánům země dovozu.
Pododdíl 2
Postupy při vývozu ve zvýhodněné zemi
Článek 97l
1. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jehož vzor je uveden v příloze 17, se vydávají na písemnou žádost vývozce nebo jeho zmocněného zástupce s přiložením veškerých dalších příslušných podpůrných dokladů, které prokazují, že produkty, jež mají být vyvezeny, jsou způsobilé pro vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A.
2. Osvědčení se předá vývozci, jakmile je vývoz skutečně proveden nebo zajištěn. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A může však být ve výjimečných případech vydáno po vývozu produktů, jichž se týká, jestliže:
a)
nebylo vydáno při vývozu v důsledku omylů, neúmyslného opomenutí nebo zvláštních okolností nebo
b)
bylo příslušným vládním orgánům uspokojivě prokázáno, že osvědčení o původu zboží na tiskopise A bylo vydáno, ale nebylo při dovozu přijato z technických příčin.
3. Příslušné vládní orgány mohou vydat osvědčení o původu zboží dodatečně pouze v případě, že ověří, že údaje uvedené v žádosti vývozce souhlasí s odpovídající vývozní dokumentací a že osvědčení o původu zboží na tiskopise A splňující podmínky tohoto oddílu nebylo vydáno již při vývozu dotyčných produktů. V osvědčeních o původu zboží na tiskopise A vydaných dodatečně musí být v kolonce 4 obsažena poznámka „Issued retrospectively“ nebo „Délivré à posteriori“.
4. V případě krádeže, ztráty nebo zničení osvědčení o původu zboží na tiskopise A může vývozce požádat příslušné vládní orgány, které je vydaly, o vystavení duplikátu na základě dokladů o vývozu, které má vývozce v držení. Duplikát tiskopisu A musí v kolonce 4 obsahovat poznámku „Duplicate“ nebo „Duplicata“ a musí být opatřen datem vydání a pořadovým číslem původního osvědčení. Duplikát nabývá účinku od data vydání původního osvědčení.
5. Pro účely ověření, zda produkt, pro který je vyžádáno osvědčení o původu zboží na tiskopise A, splňuje příslušná pravidla původu, mají příslušné vládní orgány právo požádat o veškeré dokumentární důkazy nebo provést jakoukoli kontrolu, kterou považují za vhodnou.
6. Vyplnění kolonky 2 osvědčení o původu zboží na tiskopise A není povinné. V kolonce 12 se uvede „Evropská unie“ nebo název členského státu. Datum vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A se uvádí v kolonce 11. Podpis uváděný v této kolonce, který je vyhrazen příslušným vládním orgánům, jež osvědčení vystavují, a rovněž podpis osoby zmocněné vývozcem k podpisu, který se uvádí v kolonce 12, musí být vlastnoruční.
Článek 97m
1. Prohlášení na faktuře může vyhotovit kterýkoli vývozce pro jakoukoli zásilku sestávající z jednoho nebo více balení obsahujících původní produkty, jejichž celková hodnota nepřesahuje 6 000 EUR, pokud se na tento postup vztahuje správní spolupráce uvedená v čl. 97k odst. 2.
2. Vývozce vyhotovující prohlášení na faktuře musí být připraven kdykoli na žádost celních orgánů nebo jiných příslušných vládních orgánů země vývozu předložit všechny příslušné dokumenty dokládající status původu dotčených produktů.
3. Prohlášení na faktuře, jehož text je uveden v příloze 18, vyhotovuje vývozce buď ve francouzštině, nebo v angličtině, psacím strojem, razítkem nebo tiskem na faktuře, dodacím listu, nebo jakémkoli jiném obchodním dokladu. Je-li prohlášení psáno rukou, musí být napsáno inkoustem a hůlkovým písmem. Prohlášení na faktuře podepisuje vlastnoručně vývozce.
4. Prohlášení na faktuře se použije za následujících podmínek:
a)
pro každou zásilku je vyhotoveno jedno prohlášení na faktuře;
b)
bylo-li zboží obsažené v zásilce již ověřováno v zemi vývozu s odkazem na definici pojmu „původní produkt“, může vývozce v prohlášení na faktuře na toto ověření odkázat.
5. Při uplatnění kumulace podle článků 84, 85 nebo 86 se příslušné vládní orgány zvýhodněné země požádané o vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A pro produkty, při jejichž výrobě se používají materiály pocházející ze země, s níž je povolena kumulace, spoléhají na následující:
-
v případě dvoustranné kumulace na doklad o původu poskytnutý dodavatelem vývozce a vydaný v souladu s ustanoveními pododdílu 5;
-
v případě kumulace s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem na doklad o původu poskytnutý dodavatelem vývozce a vydaný v souladu s pravidly původu systému všeobecných celních preferencí Norska, Švýcarska nebo Turecka;
-
v případě regionální kumulace na doklad o původu poskytnutý dodavatelem vývozce, tj. na osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jehož vzor je uveden v příloze 17, nebo případně na prohlášení na faktuře, jehož znění je uvedeno v příloze 18;
-
v případě rozšířené kumulace na doklad o původu poskytnutý dodavatelem vývozce a vydaný v souladu s ustanoveními příslušné dohody o volném obchodu mezi Evropskou unií a dotyčnou zemí.
V případech uvedených v první, druhé, třetí a čtvrté odrážce prvního pododstavce se v kolonce 4 osvědčení o původu zboží na tiskopise A uvede podle potřeby označení „EU cumulation“, „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“, „regional cumulation“, „extended cumulation with country x“ nebo „Cumul UE“, „Cumul Norvège“, „Cumul Suisse“, „Cumul Turquie“, „cumul régional“, „cumul étendu avec le pays x“.
Pododdíl 3
Postupy při propuštění do volného oběhu v Evropské unii
Článek 97n
1. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení o faktuře se předkládají celním orgánům členských států dovozu v souladu s postupy týkajícími se celního prohlášení.
2. Doklady o původu, které jsou celním orgánům země dovozu předloženy po uplynutí doby platnosti stanovené v čl. 97k odst. 5, mohou být přijaty pro účely uplatnění celních preferencí, pokud lhůta k předložení těchto dokladů nemohla být dodržena na základě mimořádných okolností. V ostatních případech opožděného předložení mohou celní orgány země dovozu přijmout doklady o původu, pokud byly příslušné produkty cením orgánům předloženy před uplynutím uvedené lhůty.
Článek 97o
1. Jsou-li na žádost dovozce za podmínek stanovených celními orgány členského státu dovozu po částech dováženy rozložené nebo nesložené produkty ve smyslu všeobecného pravidla 2 písm. a) pro výklad harmonizovaného systému spadající do tříd XVI a XVII nebo čísel 7308 a 9406 harmonizovaného systému, lze celním orgánům předložit jediný doklad o původu těchto produktů při dovozu první části.
2. Na žádost dovozce může být za podmínek stanovených celními orgány členského státu dovozu těmto orgánům předložen doklad o původu při dovozu první zásilky, jestliže zboží
a)
je dováženo v rámci pravidelných a trvalých operací značné obchodní hodnoty;
b)
je předmětem téže kupní smlouvy a strany této smlouvy jsou usazeny v zemi vývozu nebo v členském státě/členských státech;
c)
je zařazeno do stejného kódu (osm číslic) kombinované nomenklatury;
d)
pochází výhradně od stejného vývozce, je určeno pro stejného dovozce a podléhá vstupním formalitám u stejného celního úřadu stejného členského státu.
Tento postup lze použít na období určené příslušnými celními orgány.
Článek 97p
1. Jsou-li původní produkty umístěny pod dohled celního úřadu jednoho členského státu, je možné nahradit původní doklad o původu jedním nebo více osvědčeními o původu zboží na tiskopise A pro účely zaslání všech nebo některých z těchto produktů na jiné místo v Evropské unii nebo případně do Norska, Švýcarska nebo Turecka.
2. Náhradní osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydává celní úřad, pod jehož dohledem se produkty nacházejí. Náhradní osvědčení se vydává na základě písemné žádosti zpětného vývozce.
3. V náhradním osvědčení musí být v kolonce vpravo nahoře uveden název prostřednické země, v níž bylo náhradní osvědčení vydáno. V kolonce 4 se uvede poznámka „Replacement certificate“ nebo „Certificat de remplacement“ a datum vydání původního osvědčení o původu zboží a jeho pořadové číslo. V kolonce 1 se uvede jméno zpětného vývozce. V kolonce 2 může být uvedeno jméno konečného příjemce. Veškeré údaje o znovu vyvezených produktech uvedené na původním osvědčení se zapíší do kolonek 3 až 9 a odkazy na fakturu zpětného vývozce se uvedou v kolonce 10.
4. V kolonce 11 musí být uveden úřední záznam celních orgánů, které náhradní osvědčení vydaly. Odpovědnost těchto orgánů se týká pouze vydání náhradního osvědčení. V kolonce 12 se uvede země původu a země určení obsažená v původním osvědčení. Tuto kolonku musí podepsat zpětný vývozce. Zpětný vývozce, který kolonku podepsal v dobré víře, neodpovídá za správnost údajů v původním osvědčení.
5. Celní úřad, který je požádán o provedení operace uvedené v odstavci 1, zaznamená do původního osvědčení hmotnost, čísla a druh odesílaných produktů a pořadová čísla jednoho nebo vce odpovídajících náhradních osvědčení. Původní osvědčení musí tento celní úřad uchovávat po dobu nejméně tří let. K náhradnímu osvědčení může být přiložena fotokopie původního osvědčení.
6. V případě produktů, které využívají celních preferencí na základě odchylky přiznané v souladu s článkem 89, se postup stanovený v tomto článku použije jen tehdy, jsou-li tyto produkty určeny pro Evropskou unii. V případě, že dotyčný produkt získal status původu prostřednictvím regionální kumulace, může být náhradní osvědčení vydáno pouze při zasílání produktů do Norska, Švýcarska nebo Turecka, pokud tyto země uplatňují stejná pravidla regionální kumulace jako Evropská unie.
Článek 97q
1. Produkty, které jsou posílány v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám nebo se nacházejí v osobních zavazadlech cestujících, se považují za původní produkty využívající celních preferencí uvedených v článku 66, aniž by bylo třeba předložit osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení na faktuře, pokud:
a)
tyto produkty
i)
nejsou dováženy za obchodním účelem,
ii)
byly prohlášeny za produkty splňující podmínky nezbytné pro využívání systému;
b)
není pochyb o pravdivosti prohlášení uvedeného v písm. a) bodu ii).
2. Dovoz se nepovažuje za dovoz za obchodním účelem, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
dovoz je příležitostný;
b)
dovoz je tvořen výhradně produkty pro osobní potřebu příjemců nebo cestujících či jejich rodin;
c)
z povahy a množství produktů je zřejmé, že neslouží žádnému obchodnímu účelu.
3. Celková hodnota produktů uvedených v odstavci 2 nesmí u malých zásilek překročit 500 EUR a u produktů nacházejících se v osobních zavazadlech cestujících 1 200 EUR.
Článek 97r
1. Zjištěním drobných rozporů mezi údaji uvedenými v osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo v prohlášení na faktuře a údaji v dokladech, které byly celním orgánům předloženy za účelem splnění celních formalit při dovozu produktů, není zapříčiněna neplatnost osvědčení nebo prohlášení, je-li řádně prokázáno, že se daný doklad vztahuje na předložené produkty.
2. Zjevné formální chyby v osvědčení o původu zboží na tiskopise A, v průvodním osvědčení EUR.1 nebo v prohlášení na faktuře nevedou k odmítnutí dokladů, nejsou-li chyby takové povahy, že vyvolávají pochybnost o správnosti údajů obsažených v těchto dokladech.
Pododdíl 4
Způsoby správní spolupráce
Článek 97s
1. Zvýhodněné země sdělí Komisi názvy a adresy vládních orgánů na svém území příslušných pro vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, vzory otisků razítek, která tyto orgány používají, a názvy a adresy vládních orgánů příslušných ke kontrole osvědčení o původu zboží na tiskopise A a prohlášení na faktuře.
Komise tyto údaje sdělí celním orgánům členských států. Jsou-li tato sdělení činěna formou aktualizace předchozích sdělení, uvede Komise datum začátku platnosti nových razítek v souladu s údaji poskytnutými příslušnými vládními orgány zvýhodněných zemí. Tyto informace jsou důvěrné; má-li však být zboží propuštěno do volného oběhu, mohou dotyčné celní orgány dovolit dovozci nebo jeho řádně pověřenému zástupci, aby se seznámil se vzory otisků razítek.
Zvýhodněné země, které již poskytly informace vyžadované v prvním pododstavci, nemají povinnost tyto informace poskytnout znovu, pokud nedošlo ke změně.
2. Pro účely čl. 97k odst. 4 Komise v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní datum, ke kterému země nebo území přijatá/é nebo znovu přijatá/é jako zvýhodněná země s ohledem na produkty uvedené v nařízení (ES) č. 732/2008 splnila/o povinnosti uvedené v odstavci 1.
3. Komise na žádost příslušných orgánů zvýhodněných zemí zašle zvýhodněným zemím vzory otisků razítek používaných celními orgány členských států pro vydávání průvodních osvědčení EUR.1.
Článek 97t
1. Dodatečné ověření osvědčení o původu zboží na tiskopise A a prohlášení na faktuře se provádí nahodile anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány členských států odůvodněné pochybnosti o pravosti těchto dokladů, o statusu původu dotyčných produktů nebo o splnění jiných povinností stanovených v tomto oddíle.
2. Při podávání žádosti o dodatečné ověření vrátí celní orgány členských států osvědčení o původu zboží na tiskopise A a fakturu, pokud byla předložena, prohlášení na faktuře nebo kopii těchto dokladů příslušným vládním orgánům zvýhodněné země vývozu, a případně uvedou důvody pro tuto žádost. Spolu s žádostí o ověření se zašlou veškeré získané dokumenty a informace nasvědčující, že informace uvedené v dokladu o původu jsou nesprávné.
Jestliže se celní orgány členských států rozhodnou pozastavit uplatňování celních preferencí až do výsledku ověření, nabídne se dovozci pod podmínkou ochranných opatření, která jsou považována za nezbytná, možnost propuštění produktů.
3. Pokud byla podána žádost o dodatečné ověření, musí být ověření provedeno a jeho výsledky sděleny celním orgánům členských států ve lhůtě nejvýše šesti měsíců nebo v případě žádostí zaslaných Norsku, Švýcarsku nebo Turecku za účelem ověření náhradních dokladů o původu vystavených na jejich území na základě osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení na faktuře vydaného ve zvýhodněné zemi ve lhůtě nejvýše osmi měsíců od data zaslání žádosti. Z výsledků musí být zřejmé, zda se dotyčný doklad o původu vztahuje na skutečně vyvezené produkty a zda lze tyto produkty považovat za produkty pocházející ze zvýhodněné země.
4. V případě osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaných na základě dvoustranné kumulace musí odpověď obsahovat jednu nebo více kopií průvodních osvědčení EUR.1, nebo případně odpovídajících prohlášení na faktuře.
5. Jestliže v případě odůvodněných pochybností po uplynutí šestiměsíční lhůty uvedené v odstavci 3 neobdrží celní orgány odpověď nebo jestliže odpověď neobsahuje údaje, které postačují k určení pravosti daného dokladu nebo o skutečném původu produktů, zašle se příslušnému orgánu druhé sdělení. Jestliže ve lhůtě čtyř měsíců od data zaslání tohoto druhého sdělení nejsou celním orgánům sděleny výsledky ověření nebo jestliže výsledky neumožňují určit pravost daného dokladu skutečný původ produktů, odmítnou příslušné orgány uplatnit celní preference, s výjimkou existence mimořádných okolností.
6. Pokud ověřovací postup nebo jiné dostupné informace naznačují, že jsou porušována pravidla původu, provede zvýhodněná země vývozu z vlastního podnětu nebo na žádost celních orgánů členských států potřebná šetření nebo přijme vhodná opatření, aby tato šetření byla provedena dostatečně rychle s cílem tyto přestupky odhalit a předcházet jim. Za tím účelem se Komise nebo celní orgány členských států mohou šetření účastnit.
7. Pro účely dodatečného ověření osvědčení o původu zboží na tiskopise A uchovávají vývozci veškeré příslušné doklady prokazující status původu dotčených produktů a příslušné vládní orgány zvýhodněné země vývozu uchovávají kopie osvědčení a rovněž veškeré související vývozní doklady. Tyto doklady se uchovávají po dobu alespoň tří let od konce roku, ve kterém bylo osvědčení o původu na tiskopise A vydáno.
Článek 97u
1. Články 97s a 97t se také použijí mezi zeměmi stejného regionálního sdružení pro účely poskytování informací Komisi nebo celním orgánům členských států a dodatečného ověřování osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení na faktuře vydaných v souladu s pravidly pro regionální kumulaci původu.
2. Pro účely článků 85, 97m a 97p obsahuje dohoda uzavřená mezi Evropskou unií, Norskem, Švýcarskem a Tureckem mimo jiné závazek vzájemně si poskytovat nezbytnou podporu v záležitostech správní spolupráce.
Pro účely čl. 86 odst. 7 a 8 a článku 97k se země, se kterou Evropská unie uzavřela platnou dohodu o volném obchodu a která se zavázala k účasti na rozšířené kumulaci se zvýhodněnou zemí, rovněž zaváže k poskytování podpory v záležitostech správní spolupráce zvýhodněné zemi stejným způsobem, kterým by tuto podporu poskytla celním úřadům členských států v souladu s příslušnými ustanoveními dotyčné dohody o volném obchodu.
Pododdíl 5
Postupy týkající se dvoustranné kumulace
Článek 97v
1. Status původu produktů Evropské unie se prokazuje buď:
a)
předložením průvodního osvědčení EUR.1 podle vzoru uvedeného v příloze 21 nebo
b)
předložením prohlášení na faktuře, jehož znění je uvedeno v příloze 18. Prohlášení na faktuře může vyhotovit kterýkoli vývozce pro zásilky obsahující původní produkty, jejichž celková hodnota nepřekračuje 6 000 EUR, nebo schválený vývozce Evropské unie.
2. Vývozce nebo jím zmocněný zástupce uvede v kolonce 2 průvodního osvědčení EUR.1 slova „GSP beneficiary countries“ a „EU“ nebo „Pays bénéficaires du SPG“ a „UE“.
3. Ustanovení tohoto oddílu o vydávání, používání a dodatečném ověřování osvědčení o původu zboží na tiskopise A se použijí přiměřeně na průvodní osvědčení EUR.1 a, s výjimkou ustanovení o jejich vydávání, na prohlášení na faktuře.
4. Celní orgány členského státu mohou povolit kterémukoli vývozci (dále jen „schválený vývozce“), který často odesílá produkty pocházející z Evropské unie v rámci dvoustranné kumulace, aby vyhotovoval prohlášení na faktuře bez ohledu na hodnotu dotčených produktů, pokud tento vývozce celním orgánům uspokojivým způsobem poskytne veškeré záruky nezbytné k ověření:
a)
statusu původu produktů a
b)
splnění ostatních podmínek platných v dotyčném členském státě.
5. Celní orgány mohou udělení statusu schváleného vývozce podmínit splněním jakýchkoli podmínek, které považují za vhodné. Celní orgány přidělí schválenému vývozci číslo celního povolení, které se uvádí v prohlášení na faktuře.
6. Celní orgány sledují, jakým způsobem schválený vývozce povolení využívá. Celní orgány mohou povolení kdykoli odejmout.
Mohou povolení odejmout ve všech těchto případech:
a)
schválený vývozce již neskýtá záruky uvedené v odstavci 4;
b)
schválený vývozce nesplňuje podmínky uvedené v odstavci 5;
c)
schválený vývozce jakýmkoli způsobem udělené povolení zneužívá.
7. Schválený vývozce není povinen podepisovat prohlášení na faktuře, jestliže se schválený vývozce celním orgánům písemně zaváže, že přebírá plnou odpovědnost za jakékoli prohlášení na faktuře, které schváleného vývozce identifikuje, jako by je schválený vývozce vlastnoručně podepsal.
Pododdíl 6
Ceuta a Melilla
Článek 97w
Ustanovení tohoto oddílu o vydávání, používání a dodatečném ověřování dokladů o původu se použijí přiměřeně na produkty vyvážené ze zvýhodněné země do Ceuty a Melilly a na produkty vyvážené z Ceuty a Melilly do zvýhodněné země za účelem dvoustranné kumulace.
Ceuta a Melilla se považují za jediné území.
Španělské celní orgány zajistí použití tohoto oddílu v Ceutě a Melille.“
(3)
V části I hlavě IV kapitole 2 oddíle 2 se před pododdíl 1 vkládá článek 97x, který zní:
„Článek 97x
1. Pro účely tohoto oddílu se použijí tyto definice:
a)
„výrobou“ se rozumí každé opracování nebo zpracování, včetně sestavování;
b)
„materiálem“ se rozumí jakékoli příměsi, suroviny, komponenty, části apod., které jsou používány při výrobě produktu;
c)
„produktem“ nebo „výrobkem“ se rozumí vyráběný produkt nebo výrobek, i když je zamýšleno jeho pozdější využití v jiné výrobní operaci;
d)
„zbožím“ se rozumí jak materiál, tak produkty či výrobky;
e)
„celní hodnotou“ se rozumí hodnota určená v souladu s Dohodou o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu (Dohoda Světové obchodní organizace o celní hodnotě) z roku 1994;
f)
„cenou ze závodu“ v seznamu v příloze 15 se rozumí cena zaplacená za produkt ze závodu výrobci, v jehož podniku došlo k poslednímu opracování nebo zpracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu veškerého použitého materiálu po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu.
V případě, že skutečná zaplacená cena neodráží veškeré náklady související s výrobou produktu, které byly skutečně vynaloženy ve zvýhodněné zemi, rozumí se cenou ze závodu součet všech těchto nákladů po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu;
g)
„hodnotou materiálů“ v seznamu v příloze 15 se rozumí celní hodnota v okamžiku dovozu použitých nepůvodních materiálů, nebo není-li známa a nelze-li ji určit, první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály v Evropské unii nebo ve zvýhodněné zemi ve smyslu čl. 98 odst. 1. Pokud je třeba určit hodnotu použitých původních materiálů, použije se tento pododstavec přiměřeně;
h)
„kapitolami“, „čísly“ a „položkami“ či „podpoložkami“ se rozumí kapitoly, čísla a položky či podpoložky (čtyř- nebo šestimístné číselné kódy) používané v nomenklatuře, která tvoří harmonizovaný systém;
i)
„zařazením“ se rozumí zařazení produktu nebo materiálu do určitého čísla nebo položky či podpoložky harmonizovaného systému;
j)
„zásilkou“ se rozumí produkty, které:
-
buď zasílá současně jeden vývozce jednomu příjemci, nebo
-
které jsou dopravovány na podkladě jediného přepravního dokladu od vývozce k příjemci, a pokud tento doklad neexistuje, na podkladě jediné faktury.
2. Pro účely odst. 1 písm. f) může pojem „výrobce“ uvedený v odst. 1 písm. f) prvním pododstavci v případě, kdy bylo poslední opracování nebo zpracování zadáno výrobci, odkazovat na podnik, který subdodavatele zaměstnal.“
(4)
V článku 99 se doplňuje nové písmeno d)a, které zní:
„d)a
produkty z poražených zvířat tam narozených či vylíhnutých a odchovaných;“.
(5)
Ustanovení čl. 101 odst. 1 se mění takto:
a)
písmeno g) se nahrazuje tímto:
„g)
operace barvení nebo ochucování cukru nebo tvarování cukru; částečné nebo úplné mletí krystalového cukru;“;
b)
písmeno m) se nahrazuje tímto:
„m)
prosté mísení produktů, též různých druhů; mísení cukru s jiným materiálem;“;
c)
vkládá se nové písmeno m)a, které zní:
„m)a
prosté přidávání vody nebo ředění, dehydratace nebo denaturace produktů;“.
(6)
Vkládá se nová příloha 13a uvedená v příloze I tohoto nařízení.
(7)
Vkládá se nová příloha 13b uvedená v příloze II tohoto nařízení.
(8)
Vkládá se nová příloha 13c uvedená v příloze III tohoto nařízení.
(9)
Vkládá se nová příloha 13d uvedená v příloze IV tohoto nařízení.
(10)
V příloze 14 v poznámce 1 a 3.1 se výraz „článků 69 a 100“ nahrazuje výrazem „článku 100“.
(11)
Příloha 17 se mění v souladu s přílohou V tohoto nařízení.
(12)
Příloha 18 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze VI tohoto nařízení.
Článek 2
Zvýhodněné země předloží Komisi závazek v souladu s čl. 68 odst. 3 nařízení (ES) č. 2454/93 ve znění tohoto nařízení a informace požadované článkem 69 uvedeného nařízení alespoň tři měsíce před vlastním použitím systému registrovaných vývozců na jejich území.
Komise nejpozději dne 1. července 2016 a 1. července 2019 přezkoumá stav přípravy zvýhodněných zemí na použití systému registrovaných vývozců. Komise navrhne veškeré nezbytné úpravy.
Článek 3
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne 1. ledna 2011.
3. S výhradou odstavce 4 tohoto článku se čl. 1 odst. 1, pokud se vztahuje k článkům 68 až 71, 90 až 97i a čl. 97j odst. 2, a čl. 1 odst. 8 a 9 použijí ode dne 1. ledna 2017.
4. Zvýhodněné země, které nejsou schopny provést systém registrovaných vývozců k datu uvedenému v odstavci 3 a které před 1. červencem 2016 podají Komisi písemnou žádost nebo k jejichž systému registrovaných vývozců Komise v souladu s čl. 2 druhým pododstavcem navrhla úpravy, mohou až do dne 1. ledna 2020 i nadále používat ustanovení hlavy IV kapitoly 2 oddílu 1A a příloh 17 a 18 nařízení (ES) č. 2454/93 ve znění tohoto nařízení.
5. Ustanovení čl. 1 odst. 2 se použijí do data stanoveného v odstavci 3 nebo pro zvýhodněné země uvedené v odstavci 4 do data stanoveného v odstavci 4.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. listopadu 2010.
EUROPEISKA KOMMISSIONEN (EU) nr 1063/2010
av den 18 november 2010
om ändring av förordning (EEG) nr 2454/93 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (1), särskilt artikel 247, och
av följande skäl:
(1)
I enlighet med rådets förordning (EG) nr 732/2008 av den 22 juli 2008 om tillämpning av Allmänna preferenssystemet under perioden 1 januari 2009-31 december 2011 samt om ändring av förordningarna (EG) nr 552/97 och (EG) nr 1933/2006 och av kommissionens förordningar (EG) nr 1100/2006 och (EG) nr 964/2007 (2) beviljar Europeiska unionen utvecklingsländerna handelsförmåner inom ramen för sitt allmänna preferenssystem. Enligt artikel 5.2 i den förordningen ska de ursprungsregler om definitionen av begreppet ursprungsprodukter och de därmed sammanhängande förfarandena och metoderna för administrativt samarbete som fastställs i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 (3) gälla.
(2)
Efter en bred debatt som inleddes med kommissionens grönbok av den 18 december 2003 om ursprungsreglerna i förmånsordningarna på handelsområdet i framtiden (4) antog kommissionen den 16 mars 2005 meddelandet ”Ursprungsregler i förmånsordningar på handelsområdet - Riktlinjer inför framtiden” (5) (nedan kallat meddelandet). I detta meddelande beskrivs en ny strategi för ursprungsregler i alla de förmånsordningar på handelsområdet som Europeiska unionen är involverad i och särskilt utvecklingsorienterade ordningar som det allmänna preferenssystemet.
(3)
I samband med utvecklingsagendan från Doha har det erkänts att utvecklingsländerna behöver integreras bättre i världsekonomin, särskilt genom att få ett förbättrat tillträde till de utvecklade ländernas marknader.
För detta ändamål bör reglerna om förmånsursprung förenklas och, i tillämpliga fall, bli mindre stränga, så att produkter med ursprung i förmånsländer faktiskt kan åtnjuta de beviljade förmånerna.
(4)
För att säkerställa att förmånerna faktiskt gynnar de som behöver dem och för att skydda Europeiska unionens egna medel bör ändringarna av reglerna om förmånsursprung kompletteras med en anpassning av förfarandena för att förvalta dessa regler.
(5)
I kommissionens analys av konsekvenserna av denna förordning visas att det allmänna preferenssystemets ursprungsregler uppfattas som alltför komplicerade och restriktiva. Konsekvensanalysen visar också att den faktiska användningen av beviljade förmåner för vissa produkter inte är omfattande, i synnerhet för de produkter som är mest intressanta för de minst utvecklade länderna, och att ursprungsreglerna är ett skäl till detta.
(6)
Konsekvensanalysen visar att förenklade och utvecklingsvänliga regler kan uppnås genom att ett enda kriterium tillämpas på samtliga produkter vid fastställandet av ursprunget för de varor som inte är helt framställda i ett förmånsland. Detta kriterium kan baseras på graden av förvärvat mervärde i det berörda förmånslandet och en tröskel för att uppnå tillräcklig bearbetning. Konsekvensanalysen visar dock inte att en enda metod är oundgänglig för att skapa enkla eller utvecklingsvänliga regler. Vidare finns det enligt berörda parters synpunkter ett antal sektorer där mervärdeskriteriet antingen inte är lämpligt eller inte bör utgöra det enda kriteriet, bl.a. när det gäller jordbruksprodukter, bearbetade jordbruksprodukter, fiskeriprodukter, kemikalier, metaller, textilvaror, klädesplagg och skor. Följaktligen bör andra enkla kriterier som med lätthet kan förstås av ekonomiska aktörer och enkelt kan kontrolleras av förvaltningarna användas inom dessa sektorer, antingen i stället för mervärdeskriteriet eller som ett tillägg till det. Dessa andra kriterier kan exempelvis vara maximalt innehåll av icke-ursprungsmaterial, ändring av nomenklaturnummer eller undernummer, en specifik typ av bearbetning eller behandling och användning av helt framställda material. Kravet på enkelhet förutsätter dock att antalet olika regler bör vara så lågt som möjligt. Ursprungsreglerna bör därför i största möjliga utsträckning gälla sektor för sektor snarare än produkt för produkt.
(7)
Ursprungsreglerna bör återspegla de olika sektorernas särdrag men också ge förmånsländerna reella möjligheter att få tillträde till förmånlig tullbehandling. I tillämpliga fall bör reglerna även återspegla förmånsländernas olika industriella kapaciteter. För att stimulera industriell utveckling i de minst utvecklade länderna, där regeln baseras på ett maximalt innehåll av icke-ursprungsmaterial, bör tröskeln för sådant material alltid vara så hög som möjligt samtidigt som det tillses att den verksamhet som äger rum i dessa länder är genuin och ekonomiskt motiverad. Ett maximalt innehåll av icke-ursprungsmaterial på upp till 70 % eller en annan regel som medger samma tolerans för produkter med ursprung i de minst utvecklade länderna bör medföra att dessa länder ökar sin export.
(8)
För att garantera att den bearbetning eller behandling som äger rum i ett förmånsland är genuin, ekonomiskt motiverad och av ett reellt ekonomiskt värde för det landet bör det fastställas en förteckning över otillräcklig bearbetning eller behandling som aldrig kan medföra ursprungsstatus. Denna förteckning kan till stora delar motsvara den förteckning som hittills har gällt, dock med vissa anpassningar. För att undvika omläggning av handeln och störningar på sockermarknaden, och i linje med redan antagna ursprungsregler för andra förmånshandelsordningar, bör det exempelvis antas en ny regel om att socker inte får blandas med något material.
(9)
En viss grad av flexibilitet bör medges för de sektorer där mervärdeskriteriet inte gäller, som är fallet nu, genom att man tillåter användning av en begränsad andel material som inte uppfyller reglerna. Omfattningen av sådan användning bör emellertid klargöras när det gäller produkter som tillverkas med användning av helt framställda material. För att medge ytterligare flexibilitet vid inköp av material bör också den tillåtna andelen av dessa material höjas från 10 % till 15 % av slutproduktens pris fritt fabrik, utom i fråga om vissa känsliga produkter. Bland dessa känsliga produkter ingår de som omfattas av kapitel 2 och 4-24 i Harmoniserade systemet, förutom bearbetade fiskeriprodukter enligt kapitel 16, för vilka toleranser uttryckta i vikt förefaller lämpligare, och produkter enligt kapitel 50-63 i Harmoniserade systemet, som bör fortsätta att omfattas av särskilda toleransregler baserade på antingen vikt eller värde från fall till fall och beroende på produkt.
(10)
Ursprungskumulation är en viktig lättnad som möjliggör för länder med identiska ursprungsregler att samarbeta vid tillverkning av produkter som omfattas av förmånlig tullbehandling. De gällande villkoren för regional ursprungskumulation, en typ av kumulation som i nuläget tillämpas inom tre regionala ländergrupper, har visat sig vara komplicerade och alltför restriktiva. Dessa villkor bör följaktligen förenklas och göras mindre restriktiva genom att man avskaffar villkoret avseende värde. Vidare bör de befintliga möjligheterna till kumulation mellan länder inom samma regionala grupp behållas, trots den differentiering som denna förordning i vissa fall inför i ursprungsreglerna mellan de minst utvecklade länderna och andra förmånsländer. En sådan kumulation bör bara tillåtas om varje land vid överföring av material till ett annat land i gruppen, med sikte på regional kumulation, tillämpar de ursprungsregler som gäller för landet i dess handel med Europeiska unionen. För att undvika snedvridning av handeln mellan länder som har olika nivåer på tullförmånerna bör dock vissa känsliga produkter inte omfattas av regional kumulation.
(11)
I sitt meddelande angav kommissionen att den var beredd att undersöka alla ansökningar om inrättande av nya, sammanslagna eller större grupper, under förutsättning att det finns ekonomisk komplementaritet, att hänsyn tas till olikheter i de berörda ländernas förmånsordningar och till den därmed sammanhängande risken för kringgående av tullar samt att de strukturer och förfaranden för administrativt samarbete som krävs för förvaltning och kontroll av ursprung har inrättats. I enlighet med detta bör regler införas om ursprungskumulation mellan de länder i de regionala kumulationsgrupperna I och III som uppfyller de nödvändiga villkoren. Med anledning av en begäran från Mercosur bör det inrättas en ny regional kumulationsgrupp IV som innefattar Argentina, Brasilien, Paraguay och Uruguay. Tillämpningen av regional kumulation mellan dessa länder bör tillåtas på villkor att de nödvändiga kraven uppfylls.
(12)
Förmånsländer bör även kunna åtnjuta kumulation med länder som är partnerländer i frihandelsavtal som ingåtts av Europeiska unionen. Denna nya typ av kumulation, kallad utvidgad kumulation, bör vara enkelriktad, dvs. enbart tillåta användning av material i förmånsländer och beviljas efter en ingående granskning av det berörda förmånslandets ansökan. Varor som omfattas av kapitel 1-24 i Harmoniserade systemet bör på grund av sin känsliga karaktär inte omfattas av denna typ av kumulation.
(13)
Förmånsländer har sedan 2001 kunnat kumulera ursprung med varor som omfattas av kapitel 25-97 i Harmoniserade systemet och som har ursprung i Norge och Schweiz. Denna kumulation bör fortsätta och utvidgas till Turkiet, förutsatt att Norge, Schweiz och Turkiet tillämpar samma definition av begreppet ursprung som Europeiska unionen och beviljar ömsesidig behandling för produkter som importeras till dessa länder och som tillverkats med material med ursprung i Europeiska unionen. Ett avtal om detta, inbegripet ett åtagande att dessa länder ska ge medlemsstaterna och varandra nödvändigt bistånd när det gäller administrativt samarbete, bör ingås i form av en skriftväxling eller annan typ av överenskommelse mellan parterna.
(14)
Den regionala kumulationen bör emellertid inte omfatta vissa material där den tillgängliga tullförmånen i Europeiska unionen inte är densamma för alla de länder som är involverade i kumulationen och de berörda materialen genom kumulation skulle få en mera gynnsam tullbehandling än den som skulle gälla om de exporterades direkt till Europeiska unionen. Om sådana situationer inte hanteras genom uteslutning av material kan detta leda till kringgående av tull eller snedvridning av handeln genom att varor exporteras till Europeiska unionen enbart från de länder som omfattas av de mest gynnsamma tullförmånerna.
(15)
En förteckning över de material som inte omfattas av regional kumulation bör fastställas i en separat bilaga. Denna bilaga kan ändras inte bara när nya liknande situationer uppstår utan även för att täcka fall där sådana situationer uppstår som ett resultat av kumulation mellan länder i de regionala kumulationsgrupperna I och III.
Ursprungskumulation mellan länder i de regionala kumulationsgrupperna I och III samt utvidgad kumulation bör förutsätta att vissa specifika villkor uppfylls, vilket kommissionen bör kontrollera innan den överväger att bevilja kumulation, i enlighet med kommittéförfarandet och på grundval av relevanta överväganden. Av samma skäl, när sådan kumulation har beviljats men det därefter fastställs att användningen av kumulation inte längre uppfyller villkoren eller leder till obefogade resultat, t.ex. snedvridning av handeln eller kringgående av tull, bör kommissionen när som helst kunna dra tillbaka beviljandet av sådan kumulation.
(16)
I de nuvarande ursprungsreglerna är vissa bestämmelser om fiskefartyg som fångar fisk utanför territorialvatten komplicerade i en omfattning som inte står i proportion till deras syfte, och således är det svårt både att genomföra och kontrollera efterlevnaden av dessa regler. De bör följaktligen förenklas.
Enligt de nuvarande reglerna krävs bevisning för direkt transport till Europeiska unionen, vilken ofta är svår att uppbringa. Därför händer det att vissa varor som åtföljs av ett giltigt ursprungsintyg inte beviljas någon tullförmån. Följaktligen bör det införas en ny, enklare och mera flexibel regel som inriktas på syftet att varor som anmäls till tullen i samband med en deklaration för övergång till fri omsättning i Europeiska unionen ska vara desamma som lämnat förmånsexportlandet och att varorna inte har ändrats eller omvandlats på något sätt under transporten.
(17)
I nuläget är det förmånslandets myndigheter som intygar produkters ursprung och i de fall det deklarerade ursprunget visar sig vara inkorrekt behöver importörer ofta inte betala tull, eftersom de agerat i god tro och de behöriga myndigheterna gjort sig skyldiga till ett fel. På detta sätt går Europeiska unionens egna medel förlorade och i slutändan är det Europeiska unionens skattebetalare som får bära bördan. Eftersom exportörer är de som bäst känner till sina produkters ursprung, bör det krävas att exportörer direkt tillhandahåller sina kunder ursprungsförsäkringar.
(18)
Exportörer bör vara registrerade hos förmånsländernas behöriga myndigheter, så att riktade kontroller efter export underlättas. För detta ändamål bör varje förmånsland upprätta ett elektroniskt register över registrerade exportörer, vars innehåll landets behöriga statliga myndigheter bör meddela kommissionen. På denna grundval bör kommissionen upprätta en central databas över registrerade exportörer, till nytta för förvaltningar och ekonomiska aktörer i Europeiska unionen. Ekonomiska aktörer bör på så sätt kunna kontrollera att deras leverantörer är registrerade exportörer i det berörda förmånslandet, innan de deklarerar varor för övergång till fri omsättning. Likaledes bör ekonomiska aktörer i Europeiska unionen som exporterar varor med sikte på bilateral ursprungskumulation vara registrerade hos medlemsstaternas behöriga myndigheter.
(19)
Om exportörers registreringsnummer och andra icke-konfidentiella registreringsuppgifter offentliggörs kan andra parter granska dessa uppgifter, så att öppenheten ökar och intressenter får mera information. Med hänsyn till konsekvenserna av ett offentliggörande bör detta emellertid bara ske när exportören frivilligt och skriftligen har gett ett särskilt, informerat samtycke i förväg.
(20)
Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (6) reglerar medlemsstaternas behandling av personuppgifter. De principer som anges i det direktivet bör vid behov klargöras eller kompletteras i denna förordning.
(21)
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (7) reglerar kommissionens behandling av personuppgifter. De principer som anges i den förordningen bör vid behov klargöras eller kompletteras i denna förordning.
(22)
Enligt artikel 28 i direktiv 95/46/EG ska de nationella tillsynsmyndigheterna övervaka att medlemsstaternas behandling av personuppgifter sker inom lagens ramar, och i enlighet med artikel 46 i förordning (EG) nr 45/2001 ska den europeiska datatillsynsmannen övervaka Europeiska unionens institutioners och organs verksamhet i samband med behandling av personuppgifter. Den europeiska datatillsynsmannen och de nationella tillsynsmyndigheterna bör inom ramen för sina respektive behörigheter samarbeta aktivt och få till stånd en samordnad övervakning av den behandling av uppgifter som sker med stöd av den här förordningen.
(23)
Vid införandet av systemet med registrerade exportörer bör man beakta förmånsländernas kapacitet att inrätta och sköta registreringssystemen och kommissionens kapacitet att inrätta den nödvändiga centrala databasen. För detta ändamål behöver kommissionen fastställa systemets användarkrav och tekniska specifikationer. När den centrala databasarkitekturen har fastställts i detalj kommer de närmare konsekvenserna av systemet med registrerade exportörer, särskilt när det gäller tillträde till uppgifter och dataskydd, att utvärderas och nödvändiga anpassningar av berörda bestämmelser att göras. Genomförandet av systemet bör således skjutas upp till den 1 januari 2017, vilket bör möjliggöra en utvecklingsfas när väl användarkraven och de tekniska specifikationerna har fastställts och eventuella rättsliga ändringar har gjorts mot bakgrund av dessa användarkrav och specifikationer och deras konsekvenser för dataskyddet. En ytterligare treårsperiod bör vidare medges för länder som inte kan iaktta denna tidsfrist.
Fram till 2017, och längre fram i fråga om de förmånsländer som då inte kan tillämpa det nya systemet, bör övergångsbestämmelser avseende förfarandena och metoderna för administrativt samarbete fastställas på grundval av de regler som har gällt hittills. Dessa övergångsbestämmelser bör särskilt innehålla regler om utfärdande av ursprungsintyg av det berörda landets behöriga myndigheter. De befintliga reglerna bör vidare effektiviseras och förtydligas genom att deras struktur anpassas till de regler som ska gälla när systemet med registrerade exportörer är operativt. Detta bör i synnerhet ske genom att man klart skiljer mellan allmänna principer, förfaranden vid export i förmånslandet, förfaranden vid övergång till fri omsättning i Europeiska unionen och metoder för administrativt samarbete. Samtidigt bör ursprungscertifikatet formulär A uppdateras, i synnerhet genom att anmärkningarna till formuläret ersätts med 2007 års version av dessa anmärkningar, eftersom den versionen beaktar Europeiska unionens senaste utvidgning och således innehåller en uppdaterad förteckning över de länder som godtar formulär A inom ramen för det allmänna preferenssystemet.
(24)
Ett villkor för att få tillträde till det allmänna preferenssystemet bör vara att förmånsländerna inför och upprätthåller administrativa strukturer som möjliggör en effektiv förvaltning av systemet och att de åtar sig att ge allt nödvändigt bistånd vid en begäran från kommissionen om övervakning av att systemet förvaltas korrekt. I synnerhet måste det finnas ett system med administrativt samarbete mellan myndigheterna i Europeiska unionen och i förmånsländerna, vilket ger en ram för kontroll av ursprung. Samtidigt bör exportörernas ansvar för att deklarera ursprung och de administrativa myndigheternas roll i förvaltningen av systemet beskrivas tydligt. Innehållet i ursprungsförsäkringarna bör specificeras, liksom de fall där tullmyndigheterna i Europeiska unionen kan vägra att godta en försäkran eller kan skicka iväg den för kontroll.
(25)
Definitionerna av och förteckningen över tillräcklig bearbetning eller behandling i de nuvarande bestämmelserna är desamma i det allmänna preferenssystemet och i de bestämmelser om förmånstull som Europeiska unionen antagit unilateralt för vissa länder eller territorier. Eftersom ursprungsreglerna i dessa senare ordningar kommer att ändras först vid ett senare tillfälle, bör de befintliga reglerna fortsätta att gälla för dessa länder och territorier. För att uppnå enhetlighet mellan det allmänna preferenssystemet och andra unilaterala förmånshandelsordningar bör emellertid definitionen av helt framställda produkter och förteckningen över otillräcklig bearbetning eller behandling i dessa andra unilaterala ordningar anpassas till det som gäller i ursprungsreglerna inom det allmänna preferenssystemet.
(26)
Förordning (EEG) nr 2454/93 bör därför ändras i enlighet med detta.
(27)
I enlighet med kommissionens förordningar (EG) nr 1613/2000 (8), (EG) nr 1614/2000 (9) och (EG) nr 1615/2000 (10) har gemenskapen beviljat undantag från det allmänna preferenssystemets ursprungsregler för vissa textilprodukter med ursprung i Laos, Kambodja och Nepal, och dessa upphör att gälla den 31 december 2010. De enklare och mera utvecklingsvänliga ursprungsregler som införs genom den här förordningen gör dessa undantag överflödiga.
(28)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från tullkodexkommittén.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Förordning (EEG) nr 2454/93 ska ändras på följande sätt:
1)
I del I avdelning IV kapitel 2 ska artiklarna 66-97 ersättas med följande:
”Avsnitt 1
Det allmänna preferenssystemet
Underavsnitt 1
Allmänna bestämmelser
Artikel 66
I detta avsnitt fastställs de regler om definitionen av begreppet ’ursprungsprodukter’ och därmed sammanhängande förfaranden och metoder för administrativt samarbete som ska gälla vid tillämpningen av det allmänna preferenssystem (nedan kallat systemet) som Europeiska unionen i kraft av förordning (EG) nr 732/2008 (11) beviljar utvecklingsländer.
Artikel 67
1. I detta avsnitt och avsnitt 1A i detta kapitel gäller följande definitioner:
a) förmånsland: ett land eller territorium som anges i förordning (EG) nr 732/2008. Begreppet innefattar också men får inte sträcka sig utöver territorialhavet för det landet eller territoriet enligt Förenta nationernas havsrättskonvention (Montego Bay-konventionen av den 10 december 1982).
b) tillverkning: alla slag av bearbetning eller behandling, inbegripet sammansättning.
c) material: alla ingredienser, råmaterial, beståndsdelar eller delar osv. som används vid tillverkningen av en produkt.
d) produkt: den produkt som tillverkas, även om den är avsedd för senare användning i en annan tillverkningsprocess.
e) varor: både material och produkter.
f) bilateral kumulation: ett system som gör det möjligt för produkter som enligt denna förordning har ursprung i Europeiska unionen att betraktas som ursprungsmaterial i ett förmånsland, när de behandlas ytterligare eller införlivas i en produkt i det landet.
g) kumulation med Norge, Schweiz eller Turkiet: ett system som gör det möjligt för produkter med ursprung i Norge, Schweiz eller Turkiet att betraktas som ursprungsmaterial i ett förmånsland, när de behandlas ytterligare eller införlivas i en produkt i det förmånslandet och importeras till Europeiska unionen.
h) regional kumulation: ett system som gör det möjligt för produkter som enligt denna förordning har ursprung i ett land som är medlem i en regional grupp att betraktas som material med ursprung i ett annat land i samma regionala grupp (eller i ett land i en annan regional grupp, om kumulation mellan dessa grupper är möjlig), när dessa produkter behandlas ytterligare eller införlivas i en produkt som tillverkas där.
i) utvidgad kumulation: ett system som, förutsatt att kommissionen beviljar detta på begäran av ett förmånsland, gör det möjligt för vissa material med ursprung i ett land med vilket Europeiska unionen har ett gällande frihandelsavtal enligt artikel XXIV i allmänna tull- och handelsavtalet (Gatt) att betraktas som material med ursprung i det berörda förmånslandet, när de behandlas ytterligare eller införlivas i en produkt som tillverkas i det landet.
j) fungibla material: material som har samma beskaffenhet, handelskvalitet och tekniska och fysiska egenskaper, och som inte kan skiljas från varandra när de införlivats i den färdiga produkten.
k) regional grupp: en grupp av länder mellan vilka regional kumulation tillämpas.
l) tullvärde: det värde som fastställs i enlighet med 1994 års avtal om tillämpning av artikel VII i allmänna tull- och handelsavtalet (WTO-avtalet om tullvärdeberäkning).
m) värdet av material: med detta begrepp avses i förteckningen i bilaga 13a tullvärdet vid importtillfället för det icke-ursprungsmaterial som använts eller, om värdet inte är känt och inte kan fastställas, det första fastställbara pris som betalats för materialet i förmånslandet. Om värdet av de använda ursprungsmaterialen behöver fastställas, ska detta led gälla i tillämpliga delar.
n) pris fritt fabrik: det pris som betalas för produkten fritt fabrik till den tillverkare i vars företag den sista bearbetningen eller behandlingen äger rum, förutsatt att värdet av allt använt material och alla andra kostnader för tillverkningen inkluderas i priset och att avdrag gjorts för alla inhemska skatter som kommer att eller kan komma att återbetalas när den framställda produkten exporteras.
När det faktiskt betalade priset inte återspeglar samtliga de kostnader för tillverkningen av en produkt som faktiskt uppstått i förmånslandet avses med priset fritt fabrik summan av alla dessa kostnader med avdrag för alla inhemska skatter som kommer att eller kan komma att återbetalas när den framställda produkten exporteras.
o) maximalt innehåll av icke-ursprungsmaterial: det maximala innehåll av icke-ursprungsmaterial som medges för att en tillverkning ska betraktas som en bearbetning eller behandling som är tillräcklig för att ge en produkt ursprungsstatus. Innehållet kan uttryckas som en procentandel av produktens pris fritt fabrik eller av nettovikten för dessa använda material som omfattas av en angiven grupp kapitel eller ett angivet kapitel, nummer eller undernummer.
p) nettovikt: vikten av själva varorna utan något slag av förpackningsmaterial och annat emballage.
q) kapitel, HS-nummer och undernummer: de kapitel, nummer eller undernummer (med fyr- eller sexställig sifferkod) som används i Harmoniserade systemet, med hänsyn till de ändringar som gjorts enligt Tullsamarbetsrådets rekommendation av den 26 juni 2004.
r) klassificering: klassificeringen av en produkt eller ett material enligt ett visst HS-nummer eller HS-undernummer.
s) sändning: produkter som antingen
sänds samtidigt från en exportör till en mottagare, eller
omfattas av ett enda transportdokument för hela transporten från exportören till mottagaren eller, i avsaknad av ett sådant dokument, av en enda faktura.
t) exportör: en person som exporterar varor till Europeiska unionen eller ett förmånsland och som kan styrka varornas ursprung, oavsett om denne är tillverkaren och oavsett om denne själv fullgör exportformaliteterna.
u) registrerad exportör: en exportör som är registrerad hos det berörda förmånslandets behöriga myndigheter för att denne ska kunna upprätta ursprungsförsäkringar med avsikt att exportera inom ramen för systemet.
v) ursprungsförsäkran: en av exportören upprättad försäkran om att de produkter som det avser uppfyller systemets ursprungsregler, så att antingen den person som deklarerar varorna för övergång till fri omsättning i Europeiska unionen ska kunna ansöka om förmånlig tullbehandling eller den ekonomiska aktör i ett förmånsland som importerar material för ytterligare behandling inom ramen för kumulation ska kunna styrka dessa varors ursprungsstatus.
2. Vid tillämpning av punkt 1 n och när den sista bearbetningen eller behandlingen har lagts ut på en tillverkare kan uttrycket ’tillverkare’ i punkt 1 n första stycket avse det företag som har anlitat tillverkaren.
Artikel 68
1. För att systemet ska kunna tillämpas korrekt ska förmånsländerna åta sig att
a)
införa och upprätthålla de administrativa strukturer och system som krävs för att de regler och förfaranden som fastställs i detta avsnitt ska kunna genomföras och förvaltas i det landet, inklusive vid behov de ordningar som krävs för tillämpning av kumulation,
b)
se till att deras behöriga myndigheter samarbetar med kommissionen och medlemsstaternas tullmyndigheter.
2. Det samarbete som avses i punkt 1 b ska bestå i att landet
a)
ger allt nödvändigt bistånd vid en begäran från kommissionen om att den ska övervaka att systemet förvaltas korrekt i det berörda landet, inbegripet när kommissionen eller medlemsstaternas tullmyndigheter gör kontrollbesök på platsen,
b)
utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 97g och 97h, kontrollerar produkters ursprungsstatus och efterlevnaden av de andra villkor som fastställs i detta avsnitt, inklusive besök på platsen, när detta begärs av kommissionen eller medlemsstaternas tullmyndigheter i samband med ursprungsutredningar.
3. Förmånsländerna ska överlämna det åtagande som avses i punkt 1 till kommissionen.
Artikel 69
1. Förmånsländerna ska meddela kommissionen namn på och adresser till de myndigheter belägna på deras territorium som är
a)
en del av det berörda landets statliga myndigheter eller som agerar under statens överinseende och har behörighet att registrera exportörer i och avregistrera dem från registret över exportörer,
b)
en del av det berörda landets statliga myndigheter och har behörighet att bistå kommissionen och medlemsstaternas tullmyndigheter genom administrativt samarbete enligt detta avsnitt.
2. Förmånsländerna ska omedelbart informera kommissionen om alla ändringar av de uppgifter som meddelats i enlighet med punkt 1.
3. På grundval av uppgifterna från förmånsländernas statliga myndigheter och medlemsstaternas tullmyndigheter ska kommissionen upprätta en elektronisk databas över registrerade exportörer.
Enbart kommissionen ska ha tillträde till databasen och uppgifterna i den. De myndigheter som avses i första stycket ska se till att de uppgifter som överförs till kommissionen är aktuella, fullständiga och riktiga.
De uppgifter som behandlas i den databas som avses i första stycket ska yppas för allmänheten på Internet, med undantag för de konfidentiella uppgifter som anges i fälten 2 och 3 i den ansökan om att få bli registrerad exportör som avses i artikel 92.
Personuppgifter som behandlas i den databas som avses i första stycket och av medlemsstaterna enligt detta avsnitt får överföras till eller tillhandahållas tredjeländer eller internationella organisationer endast i enlighet med artikel 9 i förordning (EG) nr 45/2001.
4. Denna förordning ska inte på något sätt påverka skyddsnivån för enskilda personer när det gäller behandling av personuppgifter enligt Europeiska unionens lagstiftning och nationell lagstiftning, och ska i synnerhet inte inverka på medlemsstaternas skyldigheter avseende behandling av personuppgifter enligt direktiv 95/46/EG eller Europeiska unionens institutioners och organs skyldigheter avseende behandling av personuppgifter enligt förordning (EG) nr 45/2001.
Identifierings- och registreringsuppgifter för exportörer, som utgörs av de data som anges i punkterna 1, 3 (avseende beskrivning av verksamheten), 4 och 5 i bilaga 13c, ska offentliggöras av kommissionen på Internet enbart när exportörerna frivilligt och skriftligen har gett ett särskilt, informerat samtycke i förväg.
Exportörer ska få de uppgifter som fastställs i artikel 11 i förordning (EG) nr 45/2001.
Personers rättigheter avseende de registreringsuppgifter som förtecknas i bilaga 13c och behandlas i nationella system ska utövas i enlighet med genomförandebestämmelserna för direktiv 95/46/EG i den medlemsstat som lagrat deras personuppgifter.
Personers rättigheter avseende behandling av personuppgifter i den centrala databas som avses i punkt 3 ska utövas i enlighet med förordning (EG) nr 45/2001.
De nationella tillsynsmyndigheterna för dataskydd och den europeiska datatillsynsmannen ska, var och en inom ramen för sin behörighet, samarbeta aktivt och sörja för en samordnad tillsyn av den databas som avses i punkt 3.
Artikel 70
1. Kommissionen kommer i Europeiska unionens officiella tidning (C-serien) att offentliggöra en förteckning över förmånsländer och de datum då de anses uppfylla de villkor som avses i artiklarna 68 och 69. När ett nytt förmånsland uppfyller dessa villkor kommer kommissionen att uppdatera förteckningen.
2. Produkter som har ursprung i ett förmånsland i enlighet med detta avsnitt ska vid övergång till fri omsättning i Europeiska unionen omfattas av systemet enbart på villkor att de exporterats från och med det datum som anges i den förteckning som avses i punkt 1.
3. Förmånslandet ska anses efterleva artiklarna 68 och 69 på det datum då det har meddelat det åtagande som avses i artikel 68.1 och lämnat det meddelande som avses i artikel 69.1.
Artikel 71
Om ett förmånslands behöriga myndigheter inte efterlever artiklarna 68.1, 69.2, 91, 92, 93 eller 97g eller om ett land på ett systematiskt sätt inte efterlever artikel 97h.2 kan detta i enlighet med artikel 16 i förordning (EG) nr 732/2008 medföra att systemets förmåner upphävs tillfälligt för det landet.
Underavsnitt 2
Definition av begreppet ’Ursprungsprodukter’
Artikel 72
Följande produkter ska anses ha ursprung i ett förmånsland:
a)
Produkter som helt framställts i det landet i enlighet med artikel 75.
b)
Produkter som framställts i det landet och som innehåller material som inte helt framställts där, om detta material har genomgått tillräcklig bearbetning eller behandling enligt artikel 76.
Artikel 73
1. De villkor för erhållande av ursprungsstatus som anges i detta underavsnitt ska uppfyllas i det berörda förmånslandet.
2. Om ursprungsprodukter som exporterats från förmånslandet till ett annat land återinförs ska de anses vara icke-ursprungsprodukter, om det inte på ett tillfredsställande sätt kan visas för de behöriga myndigheterna
a)
att de återinförda varorna är samma varor som de som exporterades, och
b)
att varorna inte har blivit föremål för någon åtgärd som är mer omfattande än vad som krävs för att bevara dem i gott skick under tiden i det landet eller under exporten.
Artikel 74
1. De produkter som deklareras för övergång till fri omsättning i Europeiska unionen ska vara samma produkter som de som exporterats från det förmånsland där de anses ha ursprung. De får inte ha ändrats eller omvandlats på något sätt eller blivit föremål för andra åtgärder än sådana för att bevara dem i gott skick, innan de deklareras för övergång till fri omsättning. Lagring av produkter eller sändningar och uppdelning av sändningar får äga rum, om det sker på exportörens eller en senare varuinnehavares ansvar och produkterna kvarstår under tullövervakning i transitlandet eller transitländerna.
2. Reglerna i punkt 1 ska anses uppfyllda såvida tullmyndigheterna inte har skäl att tro motsatsen, i vilket fall de kan begära att deklaranten uppvisar intyg på efterlevnad, vilka kan vara av alla slag, däribland transportavtalsdokument som konossement eller faktabevis eller konkret bevisning grundad på märkning eller numrering av kollin eller bevisning som rör själva varorna.
3. Punkterna 1 och 2 ska gälla i tillämpliga delar när kumulation enligt artiklarna 84, 85 eller 86 tillämpas.
Artikel 75
1. Följande produkter ska anses som helt framställda i ett förmånsland:
a)
Mineraliska produkter som har utvunnits ur dess jord eller havsbotten.
b)
Växter och vegetabiliska produkter som har odlats eller skördats där.
c)
Levande djur som har fötts och uppfötts där.
d)
Produkter som har erhållits från levande djur som har uppfötts där.
e)
Produkter som har erhållits från slaktade djur som har fötts och uppfötts där.
f)
Produkter från jakt och fiske som har bedrivits där.
g)
Produkter från vattenbruk, om fisken, kräftdjuren och blötdjuren fötts och uppfötts där.
h)
Produkter från havsfiske och andra produkter som har hämtats ur havet utanför varje territorialvatten av dess fartyg.
i)
Produkter som tillverkats ombord på dess fabriksfartyg uteslutande av de produkter som avses i led h.
j)
Begagnade föremål som insamlats där och som endast kan användas för återvinning av råmaterial.
k)
Avfall och skrot från tillverkningsprocesser som ägt rum där.
l)
Produkter som har utvunnits ur havsbottnen eller dess underliggande lager utanför varje territorialvatten, förutsatt att det har ensamrätt att exploatera denna havsbotten eller dess underliggande lager.
m)
Varor som har tillverkats där uteslutande av sådana produkter som avses i leden a-l.
2. Med ’dess fartyg’ och ’dess fabriksfartyg’ i punkt 1 h och i avses endast fartyg och fabriksfartyg som uppfyller följande krav:
a)
De är registrerade i förmånslandet eller i en medlemsstat.
b)
De för förmånslandets eller en medlemsstats flagg.
c)
De uppfyller ett av följande villkor:
i)
De ägs till minst 50 % av medborgare i förmånslandet eller i medlemsstater.
ii)
De ägs av företag
-
som har sitt huvudkontor och sin huvudsakliga verksamhetsort i förmånslandet eller i medlemsstater, och
-
som till minst 50 % ägs av förmånslandet, medlemsstater eller offentliga organ eller medborgare i förmånslandet eller i medlemsstaterna.
3. Villkoren i punkt 2 kan uppfyllas i medlemsstaterna eller i olika förmånsländer, förutsatt att samtliga förmånsländer omfattas av regional kumulation enligt artikel 86.1 och 86.5. I detta fall ska produkterna anses ha ursprung i det förmånsland vars flagg förs av fartyget eller fabriksfartyget enligt punkt 2 b.
Första stycket ska gälla enbart om villkoren i artikel 86.2 b och c är uppfyllda.
Artikel 76
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 78 och 79 ska produkter som inte är helt framställda i det berörda förmånslandet enligt artikel 75 anses ha ursprung där, om villkoren i förteckningen i bilaga 13a för de berörda varorna är uppfyllda.
2. Om en produkt som har fått ursprungsstatus i ett land enligt punkt 1 behandlas ytterligare i det landet och används som material i tillverkningen av en annan produkt, ska hänsyn inte tas till det icke-ursprungsmaterial som kan ha använts vid dess tillverkning.
Artikel 77
1. Bedömningen av huruvida villkoren i artikel 76.1 är uppfyllda ska göras separat för varje produkt.
Om emellertid regeln i fråga baseras på efterlevnad av ett maximalt innehåll av icke-ursprungsmaterial får värdet av sådant material beräknas som ett genomsnitt enligt punkt 2 i syfte att beakta fluktuationer i kostnader och växelkurser.
2. I det fall som avses i punkt 1 andra stycket ska ett genomsnittligt produktpris fritt fabrik och ett genomsnittligt värde av använt icke-ursprungsmaterial beräknas på grundval av summan av priserna fritt fabrik för all försäljning av produkterna under det föregående räkenskapsåret respektive summan av värdet av allt icke-ursprungsmaterial som använts i tillverkningen av produkterna under det föregående räkenskapsåret, enligt definitionen i exportlandet, eller, om siffror för ett fullständigt räkenskapsår inte är tillgängliga, en kortare period som inte bör underskrida tre månader.
3. Exportörer som har valt att beräkna genomsnittsvärden ska konsekvent tillämpa denna metod under det år som följer på referensräkenskapsåret eller, i tillämpliga fall, det år som följer på den kortare period som används som referensperiod. Exportörerna får upphöra att tillämpa denna metod om de under ett givet räkenskapsår, eller en given kortare representativ period på minst tre månader, registrerar att de fluktuationer i kostnader eller växelkurser som motiverat användningen av metoden har upphört.
4. De genomsnittsvärden som avses i punkt 2 ska användas som pris fritt fabrik respektive värdet av icke-ursprungsmaterial vid fastställandet av huruvida regeln om maximalt innehåll av icke-ursprungsmaterial har efterlevts.
Artikel 78
1. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3 ska följande åtgärder anses utgöra otillräcklig bearbetning eller behandling för att ge en produkt ursprungsstatus, oavsett om villkoren i artikel 76 är uppfyllda:
a)
Åtgärder för att bevara produkten i gott skick under transport och lagring.
b)
Uppdelning eller sammanföring av kollin.
c)
Tvättning och rengöring samt avlägsnande av damm, oxid, olja, färg eller andra beläggningar.
d)
Strykning eller pressning av textilvaror.
e)
Enklare målning eller polering.
f)
Skalning och partiell eller fullständig malning av ris; polering och glasering av spannmål och ris.
g)
Tillsats av färg- eller smakämnen till socker eller formning av sockerbitar; partiell eller fullständig malning av kristallsocker.
h)
Skalning eller urkärning av frukter, nötter eller grönsaker.
i)
Vässning, enklare slipning eller enklare tillskärning.
j)
Siktning, sållning, sortering, klassificering, indelning i kategorier och hoppassning (inbegripet sammanföring av artiklar i satser).
k)
Enklare förpackning i flaskor, burkar, säckar, fodral eller askar, uppsättning på kartor eller skivor samt alla övriga enklare förpackningsåtgärder.
l)
Anbringande eller tryckande av varumärken, etiketter, logotyper eller annan liknande särskiljande märkning på produkter eller på deras förpackningar.
m)
Enklare blandning av produkter, även av olika slag; blandning av socker med varje slag av material.
n)
Enkel tillsats av vatten eller utspädning, dehydratisering eller denaturering av produkter.
o)
Enklare sammansättning av delar av artiklar i avsikt att framställa en komplett artikel eller isärtagning av produkter i delar.
p)
En kombination av två eller flera av de åtgärder som avses i leden a-o.
q)
Slakt av djur.
2. Vid tillämpning av punkt 1 ska åtgärder anses vara enkla när de kan vidtas utan några speciella färdigheter eller maskiner, apparater eller verktyg som särskilt tillverkats eller installerats för dessa åtgärder.
3. Alla åtgärder som vidtagits i ett förmånsland i fråga om en viss produkt ska beaktas när det fastställs om den bearbetning eller behandling som produkten genomgått ska anses vara otillräcklig i den mening som avses i punkt 1.
Artikel 79
1. Genom undantag från artikel 76 och om inte annat följer av punkterna 2 och 3 i denna artikel får icke-ursprungsmaterial som enligt villkoren i förteckningen i bilaga 13a inte får användas vid tillverkningen av en viss produkt ändå användas, om deras totala värde eller nettovikt för produkten i fråga inte överskrider
a)
15 % av produktens vikt, när det gäller produkter som omfattas av kapitel 2 och 4-24 i Harmoniserade systemet, utom bearbetade fiskeriprodukter enligt kapitel 16,
b)
15 % av produktens pris fritt fabrik, när det gäller andra produkter, utom produkter som omfattas av kapitel 50-63 i Harmoniserade systemet, för vilka de toleranser som anges i anmärkningarna 6 och 7 i del I i bilaga 13a ska tillämpas.
2. Tillämpningen av punkt 1 får inte medföra att någon av de procentsatser för maximalt innehåll av icke-ursprungsmaterial som anges i förteckningen i bilaga 13a överskrids.
3. Punkterna 1 och 2 ska inte gälla för produkter som är helt framställda i ett förmånsland enligt artikel 75. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 78 och artikel 80.2 ska dock de toleranser som föreskrivs i de punkterna inte desto mindre tillämpas på summan av alla material som används i tillverkningen av en produkt och för vilka regeln i förteckningen i bilaga 13a för produkten i fråga föreskriver att sådana material måste vara helt framställda.
Artikel 80
1. Bedömningsenheten för tillämpning av bestämmelserna i detta avsnitt ska vara den särskilda produkt som anses som grundenhet vid klassificeringen enligt Harmoniserade systemet.
2. När en sändning består av flera identiska produkter som klassificeras enligt samma HS-nummer ska varje produkt beaktas för sig vid tillämpning av bestämmelserna i detta avsnitt.
3. Om förpackningen, enligt den allmänna tolkningsbestämmelsen 5 i Harmoniserade systemet, klassificeras tillsammans med den produkt som den innehåller, ska den vid ursprungsbestämningen anses utgöra en helhet tillsammans med produkten.
Artikel 81
Tillbehör, reservdelar och verktyg som levereras tillsammans med en utrustning, en maskin, en apparat eller ett fordon ska tillsammans med dessa anses som en enhet när de utgör standardutrustning och ingår i priset fritt fabrik för utrustningen, maskinen, apparaten eller fordonet.
Artikel 82
Satser enligt den allmänna tolkningsbestämmelsen 3 i Harmoniserade systemet ska anses som ursprungsprodukter när alla produkter som ingår i satsen är ursprungsprodukter.
När en sats består av både ursprungsprodukter och icke-ursprungsprodukter ska dock hela satsen anses ha ursprungsstatus, om värdet av icke-ursprungsprodukterna inte överstiger 15 % av satsens pris fritt fabrik.
Artikel 83
Vid fastställandet av om en produkt är en ursprungsprodukt ska ursprunget för följande element som kan ingå i tillverkningsprocessen inte beaktas:
a)
Energi och bränsle.
b)
Anläggningar och utrustning.
c)
Maskiner och verktyg.
d)
Andra varor som inte ingår och som inte är avsedda att ingå i den slutliga sammansättningen av produkten.
Underavsnitt 3
Kumulation
Artikel 84
Bilateral kumulation ska medge att produkter med ursprung i Europeiska unionen betraktas som material med ursprung i ett förmånsland när de införlivats i en produkt som tillverkats i det landet, förutsatt att bearbetningen eller behandlingen där är mer omfattande än de åtgärder som beskrivs i artikel 78.1.
Artikel 85
1. I den utsträckning som Norge, Schweiz och Turkiet beviljar allmänna tullförmåner för produkter med ursprung i förmånsländerna och tillämpar en definition av begreppet ursprung motsvarande den som anges i detta avsnitt, ska kumulation med Norge, Schweiz eller Turkiet medge att produkter med ursprung i de länderna betraktas som material med ursprung i ett förmånsland, förutsatt att bearbetningen eller behandlingen där är mer omfattande än de åtgärder som beskrivs i artikel 78.1.
2. Punkt 1 ska gälla på villkor att Turkiet, Norge och Schweiz på ömsesidig basis ger samma behandling för produkter med ursprung i förmånsländerna som innehåller material med ursprung i Europeiska unionen.
3. Punkt 1 ska inte gälla för produkter som omfattas av kapitel 1-24 i Harmoniserade systemet.
4. Kommissionen kommer i Europeiska unionens officiella tidning (C-serien) att offentliggöra det datum då villkoren i punkterna 1 och 2 är uppfyllda.
Artikel 86
1. Regional kumulation ska tillämpas för följande fyra separata regionala grupper:
a)
Grupp I: Brunei, Filippinerna, Indonesien, Kambodja, Laos, Malaysia, Singapore, Thailand och Vietnam.
b)
Grupp II: Bolivia, Colombia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua, Panama, Peru och Venezuela.
c)
Grupp III: Bangladesh, Bhutan, Indien, Maldiverna, Nepal, Pakistan och Sri Lanka.
d)
Grupp IV: Argentina, Brasilien, Paraguay och Uruguay.
2. Regional kumulation mellan länder inom samma grupp ska tillämpas bara om följande villkor är uppfyllda:
a)
Vid tillämpning av regional kumulation mellan länder i samma regionala grupp ska de ursprungsregler som fastställs i detta avsnitt gälla. När den åtgärd som medför ursprung enligt del II i bilaga 13a inte är densamma för alla länder som är involverade i kumulation ska ursprunget för produkter som exporteras från ett land till ett annat land i den regionala gruppen vid tillämpning av regional kumulation fastställas på grundval av den regel som skulle tillämpas om produkterna exporterades till Europeiska unionen.
(b)
Länderna i den regionala gruppen har åtagit sig att
i)
efterleva bestämmelserna i detta avsnitt eller se till att de efterlevs, och
ii)
tillhandahålla det administrativa samarbete som krävs för ett korrekt genomförande av detta avsnitt både gentemot Europeiska unionen och mellan dem själva.
c)
De åtaganden som avses i led b har meddelats kommissionen av den regionala gruppens sekretariat eller ett annat behörigt gemensamt organ som företräder alla medlemmar i gruppen.
När länderna i den regionala gruppen redan före den 1 januari 2011 uppfyllt bestämmelserna i första stycket b och c ska ett nytt åtagande inte krävas.
3. De material som anges i bilaga 13b ska inte omfattas av regional kumulation enligt punkt 2 när
a)
Europeiska unionen inte tillämpar samma tullförmån för samtliga de länder som är involverade i kumulationen, och
b)
de berörda materialen genom kumulation skulle omfattas av en mera gynnsam tullbehandling än den som skulle gälla vid direkt export till Europeiska unionen.
4. Regional kumulation mellan länder i samma regionala grupp ska tillämpas endast på villkor att den bearbetning eller behandling som utförs i det förmånsland där materialen behandlas ytterligare eller införlivas är mer omfattande än de åtgärder som beskrivs i artikel 78.1 och, i fråga om textilprodukter, även mer omfattande än de åtgärder som anges i bilaga 16.
När villkoret i första stycket inte är uppfyllt ska produkternas ursprungsland vara det land i den regionala gruppen som svarar för den största andelen av tullvärdet för använda material med ursprung i andra länder i den regionala gruppen.
När ursprungslandet fastställs i enlighet med andra stycket ska det landet anges som ursprungsland på det ursprungsintyg som upprättas av den som exporterar produkten till Europeiska unionen eller, till dess att systemet med registrerade exportörer börjar tillämpas, utfärdas av myndigheterna i det exporterande förmånslandet.
5. På begäran av myndigheterna i ett förmånsland i grupp I eller myndigheterna i ett förmånsland i grupp III får kommissionen bevilja regional kumulation mellan länder i dessa grupper, förutsatt att följande villkor är uppfyllda:
a)
De villkor som fastställs i punkt 2 a är uppfyllda.
b)
De länder som ska ingå i denna regionala kumulation har åtagit sig, och gemensamt meddelat detta åtagande till kommissionen, att
i)
efterleva bestämmelserna i detta avsnitt eller se till att de efterlevs, och
ii)
tillhandahålla det administrativa samarbete som krävs för ett korrekt genomförande av detta avsnitt både gentemot Europeiska unionen och mellan dem själva.
Den begäran som avses i första stycket ska underbyggas med bevisning för att villkoren i det stycket är uppfyllda. Begäran ska adresseras till kommissionen. Kommissionen kommer att besluta om begäran med beaktande av alla uppgifter rörande kumulationen som anses relevanta, inbegripet vilka material som ska kumuleras.
6. När produkter som tillverkats i ett förmånsland i grupp I eller grupp III av material med ursprung i ett land som tillhör den andra gruppen ska exporteras till Europeiska unionen ska ursprunget för dessa produkter fastställas enligt följande:
a)
Material med ursprung i ett land i en regional grupp ska betraktas som material med ursprung i ett land i den andra regionala gruppen när de införlivas i en produkt som framställs där, om bearbetningen eller behandlingen i det senare förmånslandet är mer omfattande än de åtgärder som beskrivs i artikel 78.1 och, i fråga om textilprodukter, även mer omfattande än de åtgärder som anges i bilaga 16.
b)
När villkoret i led a inte är uppfyllt ska produkternas ursprungsland vara det land som deltar i kumulationen och som svarar för den största andelen av tullvärdet för använda material med ursprung i de andra länder som deltar i kumulationen.
När ursprungslandet fastställs enligt första stycket b ska det landet anges som ursprungsland på det ursprungsintyg som upprättas av den som exporterar produkten till Europeiska unionen eller, till dess att systemet med registrerade exportörer börjar tillämpas, utfärdas av myndigheterna i det exporterande förmånslandet.
7. På begäran av ett förmånslands myndigheter får kommissionen bevilja utvidgad kumulation mellan ett förmånsland och ett land med vilket Europeiska unionen har ett gällande frihandelsavtal enligt artikel XXIV i allmänna tull- och handelsavtalet (Gatt), om följande villkor är uppfyllda:
a)
De länder som är involverade i kumulationen har åtagit sig att efterleva bestämmelserna i detta avsnitt eller se till att de efterlevs, och att tillhandahålla det administrativa samarbete som krävs för ett korrekt genomförande av detta avsnitt både gentemot Europeiska unionen och mellan dem själva.
b)
Det berörda förmånslandet har meddelat kommissionen det åtagande som avses i led a.
Den begäran som avses i första stycket ska innehålla en förteckning över de material som berörs av kumulation och ska underbyggas med bevisning för att villkoren i första stycket a och b är uppfyllda. Begäran ska adresseras till kommissionen. När de berörda materialen ändras ska en ny begäran lämnas in.
Material som omfattas av kapitel 1-24 i Harmoniserade systemet får inte omfattas av utvidgad kumulation.
8. Vid utvidgad kumulation enligt punkt 7 ska de använda materialens ursprung och den tillämpliga typen av ursprungsintyg fastställas i enlighet med reglerna i det relevanta frihandelsavtalet. Ursprunget för de produkter som exporteras till Europeiska unionen ska fastställas i enlighet med ursprungsreglerna i detta avsnitt.
För att en framställd produkt ska få ursprungsstatus är det inte nödvändigt att de material som har ursprung i ett land med vilket Europeiska unionen har ett frihandelsavtal och som använts i ett förmånsland vid tillverkning av den produkt som exporteras till Europeiska unionen har genomgått tillräcklig bearbetning eller behandling, förutsatt att bearbetningen eller behandlingen i det berörda förmånslandet är mer omfattande än de åtgärder som beskrivs i artikel 78.1.
9. Kommissionen kommer att offentliggöra följande i Europeiska unionens officiella tidning (C-serien):
a)
Det datum då kumulation mellan länder i grupp I och grupp III enligt punkt 5 får verkan, de länder som är involverade i denna kumulation och, i tillämpliga fall, förteckningen över de material för vilka kumulation tillämpas.
b)
Det datum då utvidgad kumulation får verkan, de länder som är involverade i denna kumulation och förteckningen över de material för vilka denna kumulation tillämpas.
Artikel 87
När bilateral kumulation eller kumulation med Norge, Schweiz eller Turkiet används i kombination med regional kumulation ska den framställda produkten få ursprung i ett av länderna i den berörda regionala gruppen, fastställt enligt artikel 86.4 första och andra styckena.
Artikel 88
1. Underavsnitten 1 och 2 ska i tillämpliga delar gälla
a)
export från Europeiska unionen till ett förmånsland för tillämpning av bilateral kumulation,
b)
export från ett förmånsland till ett annat för tillämpning av regional kumulation enligt artikel 86.1 och 86.5, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 86.2 a andra stycket.
2. Om fungibla material med ursprungsstatus och utan ursprungsstatus används i bearbetningen eller behandlingen av en produkt får medlemsstaternas tullmyndigheter på skriftlig begäran av ekonomiska aktörer tillåta att lagren av material förvaltas i Europeiska unionen med hjälp av metoden med bokföringsmässig uppdelning utan att materialen lagras separat, när påföljande export till ett förmånsland inom ramen för bilateral kumulation ska ske.
3. Medlemsstaternas tullmyndigheter får bevilja det tillstånd som avses i punkt 2 på de villkor som de anser lämpliga.
Tillståndet får beviljas endast om det vid användning av den metod som avses i punkt 2 kan säkerställas att det antal framställda produkter som kan anses ha ursprung i Europeiska unionen vid varje tidpunkt är detsamma som det antal som skulle ha erhållits om lagren skilts åt fysiskt.
Om ett tillstånd beviljas, ska metoden tillämpas och dess användning dokumenteras på grundval av de allmänna redovisningsprinciper som gäller i Europeiska unionen.
4. Den som beviljats tillstånd att använda den metod som avses i punkt 2 ska upprätta eller, till dess att systemet med registrerade exportörer börjar tillämpas, ansöka om ursprungsintyg för den kvantitet produkter som kan anses ha ursprung i Europeiska unionen. På begäran av medlemsstaternas tullmyndigheter ska tillståndshavaren lämna en redogörelse för hur kvantiteterna förvaltats.
5. Medlemsstaternas tullmyndigheter ska övervaka hur det tillstånd som avses i punkt 2 används.
De får återkalla tillståndet om
a)
tillståndshavaren på något sätt missbrukar tillståndet, eller
b)
tillståndshavaren inte uppfyller något av de andra villkor som anges i detta avsnitt eller avsnitt 1A.
Underavsnitt 4
Undantag
Artikel 89
1. På kommissionens initiativ eller som svar på en begäran av ett förmånsland kan det landet beviljas ett tillfälligt undantag från bestämmelserna i detta avsnitt, om
a)
interna eller externa faktorer tillfälligt gör att landet inte längre kan följa reglerna för erhållande av ursprungsstatus enligt artikel 72, eller
b)
det behöver tid för att förbereda sig för reglerna för erhållande av ursprungsstatus enligt artikel 72.
2. Det tillfälliga undantaget ska inte ha längre varaktighet än effekterna av de interna eller externa faktorer som gett upphov till det eller den tid som förmånslandet behöver för att kunna följa reglerna.
3. Begäran om undantag ska göras skriftligen till kommissionen. Den ska innehålla uppgifter om varför ett undantag begärs enligt punkt 1 och underlag för begäran.
4. När ett undantag beviljas ska det berörda förmånslandet uppfylla alla krav i fråga om vilka uppgifter som ska lämnas till kommissionen beträffande användning av undantaget och förvaltning av de kvantiteter som omfattas av undantaget.
Underavsnitt 5
Förfaranden vid export från förmånslandet
Artikel 90
Systemet ska tillämpas i följande fall:
a)
När det gäller varor som uppfyller kraven i detta avsnitt och som exporteras av en registrerad exportör i den mening som avses i artikel 92.
b)
När det gäller sändningar som innehåller ett eller flera kollin med ursprungsprodukter och exporteras av vilken exportör som helst, när de avsända ursprungsprodukternas totala värde inte överskrider 6 000 euro.
Artikel 91
1. Förmånslandets behöriga myndigheter ska upprätta och kontinuerligt uppdatera ett elektroniskt register över registrerade exportörer som är belägna i landet. Registret ska omedelbart uppdateras när en exportör avregistreras från registret i enlighet med artikel 93.2.
2. Registret ska innehålla följande uppgifter:
a)
Namn och fullständig adress för den plats där exportören är etablerad/bosatt, inbegripet landets eller territoriets kod (ISO alfa 2-landkod).
b)
Exportörens registreringsnummer.
c)
Produkter som avses exporteras inom ramen för systemet (vägledande förteckning över kapitel eller nummer i Harmoniserade systemet, enligt den sökandes bedömning).
d)
Datum från och till och med vilka exportören är registrerad eller har varit registrerad.
e)
Skäl till avregistrering (på begäran av den registrerade exportören/avregistrering utförd av de behöriga myndigheterna). Dessa uppgifter ska bara vara tillgängliga för de behöriga myndigheterna.
3. Förmånslandets behöriga myndigheter ska meddela kommissionen det nationella numreringssystem som används för registrering av exportörer. Numret ska inledas med ISO alfa 2-landkoden.
Artikel 92
För att bli registrerade ska exportörer inge en ansökan till de behöriga myndigheter i förmånslandet som avses i artikel 69.1 a och använda ett formulär vars förlaga anges i bilaga 13c. Genom att använda formuläret samtycker exportören till att lämnade uppgifter lagras i kommissionens databas och att icke-konfidentiella uppgifter offentliggörs på Internet.
De behöriga myndigheterna ska godta ansökan endast om den är fullständig.
Artikel 93
1. Registrerade exportörer som inte längre uppfyller villkoren för export av varor inom ramen för systemet, eller som inte längre avser att exportera sådana varor, ska informera förmånslandets behöriga myndigheter, som omedelbart ska avregistrera dem från landets register över registrerade exportörer.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av den ordning med påföljder och sanktioner som gäller i förmånslandet och när registrerade exportörer avsiktligt eller genom försumlighet upprättar eller låter upprätta ursprungsförsäkringar eller styrkande handlingar med felaktiga uppgifter som innebär att de på ett oegentligt eller bedrägligt sätt får förmånlig tullbehandling, ska förmånslandets behöriga myndigheter avregistrera dem från landets register över registrerade exportörer.
3. Utan att det inverkar på eventuella följder av oegentligheter som konstateras under pågående kontroller ska avregistreringen från registret över registrerade exportörer få verkan för framtiden, dvs. i fråga om försäkringar som upprättats efter avregistreringsdagen.
4. Exportörer som har avregistrerats från registret över registrerade exportörer av de behöriga myndigheterna i enlighet med punkt 2 får återinföras i registret först när de har bevisat för förmånslandets behöriga myndigheter att de har korrigerat den situation som orsakade avregistreringen.
Artikel 94
1. Exportörer ska iaktta följande skyldigheter, oavsett om de är registrerade eller inte:
a)
De ska hålla en lämplig affärsbokföring avseende tillverkning och leverans av varor som omfattas av förmånsbehandling.
b)
De ska hålla tillgänglig all bevisning som avser material som används i tillverkningen.
c)
De ska bevara all tulldokumentation som avser material som används i tillverkningen.
d)
De ska under minst tre år från utgången av det år då ursprungsförsäkringarna upprättats, eller längre om det krävs i nationell lagstiftning, bevara register över
i)
de ursprungsförsäkringar som de upprättar, och
ii)
sina räkenskaper över ursprungs- och icke-ursprungsmaterial, produktion och lagring.
De register som avses i första stycket d kan vara i elektronisk form, men ska möjliggöra att de material som används i tillverkningen av exporterade produkter kan spåras och att deras ursprungsstatus kan bekräftas.
2. De skyldigheter som föreskrivs i punkt 1 ska även gälla leverantörer som tillhandahåller exportörer leverantörsdeklarationer, där ursprungsstatus för de varor de levererar intygas.
Artikel 95
1. Exportören ska upprätta en ursprungsförsäkran när de produkter som den avser exporteras och om varorna i fråga kan anses ha ursprung i det berörda förmånslandet eller i ett annat förmånsland i enlighet med artikel 86.4 andra stycket eller artikel 86.6 första stycket b.
2. Genom undantag från punkt 1 får i undantagsfall en ursprungsförsäkran upprättas efter exporten (försäkran i efterhand), på villkor att den uppvisas i den medlemsstat där deklarationen för övergång till fri omsättning inges senast två år efter exporttillfället.
3. Exportören ska lämna ursprungsförsäkran till sin kund i Europeiska unionen och den ska innehålla de uppgifter som anges i bilaga 13d. En ursprungsförsäkran ska upprättas på engelska eller franska.
Det får upprättas på ett kommersiellt dokument som möjliggör identifiering av den berörda exportören och de berörda varorna.
4. Vid tillämpning av kumulation enligt artiklarna 84 och 86.1 eller 86.5 och 86.6 ska exportören av en produkt vid vars tillverkning det använts material med ursprung i en part med vilken kumulation tillåts utgå från den ursprungsförsäkran som lämnats av dennes leverantör. I dessa fall ska den ursprungsförsäkran som exportören upprättar innehålla uppgiften ’EU cumulation’ eller ’regional cumulation’ eller ’Cumul UE’ eller ’cumul regional’.
5. Vid tillämpning av kumulation enligt artikel 85 ska exportören av en produkt vid vars tillverkning det använts material med ursprung i en part med vilken kumulation tillåts utgå från det ursprungsintyg som lämnats av dennes leverantör och utfärdats enligt de ursprungsregler inom ramen för det allmänna preferenssystemet som gäller i Norge, Schweiz eller Turkiet. I detta fall ska den ursprungsförsäkran som exportören upprättar innehålla uppgiften ’Norway cumulation’, ’Switzerland cumulation’ eller ’Turkey cumulation’ eller ’Cumul Norvège’, ’Cumul Suisse’ eller ’Cumul Turquie’.
6. Vid tillämpning av utvidgad kumulation enligt artikel 86.7 och 86.8 ska exportören av en produkt vid vars tillverkning det använts material med ursprung i en part med vilken utvidgad kumulation tillåts utgå från det ursprungsintyg som har lämnats av dennes leverantör och upprättats enligt reglerna i det relevanta frihandelsavtalet mellan Europeiska unionen och parten i fråga.
I detta fall ska den ursprungsförsäkran som exportören upprättar innehålla uppgiften ’extended cumulation with country x’ eller ’cumul étendu avec le pays x’.
Artikel 96
1. En ursprungsförsäkran ska upprättas för varje sändning.
2. En ursprungsförsäkran ska vara giltig under tolv månader från och med den dag den upprättas av exportören.
3. En enda ursprungsförsäkran får omfatta flera sändningar, om varorna uppfyller följande villkor:
a)
De är isärtagna eller icke hopsatta produkter enligt den allmänna tolkningsbestämmelsen 2 a i Harmoniserade systemet.
b)
De klassificeras enligt avdelning XVI eller XVII eller nummer 7308 eller 9406 i Harmoniserade systemet.
c)
De avses importeras i delleveranser.
Underavsnitt 6
Förfaranden vid övergång till fri omsättning i Europeiska unionen
Artikel 97
1. I tulldeklarationen för övergång till fri omsättning ska det hänvisas till ursprungsförsäkran. Ursprungsförsäkran ska hållas tillgänglig för tullmyndigheterna, som kan begära att den uppvisas för att deklarationen ska kunna kontrolleras. Dessa myndigheter kan också kräva att försäkran översätts till det officiella språket eller ett av de officiella språken i den berörda medlemsstaten.
2. När deklaranten ansöker om tillämpning av systemet utan att inneha en ursprungsförsäkran vid tidpunkten för godtagandet av tulldeklarationen för övergång till fri omsättning ska denna deklaration anses som ofullständig enligt artikel 253.1 och behandlas som sådan.
3. Innan varorna deklareras för övergång till fri omsättning ska deklaranten iaktta noggrannhet genom att kontrollera att varorna uppfyller reglerna i detta avsnitt och i synnerhet
i)
att exportören är registrerad för upprättande av ursprungsförsäkringar, i den databas som avses i artikel 69.3, utom när de avsända ursprungsprodukternas totala värde inte överskrider 6 000 euro, och
ii)
att ursprungsförsäkran upprättats i enlighet med bilaga 13d.
Artikel 97a
1. Skyldigheten att upprätta och uppvisa en ursprungsförsäkran ska inte gälla för följande produkter:
a)
Produkter som sänds som småpaket mellan privatpersoner och vars totala värde inte överskrider 500 euro.
b)
Produkter som ingår i resandes personliga bagage och vars totala värde inte överskrider 1 200 euro.
2. De produkter som avses i punkt 1 ska uppfylla följande krav:
a)
Importen av dem är inte av kommersiell karaktär.
b)
Produkterna har deklarerats uppfylla villkoren för att få omfattas av systemet.
c)
Det finns inga tvivel om att deklarationen enligt led b är riktig.
3. Vid tillämpning av punkt 2 a ska importen inte anses ha kommersiell karaktär om samtliga följande villkor är uppfyllda:
a)
Importen är av tillfällig karaktär.
b)
Importen består uteslutande av produkter för mottagarnas, de resandes eller deras familjers personliga bruk.
c)
Det är på grund av produkternas beskaffenhet och kvantitet uppenbart att syftet inte är kommersiellt.
Artikel 97b
1. Om det konstateras att uppgifterna i en ursprungsförsäkran endast obetydligt avviker från uppgifterna i de handlingar som uppvisats för tullmyndigheterna för fullgörande av formaliteterna vid import av produkterna ska detta inte i sig medföra att ursprungsförsäkran blir ogiltig, förutsatt att det vederbörligen fastställs att uppgifterna i försäkran verkligen avser de berörda produkterna.
2. Uppenbara formella fel, såsom skrivfel, i en ursprungsförsäkran ska inte leda till att handlingen avvisas, om felen inte är av den arten att det uppstår tvivel om att uppgifterna i försäkran är riktiga.
3. Ursprungsförsäkringar som uppvisas för tullmyndigheterna i importlandet efter den giltighetsperiod som avses i artikel 96 får godtas för tillämpning av tullförmåner, om underlåtenheten att uppvisa dessa handlingar senast den föreskrivna dagen beror på exceptionella omständigheter. Även i andra fall där ursprungsförsäkringar uppvisas för sent får tullmyndigheterna i importlandet godta dem, om produkterna har anmälts till tullen före ovannämnda sista dag.
Artikel 97c
1. Det förfarande som avses i artikel 96.3 ska gälla under en period som fastställs av medlemsstaternas tullmyndigheter.
2. De tullmyndigheter i importmedlemsstaterna som övervakar de på varandra följande övergångarna till fri omsättning ska kontrollera att respektive sändning utgör en del av de isärtagna eller icke hopsatta produkter för vilka ursprungsförsäkran upprättats.
Artikel 97d
1. När produkter ännu inte har övergått till fri omsättning får en ursprungsförsäkran ersättas med en eller flera ersättningsförsäkringar om ursprung, som upprättas av innehavaren av varorna i syfte att samtliga eller vissa produkter ska sändas någon annanstans i gemenskapens tullområde eller, i tillämpliga fall, till Norge, Schweiz eller Turkiet. Varuinnehavarna måste inte vara registrerade exportörer för att få rätt att upprätta ersättningsförsäkringar om ursprung.
2. När en ursprungsförsäkran ersätts ska följande anges i den ursprungliga ursprungsförsäkran:
a)
Uppgifter om ersättningsförsäkran/ersättningsförsäkringarna om ursprung.
b)
Avsändarens namn och adress.
c)
Mottagaren/mottagarna i Europeiska unionen.
Den ursprungliga ursprungsförsäkran ska märkas med uppgiften ’Replaced’ eller ’Remplacée’.
3. Följande ska anges i ersättningsförsäkran om ursprung:
a)
Samtliga uppgifter om de vidaresända produkterna.
b)
Datum för upprättande av den ursprungliga ursprungsförsäkran.
c)
Alla obligatoriska uppgifter som anges i bilaga 13d.
d)
Namn på och adress till avsändaren av produkterna i Europeiska unionen.
e)
Namn på och adress till mottagaren i Europeiska unionen, Norge, Schweiz eller Turkiet.
f)
Datum och plats för ersättning av ursprungsförsäkran.
Den person som upprättar ersättningsförsäkran om ursprung får till den försäkran bifoga en kopia av den ursprungliga ursprungsförsäkran.
4. Punkterna 1, 2 och 3 ska i tillämpliga delar gälla ursprungsförsäkringar som ersätter sådana ursprungsförsäkringar som utgör ersättningsförsäkringar om ursprung. Punkterna 1, 2 och 3 ska i tillämpliga delar gälla ersättningsförsäkringar som upprättas av produktavsändare i Norge, Schweiz eller Turkiet.
5. När produkter omfattas av tullförmåner inom ramen för ett undantag enligt artikel 89 ska det ersättningsförfarande som föreskrivs i den här artikeln endast tillämpas när produkterna är avsedda för Europeiska unionen. När den berörda produkten har fått ursprungsstatus genom regional kumulation får en ersättningsförsäkran om ursprung endast upprättas för sändning av produkter till Norge, Schweiz eller Turkiet om dessa länder tillämpar samma regler om regional kumulation som Europeiska unionen.
6. Punkterna 1, 2 och 3 ska i tillämpliga delar gälla försäkringar som ersätter ursprungsförsäkringar vid uppdelning av en sändning enligt artikel 74.
Artikel 97e
1. När tullmyndigheterna har tvivel beträffande produkters ursprungsstatus får de begära att deklaranten, inom en rimlig period som de ska fastställa, uppvisar all tillgänglig bevisning, så att de kan kontrollera att uppgifterna om ursprung i deklarationen är riktiga eller att villkoren i artikel 74 är uppfyllda.
2. Tullmyndigheterna får tills vidare upphöra att bevilja förmånlig tullbehandling under den tid som kontrollförfarandet enligt artikel 97h varar när
a)
uppgifterna från deklaranten inte är tillräckliga för att bekräfta att produkterna har ursprungsstatus eller att villkoren i artikel 73 eller artikel 74 har uppfyllts,
b)
deklaranten inte svarar inom den tid som medgetts för inlämnande av de uppgifter som avses i punkt 1.
3. I avvaktan på antingen de uppgifter som begärts från deklaranten enligt punkt 1 eller resultaten av det kontrollförfarande som avses i punkt 2 ska importören erbjudas att produkterna frigörs, med förbehåll för de säkerhetsåtgärder som anses nödvändiga.
Artikel 97f
1. Tullmyndigheterna i importmedlemsstaten ska vägra förmånsbehandling enligt systemet, utan att vara skyldiga att begära ytterligare bevisning eller skicka en begäran om kontroll till förmånslandet, i följande fall:
a)
När varorna inte är desamma som avses i ursprungsförsäkran.
b)
När deklaranten inte uppvisar en ursprungsförsäkran för berörda produkter när en sådan försäkran krävs.
c)
När den ursprungsförsäkran som innehas av deklaranten inte har upprättats av en exportör som är registrerad i förmånslandet, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 90 b och artikel 97d.1.
d)
När ursprungsförsäkran inte har upprättats i enlighet med bilaga 13d.
e)
När villkoren i artikel 74 inte är uppfyllda.
2. När en begäran om kontroll enligt artikel 97h har skickats till förmånslandets behöriga myndigheter, ska tullmyndigheterna i importmedlemsstaten vägra förmånsbehandling enligt systemet när de
a)
har fått ett svar som visar att exportören inte hade rätt att upprätta ursprungsförsäkran,
b)
har fått ett svar som visar att produkterna i fråga inte har ursprung i ett förmånsland eller att villkoren i artikel 73 inte var uppfyllda,
c)
hade rimliga tvivel om huruvida ursprungsförsäkran var giltig eller huruvida deklarantens uppgifter om produkternas verkliga ursprung var riktiga, när de lämnade begäran om kontroll, och
i)
inte har mottagit något svar inom den tidsfrist som medgetts enligt artikel 97h, eller
ii)
har mottagit ett svar som inte tillräckligt behandlar de frågor som väckts i begäran.
Underavsnitt 7
Ursprungskontroll
Artikel 97g
1. För att kontrollera efterlevnaden av reglerna om produkters ursprungsstatus ska förmånslandets behöriga myndigheter utföra
a)
kontroller av produkters ursprungsstatus, på begäran av medlemsstaternas tullmyndigheter,
b)
regelbundna kontroller av exportörer, på eget initiativ.
I den omfattning som Norge, Schweiz och Turkiet har ingått ett avtal med Europeiska unionen om att de ska ge varandra nödvändigt bistånd i fråga om administrativt samarbete ska första stycket i tillämpliga delar gälla förfrågningar som skickas till myndigheterna i Norge, Schweiz och Turkiet för kontroll av ersättningsförsäkringar om ursprung som upprättats på deras territorium, i syfte att begära att dessa myndigheter samarbetar med förmånslandets behöriga myndigheter.
Utvidgad kumulation ska bara medges enligt artikel 86.7 och 86.8, om ett land med vilket Europeiska unionen har ett gällande frihandelsavtal har gått med på att ge förmånslandet bistånd i fråga om administrativt samarbete på samma sätt som det skulle ge medlemsstaternas tullmyndigheter sådant bistånd i enlighet med relevanta bestämmelser i det berörda frihandelsavtalet.
2. De kontroller som avses i punkt 1 b ska säkerställa att exportörer kontinuerligt iakttar sina skyldigheter. De ska utföras med intervaller som fastställs på grundval av lämpliga riskanalyskriterier. För detta ändamål ska förmånsländernas behöriga myndigheter begära att exportörerna tillhandahåller dem kopior av eller en förteckning över ursprungsförsäkringar som de har upprättat.
3. Förmånsländernas behöriga myndigheter ska ha rätt att begära alla slags underlag och att utföra alla slags kontroller av exportörers räkenskaper och, vid behov, räkenskaperna för tillverkare som levererar till exportörer, inklusive på platsen, eller varje annan kontroll som de bedömer lämplig.
Artikel 97h
1. Efterkontroller av ursprungsförsäkringar ska göras stickprovsvis eller när medlemsstaternas tullmyndigheter har rimliga tvivel beträffande deras äkthet, de berörda produkternas ursprungsstatus eller uppfyllandet av övriga villkor i detta avsnitt.
När en medlemsstats tullmyndigheter begär att ett förmånslands behöriga myndigheter samarbetar vid en kontroll av giltigheten hos ursprungsförsäkringar, produkters ursprungsstatus eller av båda, ska de vid behov ange på sin begäran skälen till att de har rimliga tvivel beträffande giltigheten hos ursprungsförsäkran eller produkternas ursprungsstatus.
Till stöd för begäran om kontroll kan de skicka en kopia av ursprungsförsäkran och alla ytterligare uppgifter eller dokument som tyder på att uppgifterna i försäkran inte är riktiga.
Den begärande medlemsstaten ska för inlämning av resultaten av kontrollen fastställa en inledande tidsfrist på sex månader, som ska inledas på dagen för begäran om kontroll, med undantag av förfrågningar som skickas till Norge, Schweiz eller Turkiet för kontroll av ersättningsförsäkringar om ursprung som upprättats på deras territorium på grundval av ursprungsförsäkringar som upprättats i ett förmånsland, för vilka tidsfristen ska förlängas till åtta månader.
2. Om det vid rimliga tvivel inte inkommer något svar inom den tidsfrist som anges i punkt 1 eller om svaret inte innehåller tillräcklig information för att fastställa produkternas verkliga ursprung, ska en andra begäran skickas till de behöriga myndigheterna. I denna begäran ska det fastställas en ytterligare tidsfrist på högst sex månader.
Underavsnitt 8
Övriga bestämmelser
Artikel 97i
1. Underavsnitten 5, 6 och 7 ska i tillämpliga delar gälla
a)
export från Europeiska unionen till ett förmånsland för tillämpning av bilateral kumulation,
b)
export från ett förmånsland till ett annat för tillämpning av regional kumulation enligt artikel 86.1 och 86.5.
2. Exportörer i Europeiska unionen som begär det ska av en medlemsstats tullmyndighet betraktas som registrerade exportörer för tillämpning av systemet, om de uppfyller följande villkor:
a)
De har ett EORI-nummer enligt artiklarna 4k-4t.
b)
De har status som ’godkända exportörer’ inom ramen för en förmånsordning.
c)
I begäran till medlemsstatens tullmyndighet lämnar de följande uppgifter i ett formulär vars förlaga anges i bilaga 13c:
i)
De uppgifter som anges i fälten 1 och 4.
ii)
Det åtagande som avses i fält 5.
Artikel 97j
1. Underavsnitten 1, 2 och 3 ska i tillämpliga delar gälla vid fastställandet av huruvida produkter kan anses ha ursprung i ett förmånsland när de för tillämpning av bilateral kumulation exporteras till Ceuta eller Melilla och huruvida produkter kan anses ha ursprung i Ceuta och Melilla när de för tillämpning av bilateral kumulation exporteras till ett förmånsland.
2. Underavsnitten 5, 6 och 7 ska i tillämpliga delar gälla produkter som för tillämpning av bilateral kumulation exporteras från ett förmånsland till Ceuta eller Melilla och produkter som för tillämpning av bilateral kumulation exporteras från Ceuta och Melilla till ett förmånsland.
3. De spanska tullmyndigheterna ska ansvara för tillämpningen av underavsnitten 1, 2, 3, 5, 6 och 7 i Ceuta och Melilla.
4. Vid tillämpning av punkterna 1 och 2 ska Ceuta och Melilla anses som ett enda territorium.”
2)
I del I avdelning IV kapitel 2 ska följande avsnitt 1A införas:
”Avsnitt 1A
Förfaranden och metoder för administrativt samarbete som ska gälla till dess att systemet med registrerade exportörer börjar tillämpas
Underavsnitt 1
Allmänna principer
Artikel 97k
1. Varje förmånsland ska iaktta följande regler eller se till att de iakttas:
a)
De regler om ursprung för exporterade produkter som fastställs i avsnitt 1.
b)
Reglerna om ifyllande och utfärdande av ursprungscertifikat formulär A, vars förlagor anges i bilaga 17.
c)
Reglerna om användning av fakturadeklarationer, vars förlagor anges i bilaga 18.
d)
Reglerna om de metoder för administrativt samarbete som avses i artikel 97s.
e)
De regler om beviljande av undantag som avses i artikel 89.
2. Förmånsländernas behöriga myndigheter ska samarbeta med kommissionen eller medlemsstaterna, genom i synnerhet följande:
a)
Genom att ge allt nödvändigt bistånd vid en begäran från kommissionen om att den ska övervaka att systemet förvaltas korrekt i det berörda landet, inbegripet när kommissionen eller medlemsstaternas tullmyndigheter gör kontrollbesök på platsen.
b)
Genom att, utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 97s och 97t, kontrollera produkters ursprungsstatus och efterlevnaden av de andra villkor som fastställs i detta avsnitt, inklusive besök på platsen, när detta begärs av kommissionen eller medlemsstaternas tullmyndigheter i samband med ursprungsutredningar.
3. Om i ett förmånsland en behörig myndighet för utfärdande av ursprungscertifikat formulär A utses, dokumentation i form av ursprungsintyg kontrolleras och ursprungscertifikat formulär A för export till Europeiska unionen utfärdas, ska det förmånslandet anses ha godtagit de villkor som fastställs i punkt 1.
4. När ett land eller territorium får eller återfår status som förmånsland i fråga om de produkter som avses i förordning (EG) nr 732/2008 ska varor med ursprung i det landet eller territoriet omfattas av det allmänna preferenssystemet, på villkor att de exporteras från förmånslandet eller förmånsterritoriet från och med den dag som avses i artikel 97s.
5. Ett ursprungsintyg ska vara giltigt under 10 månader från och med den dag det utfärdas i exportlandet och ska inom denna period uppvisas för importlandets tullmyndigheter.
Underavsnitt 2
Förfaranden vid export från förmånslandet
Artikel 97l
1. Ursprungscertifikat formulär A, vars förlaga anges i bilaga 17, ska utfärdas efter skriftlig ansökan från exportören eller dennes befullmäktigade ombud, åtföljt av alla tillämpliga styrkande handlingar som visar att de produkter som ska exporteras uppfyller kraven för utfärdande av ett ursprungscertifikat formulär A.
2. Certifikatet ska ställas till exportörens förfogande så snart exporten ägt rum eller säkerställts. Ett ursprungscertifikat formulär A får dock undantagsvis utfärdas efter exporten av de produkter det avser, om
a)
det inte utfärdades vid tidpunkten för exporten på grund av fel, förbiseende eller särskilda omständigheter, eller
b)
det på ett för behöriga statliga myndigheter tillfredsställande sätt visas att ett ursprungscertifikat formulär A utfärdades men av tekniska skäl inte godtogs vid importen.
3. De behöriga statliga myndigheterna får utfärda ett certifikat i efterhand först efter att ha kontrollerat att de uppgifter som lämnas i exportörens ansökan överensstämmer med uppgifterna i motsvarande exportdokument, och att inget ursprungscertifikat formulär A enligt bestämmelserna i detta avsnitt utfärdades när produkterna i fråga exporterades. Ett ursprungscertifikat formulär A som utfärdats i efterhand ska förses med påskriften ’Issued retrospectively’ eller ’Délivré à posteriori’ i fält 4.
4. Om ett ursprungscertifikat formulär A stjäls, förloras eller förstörs får exportören hos de behöriga statliga myndigheter som utfärdat det ansöka om att ett duplikat upprättas på grundval av de exportdokument som finns hos dessa myndigheter. Fält 4 på duplikat av formulär A som utfärdas på detta sätt ska förses med påskriften ’Duplicate’ eller ’Duplicata’ samt dagen för utfärdandet av och löpnumret för det ursprungliga certifikatet. Duplikatet ska börja gälla från och med samma dag som originalet.
5. För att kontrollera om den produkt för vilken det ansöks om ett ursprungscertifikat formulär A uppfyller relevanta ursprungsregler ska de behöriga statliga myndigheterna ha rätt att begära alla slags underlag och att utföra alla slags kontroller som de bedömer lämpliga.
6. Det ska vara frivilligt att fylla i fält 2 i ursprungscertifikatet formulär A. I fält 12 ska uppgiften ’Europeiska unionen’ eller namnet på en av medlemsstaterna anges. Datum för utfärdande av ursprungscertifikat formulär A ska anges i fält 11. Den underskrift som ska fyllas i i det fältet, som är reserverat för de behöriga statliga myndigheter som utfärdar certifikatet, och underskriften för den som är behörig att underteckna på exportörens vägnar i fält 12, ska skrivas för hand.
Artikel 97m
1. En fakturadeklaration får upprättas av vilken exportör som helst för vilken sändning som helst innehållande ett eller flera kollin med ursprungsprodukter vars totala värde inte överskrider 6 000 euro, om det administrativa bistånd som avses i artikel 97k.2 tillämpas på detta förfarande.
2. En exportör som upprättar en fakturadeklaration ska vara beredd att när som helst på begäran av tullmyndigheterna eller andra behöriga statliga myndigheter i exportlandet uppvisa alla relevanta handlingar som styrker att de berörda produkterna har ursprungsstatus.
3. En fakturadeklaration ska upprättas av exportören på franska eller engelska genom att den förklaring vars text anges i bilaga 18 maskinskrivs, stämplas eller trycks på fakturan, packsedeln eller någon annan kommersiell handling. Om deklarationen skrivs för hand, ska den skrivas med bläck och tryckbokstäver. Fakturadeklarationer ska undertecknas för hand av exportören.
4. En fakturadeklaration får användas på följande särskilda villkor:
a)
En fakturadeklaration ska upprättas för varje sändning.
b)
Om varorna i en sändning redan i exportlandet har kontrollerats för att se om de motsvarar definitionen av ’ursprungsprodukter’ kan exportören hänvisa till denna kontroll i fakturadeklarationen.
5. Vid tillämpning av kumulation enligt artiklarna 84, 85 eller 86 ska de behöriga statliga myndigheter i förmånslandet som ska utfärda ett ursprungscertifikat formulär A för produkter vid vars tillverkning det använts material med ursprung i en part med vilken kumulation tillåts utgå från följande:
-
Vid bilateral kumulation: det ursprungsintyg som lämnats av exportörens leverantör och som har utfärdats enligt bestämmelserna i underavsnitt 5.
-
Vid kumulation med Norge, Schweiz eller Turkiet: det ursprungsintyg som lämnats av exportörens leverantör och som har utfärdats enligt de ursprungsregler inom ramen för det allmänna preferenssystemet som gäller i Norge, Schweiz eller Turkiet.
-
Vid regional kumulation: det ursprungsintyg som lämnats av exportörens leverantör, dvs. ett ursprungscertifikat formulär A, vars förlaga anges i bilaga 17, eller i tillämpliga fall en fakturadeklaration vars text anges i bilaga 18.
-
Vid utvidgad kumulation: det ursprungsintyg som lämnats av exportörens leverantör och som har utfärdats enligt bestämmelserna i det relevanta frihandelsavtalet mellan Europeiska unionen och det berörda landet.
I de fall som avses i första stycket första, andra, tredje och fjärde strecksatserna ska fält 4 i ursprungscertifikatet formulär A förses med uppgiften ’EU cumulation’, ’Norway cumulation’, ’Switzerland cumulation’, ’Turkey cumulation’, ’regional cumulation’ eller ’extended cumulation with country x’ eller ’Cumul UE’, ’Cumul Norvège’, ’Cumul Suisse’, ’Cumul Turquie’, ’cumul régional’ eller ’cumul étendu avec le pays x’.
Underavsnitt 3
Förfaranden vid övergång till fri omsättning i Europeiska unionen
Artikel 97n
1. Ursprungscertifikat formulär A eller fakturadeklarationer ska uppvisas för importmedlemsstaternas tullmyndigheter i enlighet med de förfaranden som gäller tulldeklarationer.
2. Ursprungsintyg som uppvisas för tullmyndigheterna i importlandet efter den giltighetsperiod som avses i artikel 97k.5 får godtas för tillämpning av tullförmåner, om underlåtenheten att uppvisa dessa handlingar senast den föreskrivna dagen beror på exceptionella omständigheter. Även i andra fall där ursprungsintyg uppvisas för sent får tullmyndigheterna i importlandet godta dem, om produkterna har anmälts till tullen före ovannämnda sista dag.
Artikel 97o
1. Om isärtagna eller icke hopsatta produkter enligt den allmänna tolkningsbestämmelsen 2 a i Harmoniserade systemet som klassificeras enligt avdelning XVI eller XVII eller nummer 7308 eller 9406 i Harmoniserade systemet, importeras i delleveranser på begäran av importören och på de villkor som fastställts av importmedlemsstatens tullmyndigheter, får ett enda ursprungsintyg för dessa produkter uppvisas för tullmyndigheterna vid import av den första delleveransen.
2. På begäran av importören och på de villkor som fastställts av importmedlemsstatens tullmyndigheter får ett enda ursprungsintyg uppvisas för tullmyndigheterna vid importen av den första sändningen, om varorna
a)
importeras ofta och kontinuerligt inom ramen för handel av ett betydande kommersiellt värde,
b)
omfattas av ett och samma köpekontrakt vars parter är etablerade i exportlandet eller i medlemsstaterna,
c)
klassificeras enligt samma (åttasiffriga) nummer i Kombinerade nomenklaturen,
d)
kommer från en och samma exportör, är avsedda för en och samma importör och genomgår införselformaliteterna vid ett och samma tullkontor i en och samma medlemsstat.
Detta förfarande ska gälla under en period som fastställs av de behöriga tullmyndigheterna.
Artikel 97p
1. Om ursprungsprodukter befinner sig under kontroll av ett tullkontor i en enda medlemsstat får det ursprungliga ursprungsintyget ersättas med ett eller flera ursprungscertifikat formulär A, i syfte att samtliga eller vissa produkter ska sändas någon annanstans i Europeiska unionen eller, i tillämpliga fall, till Norge, Schweiz eller Turkiet.
2. Ersättningsursprungscertifikat formulär A ska utfärdas av det tullkontor under vars kontroll varorna befinner sig. Ersättningscertifikatet ska upprättas på grundval av en skriftlig ansökan från återexportören.
3. I det översta högra fältet på ersättningscertifikatet ska anges namnet på det mellanliggande land som utfärdat certifikatet. Fält 4 ska innehålla påskriften ’Replacement certificate’ eller ’Certificat de remplacement’ samt det ursprungliga certifikatets utfärdandedatum och löpnummer. I fält 1 ska återexportörens namn anges. I fält 2 kan den slutliga mottagarens namn anges. Alla uppgifter om de återexporterade produkterna i det ursprungliga certifikatet ska överföras till fälten 3-9 och referensuppgifter om återexportörens faktura ska anges i fält 10.
4. Den tullmyndighet som utfärdar ersättningscertifikatet ska påteckna det i fält 11. Myndighetens ansvar ska bara omfatta utfärdandet av ersättningscertifikatet. Uppgifterna i fält 12 om ursprungsland och bestämmelseland ska tas från det ursprungliga certifikatet. Detta fält ska undertecknas av återexportören. En återexportör som undertecknar detta fält i god tro ska inte ansvara för att uppgifterna i det ursprungliga certifikatet är riktiga.
5. Det tullkontor som ombeds utföra den uppgift som avses i punkt 1 ska på det ursprungliga certifikatet anteckna de vidaresända produkternas vikt, nummer och beskaffenhet samt motsvarande ersättningscertifikats löpnummer. Tullkontoret ska bevara det ursprungliga certifikatet i minst tre år. En fotokopia av det ursprungliga certifikatet får bifogas ersättningscertifikatet.
6. När produkter omfattas av tullförmåner inom ramen för ett undantag enligt artikel 89 ska det förfarande som föreskrivs i den här artikeln endast tillämpas när produkterna är avsedda för Europeiska unionen. När den berörda produkten har fått ursprungsstatus genom regional kumulation får ett ersättningscertifikat bara upprättas för sändning av produkter till Norge, Schweiz eller Turkiet om dessa länder tillämpar samma regler om regional kumulation som Europeiska unionen.
Artikel 97q
1. Produkter som sänds som småpaket mellan privatpersoner eller som ingår i resandes personliga bagage ska medges status som ursprungsprodukter och omfattas av tullförmåner enligt artikel 66 utan att ett ursprungscertifikat formulär A eller en fakturadeklaration behöver uppvisas, förutsatt att
a)
sådana produkter
i)
inte importeras i kommersiellt syfte,
ii)
har deklarerats uppfylla villkoren för att få omfattas av systemet,
b)
det inte finns tvivel om att deklarationen enligt led a ii är riktig.
2. Importen ska inte anses ha kommersiellt syfte om samtliga följande villkor är uppfyllda:
a)
Importen är av tillfällig karaktär.
b)
Importen består uteslutande av produkter för mottagarnas, de resandes eller deras familjers personliga bruk.
c)
Det är på grund av produkternas beskaffenhet och kvantitet uppenbart att syftet inte är kommersiellt.
3. Det totala värdet av de produkter som avses i punkt 2 får inte överstiga 500 euro för småpaket eller 1 200 euro för produkter som ingår i resandes personliga bagage.
Artikel 97r
1. Om det konstateras att uppgifterna i ursprungscertifikat formulär A eller i fakturadeklarationer endast obetydligt avviker från uppgifterna i de handlingar som uppvisats för tullkontoret för fullgörande av formaliteterna vid import av produkterna ska detta inte i sig medföra att certifikaten eller deklarationerna blir ogiltiga, förutsatt att det vederbörligen fastställs att uppgifterna i dokumentet verkligen avser de uppvisade produkterna.
2. Uppenbara formella fel i ett ursprungscertifikat formulär A, ett varucertifikat EUR.1 eller en fakturadeklaration ska inte leda till att handlingen avvisas, om felen inte är av den arten att det uppstår tvivel om att uppgifterna i handlingen är riktiga.
Underavsnitt 4
Metoder för administrativt samarbete
Artikel 97s
1. Förmånsländerna ska sända kommissionen namnen på och adresserna till de statliga myndigheter på deras territorium som får utfärda ursprungscertifikat formulär A, samt avtryck av de stämplar som dessa myndigheter använder och namn på och adress till de statliga myndigheter som ansvarar för kontrollen av ursprungscertifikat formulär A och fakturadeklarationer.
Kommissionen kommer att vidarebefordra dessa uppgifter till tullmyndigheterna i medlemsstaterna. Om dessa uppgifter sänds för att ändra tidigare uppgifter, ska kommissionen ange de dagar då de nya stämplarna börjar gälla enligt instruktionerna från förmånsländernas behöriga statliga myndigheter. Dessa uppgifter ska vara konfidentiella, men när varorna ska övergå till fri omsättning kan tullmyndigheterna låta importörer eller deras befullmäktigade ombud ta del av avtrycken av dessa stämplar.
Förmånsländer som redan har lämnat de uppgifter som krävs enligt första stycket ska inte behöva skicka dem på nytt, såvida de inte har ändrats.
2. För tillämpning av artikel 97k.4 kommer kommissionen i Europeiska unionens officiella tidning (C-serien) att offentliggöra det datum då ett land eller territorium som fått eller återfått status som förmånsland i fråga om de produkter som avses i förordning (EG) nr 732/2008 uppfyller de villkor som anges i punkt 1.
3. På begäran av behöriga myndigheter i förmånsländerna kommer kommissionen att till dessa skicka avtryck av de stämplar som medlemsstaternas tullmyndigheter använder vid utfärdandet av varucertifikat EUR.1.
Artikel 97t
1. Efterkontroller av ursprungscertifikat formulär A och fakturadeklarationer ska göras stickprovsvis eller när medlemsstaternas tullmyndigheter har rimliga tvivel beträffande deras äkthet, de berörda produkternas ursprungsstatus eller uppfyllandet av övriga villkor i detta avsnitt.
2. När en medlemsstats tullmyndigheter begär en efterkontroll ska de återlämna ursprungscertifikatet formulär A och fakturan, om den uppvisats, fakturadeklarationen eller kopior av dessa dokument, till de behöriga statliga myndigheterna i det exporterande förmånslandet och, vid behov, ange skälen för en undersökning. Till stöd för begäran om kontroll ska de tillhandahålla alla de erhållna handlingar och upplysningar som tyder på att uppgifterna i ursprungsintyget inte är riktiga.
Om medlemsstaternas tullmyndigheter beslutar att tills vidare upphöra att bevilja förmånlig tullbehandling i avvaktan på resultatet av kontrollen, ska de erbjuda importören att produkterna frigörs, med förbehåll för de säkerhetsåtgärder som anses nödvändiga.
3. När en begäran om efterkontroll har gjorts ska denna kontroll utföras och resultaten därav meddelas medlemsstaternas tullmyndigheter inom en tid av högst sex månader eller, vid förfrågningar till Norge, Schweiz eller Turkiet angående kontroll av ersättningsursprungsintyg som upprättats på deras territorier på grundval av ursprungscertifikat formulär A eller fakturadeklarationer som upprättats i ett förmånsland, inom en tid av högst åtta månader från dagen för begäran. Dessa resultat ska klart utvisa om ursprungsintyget avser de produkter som verkligen exporterats, och om dessa produkter kan anses vara produkter med ursprung i förmånslandet.
4. I fråga om ursprungscertifikat formulär A som utfärdats inom ramen för bilateral kumulation ska svaret innefatta kopior av varucertifikaten EUR.1 eller, i tillämpliga fall, motsvarande fakturadeklarationer.
5. Om rimliga tvivel föreligger och inget svar erhålls inom de sex månader som anges i punkt 3 eller om svaret inte innehåller tillräckliga uppgifter för att fastställa dokumentets äkthet eller produkternas verkliga ursprung, ska en andra begäran göras hos de behöriga myndigheterna. Om det inom fyra månader efter det att den andra begäran gjorts inte har lämnats några resultat av kontrollen till den myndighet som begärt den eller om svaret inte innehåller tillräckliga uppgifter för att fastställa dokumentets äkthet eller produkternas verkliga ursprung, ska den begärande myndigheten vägra förmånlig tullbehandling, utom under exceptionella omständigheter.
6. Om kontrollförfarandet eller andra tillgängliga uppgifter tyder på att ursprungsreglerna överträds, ska det exporterande förmånslandet på eget initiativ eller på begäran av medlemsstaternas tullmyndigheter göra lämpliga undersökningar eller se till att dessa undersökningar utförs med vederbörlig skyndsamhet, så att sådana överträdelser avslöjas och förhindras. För detta ändamål kan kommissionen eller medlemsstaternas tullmyndigheter delta i dessa undersökningar.
7. Med hänsyn till behovet av efterkontroller av ursprungscertifikat formulär A ska exportörerna bevara alla tillämpliga dokument som styrker de berörda produkternas ursprungsstatus, och det exporterande förmånslandets behöriga statliga myndigheter ska bevara kopior av certifikaten och alla exporthandlingar som hänvisar till dem. Dessa dokument ska bevaras under en period av minst tre år från utgången av det år då ursprungscertifikatet formulär A utfärdades.
Artikel 97u
1. Artiklarna 97s och 97t ska även tillämpas mellan länderna i samma regionala grupp när det gäller tillhandahållande av uppgifter till kommissionen eller medlemsstaternas tullmyndigheter samt efterkontroller av ursprungscertifikat formulär A eller fakturadeklarationer som utfärdats i enlighet med reglerna om regional ursprungskumulation.
2. För tillämpning av artiklarna 85, 97m och 97p ska avtalet mellan Europeiska unionen, Norge, Schweiz och Turkiet bland annat innefatta ett åtagande att ge varandra nödvändigt bistånd när det gäller administrativt samarbete.
För tillämpning av artikel 86.7 och 86.8 och artikel 97k ska det land med vilket Europeiska unionen har ett gällande frihandelsavtal och som har gått med på utvidgad kumulation med ett förmånsland också gå med på att ge det senare landet bistånd när det gäller administrativt samarbete, på samma sätt som det skulle ge medlemsstaternas tullmyndigheter sådant bistånd i enlighet med relevanta bestämmelser i det berörda frihandelsavtalet.
Underavsnitt 5
Förfaranden vid bilateral kumulation
Artikel 97v
1. Bevisning för att produkter från Europeiska unionen har ursprungsstatus ska tillhandahållas genom uppvisande av
a)
ett varucertifikat EUR.1, vars förlaga anges i bilaga 21, eller
b)
en fakturadeklaration, vars text anges i bilaga 18. En fakturadeklaration får upprättas av vilken exportör som helst för sändningar innehållande ursprungsprodukter vilkas totala värde inte överskrider 6 000 euro, eller av en godkänd exportör i Europeiska unionen.
2. Exportören eller dennes befullmäktigade ombud ska ange ’GSP beneficiary countries’ och ’EU’ eller ’Pays bénéficiaires du SPG’ och ’UE’ i fält 2 på varucertifikatet EUR.1.
3. Bestämmelserna i detta avsnitt om utfärdande, användning och efterkontroll av ursprungscertifikat formulär A ska i tillämpliga delar gälla varucertifikat EUR.1 och, med undantag för bestämmelserna om utfärdande, fakturadeklarationer.
4. Medlemsstaternas tullmyndigheter får ge en exportör, nedan kallad ’godkänd exportör’, som ofta sänder produkter med ursprung i Europeiska unionen inom ramen för bilateral kumulation, tillstånd att upprätta fakturadeklarationer oberoende av de berörda produkternas värde, när exportören på ett sätt som tillfredsställer tullmyndigheterna lämnar de garantier som dessa behöver för att kontrollera
a)
att produkterna har ursprungsstatus, och
b)
att övriga villkor som gäller i den medlemsstaten är uppfyllda.
5. Tullmyndigheterna får bevilja tillstånd som godkänd exportör på de villkor som de anser lämpliga. Tullmyndigheterna ska tilldela den godkända exportören ett tillståndsnummer som ska anges i fakturadeklarationen.
6. Tullmyndigheterna ska övervaka hur den godkända exportören använder sitt tillstånd. Tullmyndigheterna får återkalla tillståndet när som helst.
De ska återkalla tillståndet i följande fall:
a)
När den godkända exportören inte längre lämnar de garantier som avses i punkt 4.
b)
När den godkända exportören inte uppfyller de villkor som avses i punkt 5.
c)
När den godkända exportören på annat sätt använder tillståndet felaktigt.
7. Godkända exportörer behöver inte underteckna fakturadeklarationer, om de lämnar en skriftlig försäkran till tullmyndigheterna att de påtar sig fullt ansvar för varje fakturadeklaration där de identifieras, som om den hade undertecknats av dem för hand.
Underavsnitt 6
Ceuta och Melilla
Artikel 97w
Bestämmelserna i detta avsnitt om utfärdande, användning och efterkontroll av ursprungsintyg ska i tillämpliga delar gälla produkter som för tillämpning av bilateral kumulation exporteras från ett förmånsland till Ceuta och Melilla och produkter som för tillämpning av bilateral kumulation exporteras från Ceuta och Melilla till ett förmånsland.
Ceuta och Melilla ska anses som ett enda territorium.
De spanska tullmyndigheterna ska ansvara för tillämpningen av detta avsnitt i Ceuta och Melilla”.
3)
I del I avdelning IV kapitel 2 avsnitt 2 ska följande artikel 97x införas före underavsnitt 1:
”Artikel 97x
1. I detta avsnitt gäller följande definitioner:
a) tillverkning: alla slag av bearbetning eller behandling, inbegripet sammansättning.
b) material: alla ingredienser, råmaterial, beståndsdelar eller delar osv. som används vid tillverkningen av en produkt.
c) produkt: den produkt som tillverkas, även om den är avsedd för senare användning i en annan tillverkningsprocess.
d) varor: både material och produkter.
e) tullvärde: det värde som fastställs i enlighet med 1994 års avtal om tillämpning av artikel VII i allmänna tull- och handelsavtalet (WTO-avtalet om tullvärdeberäkning).
f) pris fritt fabrik: med detta begrepp avses i förteckningen i bilaga 15 det pris som betalas för produkten fritt fabrik till den tillverkare i vars företag den sista bearbetningen eller behandlingen äger rum, förutsatt att värdet av allt använt material inkluderas i priset och att avdrag gjorts för alla inhemska skatter som kommer att eller kan komma att återbetalas när den framställda produkten exporteras.
När det faktiskt betalade priset inte återspeglar samtliga de kostnader för tillverkningen av en produkt som faktiskt uppstått i förmånslandet avses med priset fritt fabrik summan av alla dessa kostnader med avdrag för alla inhemska skatter som kommer att eller kan komma att återbetalas när den framställda produkten exporteras.
g) värdet av material: med detta begrepp avses i förteckningen i bilaga 15 tullvärdet vid importtillfället för det icke-ursprungsmaterial som använts eller, om värdet inte är känt och inte kan fastställas, det första fastställbara pris som betalats för materialet i Europeiska unionen eller i förmånslandet i den mening som avses i artikel 98.1. Om värdet av de använda ursprungsmaterialen behöver fastställas, ska detta stycke gälla i tillämpliga delar.
h) kapitel, HS-nummer och undernummer: de kapitel, nummer eller undernummer (med fyr- eller sexställig sifferkod) som används i Harmoniserade systemet.
i) klassificering: klassificeringen av en produkt eller ett material enligt ett visst HS-nummer eller HS-undernummer.
j) sändning: produkter som antingen
sänds samtidigt från en exportör till en mottagare, eller
omfattas av ett enda transportdokument för hela transporten från exportören till mottagaren eller, i avsaknad av ett sådant dokument, av en enda faktura.
2. Vid tillämpning av punkt 1 f och när den sista bearbetningen eller behandlingen har lagts ut på en tillverkare kan uttrycket ’tillverkare’ i punkt 1 f första stycket avse det företag som har anlitat tillverkaren.”
4)
I artikel 99 ska följande led da införas:
”da)
Produkter som har erhållits från slaktade djur som har fötts och uppfötts där.”
5)
Artikel 101.1 ska ändras på följande sätt:
a)
Led g ska ersättas med följande:
”g)
Tillsats av färg- eller smakämnen till socker eller formning av sockerbitar; partiell eller fullständig malning av kristallsocker.”
b)
Led m ska ersättas med följande:
”m)
Enklare blandning av produkter, även av olika slag; blandning av socker med något annat material.”
c)
Följande led ma ska införas:
”ma)
Enkel tillsats av vatten eller utspädning, dehydratisering eller denaturering av produkter.”
6)
Bilaga 13a, enligt lydelsen i bilaga I till den här förordningen, ska införas.
7)
Bilaga 13b, enligt lydelsen i bilaga II till den här förordningen, ska införas.
8)
Bilaga 13c, enligt lydelsen i bilaga III till den här förordningen, ska införas.
9)
Bilaga 13d, enligt lydelsen i bilaga IV till den här förordningen, ska införas.
10)
I bilaga 14 ska frasen ”artiklarna 69 och 100” i anmärkningarna 1 och 3.1 ersättas med frasen ”artikel 100”.
11)
Bilaga 17 ska ändras i enlighet med bilaga V till den här förordningen.
12)
Bilaga 18 ska ersättas med texten i bilaga VI till den här förordningen.
Artikel 2
Förmånsländerna ska till kommissionen lämna det åtagande som avses i artikel 68.3 i förordning (EEG) nr 2454/93, i dess lydelse enligt denna förordning, och de uppgifter som krävs enligt artikel 69 i den förordningen, senast tre månader innan systemet med registrerade exportörer börjar tillämpas på deras territorium.
Senast den 1 juli 2016 och den 1 juli 2019 kommer kommissionen att granska hur väl förmånsländerna har förberett sig på att tillämpa systemet med registrerade exportörer. Kommissionen ska föreslå de justeringar som krävs.
Artikel 3
1. Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
2. Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2011.
3. Om inte annat sägs i punkt 4 i denna artikel, ska artikel 1.1, i den mån den avser artiklarna 68-71, 90-97i och 97j.2, artikel 1.8 och artikel 1.9 tillämpas från och med den 1 januari 2017.
4. Förmånsländer som inte kan genomföra systemet med registrerade exportörer senast den dag som anges i punkt 3 och som lämnar en skriftlig begäran till kommissionen före den 1 juli 2016, eller sådana länder för vilka kommissionen har föreslagit justeringar i enlighet med artikel 2 andra stycket, får fortsätta att tillämpa bestämmelserna i avdelning IV kapitel 2 avsnitt 1A och bilagorna 17 och 18 i förordning (EEG) nr 2454/93, i deras lydelse enligt denna förordning, till och med den 1 januari 2020.
5. Artikel 1.2 ska tillämpas till och med den dag som anges i punkt 3 eller, i fråga om de förmånsländer som avses i punkt 4, till och med den dag som anges i punkt 4.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 18 november 2010