NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 267/2010
ze dne 24. března 2010
o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1534/91 ze dne 31. května 1991 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví (1), a zejména na čl. 1 odst. 1 písm. a), b), c) a e) uvedeného nařízení,
poté, co zveřejnila návrh tohoto nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EHS) č. 1534/91 zmocňuje Komisi k použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (2) prostřednictvím nařízení na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví, jejichž předmětem je spolupráce v těchto oblastech:
-
stanovení společných sazeb rizikového pojistného, založených na společně zjištěné statistice nebo na počtu pojistných událostí,
-
sestavení vzoru všeobecných pojistných podmínek,
-
společné krytí určitých druhů rizik,
-
likvidace pojistných událostí,
-
kontrola a uznání zabezpečovacích opatření,
-
sestavování seznamů zvýšených rizik a výměna příslušných informací.
(2)
Podle nařízení (EHS) č. 1534/91 přijala Komise nařízení (ES) č. 358/2003 ze dne 27. února 2003 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví (3). Platnost nařízení (ES) č. 358/2003 končí dnem 31. března 2010.
(3)
Nařízení (ES) č. 358/2003 neuděluje výjimku dohodám týkajícím se likvidace pojistných událostí a sestavování seznamů zvýšených rizik a výměny příslušných informací. Komise měla za to, že postrádá dostatečnou zkušenost při projednávání jednotlivých případů, aby využila pravomoci udělené nařízením (EHS) č. 1534/91 v těchto dvou oblastech. Tato situace se nezměnila. Ačkoliv nařízení (ES) č. 358/2003 udělilo výjimku pro sestavování vzoru všeobecných pojistných podmínek a pro kontrolu a uznávání zabezpečovacích opatření, toto nařízení by tak nemělo činit, jelikož při přezkumu Komise týkajícím se fungování nařízení (ES) č. 358/2003 bylo zjištěno, že již není nutné zahrnout tyto dohody do nařízení o blokové výjimce pro dané odvětví. Jelikož tyto dvě kategorie dohod nejsou specifické pro odvětví pojišťovnictví, a jak prokázal přezkum, mohou vyvolat určité obavy z narušení hospodářské soutěže, je vhodnější, aby se na ně vztahovalo vlastní hodnocení.
(4)
Na základě veřejné konzultace, která byla zahájena dne 17. dubna 2008, přijala Komise dne 24. března 2009 zprávu Evropskému parlamentu a Radě o fungování nařízení (ES) č. 358/2003 (dále jen „zpráva“) (4). Ve zprávě a připojeném pracovním dokumentu (dále jen „pracovní dokument“) byly navrženy předběžné změny nařízení (ES) č. 358/2003. Dne 2. června 2009 uspořádala Komise veřejnou schůzku se zúčastněnými stranami, včetně zástupců odvětví pojišťovnictví, spotřebitelských organizací a vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž, která se týkala zjištění a návrhů obsažených ve zprávě a pracovním dokumentu.
(5)
Toto nařízení by mělo zajišťovat účinnou ochranu hospodářské soutěže, přinést výhody spotřebitelům a poskytnout přiměřenou právní jistotu podnikům. Při snaze o dosažení těchto cílů je nutno vzít v úvahu zkušenosti Komise v této oblasti a výsledky konzultací vedoucích k přijetí tohoto nařízení.
(6)
Nařízení (EHS) č. 1534/91 vyžaduje, aby nařízení Komise o blokové výjimce definovalo kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, pro něž platí, určilo omezení nebo ustanovení, jež smí nebo nesmí být obsažena v dohodách, rozhodnutích a jednání ve vzájemné shodě, a určilo ustanovení, která musí být obsažena v dohodách, rozhodnutích a jednání ve vzájemné shodě, nebo jiné podmínky, jež musí být splněny.
(7)
Je však vhodné zachovat přístup přijatý v nařízení (ES) č. 358/2003, které položilo důraz na definování kategorií dohod, které jsou vyňaty do určité úrovně podílu na trhu, a na bližší určení omezení nebo ustanovení, která nesmí být v těchto dohodách obsažena.
(8)
Je třeba omezit výhody blokové výjimky stanovené tímto nařízením na ty dohody, u nichž se lze s dostatečnou jistotou domnívat, že splňují podmínky uvedené v čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Pro použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy formou nařízení není nezbytné vymezit ty dohody, které mohou spadat do působnosti čl. 101 odst. 1 Smlouvy. Zároveň se také nelze domnívat, že dohody, které nemohou využívat tohoto nařízení, spadají pod čl. 101 odst. 1 Smlouvy nebo nesplňují podmínky čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Při jednotlivém hodnocení dohod podle čl. 101 odst. 1 Smlouvy je nutné vzít v úvahu řadu činitelů, zejména strukturu relevantního trhu.
(9)
Spolupráce mezi pojišťovnami nebo v rámci sdružení pojišťoven při kompilaci informací (což může zahrnovat rovněž určité statistické výpočty), jež umožňuje výpočet průměrných nákladů na pokrytí určitého rizika v minulosti nebo, u životního pojištění, vypracování tabulky úmrtnosti nebo četnosti onemocnění, úrazů nebo invalidity, umožňuje zlepšit znalost rizik a usnadňuje výpočet sazby pojistného za rizika u jednotlivých společností. To může zase usnadnit vstup na trh, a tím se stát přínosem pro spotřebitele. Totéž platí pro společné studie o pravděpodobném dopadu vnějších okolností, které mohou ovlivnit četnost nebo rozsah pojistných událostí nebo výnos různých typů investic. Je však nezbytné zajistit, aby taková spolupráce byla vyňata pouze v rozsahu, v jakém je nezbytná pro dosažení těchto cílů. Je tudíž vhodné stanovit, aby dohody o hrubém pojistném vyňaty nebyly. Hrubé pojistné může být ve skutečnosti nižší než částky, které udávají výsledky dotyčných kompilací, tabulek nebo studií, jelikož pojistitelé mohou využít výnosy svých investic k snížení hrubého pojistného. Dotyčné kompilace, tabulky nebo studie by mimoto měly být nezávazné a sloužit pouze pro orientační účely. Toto nařízení by se nemělo vztahovat na výměnu informací, která není nezbytná k dosažení cílů stanovených v tomto bodě odůvodnění.
(10)
Čím užší jsou kategorie, do nichž se řadí statistika nákladů na krytí určitého rizika v minulosti, tím volněji mohou pojišťovny rozlišovat hrubé pojistné při jeho výpočtu. Je tudíž vhodné vyjmout společné kompilace minulých nákladů na rizika pod podmínkou, že dostupné statistické údaje jsou k dispozici tak podrobně a s takovým rozlišením, které by vyhovovalo z pojistně-matematického hlediska.
(11)
Přístup ke společným kompilacím, tabulkám a výsledkům studií je navíc nezbytný jak pro pojišťovny působící na dotyčném zeměpisném nebo produktovém trhu, tak i pro ty, které uvažují o vstupu na trh. Přístup k těmto kompilacím, tabulkám a výsledkům studií může mít obdobně význam pro organizace spotřebitelů nebo organizace zákazníků. Pojišťovnám, které na dotyčném trhu dosud nepůsobí, a organizacím spotřebitelů nebo zákazníků musí být umožněn přístup k těmto kompilacím, tabulkám a výsledkům studií za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek ve srovnání s pojišťovnami, které již na trhu působí. Tyto podmínky mohou zahrnovat například závazek ze strany pojišťovny, která ještě nepůsobí na trhu, poskytovat statistické informace o pojistných událostech, pokud by na trh vstoupila, a mohou zahrnovat rovněž členství ve sdružení pojistitelů odpovědném za kompilace. Výjimka z povinnosti poskytnout přístup organizacím spotřebitelů a organizacím zákazníků by měla být možná z důvodu veřejné bezpečnosti, například pokud informace souvisejí s bezpečnostními systémy jaderných elektráren nebo nedostatky systémů pro předcházení povodním.
(12)
Spolehlivost společných kompilací, tabulek a studií je tím vyšší, čím větší je objem statistických údajů, na nichž se zakládá. Pojistitelé s vysokým podílem na trhu mohou sami vytvářet dostatečný objem statistických údajů, aby byli schopni provádět spolehlivé kompilace, což pojistitelé s nízkým podílem na trhu nemohou a u nových účastníků trhu je ještě méně pravděpodobné, že by mohli takovéto statistické údaje vytvářet. Zahrnutí informací od všech pojistitelů na trhu, včetně velkých pojistitelů, do takovýchto společných kompilací, tabulek a studií v zásadě podporuje hospodářskou soutěž tím, že pomáhá menším pojistitelům a usnadňuje vstup na trh. Vzhledem k této specifičnosti odvětví pojišťovnictví není vhodné podmínit jakékoliv výjimky pro tyto společné kompilace, tabulky a studie prahovou hodnotou podílu na trhu.
(13)
Skupiny soupojištění nebo souzajištění mohou být za určitých omezených okolností nezbytné, aby zúčastněné podniky skupiny mohly poskytovat soupojištění nebo souzajištění rizik, pro něž by v případě neexistence této skupiny mohli nabídnout pouze nedostatečné krytí. Tyto typy skupin obvykle nevedou k omezení hospodářské soutěže podle čl. 101 odst. 1 Smlouvy, nejsou tudíž touto smlouvou zakázány.
(14)
Skupiny soupojištění nebo souzajištění mohou pojistitelům a zajistitelům umožnit poskytování pojištění nebo zajištění rizik i v případě, že spojení přesahuje to, co je nezbytné k zajištění krytí tohoto rizika. Takovéto skupiny však mohou představovat omezení hospodářské soutěže, jako je slaďování pojistných podmínek či dokonce výše krytí a pojistného. Je tudíž vhodné stanovit okolnosti, za nichž takové skupiny mohou výjimky využít.
(15)
U zcela nových rizik není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí rizika, ani to, zda za účelem poskytování zvláštního typu dotyčného pojištění mohou společně existovat dvě nebo více skupin. Dohoda o spojení nabízející soupojištění nebo souzajištění takových nových rizik může být tudíž po určitou dobu vyňata bez prahové hodnoty podílu na trhu. Tři roky by měly představovat přiměřené období pro vytvoření dostatečného objemu informací o pojistných událostech k určení, zda je konkrétní skupina nezbytná, či nikoli.
(16)
Rizika, která dříve neexistovala, by se měla považovat za nová rizika. Riziko však lze za výjimečných okolností považovat za nové riziko, pokud je na základě objektivní analýzy zjištěno, že se charakter rizika změnil natolik výrazně, že není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí tohoto rizika.
(17)
U rizik, která nejsou nová, mohou takové skupiny soupojištění nebo souzajištění, které s sebou nesou omezení hospodářské soutěže, za určitých omezených okolností využívat výhod, pokud odůvodní výjimku podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy, i když by mohly být nahrazeny dvěma nebo více konkurenčními pojišťovacími subjekty. Mohou například umožnit zúčastněným podnikům získat nezbytné zkušenosti v dotyčné oblasti pojištění nebo mohou umožňovat úspory nákladů nebo snížení hrubého pojistného prostřednictvím společného zajištění za výhodných podmínek. Jakákoli výjimka by se však měla omezovat na dohody, které zúčastněným podnikům neumožňují vyloučit hospodářskou soutěž s ohledem na podstatnou část dotyčných produktů. Spotřebitelům mohou skupiny přinést výhody pouze v případě, existuje-li dostatečná hospodářská soutěž na relevantních trzích, na nichž skupiny působí. Tuto podmínku je nutno považovat za splněnou, pokud podíl určité skupiny na trhu je nižší než prahová hodnota, a lze tudíž předpokládat, že tato skupina je vystavena skutečné nebo potenciální hospodářské soutěži ze strany podniků, které se neúčastní této skupiny.
(18)
Toto nařízení by proto mělo udělit výjimku každé skupině soupojištění nebo souzajištění, která existuje déle než tři roky nebo která nebyla zřízena za účelem krytí nového rizika, pod podmínkou, že společný podíl zúčastněných podniků na trhu nepřekročí určité prahové hodnoty. Prahová hodnota pro soupojišťovací skupiny by měla být nižší, jelikož soupojišťovací skupiny mohou sdílet jednotné pojistné podmínky a hrubé pojistné. Za účelem posouzení, zda skupina splňuje podmínku týkající se podílu na trhu, je nutno sečíst celkový podíl zúčastněných podniků na trhu. Podíl na trhu každého zúčastněného podniku vychází z celkového hrubého příjmu daného zúčastněného podniku z pojistného, jak v rámci skupiny, tak mimo ni na stejném relevantním trhu. Tyto výjimky by se však měly uplatnit pouze tehdy, jestliže dotyčná skupina splňuje ostatní podmínky stanovené v tomto nařízení, jež mají za cíl snížit na minimum omezení hospodářské soutěže mezi zúčastněnými podniky ve skupině. V takovýchto případech je nezbytná individuální analýza s cílem určit, zda jsou či nejsou splněny podmínky stanovené v tomto nařízení.
(19)
S cílem usnadnit uzavírání dohod, z nichž některé mohou obsahovat významná investiční rozhodnutí, by doba platnosti tohoto nařízení měla být stanovena na sedm let.
(20)
Komise může odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení podle čl. 29 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (5), pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda, na kterou se vztahují výjimky uvedené v tomto nařízení, nicméně má dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy.
(21)
Orgán pro hospodářskou soutěž členského státu může odejmout možnost využívat toto nařízení podle čl. 29 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 na území členského státu nebo na jeho části; pokud v konkrétním případě dohoda, na kterou se vztahuje výjimka upravená tímto nařízením, má dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy, na území členského státu nebo na jeho části a pokud má toto území všechny vlastnosti odděleného zeměpisného trhu.
(22)
Při určování, zda by měla být podle článku 29 nařízení (ES) č. 1/2003 odejmuta možnost využívat toto nařízení, mohou mít v tomto ohledu zvláštní význam proti soutěžní účinky vyplývající z existence vazeb mezi skupinou soupojištění nebo souzajištění a/nebo jejími zúčastněnými podniky a ostatními skupinami a/nebo jejich zúčastněnými podniky na stejném relevantním trhu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
DEFINICE
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„dohodou“ se rozumí dohoda, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě;
2)
„zúčastněnými podniky“ se rozumí podniky, které jsou smluvními stranami, a s nimi spojené podniky;
3)
„spojenými podniky“ se rozumí
a)
podniky, v nichž smluvní strana přímo nebo nepřímo
i)
může vykonávat více než polovinu hlasovacích práv nebo
ii)
může jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů právně zastupujících podnik nebo
iii)
má právo spravovat záležitosti podniku;
b)
podniky, které mohou přímo nebo nepřímo v podniku, který je stranou dohody, vykonávat práva uvedená v písmenu a);
c)
podniky, ve kterých může podnik uvedený v písmenu b) přímo nebo nepřímo vykonávat práva uvedená v písmenu a);
d)
podniky, ve kterých může smluvní strana spolu s jedním či více podniky uvedenými v písmenech a), b) nebo c) nebo ve kterých mohou dva či více z posledně uvedených podniků společně vykonávat práva uvedená v písmenu a);
e)
podniky, v nichž vykonávají práva uvedená v písmenu a) společně
i)
smluvní strany nebo jejich spojené podniky uvedené v písmenech a) až d) nebo
ii)
jedna nebo více smluvních stran nebo jeden či více s nimi spojených podniků uvedených v písmenech a) až d) a jedna nebo více třetích stran;
4)
„soupojišťovacími skupinami“ se rozumí skupiny zřízené pojišťovnami přímo nebo prostřednictvím makléřů či zplnomocněných zástupců, vyjma soupojišťovacích dohod ad hoc na trhu s upisováním, při němž je určitá část daného rizika kryta vedoucím pojistitelem a zbývající část rizika je kryta ostatními pojistiteli, kteří jsou vyzváni ke krytí tohoto zbývajícího rizika, které
a)
se dohodly na tom, že upíší na jméno a na účet všech účastníků skupiny pojištění uvedené kategorie rizik nebo
b)
svěří upsání a řízení pojištění specifické kategorie rizik jejich jménem a na jejich účet jedné z pojišťoven, společnému makléři nebo společnému orgánu zřízenému za tímto účelem;
5)
„souzajišťovacími skupinami“ se rozumí skupiny zřízené pojišťovnami přímo nebo prostřednictvím makléřů či zplnomocněných zástupců, případně s pomocí jedné nebo více zajišťoven, vyjma dohod o souzajištění ad hoc na trhu s upisováním, při němž je určitá část daného rizika kryta vedoucím pojistitelem a zbývající část rizika je kryta ostatními pojistiteli, kteří jsou vyzváni ke krytí zbývajícího rizika, za účelem
a)
vzájemného zajištění všech nebo části závazků, pokud jde o specifickou kategorii rizik;
b)
okrajově za účelem přijetí na jméno a na účet všech účastníků zajištění téže kategorie rizik;
6)
„novými riziky“ se rozumí
a)
rizika, která dříve neexistovala a jejichž pojistné krytí vyžaduje vývoj zcela nového pojistného produktu, který není ani rozšířením, vylepšením či nahrazením stávajícího pojistného produktu, nebo
b)
ve výjimečných případech rizika, u kterých bylo na základě objektivní analýzy zjištěno, že se jejich charakter změnil natolik výrazně, že není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí tohoto rizika;
7)
„hrubým pojistným“ se rozumí cena, která je účtována kupujícímu pojistky.
KAPITOLA II
SPOLEČNÉ KOMPILACE, TABULKY A STUDIE
Článek 2
Výjimka
Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy a podle ustanovení tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy nepoužije na dohody uzavřené mezi dvěma nebo více společnostmi v odvětví pojišťovnictví pokud jde o
a)
společnou kompilaci a šíření informací nezbytných pro tyto účely:
i)
výpočet průměrných nákladů na krytí uvedených rizik v minulosti (dále jen „kompilace“),
ii)
vytváření tabulek úmrtnosti a tabulek uvádějících četnost onemocnění, úrazů a invalidity v souvislosti s pojištěním zahrnujícím prvek kapitalizace (dále jen „tabulky“);
b)
společné provádění studií pravděpodobného dopadu obecných vnějších okolností zúčastněných podniků na četnost nebo rozsah budoucích pojistných událostí pro dané riziko nebo kategorii rizik nebo na ziskovost různých typů investic (dále jen „studie“) a šíření výsledků těchto studií.
Článek 3
Podmínky vynětí
1. Výjimka uvedená v čl. 2 písm. a) se použije pod podmínkou, že kompilace nebo tabulky
a)
se vztahují k vybranému počtu rizikových let jako sledovanému období a které se týkají stejných nebo srovnatelných rizik v dostatečném počtu, aby vznikl základ, který by byl statisticky vyhodnotitelný a na základě kterého by mohly být číselně vyjádřeny, mimo jiné
i)
počty pojistných událostí během uvedeného období,
ii)
počty jednotlivých rizik pojištěných v každém roce ve vybraném sledovaném období,
iii)
úhrn provedených nebo splatných plateb, pokud jde o pojistné události vzniklé v uvedeném období,
iv)
souhrn pojistných částek za každý rizikový rok ve vybraném sledovaném období;
b)
zahrnují co nejpodrobnější přehled dostupných statistických údajů, který by vyhovoval z pojistně-matematického hlediska;
c)
v žádném případě neobsahují nepředvídané výdaje, příjem odvozený z rezerv, správní nebo obchodní náklady nebo fiskální či parafiskální příspěvky a nezohledňují výnosy z investic, ani předpokládané zisky.
2. Výjimky uvedené v článku 2 se použije pod podmínkou, že výsledné kompilace, tabulky nebo studie
a)
neoznačují dotyčnou pojišťovnu nebo kteréhokoliv pojištěnce;
b)
po svém dokončení a šíření obsahují sdělení, že nejsou závazné;
c)
neobsahují žádný údaj o výši hrubého pojistného;
d)
jsou zpřístupněny za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek kterékoli pojišťovně, která si vyžádá jejich kopii, včetně pojišťoven, které nepůsobí na zeměpisném trhu nebo trhu produktu, k nimž se tyto kompilace, tabulky nebo studie vztahují;
e)
jsou s výjimkou případu, kdy je nezveřejnění objektivně opodstatněno důvody veřejné bezpečnosti, zpřístupněny za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek organizacím spotřebitelů nebo organizacím zákazníků, které si vyžádají přístup k těmto kompilacím, tabulkám nebo studiím, a to za konkrétních a přesných podmínek z řádně opodstatněného důvodu.
Článek 4
Dohody, na které se výjimka nevztahuje
Výjimky uvedené v článku 2 se nepoužijí, pokud zúčastněné podniky přijmou závazek nebo se zavážou vzájemně či zavážou jiné podniky nepoužívat kompilace nebo tabulky, jež se liší od těch, které jsou uvedeny v čl. 2 písm. a), nebo se neodchýlit od výsledků studií uvedených v čl. 2 písm. b).
KAPITOLA III
SPOLEČNÉ KRYTÍ URČITÝCH DRUHŮ RIZIK
Článek 5
Výjimka
Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy a s výhradou ustanovení tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy nevztahuje na dohody uzavřené mezi dvěma či více podniky v odvětví pojišťovnictví, pokud jde o vytváření a fungování skupin pojišťoven nebo pojišťoven a zajišťoven pro společné krytí specifických kategorií rizik ve formě soupojištění a souzajištění.
Článek 6
Použití výjimky a prahové hodnoty podílu na trhu
1. Pokud jde o soupojišťovací nebo souzajišťovací skupiny, které jsou vytvořeny výhradně za účelem krytí nových rizik, výjimka uvedená v článku 5 se použije v období tří let ode dne prvního zřízení skupiny bez ohledu na podíl skupiny na trhu.
2. Pokud jde o soupojišťovací nebo souzajišťovací skupiny, které nespadají do oblasti působnosti odstavce 1, výjimka uvedená v článku 5 se použije po dobu platnosti tohoto nařízení pod podmínkou, že společný podíl zúčastněných podniků na trhu nepřekročí
a)
20 % relevantního trhu v případě soupojišťovacích skupin;
b)
25 % relevantního trhu v případě souzajišťovacích skupin.
3. Při výpočtu podílu zúčastněného podniku na relevantním trhu se vezme v úvahu
a)
podíl zúčastněného podniku na trhu v rámci dotyčné skupiny;
b)
podíl zúčastněného podniku v rámci jiné skupiny na stejném relevantním trhu jako v případě dotyčné skupiny, jejímž členem je zúčastněný podnik, a
c)
podíl zúčastněného podniku na stejném relevantním trhu jako v případě dotyčné skupiny mimo jakoukoli skupinu.
4. Pro účely použití prahových hodnot podílu na trhu podle odstavce 2 se použijí tato pravidla:
a)
podíl na trhu se vypočítá na základě hrubého příjmu z pojistného; nejsou-li k dispozici údaje o hrubém příjmu z pojistného, lze ke stanovení podílu dotyčného podniku na trhu použít odhady založené na spolehlivých informacích o trhu, včetně poskytnutého pojistného krytí nebo hodnoty pojištěného rizika;
b)
podíl na trhu se vypočítává na základě údajů z předchozího kalendářního roku.
5. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. a) nejdříve nepřesahuje 20 %, následně však vzroste nad tuto úroveň, aniž by překročil 25 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu dvou po sobě jdoucích kalendářních let následujících po roce, v němž byla poprvé překročena 20 % prahová hodnota.
6. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. a) nejdříve nepřesahuje 20 %, avšak následně vzroste nad 25 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu jednoho kalendářního roku následujícího po roce, v němž byla poprvé překročena 25 % prahová hodnota.
7. Výhodu z odstavců 5 a 6 nelze kombinovat tak, aby bylo překročeno období dvou kalendářních let.
8. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. b) nejdříve nepřesahuje 25 %, následně však vzroste nad tuto úroveň, aniž by překročil 30 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu dvou po sobě jdoucích kalendářních let následujících po roce, v němž byla poprvé překročena 25 % prahová hodnota.
9. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. b) nejdříve nepřesahuje 25 %, avšak následně vzroste nad 30 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu jednoho kalendářního roku následujícího po roce, v němž byla poprvé překročena 30 % prahová hodnota.
10. Výhodu z odstavců 8 a 9 nelze kombinovat tak, aby bylo překročeno období dvou kalendářních let.
Článek 7
Podmínky vynětí
Výjimka uvedená v článku 5 se použije pod podmínkou, že
a)
každý zúčastněný podnik má právo vystoupit ze skupiny s přiměřenou výpovědní lhůtou, aniž by podléhal jakýmkoliv sankcím;
b)
pravidla skupiny nezavazují žádný zúčastněný podnik skupiny pojistit nebo zajistit prostřednictvím skupiny riziko druhu, který skupina kryje, ani neomezují žádný zúčastněný podnik skupiny, aby pojišťoval nebo zajišťoval, celkově nebo částečně, takové riziko mimo skupinu;
c)
pravidla skupiny neomezují činnost skupiny nebo zúčastněných podniků na pojištění nebo zajištění rizik nacházejících se v jakékoli zeměpisné části Unie;
d)
dohoda neomezuje výkon nebo prodej;
e)
dohoda nepřiděluje trhy nebo zákazníky a
f)
zúčastněné podniky souzajišťovací skupiny se nedohodnou na hrubém pojistném, které účtují v přímém pojištění.
KAPITOLA IV
KONEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Přechodné období
Zákaz uvedený v čl. 101 odst. 1 Smlouvy se v období od 1. dubna 2010 do 30. září 2010 nevztahuje na dohody již platné ke dni 31. března 2010 a které nesplňují podmínky pro výjimku podle tohoto nařízení, ale které splňují podmínky pro výjimku podle nařízení (ES) č. 358/2003.
Článek 9
Doba platnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2010.
Jeho použitelnost skončí dnem 31. března 2017.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. března 2010.
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) nr 267/2010
av den 24 mars 2010
om tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på vissa kategorier av avtal, beslut och samordnade förfaranden inom försäkringssektorn
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1534/91 av den 31 maj 1991 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på grupper av avtal, beslut och samordnade förfaranden inom försäkringssektorn (1), särskilt artikel 1.1 a, b, c och e,
efter att ha offentliggjort ett utkast till denna förordning,
efter samråd med rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor, och
av följande skäl:
(1)
Genom förordning (EEG) nr 1534/91 får kommissionen befogenhet att genom förordning tillämpa artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (2) på vissa grupper av avtal, beslut och samordnade förfaranden på försäkringsområdet som syftar till samarbete i följande avseenden:
-
Fastställande av gemensamma tariffer för riskpremier på grundval av gemensamt upprättad statistik om antalet försäkringsfall.
-
Fastställande av gemensamma standardvillkor.
-
Gemensam täckning av vissa typer av risker.
-
Skadereglering.
-
Provning och godkännande av säkerhetsanordningar.
-
Registerföring av och information om förhöjda risker.
(2)
Med stöd av förordning (EEG) nr 1534/91 antog kommissionen förordning (EG) nr 358/2003 av den 27 februari 2003 om tillämpningen av fördragets artikel 81.3 på vissa grupper av avtal, beslut och samordnade förfaranden inom försäkringssektorn (3). Förordning (EG) nr 358/2003 upphör att gälla den 31 mars 2010.
(3)
Förordning (EG) nr 358/2003 medger inte något undantag för avtal som gäller skadereglering eller registerföring och information om förhöjda risker. Kommissionen ansåg att den saknade tillräcklig erfarenhet av att handlägga enskilda ärenden för att kunna använda sina befogenheter enligt förordning (EEG) nr 1534/91 på de områdena. Den situationen har inte förändrats. I förordning (EG) nr 358/2003 föreskrivs ett undantag för fastställande av gemensamma standardvillkor och provning och godkännande av säkerhetsanordningar, men något sådant undantag bör inte finnas i den här förordningen, eftersom kommissionens utvärdering av hur förordning (EG) nr 358/2003 fungerat visade att det inte längre var nödvändigt att låta sådana avtal omfattas av en sektorspecifik gruppundantagsförordning. I sådana sammanhang där de båda avtalskategorierna inte är specifika för försäkringssektorn och, som utvärderingen visade, kan orsaka konkurrensproblem är det lämpligare att de omfattas av en självbedömning.
(4)
Efter ett offentligt samråd som inleddes den 17 april 2008 antog kommissionen den 24 mars 2009 en rapport till Europaparlamentet och rådet om hur förordning (EG) nr 358/2003 har fungerat (rapporten) (4). I rapporten och det åtföljande arbetsdokumentet lade kommissionen fram preliminära förslag till ändringar av förordning (EG) nr 358/2003. Den 2 juni 2009 höll kommissionen ett samrådsmöte om resultaten och förslagen i rapporten med berörda parter, däribland företrädare för försäkringssektorn, konsumentorganisationer och de nationella konkurrensmyndigheterna.
(5)
Denna förordning bör garantera ett effektivt skydd av konkurrensen och samtidigt ge fördelar åt konsumenterna och tillräcklig klarhet om rättsläget åt företagen. I strävan att uppnå de målen bör man beakta kommissionens erfarenhet på detta område och resultaten av de samråd som hölls innan förordningen antogs.
(6)
I förordning (EEG) nr 1534/91 sägs att det i kommissionens förordning om undantag ska anges vilka grupper av avtal, beslut och samordnade förfaranden som den är tillämplig på, vilka begränsningar eller bestämmelser som avtal, beslut och samordnade förfaranden får eller inte får innehålla, och vilka bestämmelser som avtal, beslut och samordnade förfaranden ska innehålla eller vilka andra villkor som ska vara uppfyllda.
(7)
Det är dock skäl att fortsätta använda metoden i förordning (EG) nr 358/2003, dvs. att lägga tonvikten på att ange vilka grupper av avtal som är undantagna upp till en viss marknadsandel och specificera vilka begränsningar eller bestämmelser sådana avtal inte får innehålla.
(8)
Förmånen av det gruppundantag som inrättas genom denna förordning bör begränsas till de avtal som med tillräcklig säkerhet kan antas uppfylla villkoren i artikel 101.3 i fördraget. För tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget genom förordning behöver det inte fastställas vilka avtal som kan omfattas av artikel 101.1 i fördraget. Samtidigt finns det ingen presumtion om att avtal som inte omfattas av denna förordning antingen omfattas av artikel 101.1 i fördraget eller att de inte uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget. Vid bedömningen av enskilda avtal enligt artikel 101.1 i fördraget måste flera faktorer beaktas, särskilt marknadsstrukturen på den relevanta marknaden.
(9)
Samarbete mellan försäkringsföretag eller inom företagssammanslutningar vid sammanställningen av uppgifter (som också kan omfatta statistiska beräkningar) för att beräkna genomsnittskostnaden för att täcka en viss risk i det förflutna eller, när det gäller livförsäkringar, tabeller över dödstal eller över frekvensen av sjukdomar, olyckor och invaliditet gör det möjligt att förbättra kunskaperna om risker och underlättar riskbedömning för enskilda företag. Detta kan i sin tur underlätta inträde på marknaden, vilket gynnar konsumenterna. Detsamma gäller gemensamma undersökningar av de sannolika följderna av yttre omständigheter som kan påverka försäkringsfallens frekvens eller storlek, eller avkastningen från olika investeringsformer. Det är emellertid nödvändigt att säkerställa att sådant samarbete undantas endast i den mån som det är nödvändigt för att nå dessa mål. Det bör därför framför allt fastställas att avtal om bruttopremier inte ska undantas. Bruttopremierna kan faktiskt vara lägre än de belopp som indikeras av sammanställningarna, tabellerna eller resultaten av undersökningarna i fråga, eftersom försäkringsföretagen kan använda intäkter från sina investeringar för att sänka premierna. Dessutom bör sammanställningarna, tabellerna eller undersökningarna i fråga inte vara bindande och endast anges i referenssyfte. Utbyte av information som inte är nödvändig för att uppnå de mål som fastställs i detta skäl bör inte omfattas av denna förordning.
(10)
Ju snävare kategorier man använder för statistik om kostnader för att försäkra en viss risk i det förflutna, desto större möjlighet har försäkringsbolagen att differentiera sina bruttopremier när de beräknar dem. Det finns därför skäl att undanta gemensamma sammanställningar av tidigare kostnader för en viss risk, på villkor att den tillgängliga statistiken är så detaljerad och varierad som det är befogat från aktuariell synpunkt.
(11)
Både försäkringsföretag som är verksamma på den geografiska marknaden eller produktmarknaden i fråga och företag som överväger att gå in på marknaden behöver tillgång till sådana gemensamma sammanställningar, tabeller och undersökningsresultat. På samma sätt kan tillgången till sådana sammanställningar, tabeller och undersökningsresultat vara av värde för konsument- eller kundorganisationer. Försäkringsföretag som ännu inte är verksamma på marknaden i fråga samt konsument- och kundorganisationer måste ges tillgång till sådana sammanställningar, tabeller och undersökningsresultat på rimliga och icke-diskriminerande villkor och till överkomliga priser jämfört med försäkringsföretag som redan är verksamma på marknaden. Sådana villkor kan till exempel innefatta att ett försäkringsföretag som ännu inte är verksamt på marknaden åtar sig att lämna statistiska uppgifter om försäkringsfall, om företaget beslutar sig för att komma in på marknaden, och kan också innefatta medlemskap i den sammanslutning av försäkringsgivare som gör sammanställningarna. Det bör dock vara möjligt att, med hänvisning till den allmänna säkerheten, göra undantag från kravet på att konsument- och kundorganisationer ska ges tillgång till information, exempelvis om informationen avser säkerhetssystem i kärnkraftverk eller svagheter i system för att hindra översvämningar.
(12)
Tillförlitligheten hos gemensamma sammanställningar, tabeller och undersökningar ökar ju fler statistiska uppgifter de grundas på. Försäkringsgivare med stora marknadsandelar kan göra upp tillräcklig statistik internt för att kunna göra tillförlitliga sammanställningar, medan detta kan vara svårt för försäkringsgivare med små marknadsandelar och ännu svårare för nya marknadsaktörer. Om information från alla försäkringsgivare på en marknad, även stora, införlivas i sådana gemensamma sammanställningar, tabeller och undersökningar, främjar detta i princip konkurrensen genom att det hjälper mindre försäkringsgivare och underlättar marknadsinträde. Med tanke på detta särdrag hos försäkringssektorn är det inte lämpligt att fastställa tröskelvärden för marknadsandelar för sådana gemensamma sammanställningar, tabeller och undersökningar.
(13)
Samförsäkrande eller samåterförsäkrande pooler kan under vissa begränsade omständigheter vara nödvändiga för att ge de företag som deltar i poolen möjlighet att försäkra eller återförsäkra risker för vilka de endast kan ge ett otillräckligt skydd om det inte finns någon pool. Pooler av det slaget ger i regel inte upphov till en konkurrensbegränsning enligt artikel 101.1 i fördraget och är således inte förbjudna enligt fördraget.
(14)
Samförsäkrande eller samåterförsäkrande pooler kan ge försäkringsgivare och återförsäkringsgivare möjlighet att försäkra eller återförsäkra risker även om poolen går längre än vad som är nödvändigt för att se till att risken är försäkrad. Poolerna kan dock i sådana fall medföra konkurrensbegränsningar, till exempel standardiserade försäkringsvillkor och till och med standardiserade försäkringsbelopp och premier. Det finns därför skäl att fastställa under vilka omständigheter sådana pooler kan beviljas undantag.
(15)
Beträffande helt nya risker är det inte möjligt att veta på förhand vilken teckningskapacitet som är nödvändig för att täcka risken, och inte heller om två eller flera pooler skulle kunna samverka för att tillhandahålla den specifika typ av försäkring som berörs. Ett arrangemang med pooling som erbjuder samförsäkring eller samåterförsäkring av sådana nya risker kan därför undantas för en begränsad period utan tröskelvärde för marknadsandelar. Tre år är en lämplig tid för att bygga upp tillräcklig statistik om försäkringsfall för att bedöma om en pool behövs.
(16)
Risker som inte fanns tidigare bör betraktas som nya risker. I undantagsfall kan emellertid en risk betraktas som en ny risk om en objektiv analys visar att riskens karaktär har förändrats så påtagligt att det inte längre är möjligt att i förväg veta vilken teckningskapacitet som krävs för att täcka risken.
(17)
I fråga om risker som inte är nya kan samförsäkrande eller samåterförsäkrande pooler som begränsar konkurrensen under vissa specifika omständigheter medföra fördelar som berättigar ett undantag enligt artikel 101.3 i fördraget, även om de skulle kunna ersättas av två eller flera konkurrerande försäkringsenheter. De kan till exempel låta de deltagande företagen skaffa sig de nödvändiga erfarenheterna av försäkringsområdet i fråga eller möjliggöra kostnadsbesparingar eller en sänkning av bruttopremierna tack vare gemensam återförsäkring på förmånliga villkor. Ett eventuellt undantag bör dock begränsas till avtal som inte ger de berörda företagen någon möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en betydande del av produkterna i fråga. Konsumenterna kan dock effektivt dra fördel av poolerna endast i den mån tillräcklig konkurrens råder på de relevanta marknader där poolerna verkar. Detta villkor bör anses uppfyllt när marknadsandelen för en pool inte överskrider ett visst tröskelvärde och därför kan antas vara utsatt för faktisk eller potentiell konkurrens från företag som inte deltar i den poolen.
(18)
Genom denna förordning bör därför undantag beviljas för en samförsäkrande eller samåterförsäkrande pool som funnits i mer än tre år, eller som inte har bildats för att täcka en ny risk, på villkor att den sammanlagda marknadsandelen för de deltagande företagen inte överstiger vissa tröskelvärden. Tröskelvärdet för samförsäkrande pooler bör vara lägre eftersom sådana pooler kan inbegripa gemensamma försäkringsvillkor och bruttopremier. För att det ska kunna bedömas om en pool uppfyller villkoret om marknadsandelar bör de deltagande företagens totala marknadsandelar aggregeras. Marknadsandelen för vart och ett av de deltagande företagen grundar sig på marknadsvärdet av den totala försäljningen för ett sådant företag både inom och utanför den poolen på samma relevanta marknad. Dessa undantag bör dock gälla endast om poolen uppfyller de ytterligare villkor som fastställs i denna förordning, som ska garantera att konkurrensen mellan de företag som deltar i poolen begränsas i minsta möjliga utsträckning. I sådana fall krävs en individuell analys för att avgöra om villkoren i denna förordning är uppfyllda.
(19)
För att underlätta ingående av avtal, av vilka en del kan omfatta betydande investeringsbeslut, bör giltighetstiden för denna förordning fastställas till sju år.
(20)
I enlighet med artikel 29.1 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget (5) får kommissionen återkalla rätten att omfattas av den här förordningen, om den i ett visst fall finner att ett avtal som omfattas av undantaget i denna förordning ändå har verkningar som är oförenliga med artikel 101.3 i fördraget.
(21)
Konkurrensmyndigheten i en medlemsstat får, med stöd av artikel 29.2 i förordning (EG) nr 1/2003, återkalla undantaget enligt den här förordningen på den medlemsstatens territorium eller en del av detta, om ett avtal som omfattas av undantagen i denna förordning i ett visst fall ändå har sådana verkningar på den medlemsstatens territorium eller en del av detta som är oförenliga med artikel 101.3 i fördraget, och om detta territorium har samtliga kännetecken på en avgränsad geografisk marknad.
(22)
Vid avgörandet av om undantaget enligt den här förordningen ska återkallas enligt artikel 29 i förordning (EG) nr 1/2003 är de eventuella konkurrensbegränsande effekterna av kopplingar mellan en samförsäkrande eller samåterförsäkrande pool och/eller de deltagande företagen och andra pooler och/eller de deltagande företagen på samma relevanta marknad av särskild betydelse.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
DEFINITIONER
Artikel 1
Definitioner
I denna förordning gäller följande definitioner:
1. avtal: ett avtal, ett beslut av en företagssammanslutning eller ett samordnat förfarande.
2. deltagande företag: företag som är parter i ett avtal och deras respektive anknutna företag.
3. anknutna företag:
a)
företag i vilka en avtalspart direkt eller indirekt
i)
har befogenhet att utöva mer än hälften av rösträttigheterna, eller
ii)
har rätt att utse mer än hälften av ledamöterna i styrelsen, direktionen eller organ som rättsligt företräder företaget, eller
iii)
har rätt att leda företagets verksamhet,
b)
företag som direkt eller indirekt gentemot en avtalspart har de rättigheter eller befogenheter som anges i led a,
c)
företag i vilka ett företag som avses i led b direkt eller indirekt har de rättigheter eller befogenheter som anges i led a,
d)
företag i vilka en avtalspart tillsammans med ett eller flera av de företag som avses i led a, b eller c eller i vilka två eller flera av dessa företag gemensamt har de rättigheter eller befogenheter som anges i led a,
e)
företag i vilka de rättigheter eller befogenheter som anges i led a gemensamt innehas av:
i)
avtalsparter eller deras respektive anknutna företag som avses i leden a-d, eller
ii)
en eller flera avtalsparter eller en eller flera av deras anknutna företag som avses i leden a-d, samt en eller flera tredje parter.
4. samförsäkrande pooler: grupper som bildas av försäkringsföretag antingen direkt eller genom mäklare eller auktoriserade ombud, med undantag för samförsäkringsavtal för särskilda ändamål på teckningsmarknaden genom vilka en bestämd del av en viss risk täcks av en ledande försäkringsgivare och återstoden av andra försäkringsgivare som uppmanas att täcka den återstoden, och som
5. samåterförsäkrande pooler: grupper som bildas av försäkringsföretag antingen direkt eller genom mäklare eller auktoriserade ombud, eventuellt med hjälp av ett eller flera återförsäkringsföretag, med undantag för samåterförsäkringsavtal för särskilda ändamål på teckningsmarknaden genom vilka en bestämd del av en viss risk täcks av en ledande försäkringsgivare och återstoden av andra försäkringsgivare som uppmanas att täcka den återstoden, och som
6. ny risk:
a)
en risk som inte funnits tidigare, och för vilken ett försäkringsskydd kräver att man utvecklar en helt ny försäkringsprodukt, som inte innebär någon utvidgning, förbättring eller ersättning av en befintlig försäkringsprodukt, eller
b)
i exceptionella fall, risker vars karaktär enligt en objektiv analys har ändrats så påtagligt att det inte är möjligt att i förväg känna till vilken teckningsrisk som krävs för att täcka en sådan risk.
7. bruttopremie: det pris som köparen av en försäkring får betala.
KAPITEL II
GEMENSAMMA SAMMANSTÄLLNINGAR, TABELLER OCH UNDERSÖKNINGAR
Artikel 2
Undantag
I enlighet med artikel 101.3 i fördraget och om inte något annat följer av denna förordning ska artikel 101.1 i fördraget inte gälla avtal som ingås mellan två eller flera företag inom försäkringssektorn på följande områden:
a)
Gemensamma sammanställningar och spridning av information som krävs
i)
för att beräkna genomsnittskostnaden för att täcka en viss risk i det förflutna (nedan kallade sammanställningar), och
ii)
för att utarbeta dödlighetstabeller samt tabeller över sjukdoms-, olycks- och invaliditetsfrekvenser i samband med försäkringar som innehåller ett sparmoment (nedan kallade tabeller).
b)
Gemensamma undersökningar om de sannolika effekterna av allmänna omständigheter utanför de berörda företagen, antingen om frekvensen eller storleken på framtida försäkringsfall för en viss risk eller riskkategori eller om lönsamheten för olika typer av investeringar (nedan kallade undersökningar) samt spridning av resultaten av dessa undersökningar.
Artikel 3
Villkor för undantag
1. Undantaget enligt artikel 2 a ska gälla på villkor att sammanställningarna eller tabellerna
a)
grundas på insamling av uppgifter som är fördelade på ett antal riskår som väljs som observationsperiod, som omfattar ett tillräckligt stort antal identiska eller jämförbara risker för att kunna utgöra ett statistiskt användbart underlag för siffror om bland annat:
i)
antalet försäkringsfall under den valda observationsperioden,
ii)
antalet enskilda risker som har försäkrats under varje riskår under perioden,
iii)
den totala ersättning som har betalats ut eller ska betalas ut för krav som har uppstått under perioden,
iv)
det totala försäkringsbeloppet för varje riskår under perioden,
b)
innehåller en så detaljerad redovisning av tillgänglig statistik som är befogat från aktuariell synpunkt,
c)
inte innehåller några som helst tillägg för oförutsedda utgifter, intäkter från reserver, administrativa eller kommersiella kostnader eller skattemässiga eller skatteliknande avgifter, och inte tar hänsyn till vare sig intäkter från investeringar eller förväntade vinster.
2. Undantagen i artikel 2 ska gälla på villkor att sammanställningarna, tabellerna eller undersökningsresultaten
a)
inte röjer de berörda försäkringsföretagens eller någon försäkringstagares identitet,
b)
när de sammanställs och sprids innehåller uppgifter om att de inte är bindande,
c)
inte innehåller några som helst uppgifter om nivån på bruttopremier,
d)
görs tillgängliga på skäliga och icke-diskriminerande villkor och till överkomliga priser för alla försäkringsföretag som begär ett exemplar av dem, däribland också försäkringsföretag som inte är verksamma på den geografiska marknad eller produktmarknad som dessa sammanställningar, tabeller eller undersökningsresultat avser,
e)
görs tillgängliga på skäliga och icke-diskriminerande villkor och till överkomliga priser för konsument- eller kundorganisationer som begär tillgång till dem på ett välavgränsat och noga angivet sätt för ett ändamål som vederbörligen motiveras, utom om det med hänvisning till den allmänna säkerheten av objektiva skäl är motiverat att inte lämna ut dem.
Artikel 4
Avtal som inte omfattas av undantaget
Undantagen i artikel 2 gäller inte om deltagande företag förbinder eller åtar sig eller ålägger andra företag att inte använda sig av andra sammanställningar eller tabeller än de som avses i artikel 2 a eller att inte frångå de undersökningsresultat som avses i artikel 2 b.
KAPITEL III
GEMENSAM TÄCKNING AV VISSA TYPER AV RISKER
Artikel 5
Undantag
I enlighet med artikel 101.3 i fördraget och om inte något annat följer av denna förordning ska artikel 101.1 i fördraget inte gälla avtal som ingås mellan två eller flera företag inom försäkringssektorn och som avser bildande och drift av pooler av försäkringsföretag eller av försäkringsföretag och återförsäkringsföretag för gemensam täckning av en viss kategori av risker i form av samförsäkring eller samåterförsäkring.
Artikel 6
Tillämpning av undantag och tröskelvärde för marknadsandelar
1. För samförsäkrande eller samåterförsäkrande pooler som bildas endast för att täcka nya risker gäller undantaget i artikel 5 under en treårsperiod från och med den dag då poolen först bildades, oavsett poolens marknadsandel.
2. För samförsäkrande och samåterförsäkrande pooler som inte omfattas av punkt 1 gäller undantaget i artikel 5 så länge denna förordning är i kraft, under förutsättning att den sammanlagda marknadsandelen för de deltagande företagen inte överskrider
a)
20 % av varje relevant marknad för samförsäkrande pooler, och
b)
25 % av varje relevant marknad för samåterförsäkrande pooler.
3. Vid beräkningen av marknadsandelen för ett deltagande företag på den relevanta marknaden ska hänsyn tas till
a)
det deltagande företagets marknadsandel inom poolen i fråga,
b)
det deltagande företagets marknadsandel inom en annan pool på samma relevanta marknad som den berörda pool i vilken det deltagande företaget är part, och
c)
det deltagande företagets marknadsandel på samma relevanta marknad som poolen i fråga, utanför varje pool.
4. För tillämpningen av tröskelvärdet för marknadsandelar enligt punkt 2 gäller följande regler:
a)
Marknadsandelen ska beräknas på grundval av marknadsvärdet av försäljningen. Om det inte finns några uppgifter om marknadsvärdet av försäljningen, kan uppskattningar som grundar sig på annan tillförlitlig marknadsinformation, till exempel det försäkringsskydd som erbjuds eller det försäkrade riskvärdet, användas för att fastställa de berörda företagens marknadsandel.
b)
Marknadsandelen ska beräknas på grundval av uppgifter som avser det föregående kalenderåret.
5. Om den marknadsandel som anges i punkt 2 a inledningsvis är högst 20 % men sedan ökar utan att överskrida 25 %, ska det undantag som fastställs i artikel 5 fortsätta att gälla under de två på varandra följande kalenderår som följer på det år då tröskelvärdet på 20 % först överskreds.
6. Om den marknadsandel som anges i punkt 2 a inledningsvis är högst 20 % men sedan ökar till över 25 %, ska det undantag som fastställs i artikel 5 fortsätta att gälla under det kalenderår som följer på det år då tröskelvärdet på 25 % först överskreds.
7. Punkterna 5 och 6 får inte utnyttjas tillsammans, så att undantaget fortsätter att gälla längre än två kalenderår.
8. Om den marknadsandel som anges i punkt 2 b inledningsvis är högst 25 % men sedan ökar utan att överskrida 30 %, ska undantaget i artikel 5 fortsätta att gälla under de två på varandra följande kalenderår som följer på det år då tröskelvärdet på 25 % först överskreds.
9. Om den marknadsandel som anges i punkt 2 b inledningsvis är högst 25 % men sedan ökar till över 30 %, ska undantaget i artikel 5 fortsätta att gälla under det kalenderår som följer på det år då tröskelvärdet på 30 % först överskreds.
10. Punkterna 8 och 9 får inte utnyttjas tillsammans, så att undantaget fortsätter att gälla längre än två kalenderår.
Artikel 7
Villkor för undantag
Undantaget enligt artikel 5 gäller på följande villkor:
a)
Varje deltagande företag har rätt att utträda ur poolen efter en rimlig uppsägningstid utan att ådra sig några sanktioner.
b)
Poolens regler ålägger inte något av de företag som deltar i poolen att försäkra eller återförsäkra genom poolen och hindrar inte något av dem från att helt eller delvis försäkra eller återförsäkra en risk av den typ som omfattas av poolen utanför poolen.
c)
Poolens regler begränsar inte poolens eller de deltagande företagens verksamhet till försäkring eller återförsäkring av risker som är belägna inom ett visst geografiskt område i unionen.
d)
Avtalet begränsar inte produktion eller försäljning.
e)
Avtalet innebär inte att marknader eller kunder delas upp.
f)
De deltagande företagen i en samåterförsäkrande pool kommer inte överens om de bruttopremier som de tar ut för direktförsäkring.
KAPITEL IV
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 8
Övergångsperiod
Förbudet i artikel 101.1 i fördraget ska inte gälla under tiden från och med den 1 april 2010 till och med den 30 september 2010 i fråga om avtal som redan gällde den 31 mars 2010 och som inte uppfyller villkoren för undantag enligt denna förordning, men som uppfyller villkoren för undantag enligt förordning (EG) nr 358/2003.
Artikel 9
Giltighetsperiod
Denna förordning träder i kraft den 1 april 2010.
Den upphör att gälla den 31 mars 2017.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 24 mars 2010.