NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 333/2011
ze dne 31. března 2011,
kterým se stanoví kritéria vymezující, kdy určité typy kovového šrotu přestávají být odpadem ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (1), a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po předložení navrhovaného opatření Evropskému parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Z vyhodnocení některých toků odpadu vyplývá, že pro recyklační trhy s kovovým šrotem by bylo přínosem, kdyby byla vypracována zvláštní kritéria stanovující, kdy kovový šrot získaný z odpadu přestává být odpadem. Tato kritéria by měla zajistit vysokou úroveň ochrany životního prostředí. Neměla by mít vliv na klasifikaci kovového šrotu jako odpadu platnou ve třetích zemích.
(2)
Podle zpráv Společného výzkumného střediska Evropské komise existuje trh a poptávka po železném, ocelovém a hliníkovém šrotu, kterého lze použít v ocelárnách, slévárnách, hliníkárnách a přetavovacích pecích jako suroviny pro výrobu kovů. Železný, ocelový a hliníkový šrot by proto měl být dostatečně čistý a měl by splňovat příslušné normy a specifikace odpovídající požadavkům průmyslu vyrábějícího kovy.
(3)
Kritéria stanovující, kdy železný, ocelový a hliníkový šrot přestává být odpadem, by měla zajistit, aby železný, ocelový a hliníkový šrot získaný procesem využití odpadů, splňoval technické požadavky hutnického průmyslu, byl v souladu s platnými právními předpisy a normami pro výrobky a neměl celkově nepříznivé dopady na životní prostředí a lidské zdraví. Podle zpráv Společného výzkumného střediska Evropské komise navržená kritéria týkající se odpadů používaných jako vstupní materiál pro proces využití, postupů a technik zpracování, jakož i kovového šrotu získaného procesem využití odpadů tyto cíle splňují, protože by měla vést k produkci železného, ocelového a hliníkového šrotu, který nebude mít nebezpečné vlastnosti a nebude obsahovat nekovové příměsi.
(4)
Za účelem zajištění souladu s těmito kritérii je vhodné stanovit, aby byly vydány informace o kovovém šrotu, který přestal být odpadem, a aby byl zaveden systém řízení kvality.
(5)
Budou-li na základě sledování vývoje situace na trhu se železným, ocelovým a hliníkovým šrotem zaznamenány nepříznivé účinky na recyklační trhy s železným, ocelovým a hliníkovým šrotem, zejména pokud jde o dostupnost tohoto šrotu a přístup k němu, může dojít k tomu, že tato kritéria bude nutno přezkoumat.
(6)
S ohledem na to, aby se provozovatelé mohli přizpůsobit těmto kritériím, která stanoví, kdy kovový šrot přestává být šrotem, je vhodné stanovit, aby se toto nařízení použilo až po uplynutí přiměřeně dlouhého období.
(7)
Výbor zřízený podle čl. 39 odst. 1 směrnice 2008/98/ES nevydal k opatřením stanoveným tímto nařízením žádné stanovisko, a Komise proto předložila Radě návrh opatření, který byl předán Evropskému parlamentu.
(8)
Evropský parlament nevyjádřil s navrhovaným opatřením nesouhlas,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví kritéria vymezující, kdy železný, ocelový a hliníkový šrot, včetně šrotu ze slitin hliníku, přestává být odpadem.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené ve směrnici 2008/98/ES.
Kromě toho se rozumí:
a)
„železným a ocelovým šrotem“ kovový šrot, který obsahuje hlavně železo a ocel;
b)
„hliníkovým šrotem“ kovový šrot, který obsahuje hlavně hliník a slitiny hliníku;
c)
„držitelem“ fyzická nebo právnická osoba, která je vlastníkem kovového šrotu;
d)
„výrobcem“ držitel, který jako první předává kovový šrot jinému držiteli ve stavu, kdy tento kovový šrot přestal být odpadem;
e)
„dovozcem“ jakákoliv fyzická či právnická osoba usazená v Unii, která dováží kovový šrot, který přestal být odpadem, na celní území Unie;
f)
„kvalifikovanými zaměstnanci“ zaměstnanci, kteří jsou na základě svých zkušeností či odborné přípravy kvalifikováni k monitorování a posuzování vlastností kovového šrotu;
g)
„vizuální prohlídkou“ prohlídka všech částí dodávky kovového šrotu pomocí lidských smyslů nebo jakéhokoli nespecializovaného vybavení;
h)
„dodávkou“ určité množství kovového šrotu určeného k přepravě od výrobce k dalšímu držiteli, které může být uloženo v jedné nebo více přepravních jednotkách, například v kontejnerech.
Článek 3
Kritéria pro železný a ocelový šrot
Železný a ocelový šrot přestává být odpadem, jsou-li při jeho přepravě od výrobce k dalšímu držiteli splněny všechny tyto podmínky:
a)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití splňuje kritéria uvedená v oddílu 2 přílohy I;
b)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití a zpracovaný ve shodě s kritérii, která jsou uvedena v oddílu 3 přílohy I;
c)
železný a ocelový šrot získaný procesem využití odpadů splňuje kritéria uvedená v oddílu 1 přílohy I;
d)
výrobce vyhověl požadavkům uvedeným v článcích 5 a 6.
Článek 4
Kritéria pro hliníkový šrot
Hliníkový šrot, včetně šrotu ze slitin hliníku, přestává být odpadem, jsou-li při jeho přepravě od výrobce k dalšímu držiteli splněny všechny tyto podmínky:
a)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití splňuje kritéria uvedená v oddílu 2 přílohy II;
b)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití a zpracovaný ve shodě s kritérii, která jsou uvedena v oddílu 3 přílohy II;
c)
hliníkový šrot získaný procesem využití odpadů splňuje kritéria uvedená v oddílu 1 přílohy II;
d)
výrobce vyhověl požadavkům uvedeným v článcích 5 a 6.
Článek 5
Prohlášení o shodě
1. Výrobce nebo dovozce vydají ke každé dodávce kovového šrotu prohlášení o shodě podle vzoru uvedeného v příloze III.
2. Výrobce nebo dovozce předají toto prohlášení o shodě dalšímu držiteli dodávky kovového šrotu. Ponechají si kopii tohoto prohlášení o shodě nejméně jeden rok od data jeho vystavení a na požádání ji předloží příslušným orgánům.
3. Prohlášení o shodě může být v elektronické podobě.
Článek 6
Řízení kvality
1. Výrobce zavede systém řízení kvality umožňující prokázání shody s kritérii, na něž se odkazuje v článcích 3 a 4.
2. Systém řízení kvality zahrnuje řadu dokumentovaných postupů, které se týkají všech těchto aspektů:
a)
vstupní kontrola odpadu používaného jako vstupního materiálu pro proces využití podle oddílu 2 přílohy I a II;
b)
monitorování postupů a technik používaných při zpracování odpadu, které jsou popsány v bodě 3.3 přílohy I a II;
c)
monitorování kvality kovového šrotu získaného procesem využití, podle ustanovení uvedených v oddílu 1 přílohy I a II (včetně odebírání a rozboru vzorků);
d)
účinnost monitorování radioaktivity podle ustanovení bodu 1.5 přílohy I a II;
e)
zpětná vazba od zákazníků, pokud jde o dodržení požadavků na kvalitu kovového šrotu;
f)
vedení záznamů o výsledcích monitorování prováděného podle písmen a) až d);
g)
hodnocení a zlepšování systému řízení kvality;
h)
odborná příprava zaměstnanců.
3. Systém řízení kvality předepisuje pro každé z kritérií zvláštní požadavky na sledování kvality, které jsou uvedeny v příloze I a II.
4. Pokud některý z postupů uvedených v bodě 3.3 přílohy I nebo v bodě 3.3 přílohy II provádí předchozí držitel, zajistí výrobce, aby dodavatel zavedl systém řízení kvality, který bude ve shodě s požadavky tohoto článku.
5. Subjekt posuzování shody ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh (2), jenž získal akreditaci v souladu s uvedeným nařízením, nebo kterýkoliv jiný environmentální ověřovatel ve smyslu čl. 2 odst. 20 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1221/2009 ze dne 25. listopadu 2009 o dobrovolné účasti organizací v systému Společenství pro environmentální řízení podniků a audit (EMAS) (3) ověří, že systém řízení kvality je ve shodě s požadavky tohoto článku. Toto ověření bude provedeno vždy jednou za tři roky.
6. Dovozce bude od svých dodavatelů požadovat, aby zavedli systém řízení kvality, který bude v souladu s požadavky odstavců 1, 2 a 3 tohoto článku a který bude ověřen nezávislým externím ověřovatelem.
7. Výrobce svůj systém řízení kvality na požádání zpřístupní příslušným orgánům.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 9. října 2011.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 31. března 2011.
RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 333/2011
av den 31 mars 2011
om kriterier för fastställande av när vissa typer av metallskrot upphör att vara avfall enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG av den 19 november 2008 om avfall och om upphävande av vissa direktiv (1), särskilt artikel 6.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
efter överlämnande av förslag om åtgärder till Europaparlamentet, och
av följande skäl:
(1)
En bedömning av ett antal avfallsflöden visar att återanvändningsmarknaderna för metallskrot skulle främjas av specifika kriterier som fastställer när metallskrot som erhållits från avfall upphör att vara avfall. Dessa kriterier skulle säkerställa en hög miljöskyddsnivå. De skulle inte påverka tillämpningen av klassificeringen av metallskrot som avfall i tredjeländer.
(2)
Rapporter från Europeiska kommissionens gemensamma forskningscentrum har visat att det finns en marknad för och en efterfrågan på skrot av järn, stål och aluminium för användning som råmaterial i stålverk, gjuterier, aluminiumraffinaderier och vid omsmältning för metallproduktion. Skrot av järn, stål och aluminium bör därför vara tillräckligt rent och uppfylla de tillämpliga normer eller specifikationer för skrot som den metallproducerande industrin kräver.
(3)
Kriterierna för att fastställa när skrot av järn, stål och aluminium upphör att vara avfall bör säkerställa att skrot av järn, stål och aluminium som är ett resultat av återvinning uppfyller den metallproducerande industrins tekniska krav, följer gällande lagstiftning och produktstandarder och inte ger allmänt negativa följder för miljön eller människors hälsa. Rapporter från Europeiska kommissionens gemensamma forskningscentrum har visat att de föreslagna kriterierna om avfall som används som råmaterial för återvinning, om förfaranden och metoder för behandling samt om metallskrot som härrör från återvinning uppfyller dessa krav, eftersom de bör leda till produktion av skrot av järn, stål och aluminium utan farliga egenskaper och tillräckligt fritt från icke-metalliska föreningar.
(4)
För att säkerställa överensstämmelse med kriterierna bör det föreskrivas att uppgifter om metallskrot som har upphört att vara avfall utfärdas och att ett kvalitetsstyrningssystem införs.
(5)
En översyn av kriterierna kan visa sig vara nödvändig om övervakningen av hur marknadsvillkoren för skrot av järn, stål och skrot av aluminium utvecklas visar på negativa följder för återanvändningsmarknaderna för skrot av järn, stål och aluminium, särskilt avseende tillgängligheten till och tillgången på sådant skrot.
(6)
För att göra det möjligt för verksamhetsutövarna att anpassa de kriterier som fastställer när metallskrot upphör att vara avfall bör det föreskrivas att en skälig period ska förflyta innan denna förordning börjar tillämpas.
(7)
Den kommitté som inrättats genom artikel 39.1 i direktiv 2008/98/EG har inte yttrat sig om de åtgärder som föreskrivs i denna förordning, och kommissionen lade därför inför rådet fram ett förslag om åtgärder som även överlämnades till Europaparlamentet.
(8)
Europaparlamentet har inte motsatt sig de föreslagna åtgärderna.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte
I denna förordning fastställs kriterier för att fastställa när skrot av järn, stål och aluminium, inbegripet skrot av aluminiumlegeringar, upphör att vara avfall.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning gäller definitionerna enligt direktiv 2008/98/EG.
Dessutom gäller följande definitioner:
a) skrot av järn eller stål: metallskrot som främst består av järn eller stål.
b) skrot av aluminium: metallskrot som främst består av aluminium och aluminiumlegering.
c) innehavare: den fysiska eller juridiska person som är i besittning av metallskrot.
d) producent: den innehavare som överför metallskrot till en annan innehavare för första gången efter det att metallskrotet har upphört att vara avfall.
e) importör: en fysisk eller juridisk person etablerad i unionen och som för in metallskrot som har upphört att vara avfall i unionens tullområde.
f) behörig personal: personal som genom erfarenhet eller utbildning är behörig att övervaka och bedöma metallskrotets egenskaper.
g) okulärbesiktning: inspektion av metallskrot som omfattar samtliga partier av en sändning och som utförs med hjälp av mänskliga sinnen eller icke-specialiserad utrustning.
h) sändning: ett parti metallskrot som är avsett för leverans från en producent till en annan innehavare och som kan förvaras i en eller flera transportenheter, exempelvis containrar.
Artikel 3
Kriterier för skrot av järn eller stål
Skrot av järn och stål ska upphöra att vara avfall när samtliga följande villkor är uppfyllda vid överföring från producenten till en annan innehavare:
a)
Det avfall som används som råmaterial vid återvinning uppfyller kriterierna i avsnitt 2 i bilaga I.
b)
Det avfall som används som råmaterial vid återvinning har behandlats i enlighet med kriterierna i avsnitt 3 i bilaga I.
c)
Det avfall av stål och järn som härrör från återvinning uppfyller kriterierna i avsnitt 1 i bilaga I.
d)
Producenten har uppfyllt kraven i artiklarna 5 och 6.
Artikel 4
Kriterier för skrot av aluminium
Skrot av aluminium, inbegripet skrot av aluminiumlegeringar, ska upphöra att vara avfall när samtliga följande villkor är uppfyllda vid överföring från producenten till en annan innehavare:
a)
Det avfall som används som råmaterial vid återvinning uppfyller kriterierna i avsnitt 2 i bilaga II.
b)
Det avfall som används som råmaterial vid återvinning har behandlats i enlighet med kriterierna i avsnitt 3 i bilaga II.
c)
Det aluminiumavfall som härrör från återvinning uppfyller kriterierna i avsnitt 1 i bilaga II.
d)
Producenten har uppfyllt kraven i artiklarna 5 och 6.
Artikel 5
Försäkran om överensstämmelse
1. För varje sändning av metallskrot ska producenten eller importören utfärda en försäkran om överensstämmelse i enlighet med mallen i bilaga III.
2. Producenten eller importören ska överlämna försäkran om överensstämmelse till nästa innehavare av metallskrotssändningen. Producenten eller importören ska behålla en kopia av försäkran om överensstämmelse i minst ett år efter utfärdandedagen och ska på begäran överlämna denna till de behöriga myndigheterna.
3. Försäkran om överensstämmelse får ha elektronisk form.
Artikel 6
Kvalitetsstyrning
1. Producenten ska införa ett kvalitetsstyrningssystem som uppfyller kriterierna i artikel 3 respektive 4.
2. Kvalitetsstyrningssystemet ska innehålla en uppsättning dokumenterade förfaranden för var och en av följande aspekter:
a)
Acceptanskontroll för avfall som används som råmaterial vid återvinning enligt avsnitt 2 i bilagorna I och II.
b)
Övervakning av de förfaranden och metoder för behandling som beskrivs i avsnitt 3.3 i bilagorna I och II.
c)
Övervakning av kvaliteten på metallskrot som härrör från återvinning enligt avsnitt 1 i bilagorna I och II (inbegripet provtagning och analys).
d)
Strålningsövervakningens effektivitet enligt avsnitt 1.5 i bilagorna I respektive II.
e)
Kommentarer från kunder om metallskrotets kvalitet.
f)
Redovisning av resultaten av den övervakning som utförts enligt leden a-d.
g)
Granskning och förbättring kvalitetsstyrningssystemet.
h)
Personalutbildning.
3. Kvalitetsstyrningssystemet ska även föreskriva de specifika övervakningskrav som anges i bilagorna I och II för varje kriterium.
4. Om någon av de behandlingar som avses i avsnitt 3.3 i bilaga I eller avsnitt 3.3 i bilaga II utförs av en tidigare innehavare ska producenten säkerställa att leverantören inför ett kvalitetsstyrningssystem som uppfyller kraven i denna artikel.
5. Ett organ för bedömning av överensstämmelse enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av den 9 juli 2008 om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter (2) som har ackrediterats i enlighet med den förordningen, eller en annan miljökontrollant enligt definitionen i artikel 2.20 b i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1221/2009 av den 25 november 2009 om frivilligt deltagande för organisationer i gemenskapens miljölednings- och miljörevisionsordning (Emas) (3) ska kontrollera att kvalitetsstyrningssystemet uppfyller kraven i denna artikel. Kontrollen ska utföras vart tredje år.
6. Importören ska kräva att leverantörerna inför ett kvalitetsstyrningssystem som uppfyller kraven i punkterna 1-3 i denna artikel och som har kontrollerats av en oberoende extern kontrollant.
7. Producenten ska på begäran ge behöriga myndigheter tillträde till kvalitetsstyrningssystemet.
Artikel 7
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 9 oktober 2011.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 31 mars 2011.