NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 447/2012
ze dne 21. března 2012,
kterým se doplňuje nařízení (ES) č. 1060/2009 Evropského parlamentu a Rady o ratingových agenturách stanovením regulačních technických standardů pro posuzování souladu metodik pro vydávání ratingů
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 ze dne 16. září 2009 o ratingových agenturách (1), a zejména na čl. 21 odst. 4 písm. d) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 požaduje, aby ratingová agentura používala metodiky pro vydávání ratingů, které jsou přesné a důsledné, systematické, stabilní a které podléhají vyhodnocování založenému na zkušenostech z minulosti, včetně zpětného testování.
(2)
Toto nařízení je nezbytné, aby byla zajištěna transparentnost posuzování, které provádí Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/77/ES (2), a jednotná pravidla, pokud jde o požadavky stanovené v čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009.
(3)
Orgán ESMA musí posoudit plnění požadavků uvedených v ustanovení čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 ze strany ratingových agentur, když prověřuje žádosti o registraci podle článku 15 uvedeného nařízení. Jako součást probíhajícího dohledu by měl orgán ESMA po provedení registrace posuzovat průběžné plnění požadavků uvedených v ustanovení čl. 8 odst. 3 ze strany ratingových agentur, kdykoliv takové posouzení považuje za nutné.
(4)
Nařízení (ES) č. 1060/2009, a zejména jeho článek 23, nedovoluje orgánu ESMA, Komisi ani jiným orgánům veřejné správy členského státu zasahovat do obsahu ratingů či metodik. Z tohoto důvodu by toto nařízení mělo stanovit pravidla, na základě kterých se uvedené metodiky budou posuzovat, ale uvedené orgány by neměly rozhodovat o přesnosti ratingu, který je výsledkem uvedených metodik.
(5)
Ustanovení čl. 6 odst. 2 ve spojení s bodem 9 oddílu A přílohy I nařízení (ES) č. 1060/2009 požaduje, aby ratingová agentura zřídila útvar, který bude odpovědný za pravidelný přezkum jejích metodik, modelů a klíčových předpokladů pro vydávání ratingů, jako jsou matematické a korelační předpoklady, a jejich významných změn nebo modifikací, jakož i vhodnosti těchto metodik, modelů a klíčových předpokladů pro vydávání ratingů v případě jejich skutečného nebo zamýšleného použití pro hodnocení nových finančních nástrojů.
(6)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem předložených Komisi ke schválení orgánem ESMA podle postupu stanoveného v článku 10 nařízení (EU) č. 1095/2010.
(7)
Orgán ESMA uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1095/2010. Kromě toho v květnu 2011 orgán ESMA zveřejnil výzvu s cílem získat informace od účastníků trhu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pravidla, která mají být použita pro posuzování toho, zda jsou metodiky pro vydávání ratingů v souladu s požadavky stanovenými v čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009.
Článek 2
Prokázání souladu
Ratingová agentura musí být vždy schopna orgánu ESMA prokázat plnění požadavků stanovených v čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009, které se týkají používání metodik pro vydávání ratingů.
Článek 3
Posuzování souladu orgánem ESMA
1. Kromě posouzení plnění požadavků uvedených v ustanovení čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 v souvislosti s žádostí o registraci podle článku 15 uvedeného nařízení orgán ESMA průběžně posuzuje plnění požadavků stanovených v čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 všemi ratingovými agenturami, tak jak považuje za vhodné.
2. Při posouzení plnění požadavků uvedených v ustanovení čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 ze strany ratingových agentur použije orgán ESMA veškeré informace, které jsou relevantní pro proces vypracování, schválení, použití a přezkumu metodik pro vydávání ratingů.
3. Pro stanovení vhodné úrovně posouzení orgán ESMA zváží, zda metodiky pro vydávání ratingů byly v minulosti při předpovídání úvěruschopnosti prokazatelně soudržné a přesné a může přihlédnout k metodám vyhodnocování, jako jsou odpovídající studie selhání či přechodu navržené k testování uvedené konkrétní metodiky.
Článek 4
Posouzení důslednosti metodiky pro vydávání ratingů
1. Ratingová agentura používá a uplatňuje metodiky pro vydávání ratingů, které:
a)
obsahují jasné a důkladné kontroly a postupy jejich vývoje a související schválení, které umožňují vhodné přezkoumání;
b)
zahrnují veškeré příčinné faktory, jež jsou považovány za relevantní pro určení úvěruschopnosti hodnoceného subjektu nebo finančního nástroje, které jsou podloženy statistickými důkazy nebo zkušenostmi a důkazy z minulosti;
c)
berou v úvahu modelové vztahy mezi hodnocenými subjekty nebo finančními nástroji s totožným rizikovým faktorem a rizikové faktory, vůči nimž jsou metodiky pro vydávání ratingů citlivé;
d)
zahrnují spolehlivé, relevantní a kvalitní související analytické modely, klíčové předpoklady pro vydání ratingu a kritéria, pokud jsou zavedeny.
2. Ratingová agentura vede seznam používaných metodik pro vydávání ratingů a podrobně vysvětluje tyto body, pokud jde o:
a)
všechny kvalitativní faktory, včetně rozsahu kvalitativního posouzení uvedených faktorů,
b)
všechny kvantitativní faktory, včetně klíčových proměnných, zdrojů údajů, klíčových předpokladů, modelování a kvantitativních metod.
3. Podrobné vysvětlení uvedené v odstavci 2 zahrnuje:
a)
prohlášení o významu všech kvalitativních nebo kvantitativních faktorů použitých v uvedené metodice pro vydávání ratingů včetně, pokud je to vhodné, popisu a odůvodnění souvisejících koeficientů přidělených uvedeným faktorům a jejich dopadu na ratingy;
b)
posouzení vztahu mezi klíčovými předpoklady použitými v uvedené metodice pro vydávání ratingů a kritickými rizikovými faktory odvozenými z makroekonomických nebo finančních údajů a
c)
posouzení vztahu mezi klíčovými předpoklady použitými v metodice pro vydávání ratingů a volatilitou ratingů, které jsou výsledkem uvedené metodiky v průběhu času.
4. Ratingová agentura používá metodiky pro vydávání ratingů a s nimi související analytické modely, klíčové předpoklady pro vydávání ratingů a kritéria, které neprodleně začleňují závěry nebo výsledky interního přezkumu nebo kontrolního přezkumu, který provedl jeden nebo více z těchto subjektů nebo osob:
a)
nezávislí členové správní nebo dozorčí rady ratingové agentury;
b)
útvar přezkumu ratingové agentury;
c)
všechny ostatní příslušné osoby nebo výbor podílející se na kontrole a přezkumu metodik pro vydávání ratingů.
Článek 5
Posouzení systematičnosti metodiky pro vydávání ratingů
1. Ratingová agentura používá metodiku pro vydávání ratingů a s ní spojené analytické modely, klíčové předpoklady pro vydávání ratingů a kritéria, které jsou systematicky uplatňovány při stanovení všech ratingů v dané kategorii aktiv nebo v daném tržním segmentu, pokud neexistuje objektivní důvod se od ní odchýlit.
2. Ratingová agentura musí používat metodiku pro vydávání ratingů, která je schopna rychle začlenit zjištění z jakéhokoliv přezkumu její přiměřenosti.
Článek 6
Posouzení stability metodiky pro vydávání ratingů
Ratingová agentura používá metodiky pro vydávání ratingů, které jsou navrženy a zavedeny způsobem, který jim umožňuje:
a)
používat metodiku soustavně, pokud neexistuje objektivní důvod pro její změnu nebo zrušení;
b)
rychle začlenit jakákoli zjištění plynoucí z průběžné kontroly nebo přezkumu, zejména pokud by změny strukturálních makroekonomických nebo finančních podmínek na trhu mohly ovlivnit ratingy stanovené pomocí této metodiky;
c)
porovnávat ratingy různých kategorií aktiv.
Článek 7
Posouzení, zda metodiky pro vydávání ratingů podléhají vyhodnocování založenému na zkušenostech z minulosti, včetně zpětného testování
1. Ratingová agentura používá metodiky pro vydávání ratingů, které se opírají o kvantitativní důkazy rozlišovací schopnosti metodiky pro vydávání ratingů.
2. Ratingová agentura používá metodiky pro vydávání ratingů, jež popisují:
a)
spolehlivost v minulosti a schopnost předpovědi pro ratingy vydané s použitím relevantní metodiky v příslušných časových horizontech a v různých kategoriích aktiv;
b)
míru, do jaké se předpoklady použité v modelovém ratingu odchylují od skutečných selhání a ztrátovosti.
3. Vyhodnocování metodiky pro vydávání ratingu je strukturováno tak, aby:
a)
posuzovalo citlivost metodiky pro vydávání ratingů na změny veškerých jejích základních předpokladů, včetně kvalitativních nebo kvantitativních faktorů;
b)
provádělo přiměřené a vhodné posouzení ratingů vypracovaných v minulosti pomocí uvedené metodiky pro vydávání ratingů;
c)
používalo spolehlivé vstupní údaje, včetně vhodné velikosti vzorků údajů;
d)
náležitě přihlíželo k hlavním geografickým oblastem hodnocených subjektů nebo finančních nástrojů u všech hodnocených ratingových kategorií, jako jsou strukturované financování, stát, podniky, finanční instituce, pojišťovny, veřejné finance.
4. Ratingová agentura zavádí postupy, kterými zajistí, že systémové ratingové nesrovnalosti, na něž upozornilo zpětné testování, jsou identifikovány a náležitě řešeny.
5. Do postupu přezkumu metodik pro vydávání ratingů ratingová agentura zahrne:
a)
pravidelné přezkumy ratingu a výkonnosti hodnocených subjektů a finančních nástrojů;
b)
testování modelu a testování mimo model;
c)
informace o vyhodnocování či zpětném testování v minulosti.
Článek 8
Osvobození
V případech, kdy existují omezené kvantitativní důkazy, o které by se mohla schopnost předpovědi metodiky pro vydávání ratingů opřít, je ratingová agentura osvobozena od plnění článku 7 tohoto nařízení, pokud:
a)
zajistí, aby metodiky pro vydávání ratingů citlivě předpovídaly úvěruschopnost;
b)
používá interní postupy soustavně v čase i v různých segmentech trhu;
c)
má zavedené postupy, pomocí kterých zajistí, že systémové nesrovnalosti ratingů, jež odhalilo zpětné testování, jsou identifikovány a náležitě řešeny.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. března 2012.
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) nr 447/2012
av den 21 mars 2012
om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1060/2009 om kreditvärderingsinstitut med tekniska tillsynsstandarder för överensstämmelsebedömningen av kreditvärderingsmetoder
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1060/2009 av den 16 september 2009 om kreditvärderingsinstitut (1), särskilt artikel 21.4 d, och
av följande skäl:
(1)
I artikel 8.3 i förordning (EG) nr 1060/2009 föreskrivs att varje kreditvärderingsinstitut ska använda värderingsmetoder som är rigorösa, systematiska, konsekventa och som valideras på grundval av historiska erfarenheter, inklusive utfallstest.
(2)
Denna förordning krävs för att trygga insyn och öppenhet vid den bedömning som görs av Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (nedan kallad Esma), inrättad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 av den 24 november 2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten), om ändring av beslut nr 716/2009/EG och om upphävande av kommissionens beslut 2009/77/EG (2). Den krävs också för att få enhetliga regler med avseende på de krav som föreskrivs i artikel 8.3 i förordning (EG) nr 1060/2009.
(3)
Esma ska bedöma om kreditvärderingsinstitut följer artikel 8.3 i förordning (EG) nr 1060/2009 vid granskningen av registreringsansökningar enligt artikel 15 i den förordningen. Som del av sin löpande tillsyn ska Esma efter registreringen och närhelst den så finner lämpligt bedöma om kreditvärderingsinstitut fortsätter följa artikel 8.3.
(4)
Enligt förordning (EG) nr 1060/2009, särskilt artikel 23 i denna, får varken Esma, kommissionen eller andra offentliga myndigheter i medlemsstaterna ingripa när det gäller innehållet i kreditbetygen eller kreditvärderingsmetoderna. Det som därför föreskrivs i denna förordning är reglerna för hur dessa metoder ska bedömas, utan att dessa myndigheter därmed ska kunna avgöra om de kreditbetyg som tas fram med metoderna är korrekta.
(5)
I artikel 6.2, jämförd med avsnitt A.9 i bilaga I till förordning (EG) nr 1060/2009, föreskrivs att ett kreditvärderingsinstitut ska upprätta en översynsfunktion som ska ansvara för att periodiskt se över dess metoder, modeller och grundläggande antaganden, såsom matematiska antaganden eller korrelationsantaganden. Detsamma gäller eventuella väsentliga ändringar av dem samt dessa metoders, modellers och grundläggande antagandens lämplighet om de används eller avses att användas för bedömningen av nya finansiella instrument.
(6)
Denna förordning baseras på det utkast till tekniska tillsynsstandarder som Esma lämnat till kommissionen för godkännande i enlighet med förfarandet som föreskrivs i artikel 10 i förordning (EU) nr 1095/2010.
(7)
Esma har genomfört öppna offentliga samråd om det utkast till tekniska tillsynsstandarder som denna förordning baseras på. Den har även analyserat möjliga relaterade kostnader och fördelar samt begärt in ett yttrande av den intressentgrupp för värdepapper och marknader som inrättats i enlighet med artikel 37 i förordning (EU) nr 1095/2010. Dessutom begärde Esma i maj 2011 in synpunkter för att samla information från marknadsaktörer.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte
I denna förordning föreskrivs regler för bedömningen av om kreditvärderingsmetoder uppfyller kraven i artikel 8.3 i förordning (EG) nr 1060/2009.
Artikel 2
Styrkande av överensstämmelse
Ett kreditvärderingsinstitut ska för Esma alltid kunna styrka att det uppfyller kraven i artikel 8.3 i förordning (EG) nr 1060/2009 med avseende på användningen av kreditvärderingsmetoder.
Artikel 3
Esmas bedömning av efterlevnad
1. Esma ska granska om kreditvärderingsinstitut följer artikel 8.3 i förordning (EG) nr 1060/2009 i samband med ansökan om registrering enligt artikel 15 i den förordningen, men ska dessutom löpande och när den så finner lämpligt granska om varje kreditvärderingsinstitut följer artikel 8.3 i den förordningen.
2. När Esma granskar om kreditvärderingsinstitut följer artikel 8.3 i förordning (EG) nr 1060/2009, ska den använda alla relevanta uppgifter för att bedöma kreditvärderingsmetoders utvecklande, godkännande, användning och översyn.
3. För valet av lämplig bedömningsnivå ska Esma överväga om en kreditvärderingsmetod tidigare konsekvent och riktigt har kunnat bedöma kreditvärdighet och får anlita valideringsmetoder som lämpliga fallissemangs- eller stabilitetsstudier (utformade för att testa metoden i fråga).
Artikel 4
Bedömning av om en kreditvärderingsmetod är rigorös
1. Ett kreditvärderingsinstitut ska använda och tillämpa kreditvärderingsmetoder som
a)
innehåller klara och kraftfulla kontroller och rutiner för utveckling och motsvarande godkännanden, med möjlighet till avvisande,
b)
innehåller alla påverkande faktorer som anses relevanta för bedömningen av en kreditvärderad enhets eller ett finansiellt instruments kreditvärdighet, vilket ska underbyggas med statistik, historiska erfarenheter eller bevisning,
c)
tar hänsyn till modellrelationen mellan å ena sidan kreditvärderade enheter eller finansiella instrument med samma riskfaktor och å andra sidan riskfaktorer för kreditvärderingsmetoderna, och
d)
innehåller tillförlitliga, relevanta och kvalitetsrelaterade analysmodeller samt kreditvärderingens grundläggande antaganden och nyckelkriterier, om sådana har införts.
2. Ett kreditvärderingsinstitut ska förteckna och i detalj förklara använda kreditvärderingsmetoder när det gäller följande faktorer:
a)
Varje kvalitativ faktor, inklusive den kvalitativa bedömningens omfattning för den faktorn.
b)
Varje kvantitativ faktor, inklusive nyckelvariabler, uppgiftskällor, grundläggande antaganden, modeller och kvantitativ teknik.
3. En detaljerad förklaring enligt punkt 2 ska omfatta följande:
a)
En framställning av betydelsen av varje kvalitativ eller kvantitativ faktor som används i den kreditvärderingsmetoden, om så är relevant även en beskrivning och motivering av faktorernas motsvarande viktning och deras påverkan på kreditbetygen.
b)
En bedömning av relationen mellan kreditvärderingsmetodens grundläggande antaganden och de kritiska riskfaktorer som framgår av makroekonomiska eller finansiella uppgifter.
c)
En bedömning av relationen mellan de grundläggande antaganden som används i kreditvärderingsmetoden och den volatilitet som metodens kreditbetyg har uppvisat över tid.
4. Ett kreditvärderingsinstitut ska använda kreditvärderingsmetoder och tillhörande analytiska modeller, grundläggande antaganden och huvudkriterier som snabbt kan integrera iakttagelser eller resultat från en intern översyn eller en övervakningsöversyn som en eller flera av följande aktörer svarat för:
a)
Kreditvärderingsinstitutets oberoende ledamöter i ledningen eller bolagsstyrelsen.
b)
Kreditvärderingsinstitutets övervakningsfunktion.
c)
Annan relevant person eller kommitté som är involverad i övervakning och översyn av kreditvärderingsmetoder.
Artikel 5
Bedömning av om en kreditvärderingsmetod är systematisk
1. Ett kreditvärderingsinstitut ska använda en kreditvärderingsmetod och tillhörande analytiska modeller, grundläggande antaganden och huvudkriterier som systematiskt tillämpas vid framtagning av alla kreditbetyg inom en viss tillgångsklass eller ett visst marknadssegment, såvida det inte finns objektiva skäl som motiverar avvikelser från den.
2. Ett kreditvärderingsinstitut ska använda en kreditvärderingsmetod som snabbt kan integrera iakttagelser från varje översyn av dess lämplighet.
Artikel 6
Bedömning av om en kreditvärderingsmetod är konsekvent
Ett kreditvärderingsinstitut ska använda kreditvärderingsmetoder som utformas och tillämpas så att de
a)
kan fortsätta användas tills det finns objektiva skäl till att ändra eller sluta använda kreditvärderingsmetoden,
b)
snabbt kan integrera iakttagelser från löpande övervakning eller översyn, särskilt om förändrade makroekonomiska villkor eller villkor på finansmarknaden kan påverka kreditbetyg som tas fram med den metoden, och
c)
kan jämföra kreditbetyg mellan olika tillgångsklasser.
Artikel 7
Bedömning av huruvida en kreditvärderingsmetod valideras på grundval av historiska erfarenheter, inklusive utfallstest
1. Ett kreditvärderingsinstitut ska använda kreditvärderingsmetoder som stöds av kvantitativa belägg för kreditvärderingsmetodens tillförlitlighet.
2. Ett kreditvärderingsinstitut ska använda kreditvärderingsmetoder som beskriver följande:
a)
Historisk stabilitet och prognosförmåga hos kreditbetyg som tagits fram med relevanta metoder, med lämpliga tidshorisonter och för olika tillgångsklasser.
b)
I vilken mån värderingsmodellens antaganden avviker från den faktiska graden av fallissemang eller obestånd respektive förluster.
3. Kreditvärderingsmetodens validering ska omfatta följande:
a)
En granskning av kreditvärderingsmetodens känslighet för förändringar av de underliggande antagandena, inklusive kvalitativa och kvantitativa faktorer.
b)
En adekvat och lämplig utvärdering av historiska kreditbetyg som tagits fram med den kreditvärderingsmetoden.
c)
Användning av tillförlitliga ingångsdata, inklusive lämpligt stora urval.
d)
Vederbörlig hänsyn till de kreditvärderade enheternas eller finansiella instrumentens viktigaste geografiska områden för varje kreditvärderad kategori (som strukturerade instrument, statspapper, företag, finansinstitut, försäkringar, offentliga finanser).
4. Ett kreditvärderingsinstitut ska ha fungerande system som genom utfallstester spårar systematiska kreditbetygsavvikelser och åtgärdar dessa på lämpligt sätt.
5. Vid ett kreditvärderingsinstituts översyn av kreditvärderingsmetoder ska bland annat följande ingå:
a)
Regelbundna kreditbetygs- och resultatöversyner av kreditvärderade enheter och finansiella instrument.
b)
Tester med och utanför urval.
c)
Historiska uppgifter om validering eller utfallstester.
Artikel 8
Undantag
Om det finns begränsade kvantitativa belägg för en kreditvärderingsmetods prognosförmåga, ska ett kreditvärderingsinstitut undantas från tillämpningen av artikel 7 i den här förordningen om det
a)
säkerställer att kreditvärderingsmetoder har god prognosförmåga med avseende på kreditvärdighet,
b)
tillämpar interna förfaranden konsekvent och över såväl tid som olika marknadssegment,
c)
har fungerande system som genom utfallstester spårar systematiska kreditbetygsavvikelser och åtgärdar dessa på lämpligt sätt.
Artikel 9
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 21 mars 2012.