NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 918/2012
ze dne 5. července 2012,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2012 o prodeji na krátko a některých aspektech swapů úvěrového selhání, pokud jde o definice, výpočet čistých krátkých pozic, kryté swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy, prahové hodnoty pro oznamovací povinnost, prahové hodnoty likvidity pro pozastavení omezení, významný pokles hodnoty finančních nástrojů a nepříznivé události
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2012 ze dne 14. března 2012 o prodeji na krátko a některých aspektech swapů úvěrového selhání (1), a zejména na čl. 2 odst. 2, čl. 3 odst. 7, čl. 4 odst. 2, čl. 7 odst. 3, čl. 13 odst. 4, čl. 23 odst. 7 a článek 30 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 236/2012 ukládá určitá opatření, pokud jde o prodej na krátko a swapy úvěrového selhání. Ustanovení článku 42 nařízení (EU) č. 236/2012 zmocňuje Komisi přijímat akty v přenesené pravomoci, aby podle článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie doplnila ustanovení uvedeného nařízení. Tento akt v přenesené pravomoci doplňuje a mění některé nepodstatné prvky.
(2)
Ustanovení tohoto nařízení spolu úzce souvisí, protože prahové hodnoty pro oznamování a zveřejňování a určení nekrytých swapů úvěrového selhání závisí na definicích a způsobech výpočtu krátkých pozic, zatímco ustanovení o významném poklesu hodnoty finančních nástrojů a poklesu likvidity na trzích státních dluhopisů a určení nepříznivých událostí jsou propojeny neoddělitelně. S cílem zajistit soudržnost mezi uvedenými předpisy o prodeji na krátko, které by měly vstoupit v platnost současně, je vhodné zahrnout všechna ustanovení požadovaná nařízením (EU) č. 236/2012 do jediného nařízení.
(3)
Nařízení (EU) č. 236/2012 obsahuje některé definice. Z důvodu lepší srozumitelnosti a právní jistoty je vhodné, aby byla stanovena doplňující ustanovení, pokud jde o definice v čl. 2 odst. 1, zejména kdy se fyzická nebo právnická osoba považuje za vlastníka finančního nástroje pro účely definice prodeje na krátko, a další upřesnění, kdy je fyzická nebo právnická osoba „držitelem“ akcie nebo dluhového nástroje pro účely nařízení (EU) č. 236/2012. Upřesnění jsou zvolená tak, aby bylo zajištěno, že nařízení (EU) č. 236/2012 důsledně působí se zamýšleným účinkem navzdory rozdílnému přístupu právních předpisů členských států. Pojetí vlastnictví a držení cenných papírů v členských státech nejsou v současnosti harmonizována, ale záměrem ustanovení nařízení (EU) č. 236/2012 je, aby byly použity pouze na prodej na krátko, aniž by byl dotčen jakýkoli budoucí vývoj v oblasti právních předpisů, jako je harmonizace právních předpisů.
(4)
Nařízení (EU) č. 236/2012 ukládá omezení a povinnosti, např. požadavky na oznamování a zveřejňování fyzickým nebo právnickým osobám, které drží nebo sjednávají čisté krátké pozice v akciích a ve státních dluhopisech. Dlouhé a krátké pozice v akciích a státních dluhopisech mohou být drženy a oceňovány různými způsoby. S cílem zajistit soudržnost a uvést v účinnost záměr opatření, pokud jde o krátké pozice v akciích a ve státních dluhopisech, je proto nutné dále upřesnit, jak by se měly čisté krátké pozice vypočítat. Prodej na krátko se může uskutečnit prostřednictvím jediného nástroje nebo koše státních dluhopisů, a tak je nezbytné upřesnit, jak zahrnout prodej na krátko pomocí koše do těchto výpočtů. S cílem zajistit spolehlivý přístup, pokud jde o výpočet čistých krátkých pozic, je ke specifikaci dlouhých pozic v akciích nezbytné použít restriktivnější přístup než pro krátké pozice v akciích. Protože hodnota některých finančních nástrojů závisí na změnách ceny podkladových nástrojů, je nezbytné stanovit, jak toto zohlednit. Je stanovena metodika úpravy podle hodnoty delta, protože je to všeobecně přijímaná praxe.
(5)
Čisté krátké pozice se vypočítají na základě dlouhých a krátkých pozic držených fyzickou nebo právnickou osobou. Avšak dlouhé a krátké pozice mohou držet různé subjekty ve skupině nebo různé fondy spravované správcem fondu. Velké čisté krátké pozice lze zatajit jejich rozdělením mezi subjekty v rámci skupiny nebo mezi různé fondy. Aby se snížilo vyhýbání se daňovým povinnostem a bylo zajištěno, že oznamování a zveřejňování krátkých pozic poskytuje přesný a reprezentativní obraz, jsou zapotřebí podrobnější ustanovení, která by upřesnila, jak by měl být výpočet čistých krátkých pozic proveden pro subjekty v rámci skupiny a v případě správců fondů. Aby tato ustanovení byla uvedena v účinnost, je nezbytné definovat význam investiční strategie za účelem objasnění, které krátké pozice subjektů ve skupině a které krátké pozice fondů by měly být agregovány. Rovněž je nezbytné definovat činnosti v rámci správy fondů s cílem objasnit, které krátké pozice fondů by měly být agregovány. Aby bylo zajištěno, že k oznamování dochází, je nezbytné stanovit, které subjekty ve skupině nebo různých fondech jsou povinny provádět výpočty a mají oznamovací povinnost.
(6)
Nařízení (EU) č. 236/2012 ukládá omezení uzavírat transakce v oblasti nekrytých swapů úvěrového selhání na státní dluhopisy, ale povoluje uzavírat kryté swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy pro účely legitimního zajištění. Použitím swapů úvěrového selhání na státní dluhopisy může být zajištěna široká škála aktiv a závazků, ale rozlišit mezi legitimním zajištěním a spekulací může být v mnoha případech obtížné. Proto je třeba podrobného a dodatečného upřesnění, v jakých případech lze swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy považovat za kryté. Pokud je třeba jednotně stanovit kvantitativní míru korelace, měl by se použít jednoduchý, široce přijímaný a srozumitelný parametr, jako je Pearsonův korelační koeficient, který se vypočítá jako kovariance dvou proměnných vydělená součinem jejich směrodatných odchylek. Propojit aktiva se závazky, aby tvořily ideální zajištění, je v praxi obtížné vzhledem k rozdílným charakteristikám různých aktiv a závazků, jakož i volatilitě jejich hodnot. Nařízení (EU) č. 236/2012 vyžaduje přiměřený přístup k opatřením, a proto je při definování nekrytého swapu úvěrového selhání nutné stanovit, jak by měl být přiměřený přístup použit na aktiva a závazky zajištěné krytým swapem úvěrového selhání. Vzhledem k tomu, že nařízení (EU) č. 236/2012 nepředepisuje konkrétní stupeň korelace nezbytné pro krytou pozici swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy, je třeba stanovit, že by se mělo jednat o korelaci významnou.
(7)
Nařízení (EU) č. 236/2012 požaduje, aby fyzická nebo právnická osoba, která drží čistou krátkou pozici ve státních dluhopisech, která je vyšší než prahová hodnota, tyto pozice oznámila relevantnímu příslušnému orgánu. Odpovídající upřesnění této prahové hodnoty je tudíž nezbytné. Oznamování minimálních hodnot, které by neměly mít žádný významný dopad na relevantní trh se státními dluhopisy, by se nemělo vyžadovat a prahová hodnota by měla vzít v úvahu, mimo jiné, likviditu každého jednotlivého trhu s dluhopisy a výši nesplacených státních dluhopisů, jakož i cíle tohoto opatření.
(8)
Údaje požadované pro výpočet prahových hodnot pro oznamovací povinnost týkající se čistých krátkých pozic, pokud jde o vydané státní dluhopisy, nebudou k dispozici k datu vstupu tohoto nařízení v platnost. Proto dvěma používanými kritérii ke stanovení výchozích prahových hodnot pro oznamovací povinnost v den vyhlášení by za prvé měl být celkový objem nesplacených vydaných státních dluhopisů státního emitenta a za druhé existence likvidního trhu s futures pro uvedené státní dluhopisy. Revidované prahové hodnoty by měly být schváleny, jakmile budou k dispozici relevantní údaje o všech kritériích.
(9)
Pokud likvidita na trhu se státními dluhopisy klesne pod určitou prahovou hodnotu, omezení pro investory uzavírat nekryté prodeje státních dluhopisů na krátko mohou být dočasně pozastavena za účelem stimulace likvidity na uvedeném trhu. Pokud v obchodním systému dojde k významnému poklesu hodnoty finančního nástroje, příslušné orgány mohou prodej na krátko zakázat, omezit nebo jinak omezit transakce s uvedeným nástrojem. Objevuje se široká škála nástrojů a je nutné stanovit prahovou hodnotu pro každou z různých kategorií finančních nástrojů s přihlédnutím k rozdílům, jako jsou rozdíly mezi nástroji a různými volatilitami na jejich příslušných trzích.
(10)
V tomto nařízení není stanovena prahová hodnota pro významný pokles hodnoty ceny podílové jednotky kotovaných SKIPCP, s výjimkou fondů obchodovaných na burze, které jsou SKIPCP, protože i když se v obchodním systému může cena volně lišit, vztahuje se na ni pravidlo směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (2), které udržuje ceny v blízkosti čisté hodnoty aktiv SKIPCP. Není stanovena žádná prahová hodnota pro významný pokles hodnoty derivátů jiných než těch, jež jsou uvedeny v tomto nařízení.
(11)
Toto nařízení vyjasňuje intervenční pravomoci jak relevantních příslušných orgánů, tak Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy (orgánu ESMA), který byl zřízen a vykonává své pravomoci v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (3), pokud jde o nepříznivé události nebo vývoj. Je potřebný seznam těchto událostí, aby byl zajištěn soudržný přístup a zároveň bylo povoleno přijetí vhodných opatření, pokud dojde k nepředvídaným nepříznivým událostem nebo nepříznivému vývoji.
(12)
Z důvodů právní jistoty je nezbytné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost ve stejný den jako nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 919/2012 (4),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
VŠEOBECNĚ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobná pravidla doplňující tyto články nařízení (EU) č. 236/2012:
-
čl. 2 odst. 2 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňují definice vlastnictví a prodeje na krátko,
-
čl. 3 odst. 7 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňují případy a způsob výpočtu čistých krátkých pozic a definice držení,
-
čl. 4 odst. 2 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňují nekryté pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy a způsoby výpočtu pro skupiny a činnosti v rámci správy fondů,
-
čl. 7 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňuje prahová hodnota pro oznamovací povinnost týkající se významných krátkých pozic ve státních dluhopisech,
-
čl. 13 odst. 4 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňuje prahová hodnota likvidity pro pozastavení omezení prodeje státních dluhopisů na krátko,
-
čl. 23 odst. 7 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňuje, co se rozumí významným poklesem hodnoty finančních nástrojů jiných než likvidní akcie,
-
článek 30 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňují kritéria a faktory, které se zohlední při určování, zda nastaly nepříznivé události nebo nepříznivý vývoj uvedené v článcích 18 až 21 a v článku 27 a objevily se hrozby uvedené v čl. 28 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 236/2012.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„skupinou“ se rozumí ty právní subjekty, které jsou ovládanými podniky ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. f) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES (5), a fyzická nebo právnická osoba, která takový podnik ovládá;
b)
„nadnárodním emitentem“ se rozumí emitent ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. d) bodů i), iv), v) a vi) nařízení (EU) č. 236/2012.
KAPITOLA II
DOPLŇUJÍCÍ UPŘESNĚNÍ DEFINIC PODLE ČL. 2 ODST. 2 A ČL. 3 ODST. 7 PÍSM. A)
Článek 3
Upřesnění pojmu „vlastnictví“ a definování prodeje na krátko
1. Pro účely definování prodeje na krátko se v příslušných případech stanoví, zda se fyzická nebo právnická osoba považuje za vlastníka finančního nástroje, pokud k němu vzniklo právní nebo skutečné vlastnictví v souladu s právními předpisy, jež se vztahují na relevantní prodej uvedené akcie nebo dluhového nástroje na krátko. V případě, že jsou fyzické nebo právnické osoby skutečnými vlastníky akcie nebo dluhového nástroje, se za vlastníka uvedené akcie nebo dluhového nástroje považuje skutečný konečný vlastník, včetně situace, kdy akcii nebo dluhový nástroj drží pověřená osoba. Pro účely tohoto článku je skutečným vlastníkem investor, který nese ekonomické riziko spojené s pořízením finančního nástroje.
2. Pro účely čl. 2 odst. 1 písm. b) bodů i), ii) a iii) nařízení (EU) č. 236/2012 „prodej na krátko“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 236/2012 nezahrnuje:
a)
prodej finančních nástrojů, které byly převedeny v rámci smlouvy o půjčce cenných papírů nebo repo dohody, za předpokladu, že tyto cenné papíry budou buď vráceny, nebo převodce cenné papíry stáhne, aby v době splatnosti bylo možné provést vypořádání;
b)
prodej finančního nástroje fyzickou nebo právnickou osobou, která finanční nástroj koupila před vlastním prodejem, ale uvedený finanční nástroj v době prodeje nepřevzala, za předpokladu, že tento finanční nástroj bude dodán v takový okamžik, aby v době splatnosti bylo možné provést vypořádání;
c)
prodej finančního nástroje fyzickou nebo právnickou osobou, která uplatňuje opci nebo podobný nárok spojený s uvedeným finančním nástrojem, za předpokladu, že tento finanční nástroj bude dodán v takový okamžik, aby v době splatnosti bylo možné provést vypořádání.
Článek 4
Držení
Fyzická nebo právnická osoba se považuje za držitele akcie nebo dluhového nástroje pro účely čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 236/2012 za těchto okolností:
a)
fyzická nebo právnická osoba vlastní akcii nebo dluhový nástroj v souladu s čl. 3 odst. 1;
b)
fyzická nebo právnická osoba má vymahatelný nárok na převod vlastnictví akcie nebo dluhového nástroje na svou osobu v souladu s právními předpisy, které se vztahují na relevantní prodej.
KAPITOLA III
ČISTÉ KRÁTKÉ POZICE PODLE ČL. 3 ODST. 7 PÍSM. B)
Článek 5
Čisté krátké pozice v akciích - dlouhé pozice
1. Držení akcií prostřednictvím dlouhé pozice v koši akcií se v souvislosti s uvedenými akciemi rovněž zohlední v rozsahu, v jakém jsou zastoupeny v uvedeném koši.
2. Jakoukoli expozicí prostřednictvím finančního nástroje jiného než akcie, který zakládá finanční výhodu v případě zvýšení ceny akcií, jak je stanoveno v čl. 3 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 236/2012, se rozumí jakákoli expozice vůči akciovému kapitálu prostřednictvím jakéhokoli jednoho nebo vícero nástrojů vyjmenovaných v příloze I části 1.
Expozice uvedená v prvním pododstavci závisí na hodnotě akcií, pro něž se čistá krátká pozice musí vypočítat, a zakládá finanční výhodu v případě zvýšení ceny nebo hodnoty akcií.
Článek 6
Čisté krátké pozice v akciích - krátké pozice
1. Prodej akcií na krátko prostřednictvím prodeje koše akcií na krátko se v souvislosti s uvedenými akciemi rovněž zohlední v rozsahu, v jakém jsou akcie zastoupeny v koši.
2. Pro účely čl. 3 odst. 1 písm. a) a čl. 3 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy pozice ve finančních nástrojích, včetně těch, které jsou uvedeny v příloze I části 1, zakládá finanční výhodu v případě snížení ceny nebo hodnoty akcií, se tato pozice zohlední při výpočtu krátké pozice.
Článek 7
Čisté krátké pozice v akciích - všeobecně
Následující kritéria se zohlední pro účely čistých krátkých pozic podle článků 5 a 6:
a)
není podstatné, zda vypořádání bylo dohodnuto v hotovosti nebo v podobě fyzického dodání podkladových aktiv;
b)
krátké pozice ve finančních nástrojích, které dávají vzniknout nároku na nevydané akcie, upisovací práva, konvertibilní dluhopisy a jiné obdobné nástroje, se při výpočtu čisté krátké pozice nepovažují za krátké pozice.
Článek 8
Čisté krátké pozice ve státních dluhopisech - dlouhé pozice
1. Pro účely tohoto článku a přílohy II se cenou rozumí výnos, nebo pokud neexistuje žádný výnos pro jedny z příslušných aktiv nebo závazků nebo výnos je nevhodným komparátorem mezi příslušnými aktivy nebo závazky, výnosem se rozumí cena. Držení nástrojů financování státního dluhu prostřednictvím dlouhé pozice v koši nástrojů financování státního dluhu různých státních emitentů se ve vztahu k uvedeným státním dluhopisům rovněž zohlední v rozsahu, v jakém jsou státní dluhopisy zastoupeny v uvedeném koši.
2. Pro účely čl. 3 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 236/2012 se jakoukoli expozicí prostřednictvím nástroje jiného, než jsou státní dluhopisy, který zakládá finanční výhodu v případě zvýšení ceny státních dluhopisů, rozumí jakákoli expozice prostřednictvím jednoho nebo vícero nástrojů vyjmenovaných v příloze I části 2, za předpokladu, že jejich hodnota vždy závisí na hodnotě státních dluhopisů, pro něž se musí vypočítat čisté krátké pozice, a zakládají finanční výhodu v případě zvýšení ceny nebo hodnoty státních dluhopisů.
3. Za předpokladu vysoké korelace v souladu s čl. 3 odst. 5 nařízení (EU) č. 236/2012 a s odstavci 4 a 5 veškerá čistá držení státních dluhopisů státního emitenta, která jsou vysoce korelována s cenami státních dluhopisů v jakékoli krátké pozici, se zahrnou do výpočtu dlouhé pozice. Nástroje financování státního dluhu emitentů se sídlem mimo Unii se nezahrnují.
4. U aktiv s likvidní tržní cenou se vysoká korelace mezi cenou dluhového nástroje jiného státního emitenta a cenou dluhopisu daného státního emitenta měří na historickém základě za použití denních souhrnných vážených údajů za období 12 měsíců předcházejících pozici ve státních dluhopisech. U aktiv, pro která neexistuje likvidní trh nebo je historie ceny kratší než 12 měsíců, se použije vhodná náhradní doba podobné délky.
5. Pro účely čl. 3 odst. 5 nařízení (EU) č. 236/2012 se dluhové nástroje a vydané státní dluhopisy považují za vysoce korelované, pokud Pearsonův korelační koeficient dosahuje za příslušné období alespoň 80 % mezi cenou dluhových nástrojů jiného státního emitenta a cenou daných státních dluhopisů.
6. Jestliže pozice přestane být následně v průběžném časovém rámci 12 měsíců vysoce korelovaná, pak se státní dluhopisy bývalého vysoce korelovaného státního emitenta při výpočtu dlouhé pozice již nezohlední. Pozice však nepřestávají být vysoce korelované, pokud dojde k dočasnému snížení úrovně korelace státních dluhopisů pod úroveň uvedenou v odstavci 4 v období kratším než 3 měsíce, za předpokladu, že korelační koeficient je v průběhu této tříměsíční lhůty alespoň 60 %.
7. Při výpočtu čistých krátkých pozic není podstatné, zda vypořádání bylo dohodnuto v hotovosti nebo v podobě fyzického dodání podkladových aktiv.
Článek 9
Čisté krátké pozice ve státních dluhopisech - krátké pozice
1. Prodej státních dluhopisů na krátko prostřednictvím prodeje koše státních dluhopisů se rovněž, pokud jde o uvedené dluhopisy, zohlední v rozsahu, v jakém jsou zastoupeny v koši.
2. Pro účely čl. 3 odst. 1 písm. a) a čl. 3 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2012, pokud pozice v nástrojích, včetně těch, které jsou uvedeny v čl. 8 odst. 2, zakládají finanční výhodu v případě snížení ceny nebo hodnoty státních dluhopisů, se tato pozice zohlední při výpočtu krátké pozice.
3. Jakýkoli swap úvěrového selhání uváděný na státního emitenta se zahrne do výpočtu čistých krátkých pozic v uvedených státních dluhopisech. Prodej swapů úvěrového selhání na státní dluhopisy se považuje za dlouhé pozice a nákupy swapů úvěrového selhání na státní dluhopisy se považují za krátké pozice.
4. Jestliže pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy zajišťují riziko jiné než spojené s uvedenými státními dluhopisy, hodnotu zajištěného rizika nelze považovat za dlouhou pozici pro účely výpočtu, zda má fyzická nebo právnická osoba čisté krátké pozice ve vydaných státních dluhopisech státního emitenta.
5. Při výpočtu čistých krátkých pozic není podstatné, zda vypořádání bylo dohodnuto v hotovosti nebo v podobě fyzického dodání podkladových aktiv.
Článek 10
Způsob výpočtu čistých krátkých pozic, pokud jde o akcie
1. Pro účely výpočtu čisté krátké pozice v akciích podle čl. 3 odst. 4 nařízení (EU) č. 236/2012 se pro akcie uvedené v příloze II použije model upravený podle hodnoty delta.
2. Pro veškeré výpočty dlouhých a krátkých pozic prováděné fyzickou nebo právnickou osobou, pokud jde o totožné akcie, se použijí stejné způsoby.
3. Výpočet čistých krátkých pozic zohledňuje transakce se všemi finančními nástroji, ať již uvnitř obchodního systému nebo mimo něj, které v případě změny ceny nebo hodnoty akcií zakládají finanční výhodu.
Článek 11
Výpočet čistých krátkých pozic ve státních dluhopisech
1. Pro účely čl. 3 odst. 5 nařízení (EU) č. 236/2012 se čisté krátké pozice ve státních dluhopisech vypočítají tak, že se zohlední transakce se všemi finančními nástroji, které v případě změny ceny nebo výnosu státních dluhopisů zakládají finanční výhodu. Pro státní dluhopisy uvedené v příloze II se použije model upravený podle hodnoty delta.
2. V souladu s čl. 3 odst. 6 nařízení (EU) č. 236/2012 se pozice vypočítají za každého státního emitenta, v jehož nástrojích fyzická nebo právnická osoba drží krátké pozice.
KAPITOLA IV
ČISTÉ KRÁTKÉ POZICE VE FONDECH NEBO SKUPINÁCH PODLE ČL. 3 ODST. 7 PÍSM. C)
Článek 12
Způsob výpočtu pozic pro činnosti v rámci správy, pokud jde o několik fondů nebo spravovaných portfolií
1. Výpočet čisté krátké pozice, pokud jde o konkrétního emitenta, se provádí v souladu s čl. 3 odst. 7 písm. a) a b) nařízení (EU) č. 236/2012 pro každý jednotlivý fond, bez ohledu na jeho právní formu, a pro každé spravované portfolio.
2. Pro účely článku 12 a 13 se použijí tyto definice:
a)
„investiční strategií“ se rozumí strategie, kterou realizuje subjekt správy, pokud jde o konkrétního emitenta, jejímž cílem je mít buď čisté krátké, nebo čisté dlouhé pozice prostřednictvím transakcí s různými finančními nástroji vydanými uvedeným emitentem nebo které s ním souvisí;
b)
„činnostmi v rámci správy“ se rozumí správa fondů bez ohledu na jejich právní formu a správa portfolií s prostorem pro vlastní uvážení v rámci pověření od klientů, pokud tato portfolia zahrnují jeden nebo více finančních nástrojů;
c)
„subjektem správy“ se rozumí právnická osoba nebo právní subjekt, včetně odboru, oddělení nebo útvaru, který na základě mandátu spravuje fondy nebo portfolia podle vlastního uvážení.
3. Subjekt správy agreguje čisté krátké pozice fondů a portfolií ve své správě, na které se ve vztahu ke konkrétnímu emitentovi uplatňuje stejná investiční strategie.
4. Při použití způsobu popsaného výše subjekt správy
a)
zohlední pozice fondů a portfolií, jejichž správou ho pověřila třetí strana;
b)
nezahrne pozice fondů a portfolií, jejichž správou pověřil třetí stranu.
Subjekt správy oznámí, a pokud je to stanoveno, zveřejní čisté krátké pozice zjištěné na základě odstavců 3 a 4, když v souladu s články 5 až 11 nařízení (EU) č. 236/2012 dosáhnou příslušné prahové hodnoty pro oznamovací povinnost nebo pro zveřejnění nebo ji překročí.
5. Jestliže jeden právní subjekt vykonává činnosti v rámci správy spolu s dalšími činnostmi, které se ke správě nevztahují, použije popsaný způsob uvedený v odstavcích 1 až 3 pouze na své činnosti v rámci správy a oznámí a zveřejní výsledné čisté krátké pozice.
6. Pro své činnosti, které se ke správě nevztahují, ale vedou k držení krátkých pozic subjektem na vlastní účet, provede uvedený právní subjekt výpočet čistých krátkých pozic týkajících se konkrétního emitenta v souladu s čl. 3 odst. 7 písm. a) a b) nařízení (EU) č. 236/2012 a oznámí a zveřejní výsledné čisté krátké pozice.
Článek 13
Způsob výpočtu pozic pro právní subjekty ve skupině, které mají dlouhé nebo krátké pozice týkající se konkrétního emitenta
1. Výpočet čisté krátké pozice se provádí v souladu s čl. 3 odst. 7 písm. a) a b) nařízení (EU) č. 236/2012 pro každý právní subjekt tvořící skupinu. Příslušný právní subjekt nebo jeho jménem skupina, k níž patří, oznámí a zveřejní čisté krátké pozice týkající se konkrétního emitenta, když dosáhnou prahové hodnoty pro oznamovací povinnost nebo pro zveřejnění nebo ji překročí. Pokud jeden nebo více právních subjektů tvořících skupinu jsou subjekty správy, použijí způsob popsaný v čl. 12 odst. 1 až 4 pro činnosti v rámci správy fondů a portfolií.
2. Čisté krátké a dlouhé pozice všech právních subjektů tvořících skupinu se agregují a započtou, s výjimkou pozic subjektů správy, které vykonávají činnosti v rámci správy. Skupina oznámí a případně zveřejní čisté krátké pozice týkající se konkrétního emitenta, když dosáhnou nebo překročí příslušnou prahovou hodnotu pro oznamovací povinnost nebo pro zveřejnění.
3. Pokud čistá krátká pozice dosáhne nebo překročí prahovou hodnotu pro oznamovací povinnost podle článku 5 nebo prahovou hodnotu pro zveřejnění podle článku 6 nařízení (EU) č. 236/2012, potom právní subjekt v rámci skupiny podle článků 5 až 11 nařízení (EU) č. 236/2012 oznámí a zveřejní čistou krátkou pozici týkající se konkrétního emitenta vypočtenou podle odstavce 1, za předpokladu, že žádná čistá krátká pozice na úrovni skupiny vypočtená podle odstavce 2 nedosáhne prahové hodnoty pro oznamovací povinnost nebo pro zveřejnění nebo ji nepřekročí. Právní subjekt určený pro tento účel oznámí a případně zveřejní čistou krátkou pozici na úrovni skupiny týkající se konkrétního emitenta vypočtenou podle odstavce 2, jestliže
i)
žádný právní subjekt v rámci skupiny nedosáhl prahové hodnoty pro oznamovací povinnost nebo pro zveřejnění nebo ji nepřekročil,
ii)
současně jak kterýkoli právní subjekt v rámci uvedené skupiny, tak samotná skupina dosáhly prahové hodnoty pro oznamovací povinnost nebo pro zveřejnění nebo ji překročily.
KAPITOLA V
KRYTÉ SWAPY ÚVĚROVÉHO SELHÁNÍ NA STÁTNÍ DLUHOPISY PODLE ČL. 4 ODST. 2
Článek 14
Případy, kdy se nejedná o nekryté pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy
1. Podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012 se pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy nepovažují za nekrytou pozici v těchto případech:
a)
v případě zajištění pro účely čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 236/2012 se swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy nepovažují za nekrytou pozici podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012 a slouží jako zajištění proti riziku poklesu hodnoty aktiv nebo závazků korelovanému s rizikem poklesu hodnoty státních dluhopisů, na které swapy úvěrového selhání odkazují, a pokud se tato aktiva nebo závazky vztahují k subjektům veřejného nebo soukromého sektoru ve stejném členském státě;
b)
pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy, kdy aktiva nebo závazky odkazují na subjekty veřejného nebo soukromého sektoru ve stejném členském státě jako na referenční swap úvěrového selhání na státní dluhopisy, se nepovažuje za nekrytou pozici podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012 v případě, že
i)
odkazuje na členský stát, včetně všech ministerstev, agentur nebo jednotek pro speciální účel členského státu, nebo v případě členského státu, který je federálním státem, na jednoho z členů tvořících federaci,
ii)
se používá k zajištění jakýchkoli aktiv nebo závazků splňujících korelační test uvedený v článku 18;
c)
pozice ve swapech uvěrového selhání na státní dluhopisy, kdy aktiva nebo závazky odkazují na státního emitenta, přičemž tento referenční státní emitent pro daný swap úvěrového selhání je ručitelem nebo akcionářem, se nepovažuje za nekrytou pozici podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012 v případě, že
i)
odkazuje na členský stát,
ii)
se používá k zajištění jakýchkoli aktiv nebo závazků splňujících korelační test uvedený v článku 18.
2. Pro účely odst. 1 písm. a) existuje mezi hodnotou zajišťovaných aktiv nebo závazků a hodnotou referenčních státních dluhopisů korelace, jak je uvedeno v článku 18.
Článek 15
Případy, kdy se nejedná o nekryté pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy, pokud je dlužník usazen ve více než jednom členském státě nebo se tam nacházejí aktiva nebo závazky
1. Pokud je dlužník nebo protistrana, jichž se aktivum nebo závazek týká, usazena ve více než jednom členském státě, pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy se nepovažuje za nekrytou pozici podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012 v těchto případech a za předpokladu, že je ve všech případech splněn korelační test uvedený v článku 18 tohoto nařízení:
a)
pokud je mateřský podnik v jednom členském státě a dceřiný podnik v jiném členském státě a dceřiné společnosti byl poskytnut úvěr. Pokud mateřský podnik poskytne dceřinému podniku buď explicitní, nebo implicitní úvěrovou pomoc, je přípustné nakoupit swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy v členském státě mateřského podniku spíše než dceřiného podniku;
b)
pokud existuje mateřský holdingový podnik, který vlastní nebo kontroluje dceřiný podnik fungující v různých členských státech. Jestliže mateřský podnik je emitentem dluhopisu, ale zajištěná aktiva a výnosy vlastní dceřiný podnik, je přípustné nakupovat swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy odkazující na členský stát dceřiného podniku;
c)
k zajištění expozice vůči společnosti v jednom členském státě, která investovala do státních dluhopisů druhého členského státu do té míry, že by tato společnost byla v případě významného poklesu hodnoty státních dluhopisů ve druhém členském státě výrazně ovlivněna, za předpokladu, že je společnost usazena v obou členských státech. Pokud je korelace mezi tímto rizikem a dluhem druhého členského státu vyšší než korelace mezi tímto rizikem a dluhem členského státu, ve kterém je společnost usazena, je přípustné nakupovat swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy odkazující na druhý členský stát.
2. Pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy se nepovažuje za nekrytou pozici podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012 v těchto případech a za předpokladu, že je ve všech případech splněn korelační test uvedený v článku 18 tohoto nařízení:
a)
pokud je dlužníkem nebo protistranou zajišťovaného aktiva nebo závazku společnost, která působí v rámci Unie, nebo pokud se zajišťovaná expozice týká Unie nebo členských států, jejichž měnou je euro, je přípustné ji zajistit vhodným evropským indexem nebo indexem eurozóny pro swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy;
b)
pokud je protistranou zajišťovaného aktiva nebo závazku nadnárodní emitent, je přípustné zajistit riziko protistrany vhodně zvoleným košem swapů úvěrového selhání na státní dluhopisy odkazujícím na ručitele nebo akcionáře uvedeného subjektu.
Článek 16
Odůvodnění nekrytých pozic ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy
Všechny fyzické nebo právnické osoby uzavírající pozici ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy na žádost příslušného orgánu
a)
uvedenému příslušnému orgánu odůvodní, které případy uvedené v článku 15 nastaly v době, kdy byla pozice sjednána;
b)
kdykoli po dobu držení uvedeného swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy tomuto příslušnému orgánu prokážou, že korelační test uvedený v článku 18 a požadavky na proporcionalitu uvedené v článku 19 byly v případě uvedené pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy splněny.
Článek 17
Zajištěná aktiva a závazky
Níže jsou uvedeny případy, kdy lze aktiva a závazky zajistit prostřednictvím pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy, za předpokladu, že jsou splněny podmínky uvedené v článcích 15 a 18 a v nařízení (EU) č. 236/2012:
a)
dlouhá pozice ve státních dluhopisech příslušného emitenta;
b)
veškeré pozice nebo portfolia použitá v souvislosti se zajištěním expozic vůči státnímu emitentu, na něhož odkazují swapy úvěrového selhání;
c)
veškerá aktiva nebo závazky, které odkazují na subjekty veřejného sektoru v členském státě, na jehož státní dluhopisy se odkazuje ve swapu úvěrového selhání. Patří sem expozice vůči ústřední, regionální a místní správě, subjektům veřejného sektoru nebo veškeré expozice, za které se uvedený subjekt zaručil, a lze sem zahrnout finanční smlouvy, portfolio aktiv nebo finančních závazků, transakce s úrokovými nebo měnovými swapy v případě, kdy se swap úvěrového selhání na státní dluhopisy používá jako nástroj řízení rizika protistrany za účelem zajištění expozice vyplývající z finančních smluv nebo smluv v rámci zahraničního obchodu;
d)
expozice vůči subjektům soukromého sektoru usazeným v členském státě, na který se odkazuje ve swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy. Dotčené expozice mimo jiné zahrnují úvěry, úvěrové riziko protistrany (včetně možné expozice, pokud pro takovou expozici je třeba regulatorní kapitál), pohledávky a záruky. Aktiva a závazky mimo jiné zahrnují finanční smlouvy, portfolio aktiv nebo finančních závazků, transakce s úrokovými nebo měnovými swapy v případě, kdy se swap úvěrového selhání na státní dluhopisy používá jako nástroj řízení rizika protistrany za účelem zajištění expozice vyplývající z finančních smluv nebo smluv v rámci zahraničního obchodu;
e)
veškeré nepřímé expozice vůči kterémukoli z výše uvedených subjektů plynoucí z expozice vůči indexům, fondům nebo jednotkám pro speciální účel.
Článek 18
Korelační testy
1. Korelační test uvedený v této kapitole je splněn v obou těchto případech:
a)
kvantitativní korelační test je splněn, pokud Pearsonův korelační koeficient mezi cenou aktiv nebo závazků a cenou státních dluhopisů vypočítanou na historickém základě použitím údajů za dny obchodování v průběhu nejméně 12 měsíců bezprostředně předcházejících dni, kdy byla pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy sjednána, dosahuje alespoň 70 %;
b)
kvalitativní korelace je splněna, pokud se prokáže významná korelace, což znamená korelaci, která vychází z odpovídajících údajů a není důkazem čistě dočasné závislosti. Korelace se vypočítá na historickém základě použitím údajů za dny obchodování v průběhu nejméně 12 měsíců před sjednáním pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy vážených k poslednímu časovému období. Jestliže se prokáže, že podmínky převažující v uvedeném období byly podobné podmínkám v době, kdy měla být pozice ve swapech úvěrového selhání sjednána, nebo které by nastaly v období zajišťování expozice, použije se jiný časový rámec. V případě aktiv, pro něž neexistuje likvidní tržní cena, nebo pokud neexistuje dostatečně dlouhá cenová historie, se použije přiměřená náhradní hodnota.
2. Korelační test uvedený v odstavci 1 se považuje za splněný, jestliže lze prokázat, že
a)
zajišťovaná expozice se týká podniku, který je vlastněn státním emitentem nebo kde státní emitent vlastní většinu akciového kapitálu spojeného s hlasovacím právem nebo za jehož dluhy se státní emitent zaručil;
b)
zajišťovaná expozice se týká regionální, místní nebo městské správy členského státu;
c)
zajišťovaná expozice se týká podniku, jehož hotovostní toky výrazně závisí na zakázkách od státního emitenta nebo na projektu, který je financován nebo významně financován nebo zaručen státním emitentem, např. projekt v oblasti infrastruktury.
3. Na žádost relevantního příslušného orgánu relevantní smluvní strana doloží, že v době sjednání pozice ve swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy byl korelační test splněn.
Článek 19
Proporcionalita
1. Pokud dokonalé zajištění není možné, nevyžaduje se při určování toho, zda je velikost pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy přiměřená velikosti zajištěných expozic, přesná shoda a podle odstavce 2 je přípustné omezené přezajištění. Relevantní strana na žádost příslušného orgánu odůvodní, proč přesná shoda nebyla možná.
2. Pokud to odůvodňuje povaha zajišťovaných aktiv a závazků a jejich vztah k hodnotě závazků státu, které jsou zahrnuty do swapu úvěrového selhání, na zajištění dané hodnoty expozic se drží vyšší hodnota swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy. Avšak toto je přípustné pouze tehdy, pokud se prokáže, že vyšší hodnota swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy je nezbytná, aby odpovídala relevantní míře rizika spojeného s referenčním portfoliem, přičemž se vezmou v úvahu tyto faktory:
a)
velikost nominální pozice;
b)
poměr citlivosti expozic vůči závazkům státu, které jsou zahrnuty do swapu úvěrového selhání;
c)
zda strategie zajišťování je dynamická, nebo statická.
3. Je odpovědností držitele pozice, aby zajistil, že jeho pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy zůstane vždy přiměřená a že doba trvání pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy je co nejúžeji spjata, za převládajících tržních zvyklostí a likvidity, s dobou trvání zajišťovaných expozic nebo dobou, po kterou má dotyčná osoba v úmyslu expozici držet. Pokud jsou expozice zajištěné pozicí ve swapech úvěrového selhání zlikvidovány nebo splaceny, musí být buď nahrazeny rovnocennými expozicemi, nebo se pozice ve swapech úvěrového selhání musí snížit nebo jiným způsobem odstranit.
4. Za předpokladu, že pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy byla v době sjednání krytá, nemá se za to, že se stane nekrytou, pokud jediným důvodem k tomu, aby se stala nekrytou, je kolísání tržní hodnoty zajištěných expozic nebo hodnoty swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy.
5. Ve všech případech, kdy strany převezmou pozici ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy v důsledku svých závazků jako členů ústřední protistrany, která vypořádává transakce se swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy, a v důsledku fungování pravidel uvedené ústřední protistrany, se taková pozice považuje za nedobrovolnou pozici, a ne za pozici, kterou strana sjednala, a proto se nepovažuje za nekrytou pozici podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012.
Článek 20
Způsob výpočtu nekryté pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy
1. Výpočet pozice fyzické nebo právnické osoby ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy představuje její čistou pozici.
2. Při výpočtu hodnoty způsobilých rizik zajištěných nebo zajišťovaných prostřednictvím pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy se rozlišuje mezi statickou a dynamickou strategií zajištění. V případě statického zajištění, jako jsou přímé expozice vůči státu nebo subjektům veřejného sektoru daného státu, se jako metrická míra použije tzv. „jump to default“ měření ztráty, jestliže subjekt, vůči němuž má držitel pozice expozici, přestane splácet. Výsledná hodnota se potom porovná s čistou pomyslnou hodnotou pozice ve swapech úvěrového selhání.
3. Při výpočtu hodnoty rizik upravených o tržní hodnotu, pro něž je zapotřebí dynamická strategie zajištění, musí být výpočty provedeny na základě úpravy o riziko spíše než na pomyslném základě, přičemž se zohlední rozsah, v jakém by se expozice během svého trvání mohla zvýšit nebo snížit, a relativní volatilita zajišťovaných aktiv a závazků a referenčních státních dluhopisů. Úprava podle hodnoty beta se použije, jestliže se aktiva nebo závazky, pro které se pozice ve swapech úvěrového selhání používá jako zajištění, liší od referenčního aktiva swapu úvěrového selhání.
4. Nepřímé expozice vůči rizikům, například prostřednictvím indexů, fondů, jednotek ke speciálním účelům, a pozicím ve swapech úvěrového selhání se zohlední úměrně k rozsahu, v němž jsou referenční aktivum, závazek nebo swap úvěrového selhání zastoupeny v indexu, fondu nebo jiném mechanismu.
5. Hodnota způsobilého portfolia aktiv nebo závazků, které mají být zajištěny, se odečte od hodnoty čisté pozice swapů úvěrového selhání, která je držena. Pokud je výsledné číslo kladné, pozice se považuje za nekrytou pozici ve swapech úvěrového selhání podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012.
KAPITOLA VI
PRAHOVÉ HODNOTY PRO OZNAMOVACÍ POVINNOST TÝKAJÍCÍ SE ČISTÝCH KRÁTKÝCH POZIC VE STÁTNÍCH DLUHOPISECH PODLE ČL. 7 ODST. 3
Článek 21
Prahové hodnoty pro oznamovací povinnost týkající se čistých krátkých pozic ve vydaných státních dluhopisech
1. Příslušnou mírou pro prahovou hodnotu, kdy se relevantnímu příslušnému orgánu učiní oznámení o čistých krátkých pozicích ve vydaných státních dluhopisech státního emitenta, je procento celkové výše nesplacených vydaných státních dluhopisů za každého státního emitenta.
2. Prahovou hodnotou pro oznámení je peněžitá výše. Tato peněžitá výše se stanoví použitím procentuální prahové hodnoty na nesplacené státní dluhopisy státního emitenta a zaokrouhlí se nahoru na nejbližší milion EUR.
3. Peněžitá výše, která je výsledkem použití procentuální prahové hodnoty, se čtvrtletně reviduje a aktualizuje, aby byly zohledněny změny v celkové výši nesplacených vydaných státních dluhopisů každého státního emitenta.
4. Peněžitá výše, která je výsledkem použití procentuální prahové hodnoty, a celková výše nesplacených vydaných státních dluhopisů se vypočítá v souladu se způsobem výpočtu čistých krátkých pozic ve státních dluhopisech.
5. Počáteční výše a další přírůstkové hodnoty týkající se státních emitentů se stanoví na základě těchto faktorů:
a)
pro prahové hodnoty není nutné oznamování čistých krátkých pozic minimální hodnoty týkající se kteréhokoli státního emitenta;
b)
celkové výše nesplacených státních dluhopisů státního emitenta a průměrné velikosti pozic držených účastníky trhu týkajících se státních dluhopisů státního emitenta;
c)
likvidity trhu se státními dluhopisy každého státního emitenta, včetně případně likvidity trhu s futures týkajících se uvedených státních dluhopisů.
6. S přihlédnutím k faktorům v odstavci 5 je příslušnou prahovou hodnotou pro oznamovací povinnost týkající se počáteční výše za každého státního emitenta procento, které se rovná 0,1 % nebo 0,5 % celkové výše nesplacených vydaných státních dluhopisů. Příslušné procento, které se použije pro každého emitenta, se stanoví podle kritérií uvedených v odstavci 5 tak, že se každému státnímu emitentu přiřadí jedna ze dvou procentních prahových hodnot použitých pro výpočet peněžité výše, která bude relevantní pro oznámení.
7. Dvě počáteční kategorie prahových hodnot ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost jsou
a)
počáteční prahová hodnota ve výši 0,1 %, která se použije, pokud celková výše nesplacených vydaných státních dluhopisů dosahuje 0 až 500 miliard EUR;
b)
prahová hodnota ve výši 0,5 %, která se použije, pokud celková výše nesplacených vydaných státních dluhopisů převyšuje 500 miliard EUR nebo pokud pro konkrétní státní dluhopisy existuje likvidní trh s futures.
8. Další přírůstkové hodnoty se stanoví ve výši 50 % počátečních prahových hodnot a činí
a)
každých 0,05 % nad počáteční prahovou hodnotu pro oznamovací povinnost ve výši 0,1 % počínaje hodnotou 0,15 %;
b)
každých 0,25 % nad počáteční prahovou hodnotu ve výši 0,5 % počínaje hodnotou 0,75 %.
9. Státní emitent přejde do skupiny s odpovídající prahovou hodnotou, pokud na trhu se státními dluhopisy státního emitenta došlo ke změnám a tato změna za použití faktorů stanovených v odstavci 5 trvá nejméně jeden kalendářní rok.
KAPITOLA VII
PARAMETRY A ZPŮSOBY VÝPOČTU PRAHOVÉ HODNOTY LIKVIDITY PRO POZASTAVENÍ OMEZENÍ PRODEJE STÁTNÍCH DLUHOPISŮ NA KRÁTKO PODLE ČL. 13 ODST. 4
Článek 22
Způsoby výpočtu a stanovení prahové hodnoty likvidity pro pozastavení omezení prodeje státních dluhopisů na krátko
1. Mírou likvidity vydaných státních dluhopisů, kterou použije každý příslušný orgán, je obrat, definovaný jako celková nominální hodnota dluhových nástrojů, s nimiž se obchoduje, v poměru ke koši referenčních nástrojů s rozdílnými splatnostmi.
2. Pokud měsíční obrat klesne pod pátý percentil měsíčního objemu obchodovaného v předcházejících dvanácti měsících, je možné dočasně pozastavit omezení nekrytého prodeje státních dluhopisů na krátko.
3. Za účelem provedení těchto výpočtů použije každý příslušný orgán reprezentativní údaje, které jsou snadno dostupné z jednoho nebo více obchodních systémů, z mimoburzovního obchodování nebo z obou míst, a poté o použitých údajích informuje Evropský orgán pro cenné papíry a trhy.
4. Dříve než příslušné orgány vykonají pravomoc pozastavit omezení týkající se prodeje státních dluhopisů na krátko, ujistí se, že významný pokles likvidity není výsledkem sezonních dopadů na likviditu.
KAPITOLA VIII
VÝZNAMNÝ POKLES HODNOTY FINANČNÍCH NÁSTROJŮ JINÝCH NEŽ LIKVIDNÍCH AKCIÍ PODLE ČLÁNKU 23
Článek 23
Významný pokles hodnoty finančních nástrojů jiných než likvidních akcií
1. V případě akcie jiné než likvidní akcie se výrazným poklesem hodnoty za jediný den obchodování v porovnání s uzavírací cenou předchozího dne obchodování rozumí
a)
pokles ceny akcie o 10 % nebo více, pokud je akcie v hlavním vnitrostátním akciovém indexu a je podkladovým finančním nástrojem pro derivátovou smlouvu, která byla přijata k obchodování v obchodním systému;
b)
pokles ceny akcie o 20 % nebo více, pokud je cena akcie 0,50 EUR nebo vyšší, nebo ekvivalent této částky v národní měně;
c)
pokles ceny akcie o 40 % nebo více ve všech ostatních případech.
2. Zvýšení výnosu o 7 % nebo více po celé délce výnosové křivky za jediný den obchodování týkající se příslušného státního emitenta se v případě státního dluhopisu považuje za významný pokles hodnoty.
3. Zvýšení výnosu o 10 % nebo více u korporátního dluhopisu za jediný den obchodování se považuje za významný pokles hodnoty korporátního dluhopisu.
4. Pokles ceny nástroje peněžního trhu o 1,5 % nebo více za jediný den obchodování se považuje za významný pokles hodnoty nástroje peněžního trhu.
5. Pokles ceny fondu obchodovaného na burze o 10 % nebo více za jediný den obchodování se považuje za významný pokles hodnoty fondu obchodovaného na burze, včetně fondů obchodovaných na burze, které jsou SKIPCP. Fond obchodovaný na burze, který využívá pákový efekt, se upraví o příslušný pákový poměr, aby odrážel 10 % pokles ceny ekvivalentního fondu přímo obchodovaného na burze, který nevyužívá pákový efekt. Reverzní fond obchodovaný na burze se upraví o faktor v hodnotě -1, aby odrážel 10 % pokles ceny ekvivalentního fondu přímo obchodovaného na burze, který nevyužívá pákový efekt.
6. Pokud se v obchodním systému obchoduje s derivátem, včetně finančních rozdílových smluv, a jeho jediným podkladovým finančním nástrojem je finanční nástroj, u něhož je významný pokles hodnoty uveden v tomto článku a čl. 23 odst. 5 nařízení (EU) č. 236/2012, má se za to, že k výraznému poklesu hodnoty derivátového nástroje došlo, pokud došlo k významnému poklesu uvedeného podkladového finančního nástroje.
KAPITOLA IX
NEPŘÍZNIVÉ UDÁLOSTI NEBO NEPŘÍZNIVÝ VÝVOJ PODLE ČLÁNKU 30
Článek 24
Kritéria a faktory, které je třeba zohlednit při určení toho, kdy dochází k nepříznivým událostem nebo nepříznivému vývoji a ohrožení
1. Pro účely článků 18 až 21 nařízení (EU) č. 236/2012 zahrnují nepříznivé události nebo nepříznivý vývoj, které mohou vést k vážnému ohrožení finanční stability nebo důvěry v trh v dotyčném členském státě nebo v jednom nebo více jiných členských státech podle článku 30 nařízení (EU) č. 236/2012, jakoukoli činnost, výsledek, skutečnost nebo událost, které vedou nebo by odůvodněně mohly vést k těmto skutečnostem:
a)
vážným finančním, měnovým nebo rozpočtovým problémům, které mohou vést k finanční nestabilitě týkající se členského státu nebo bankovních a jiných finančních institucí považovaných za významné v rámci globálního finančního systému, jako jsou pojišťovny, poskytovatelé tržní infrastruktury a společnosti spravující aktiva působící v Unii, kdy může dojít k ohrožení řádného fungování finančních trhů a jejich integrity nebo stability finančního systému Unie;
b)
změně ratingu nebo selhání kteréhokoli členského státu nebo bank a jiných finančních institucí považovaných za významné v rámci globálního finančního systému, jako jsou pojišťovny, poskytovatelé tržní infrastruktury a společnosti spravující aktiva působící v Unii, které způsobuje nebo by mohlo způsobit závažnou nejistotu ohledně jejich solventnosti;
c)
podstatnému tlaku na prodej nebo neobvyklé volatilitě způsobující významné klesající spirály ve veškerých finančních nástrojích, které se týkají bank nebo jiných finančních institucí považovaných za významné v rámci globálního finančního systému, jako jsou pojišťovny, poskytovatelé tržní infrastruktury a společnosti spravující aktiva působící v Unii a případně státní emitenti;
d)
jakémukoli relevantnímu poškození fyzických struktur významných finančních emitentů, tržní infrastruktury, systémů clearingu a vypořádání a dohledu, které může nepříznivě ovlivnit trhy, zejména jsou-li takové škody způsobené přírodní katastrofou nebo teroristickým útokem;
e)
jakémukoli relevantnímu narušení veškerého platebního styku nebo postupu vypořádání, zejména souvisí-li s mezibankovními operacemi, které způsobuje nebo může způsobit pochybení v platbách nebo vypořádáních nebo zpoždění při platebním styku v Unii, zejména pokud toto může vést k šíření finanční nebo ekonomické zátěže v bankách a jiných finančních institucích, které se považují za významné v rámci globálního finančního systému, jako jsou pojišťovny, poskytovatelé tržní infrastruktury a společnosti spravující aktiva, nebo v členském státě.
2. Pro účely článku 27 Evropský orgán pro cenné papíry a trhy zohlední při zvažování kritérií stanovených v odstavci 1 možnost jakéhokoli přelévání do jiných systémů nebo k jiným emitentům nebo jejich nákazy, a zejména existenci všech typů nezávisle se projevujících jevů.
3. Pro účely čl. 28 odst. 2 písm. a) se ohrožením řádného fungování finančních trhů a jejich integrity nebo stability celého nebo části finančního systému v Unii rozumí
a)
jakékoli ohrožení v podobě vážné finanční, měnové nebo rozpočtové nestability týkající se členského státu nebo finančního systému v členském státě, které může vážně ohrozit řádné fungování a integritu finančních trhů nebo stabilitu celého nebo části finančního systému v Unii;
b)
možnost selhání kteréhokoli členského státu nebo nadnárodního emitenta;
c)
jakékoli vážné poškození fyzických struktur významných finančních emitentů, tržní infrastruktury, systémů clearingu a vypořádání a dohledu, které může vážně ovlivnit přeshraniční trhy, zejména jsou-li takové škody způsobené přírodní katastrofou nebo teroristickým útokem, kdy toto může vážně ohrozit řádné fungování a integritu finančních trhů nebo stabilitu celého nebo části finančního systému v Unii;
d)
jakékoli vážné narušení veškerého platebního styku nebo postupu vypořádání, zejména souvisí-li s mezibankovními operacemi, které způsobuje nebo může způsobit významná pochybení v platbách nebo při vypořádání nebo zpoždění v rámci přeshraničního platebního styku v Unii, zejména pokud toto může vést k šíření finanční nebo ekonomické zátěže v celém nebo části finančního systému v Unii.
Článek 25
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. listopadu 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 5. července 2012.
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) nr 918/2012
av den 5 juli 2012
om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 236/2012 om blankning och vissa aspekter av kreditswappar vad gäller definitioner, beräkning av korta nettopositioner, statskreditswappar med täckning, tröskelvärden för anmälan, likviditetströskelvärden för upphävande av restriktioner, avsevärt prisfall för finansiella instrument och ogynnsamma händelser
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 236/2012 av den 14 mars 2012 om blankning och vissa aspekter av kreditswappar (1), särskilt artiklarna 2.2, 3.7, 4.2, 7.3, 13.4, 23.7 och 30, och
av följande skäl:
(1)
Genom förordning (EU) nr 236/2012 införs vissa åtgärder gällande blankning och kreditswappar. Genom artikel 42 i förordning (EU) nr 236/2012 ges kommissionen befogenhet att anta delegerade akter för att komplettera bestämmelserna i den förordningen i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Genom den här delegerade akten kompletteras och ändras vissa icke väsentliga delar.
(2)
Bestämmelserna i den här förordningen är nära knutna till varandra, eftersom tröskelvärdena för anmälan och offentliggörande och fastställandet av kreditswappar utan täckning avgörs av definitionerna och metoderna för beräkning av korta positioner, medan bestämmelserna om betydande värdeminskning för finansiella instrument och minskning av likviditeten på statspappersmarknader och fastställandet av ogynnsamma händelser är oskiljbart knutna till varandra. För att säkerställa överensstämmelse mellan bestämmelserna om blankning, som bör träda i kraft vid samma tidpunkt, är det lämpligt att en enda förordning innehåller de bestämmelser som krävs enligt förordning (EU) nr 236/2012.
(3)
Förordning (EU) nr 236/2012 innehåller vissa definitioner. För ökad tydlighet och rättssäkerhet är det lämpligt att tillhandahålla kompletterande bestämmelser gällande definitionerna i artikel 2.1, framför allt bestämmelser om när en fysisk eller juridisk person ska anses äga ett finansiellt instrument enligt definitionen av blankning liksom en precisering av när en fysisk eller juridisk person ska anses ”inneha” en aktie eller ett skuldinstrument enligt förordning (EU) nr 236/2012. Preciseringarna är valda för att säkerställa att förordning (EU) nr 236/2012 får avsedd effekt på ett konsekvent sätt, trots de olika förhållningssätt som finns i medlemsstaternas lagstiftning. Begreppen ägande och innehav när det gäller värdepapper är i dagsläget inte harmoniserade i medlemsstaterna, men bestämmelserna i förordning (EU) nr 236/2012 är endast avsedda att tillämpas för blankning och påverkar inte eventuell framtida rättslig utveckling som t.ex. harmonisering av lagstiftningen.
(4)
Genom förordning (EU) nr 236/2012 införs restriktioner och skyldigheter, såsom krav på anmälan och offentliggörande, för fysiska och juridiska personer som har eller ingår korta nettopositioner i aktier och statspapper. Långa och korta positioner i aktier och statspapper kan innehas och värderas på olika sätt. För att garantera ett konsekvent tillvägagångssätt och för att åtgärderna gällande korta positioner i aktier och statspapper ska ge önskad effekt är det därför nödvändigt att precisera hur korta nettopositioner bör beräknas. Blankning kan uppstå genom ett enda instrument eller genom korgar av statspapper, och det är därför nödvändigt att närmare ange hur blankning genom korgar ingår i dessa beräkningar. I syfte att skapa en robust metod för beräkning av korta nettopositioner är det nödvändigt att tillämpa en mer restriktiv metod för specificering av långa positioner än korta positioner i aktier. Eftersom värdet på vissa finansiella instrument är beroende av variationer i priset på underliggande instrument är det nödvändigt att ange hur detta ska beaktas. Metoden med deltajustering anges eftersom den är allmänt vedertagen.
(5)
Korta nettopositioner beräknas på grundval av korta och långa positioner som innehas av en fysisk eller juridisk person. Långa och korta positioner kan dock innehas av olika enheter inom en grupp eller i olika fonder som förvaltas av en fondförvaltare. Stora korta nettopositioner kan döljas genom att de fördelas mellan enheter inom en grupp eller mellan olika fonder. För att begränsa risken för att bestämmelserna kringgås och för att se till att anmälningarna och rapporteringen av korta positioner ger en korrekt och representativ bild, krävs mer detaljerade bestämmelser om hur beräkningen av korta nettopositioner bör göras när det gäller enheter inom en grupp och fondförvaltare. För att verkställa dessa bestämmelser är det nödvändigt att definiera innebörden av placeringsstrategi för att klargöra vilka enheters korta positioner i en grupp och vilka fonders korta positioner som bör vara aggregerade. Det är också nödvändigt att definiera förvaltningsverksamhet för att klargöra vilka fonders korta positioner som bör vara aggregerade. För att se till att anmälningarna görs är det nödvändigt att specificera vilka enheter inom en grupp eller i olika fonder som är skyldiga att utföra beräkningarna och göra anmälningarna.
(6)
I förordning (EU) nr 236/2012 införs restriktioner avseende ingående av statskreditswappstransaktioner utan täckning, men det tillåts att statskreditswappar med täckning ingås för legitim risksäkring. Många olika tillgångar och skulder kan skyddas med användning av statskreditswappar, men det kan i många fall vara svårt att skilja mellan legitimt skydd och spekulation. Det krävs därför en precisering av de fall där en statskreditswapp kan anses ha täckning. Där ett kvantitativt mått på korrelation måste specificeras på ett konsekvent sätt bör en enkel, allmänt accepterad och förstådd metod användas, t.ex. Pearsons korrelationskoefficient, beräknad som kovariansen av två variabler dividerat med produkten av deras standardavvikelser. Att kombinera tillgångar och skulder för att skapa ett perfekt skydd är i praktiken svårt på grund av varierande egenskaper hos olika tillgångar och skulder samt volatilitet när det gäller deras värden. Förordning (EU) nr 236/2012 kräver ett proportionellt tillvägagångssätt när det gäller åtgärder och definition av en kreditswapp utan täckning, och det är därför nödvändigt att närmare ange hur ett proportionellt tillvägagångssätt bör tillämpas på tillgångar och skulder som skyddas genom en kreditswapp med täckning. Eftersom någon särskild grad av korrelation för en position med täckning i en statskreditswapp inte föreskrivs i förordning (EU) nr 236/2012 är det nödvändigt att ange att korrelation bör vara meningsfull.
(7)
Förordning (EU) nr 236/2012 kräver att en fysisk eller juridisk person som innehar en kort nettoposition i statspapper över ett tröskelvärde anmäler positionen till den berörda behöriga myndigheten. Det krävs därför att detta tröskelvärde fastställs på lämpligt sätt. Det bör inte krävas någon anmälan av minimala värden som inte kan ha någon betydande påverkan på den berörda statspappersmarknaden, och tröskelvärdet bör fastställas med hänsyn till bland annat likviditeten på varje enskild obligationsmarknad, mängden utestående statspapper och målen med denna åtgärd.
(8)
De uppgifter som krävs för beräkningen av tröskelvärdena för anmälan av korta nettopositioner i statspapper kommer inte att finnas tillgängliga den dag då denna förordning träder i kraft. De två kriterier som används för att fastställa de första tröskelvärdena för anmälan vid offentliggörandet bör därför vara, för det första, det totala beloppet avseende den statliga emittentens utestående emitterade statspapper och, för det andra, förekomsten av en likvid terminsmarknad för detta statspapper. Det bör antas reviderade tröskelvärden när det finns tillgång till relevanta uppgifter om alla kriterier.
(9)
När likviditeten på en statspappersmarknad faller under ett visst tröskelvärde kan restriktionerna för investerare som utför blankning av statspapper utan täckning upphävas tillfälligt för att stimulera likviditeten på den marknaden. När värdet på ett finansiellt instrument minskar betydligt på en handelsplats kan de behöriga myndigheterna förbjuda eller införa restriktioner för blankning eller på annat sätt begränsa transaktionerna med det instrumentet. Det finns många olika instrument och det är nödvändigt att fastställa tröskelvärdet för var och en av de olika klasserna av finansiella instrument, med hänsyn till skillnaderna mellan instrumenten och de olika graderna av volatilitet på respektive marknad.
(10)
I den här förordningen fastställs inte något tröskelvärde för en betydande minskning av värdet på enhetspriset för ett noterat fondföretag, med undantag för börshandlade fonder som är fondföretag. Anledningen är att även om priset får variera fritt på handelsplatsen omfattas det av en bestämmelse i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) (2), som innebär att priset kommer att ligga nära fondföretagets fondandelsvärde. Det fastställs inte några tröskelvärden för en betydande värdeminskning på derivat förutom de som anges i denna förordning.
(11)
I den här förordningen klargörs befogenheterna att ingripa för både de behöriga myndigheterna och Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma), som inrättats och utövar sina befogenheter i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 (3), i fråga om ogynnsamma händelser eller ogynnsam utveckling. Det krävs en förteckning över dessa händelser för att säkerställa ett konsekvent tillvägagångssätt och för att lämpliga åtgärder ska kunna vidtas vid oväntade ogynnsamma händelser eller oväntad ogynnsam utveckling.
(12)
Av rättssäkerhetsskäl är det nödvändigt att denna förordning träder i kraft samma dag som kommissionens delegerade förordning (EU) nr 919/2012 (4).
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1
Syfte
I den här förordningen fastställs närmare bestämmelser som kompletterar följande artiklar i förordning (EU) nr 236/2012:
-
Artikel 2.2 i förordning (EU) nr 236/2012, för att ytterligare specificera definitionerna av ägande och blankning.
-
Artikel 3.7 i förordning (EU) nr 236/2012, för att ytterligare specificera fall av och beräkningsmetod för korta nettopositioner och definitionen av innehav.
-
Artikel 4.2 i förordning (EU) nr 236/2012, för att ytterligare specificera positioner i statskreditswappar utan täckning och beräkningsmetoder för grupper och fondförvaltningsverksamheter.
-
Artikel 7.3 i förordning (EU) nr 236/2012, för att ytterligare specificera tröskelvärdet för anmälan av betydande korta positioner i statspapper.
-
Artikel 13.4 i förordning (EU) nr 236/2012, för att ytterligare specificera likviditetströskeln för upphävande av restriktioner för blankning av statspapper.
-
Artikel 23.7 i förordning (EU) nr 236/2012, för att ytterligare specificera innebörden av avsevärt prisfall för andra finansiella instrument än likvida aktier.
-
Artikel 30 i förordning (EU) nr 236/2012, för att ytterligare specificera kriterier och faktorer som ska beaktas för att fastställa när de ogynnsamma händelser eller den ogynnsamma utveckling som avses i artiklarna 18-21 och 27 och de hot som avses i artikel 28.2 a i förordning (EU) nr 236/2012 har uppkommit.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning avses med
a) grupp: sådana juridiska personer som är kontrollerade företag i den mening som avses i artikel 2.1 f i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG (5) och den enda fysiska eller juridiska person som kontrollerar ett sådant företag,
b) överstatlig emittent: emittent i den mening som avses i artikel 2.1 d i, iv, v och vi i förordning (EU) nr 236/2012.
KAPITEL II
KOMPLETTERING AV DEFINITIONER ENLIGT ARTIKEL 2.2 OCH ARTIKEL 3.7 a
Artikel 3
Precisering av begreppet ”ägande” och definition av blankning
1. För definitionen av blankning ska fastställandet, i tillämpliga fall, av huruvida en fysisk eller juridisk person anses äga ett finansiellt instrument när det föreligger ett rättsligt eller verkligt ägande av instrumentet göras i enlighet med den lagstiftning som är tillämplig för den berörda blankningen av aktien eller skuldinstrumentet. Om fysiska eller juridiska personer är de verkliga ägarna av en aktie eller ett skuldinstrument ska aktien eller skuldinstrumentet anses ägas av den slutliga verkliga ägaren, även när aktien eller skuldinstrumentet innehas av en förvaltare. I denna artikel avses med den verkliga ägaren den investerare som tar den ekonomiska risken att anskaffa ett finansiellt instrument.
2. Vid tillämpning av artikel 2.1 b i, ii och iii i förordning (EU) nr 236/2012 omfattar blankning i den mening som avses i artikel 2.1 b i förordning (EU) nr 236/2012 inte
a)
försäljning av finansiella instrument som har överförts enligt ett avtal om värdepapperslån eller repoavtal, förutsatt att värdepapperen antingen kommer att återlämnas eller att den överlåtande parten återtar värdepapperen så att avveckling kan ske på rätt dag,
b)
försäljning av ett finansiellt instrument av en fysisk eller juridisk person som har köpt det finansiella instrumentet före försäljningen, men som inte har övertagit det vid tidpunkten för försäljningen, under förutsättning att det finansiella instrumentet kommer att levereras i så god tid att avveckling kan ske på rätt dag,
c)
försäljning av ett finansiellt instrument av en fysisk eller juridisk person som har utnyttjat en option eller en liknande rätt till det finansiella instrumentet, förutsatt att det finansiella instrument kommer att levereras i så god tid att avveckling kan ske på rätt dag.
Artikel 4
Innehav
Vid tillämpning av artikel 3.2 a i förordning (EU) nr 236/2012 ska en fysisk eller juridisk person anses inneha en aktie eller ett skuldinstrument i följande fall:
a)
Den fysiska eller juridiska personen äger aktien eller skuldinstrumentet i enlighet med artikel 3.1.
b)
Det finns en verkställbar fordran om överföring av äganderätt till aktien eller skuldinstrumentet till den fysiska eller juridiska personen i enlighet med den lagstiftning som är tillämplig på den berörda försäljningen.
KAPITEL III
KORTA NETTOPOSITIONER ENLIGT ARTIKEL 3.7 b
Artikel 5
Korta nettopositioner i aktier - långa positioner
1. Innehav av en aktie via en lång position i en aktiekorg ska, med avseende på den aktien, också beaktas i den grad som aktien är representerad i den korgen.
2. Med exponering via ett annat finansiellt instrument än aktien som ger en ekonomisk fördel om priset på aktien stiger, såsom anges i artikel 3.2 b i förordning (EU) nr 236/2012, avses all exponering mot aktiekapital via ett eller flera av de instrument som anges i del 1 i bilaga I.
Den exponering som avses i första stycket avgörs av värdet på den aktie för vilken en kort nettoposition ska beräknas och för vilken en ekonomisk fördel erhålls om priset eller värdet på aktien stiger.
Artikel 6
Korta nettopositioner i aktier - korta positioner
1. En blankning av en aktie via blankning av en aktiekorg ska, med avseende på den aktien, också beaktas i den grad som aktien är representerad i korgen.
2. Vid tillämpning av artikel 3.1 a och 3.3 i förordning (EU) nr 236/2012 och när en position i ett finansiellt instrument, bland annat de instrument som förtecknas i del 1 i bilaga I, ger en ekonomisk fördel om priset eller värdet på aktien sjunker, ska denna position beaktas vid beräkningen av den korta positionen.
Artikel 7
Korta nettopositioner i aktier - allmänt
Följande kriterier ska beaktas vid beräkningen av korta nettopositioner som avses i artiklarna 5 och 6:
a)
Det är ovidkommande om kontantavräkning eller fysisk leverans av de underliggande tillgångarna har avtalats.
b)
Korta positioner i finansiella instrument som ger upphov till en fordran i ej emitterade aktier liksom teckningsrätter, konvertibla obligationer och andra jämförbara instrument ska inte betraktas som korta positioner vid beräkningen av en kort nettoposition.
Artikel 8
Korta nettopositioner i statspapper - långa positioner
1. I denna artikel och bilaga II avses med prissättning avkastning, eller där det inte finns någon avkastning för någon av de berörda tillgångarna eller skulderna eller om avkastningen är ett olämpligt kriterium för jämförelse mellan de relevanta tillgångarna eller skulderna, ska priset avses. Innehav av ett statspapper via en lång position i en korg bestående av olika statliga emittenters statspapper ska, med avseende på det statspapperet, också beaktas i den grad som statspapperet är representerat i den korgen.
2. Vid tillämpning av artikel 3.2 b i förordning (EU) nr 236/2012 avses med exponering via ett annat instrument än statspapperet som ger en ekonomisk fördel om priset på statspapperet stiger all exponering, via något eller några av instrumenten i del 2 i bilaga I, förutsatt att deras värde avgörs av värdet på det statspapper för vilket en kort nettoposition ska beräknas, och för vilket en ekonomisk fördel erhålls om priset eller värdet på statspapperet stiger.
3. Förutsatt att de alltid är i hög grad korrelerade i enlighet med artikel 3.5 i förordning (EU) nr 236/2012 och punkterna 4 och 5 ska alla nettoinnehav av statspapper från en statlig emittent som är i hög grad korrelerade med prissättningen på statspapperet i någon kort position inbegripas i beräkningen av den långa positionen. Statspapper från emittenter utanför unionen ska inte inbegripas.
4. För tillgångar med pris på en likvid marknad ska korrelationen mellan prissättningen på ett skuldinstrument från en annan statlig emittent och prissättningen på skuldinstrumentet från en given statlig emittent mätas på historisk basis med hjälp av dagliga ackumulerade viktade data för den 12-månadersperiod som föregår positionen i statspapperet. När det gäller tillgångar för vilka det inte finns någon likvid marknad eller den historiska prisutvecklingen är kortare än 12 månader ska ett lämpligt alternativ med liknande varaktighet användas.
5. Vid tillämpning av artikel 3.5 i förordning (EU) nr 236/2012 ska ett skuldinstrument och ett emitterat statspapper anses vara i hög grad korrelerade om Pearsons korrelationskoefficient uppgår till minst 80 % mellan prissättningen för en annan statlig emittents skuldinstrument och prissättningen för det givna statspapperet under den berörda perioden.
6. Om positionen, beräknad på grundval av 12 månader i rad, upphör att vara i hög grad korrelerad ska statspapperet från den tidigare i hög grad korrelerade statliga emittenten inte längre beaktas vid beräkningen av en lång position. Positioner ska dock inte anses upphöra att vara i hög grad korrelerade om statspapperets korrelationsnivå tillfälligt, under högst tre månader, faller under den nivå som fastställs i punkt 4, förutsatt att korrelationskoefficienten uppgår till minst 60 % under hela denna tremånadersperiod.
7. Vid beräkningen av korta nettopositioner ska det vara ovidkommande om kontantavräkning eller fysisk leverans av de underliggande tillgångarna har avtalats.
Artikel 9
Korta nettopositioner i statspapper - korta positioner
1. En blankning av statspapper via försäljning av en korg bestående av statspapper ska, med avseende på det statspapperet, också beaktas i den grad som statspapperet är representerat i korgen.
2. Vid tillämpning av artiklarna 3.1 a och 3.3 i förordning (EU) nr 236/2012 och när en position i ett instrument, bland annat de instrument som förtecknas i artikel 8.2, ger en ekonomisk fördel om priset eller värdet på statspapperet sjunker, ska denna position beaktas vid beräkningen av den korta positionen.
3. Statskreditswappar relaterade till en statlig emittent ska inbegripas i beräkningen av korta nettopositioner i det statspapperet. Försäljning av statskreditswappar ska anses vara långa positioner och köp av statskreditswappar ska anses vara korta positioner.
4. Om en position i en statskreditswapp skyddar mot en annan risk än det statspapper som den är relaterad till, kan värdet av den skyddade risken inte kan betraktas som en lång position vid beräkningen av om en fysisk eller juridisk person har en kort nettoposition i det emitterade statspapperet från en statlig emittent.
5. Vid beräkningen av korta nettopositioner är det ovidkommande om kontantavräkning eller fysisk leverans av de underliggande tillgångarna har avtalats.
Artikel 10
Metod för beräkning av korta nettopositioner i aktier
1. För beräkning av den korta nettopositionen i aktier i enlighet med artikel 3.4 i förordning (EU) nr 236/2012 ska modellen med deltajustering för aktier som fastställs i bilaga II användas.
2. Alla beräkningar som en fysisk eller juridisk person gör av en lång och kort position i samma aktier ska göras med samma metoder.
3. Beräkningen av korta nettopositioner ska ta hänsyn till transaktioner med alla finansiella instrument, på eller utanför en handelsplats, som ger en ekonomisk fördel om priset eller värdet på aktien ändras.
Artikel 11
Beräkning av korta nettopositioner i statspapper
1. Vid tillämpning av artikel 3.5 i förordning (EU) nr 236/2012 ska korta nettopositioner i statspapper beräknas med hänsyn till transaktioner med alla finansiella instrument som ger en ekonomisk fördel om priset eller avkastningen på statspapperet ändras. Modellen med deltajustering för statspapper som fastställs i bilaga II ska användas.
2. I enlighet med artikel 3.6 i förordning (EU) nr 236/2012 ska positioner beräknas för varje statlig emittent hos vilken en fysisk eller juridisk person innehar en kort position.
KAPITEL IV
KORTA NETTOPOSITIONER I FONDER ELLER GRUPPER ENLIGT ARTIKEL 3.7 c
Artikel 12
Metod för beräkning av positioner för förvaltningsverksamheter avseende flera fonder eller förvaltade portföljer
1. Beräkningen av den korta nettopositionen hos en viss emittent ska göras i enlighet med artikel 3.7 a och b i förordning (EU) nr 236/2012 för varje enskild fond, oberoende av juridisk form, och för varje förvaltad portfölj.
2. I artiklarna 12 och 13 avses med
a) placeringsstrategi: en strategi som följs av en förvaltningsenhet när det gäller en viss emittent, och som syftar till att ingå antingen en kort eller lång nettoposition genom transaktioner med olika finansiella instrument som emitterats av eller avser den emittenten,
b) förvaltningsverksamhet: förvaltning av fonder oberoende av juridisk form och portföljförvaltning enligt mandat från kunder på diskretionär och kundanpassad basis, om dessa portföljer innehåller ett eller flera finansiella instrument,
c) förvaltningsenhet: en juridisk person, inbegripet en sektion, enhet eller avdelning, som på diskretionär basis förvaltar fonder eller portföljer enligt ett mandat.
3. Förvaltningsenheten ska aggregera korta nettopositioner för de fonder och portföljer som den förvaltar och för vilka samma placeringsstrategi följs när det gäller en viss emittent.
4. Vid tillämpning av den ovan beskrivna metoden ska förvaltningsenheten
a)
ta hänsyn till positioner för fonder och portföljer vars förvaltning har delegerats av en tredje part,
b)
utesluta positioner för fonder och portföljer vars förvaltning den har delegerat till en tredje part.
Förvaltningsenheten ska rapportera och, när så krävs, offentliggöra den korta nettoposition som följer av punkterna 3 och 4 när den uppgår till eller överskrider ett tillämpligt tröskelvärde för anmälan eller offentliggörande, i enlighet med artiklarna 5-11 i förordning (EU) nr 236/2012.
5. Om en enda juridisk person bedriver förvaltningsverksamhet tillsammans med annan verksamhet än förvaltning ska den tillämpa den metod som fastställs i punkterna 1-3 endast på sin förvaltningsverksamhet, och rapportera och offentliggöra de korta nettopositioner som blir resultatet av detta.
6. För annan verksamhet än förvaltning som ger enheten innehav av korta positioner för dess egen räkning ska den juridiska personen beräkna den korta nettopositionen hos en viss emittent i enlighet med artikel 3.7 a och b i förordning (EU) nr 236/2012 och rapportera och offentliggöra de korta nettopositioner som blir resultatet av detta.
Artikel 13
Metod för beräkning av positioner för juridiska personer inom en grupp som har långa eller korta positioner när det gäller en viss emittent
1. Beräkningen av den korta nettopositionen ska göras i enlighet med artikel 3.7 a och b i förordning (EU) nr 236/2012 för varje juridisk person som ingår i gruppen. Den berörda juridiska personen eller, på dess vägnar, den grupp den tillhör ska rapportera och offentliggöra den korta nettopositionen hos en viss emittent när den uppgår till eller överskrider ett tröskelvärde för anmälan eller offentliggörande. Om en eller flera av de juridiska personer som ingår i gruppen är förvaltningsenheter ska de tillämpa den metod som beskrivs i artikel 12.1-12.4 när det gäller fond- och portföljförvaltningsverksamhet.
2. Korta och långa nettopositioner för alla juridiska personer som ingår i gruppen ska aggregeras och nettas, med undantag för positionerna för förvaltningsenheter som bedriver förvaltningsverksamhet. Gruppen ska rapportera och, i tillämpliga fall, offentliggöra den korta nettopositionen hos en viss emittent när den uppgår till eller överskrider ett tillämpligt tröskelvärde för anmälan eller offentliggörande.
3. När en kort nettoposition uppgår till eller överskrider tröskelvärdet för anmälan i enlighet med artikel 5 eller tröskelvärdet för offentliggörande i enlighet med artikel 6 i förordning (EU) nr 236/2012 ska en juridisk person inom gruppen, i enlighet med artiklarna 5-11 i förordning (EU) nr 236/2012, rapportera och offentliggöra den korta nettopositionen hos en viss emittent, beräknad i enlighet med punkt 1, förutsatt att ingen kort nettoposition på gruppnivå, beräknad i enlighet med punkt 2, uppgår till eller överskrider ett tröskelvärde för anmälan eller offentliggörande. En juridisk person som utsetts för detta syfte ska rapportera och, i tillämpliga fall, offentliggöra den korta nettopositionen på gruppnivå hos en viss emittent, beräknad i enlighet med punkt 2, när
i)
ingen juridisk person inom gruppen uppnår ett tröskelvärde för anmälan eller offentliggörande,
ii)
både gruppen i sig och någon av de juridiska personerna inom gruppen samtidigt uppnår eller överskrider ett tröskelvärde för anmälan eller offentliggörande.
KAPITEL V
STATSKREDITSWAPPAR MED TÄCKNING ENLIGT ARTIKEL 4.2
Artikel 14
Fall som inte utgör positioner i statskreditswappar utan täckning
1. I följande fall ska en position i en statskreditswapp inte betraktas som en position utan täckning i enlighet med artikel 4.1 i förordning (EU) nr 236/2012:
a)
När det gäller skydd enligt artikel 4.1 b i förordning (EU) nr 236/2012 ska en statskreditswapp inte betraktas som en position utan täckning enligt artikel 4.1 i förordning (EU) nr 236/2012 och ska fungera som skydd mot den risk för en värdeminskning på tillgångar eller skulder som är korrelerad med risken för en värdeminskning på det statspapper som kreditswappen är relaterad till, när dessa tillgångar eller skulder hänför sig till enheter inom den offentliga eller privata sektorn i samma medlemsstat.
b)
En position i en statskreditswapp, i vilken tillgångar eller skulder hänför sig till enheter inom den offentliga eller privata sektorn i samma medlemsstat som den statliga emittent som kreditswappen är relaterad till, ska inte betraktas som en position utan täckning i enlighet med artikel 4.1 i förordning (EU) nr 236/2012 om den
i)
är relaterad till en medlemsstat, inbegripet ministerier, organ eller specialföretag, eller, i fråga om en medlemsstat som är en förbundsstat, någon av de stater som utgör förbundsstaten,
ii)
används för att skydda tillgångar eller skulder som uppfyller kriterierna i korrelationstestet i artikel 18.
c)
En position i en statskreditswapp, där tillgångarna eller skulderna hänför sig till en statlig emittent för vilken den statliga emittent som kreditswappen är relaterad till är en garant eller aktieägare, ska inte anses vara en position utan täckning i enlighet med artikel 4.1 i förordning (EU) nr 236/2012, om den
i)
är relaterad till en medlemsstat,
ii)
används för att skydda tillgångar eller skulder som uppfyller kriterierna i korrelationstestet i artikel 18.
2. Vid tillämpningen av punkt 1 a ska en korrelation råda mellan värdet på den tillgång eller skuld som skyddas och värdet på det statspapper som den är relaterad till, såsom anges i artikel 18.
Artikel 15
Andra fall än positioner i statskreditswappar utan täckning där gäldenären är etablerad i eller tillgången eller skulden belägen i mer än en medlemsstat
1. Om en gäldenär, eller dennes motpart, med tillgångar eller skulder är etablerad i mer än en medlemsstat ska en position i en statskreditswapp i följande fall inte betraktas som en position utan täckning, i enlighet med artikel 4.1 i förordning (EU) nr 236/2012, och förutsatt att kriterierna i det korrelationstest som avses i artikel 18 i denna förordning är uppfyllda i varje fall:
a)
Om det finns ett moderföretag i en medlemsstat och ett dotterföretag i en annan medlemsstat och dotterföretaget har beviljats ett lån. Om moderföretaget ger dotterföretaget explicit eller implicit kreditstöd ska det vara tillåtet att köpa statskreditswappar i den medlemsstat där moderföretaget snarare än dotterföretaget är beläget.
b)
Om ett moderholdingföretag äger eller kontrollerar ett dotterföretag som är driftsbolag i en annan medlemsstat. Om moderföretaget är emittent av obligationen men de tillgångar och intäkter som skyddas ägs av dotterföretaget ska det vara tillåtet att köpa statskreditswappar som är relaterade till den medlemsstat där dotterföretaget är beläget.
c)
För att skydda exponeringen mot ett företag i en medlemsstat som har investerat i statspapper i en annan medlemsstat på ett sådant sätt att detta företag skulle drabbas särskilt hårt vid ett avsevärt prisfall för statspapperen i den andra medlemsstaten, förutsatt att företaget är etablerat i båda medlemsstaterna. Om korrelationen mellan denna risk och den andra medlemsstatens skuldsättning är större än korrelationen mellan denna risk och skuldsättningen i den medlemsstat där företaget är etablerat ska det vara tillåtet att köpa statskreditswappar som är relaterade till den andra medlemsstaten.
2. En position i en statskreditswapp ska i följande fall inte betraktas som en position utan täckning, i enlighet med artikel 4.1 i förordning (EU) nr 236/2012, och förutsatt att kriterierna i det korrelationstest som avses i artikel 18 i denna förordning är uppfyllda i varje fall:
a)
Om en gäldenär, eller dennes motpart, med tillgångar eller skulder som skyddas är ett företag med verksamhet i hela unionen eller om den exponering som skyddas hänför sig till unionen eller de medlemsstater som har euro som valuta ska det vara tillåtet att skydda den med lämpliga statskreditswappar som är indexerade på europeisk nivå eller euroområdesnivå.
b)
Om motparten till en tillgång eller skuld som skyddas är en överstatlig emittent ska det vara tillåtet att säkra motpartsrisken med en lämpligt utvald korg med statskreditswappar som är relaterade till den enhetens borgensmän eller aktieägare.
Artikel 16
Positioner i statskreditswappar utan täckning - motivering
Varje fysisk eller juridisk person som ingår en position i en statskreditswapp ska, på begäran av den behöriga myndigheten,
a)
för denna behöriga myndighet motivera vilka av de fall som avses i artikel 15 som motsvarades vid den tidpunkt då positionen ingicks,
b)
för denna behöriga myndighet uppvisa överensstämmelse med korrelationstestet i artikel 18 och proportionalitetskraven i artikel 19 med avseende på positionen i statskreditswappen oavsett när statskreditswappen innehas.
Artikel 17
Säkrade tillgångar och skulder
I följande fall får tillgångar och skulder säkras genom en position i en statskreditswapp, under förutsättning att villkoren i artiklarna 15 och 18 och i förordning (EU) nr 236/2012 är uppfyllda:
a)
En lång position i den berörda emittentens statspapper.
b)
Varje position eller portfölj som används i samband med skydd av exponering mot den statliga emittent som är relaterad till kreditswapparna.
c)
Alla tillgångar och skulder avseende enheter i den offentliga sektorn i den medlemsstat vars statspapper är relaterade till kreditswappen. Detta inbegriper exponeringar mot nationella, regionala och lokala förvaltningar, enheter i den offentliga sektorn eller någon exponering som garanteras genom en sådan enhet och kan inbegripa finansiella kontrakt, en portfölj av tillgångar eller finansiella förpliktelser, ränte- eller valutaswappstransaktioner i förhållande till vilka statskreditswappen används som ett instrument för att hantera motpartsrisker i syfte att skydda exponeringen mot finansiella kontrakt eller utrikeshandelskontrakt.
d)
Exponeringar mot enheter i den privata sektorn som är etablerade i den medlemsstat som är relaterad till statskreditswappen. Exponeringarna i fråga omfattar bl.a. lån, motpartskreditrisker (inklusive potentiella exponeringar när lagstadgat kapital krävs för sådan exponering), fordringar och garantier. Tillgångarna och skulderna innefattar bl.a. finansiella kontrakt, en portfölj av tillgångar eller finansiella förpliktelser, ränte- eller valutaswappstransaktioner i förhållande till vilka statskreditswappen används som ett instrument för att hantera motpartsrisker i syfte att skydda exponeringen mot finansiella kontrakt och i samband med handelsfinansiering.
e)
Alla indirekta exponeringar mot någon av ovanstående enheter som erhållits genom exponeringar mot index, fonder eller specialföretag.
Artikel 18
Korrelationstester
1. Kriterierna i det korrelationstest som avses i detta kapitel ska uppfyllas i något av följande fall:
a)
Kriterierna i det kvantitativa korrelationstestet ska uppfyllas genom att påvisa en korrelationskoefficient (Pearson) på minst 70 % mellan tillgångarnas eller skuldernas pris och statspapperets pris beräknat med historiska data för handelsdagarna åtminstone under en period på 12 månader som omedelbart föregår den dag då positionen i en statskreditswapp ingås.
b)
Den kvalitativa korrelationen ska uppfyllas genom att visa meningsfull korrelation, vilket innebär en korrelation som bygger på lämpliga data och inte är bevis för ett endast tillfälligt beroendeförhållande. Korrelationen ska beräknas med hjälp av historiska data för handelsdagarna under en period på 12 månader innan positionen i en statskreditswapp ingås, vägt mot den senaste tiden. En annan tidsperiod ska användas om det kan visas att villkoren under den perioden liknade villkoren vid tidpunkten då positionen i statskreditswappen ska tas ut eller som skulle uppstå under perioden då exponeringen skyddas. För tillgångar som saknar pris på en likvid marknad eller som inte har en tillräckligt lång prishistorik ska ett lämpligt alternativ användas.
2. Kriterierna i det kvantitativa korrelationstestet i punkt 1 ska anses vara uppfyllda om det kan visas att
a)
den exponering som skyddas hänför sig till ett företag som ägs av den statliga emittenten eller där den statliga emittenten äger en majoritet av det röstberättigade aktiekapitalet, eller vars skulder garanteras av den statliga emittenten,
b)
den exponering som skyddas hänför sig till en regional, lokal eller kommunal myndighet i medlemsstaten,
c)
den exponering som skyddas hänför sig till ett företag vars kassaflöden i avsevärd utsträckning är beroende av kontrakt från en statlig emittent eller ett projekt som finansieras eller i avsevärd utsträckning finansieras eller garanteras av en statlig emittent, t.ex. ett infrastrukturprojekt.
3. Den berörda parten ska bestyrka att kriterierna i korrelationstestet var uppfyllda vid den tidpunkt då positionen i statskreditswappen ingicks på begäran av den berörda behöriga myndigheten.
Artikel 19
Proportionalitet
1. Vid fastställandet av huruvida storleken på positionen i statskreditswappen står i proportion till storleken på de exponeringar som säkras, där en perfekt säkring inte är möjlig, krävs inte någon exakt match, och begränsat överutbud ska vara tillåtet i enlighet med punkt 2. Den berörda parten ska på begäran till den behöriga myndigheten motivera varför en exakt match inte var möjlig.
2. När det är motiverat av den typ av tillgångar och skulder som skyddas samt av deras förhållande till värdet av den statliga emittentens skyldigheter som omfattas av kreditswappen ska ett högre värde sättas på statskreditswappen i syfte att säkra ett visst exponeringsvärde. Detta ska dock tillåtas endast om det kan visas att ett större värde på statskreditswappen krävs för att matcha ett relevant mått på risken som förknippas med referensportföljen, varvid följande faktorer ska beaktas:
a)
Storleken på den nominella positionen.
b)
Känslighetskvoten hos exponeringarna mot den statliga emittentens skyldigheter som omfattas av kreditswappen.
c)
Huruvida säkringsstrategin är dynamisk eller statisk.
3. Det åligger innehavaren av positionen att se till att dennes position i statskreditswappen alltid förblir proportionerlig och att varaktigheten för positionen i statskreditswappen anpassas så nära som möjligt med tanke på rådande marknadskonventioner och likviditet till varaktigheten för de exponeringar som säkras eller den period under vilken personen har för avsikt att inneha exponeringen. Om de exponeringar som säkras genom en position i en statskreditswapp realiseras eller löses in måste de antingen ersättas med likvärdiga exponeringar eller så måste positionen i statskreditswappen minskas eller på annat sätt avyttras.
4. Under förutsättning att en position i en statskreditswapp hade täckning när den ingicks ska den inte anses bli utan täckning om det enda skälet till att positionen blivit utan täckning är en fluktuation i marknadsvärdet av de exponeringar som säkras eller värdet av statskreditswappen.
5. Om parterna godtar en position i en statskreditswapp som en följd av sina skyldigheter som medlemmar av en central motpart som klarerar transaktioner med statskreditswappar och till följd av tillämpningen av reglerna för den centrala motparten ska en sådan position under alla omständigheter betraktas som ofrivillig och inte som en position som parten har ingått, och den ska därför inte anses vara utan täckning i enlighet med artikel 4.1 i förordning (EU) nr 236/2012.
Artikel 20
Metod för beräkning av en position i statskreditswappar utan täckning
1. En fysisk eller juridisk persons position i en statskreditswapp ska vara dess nettoposition.
2. Vid beräkningen av värdet av de risker som kan accepteras och som är säkrade eller ska säkras genom en position i en statskreditswapp ska en åtskillnad göras mellan statiska och dynamiska säkringsstrategier. För statisk säkring, t.ex. direkta exponeringar mot en statlig emittent eller offentliga organ, ska det använda måttet vara standardvärdet på förlusten om den enhet som innehavaren av positionen är exponerad mot inte fullgör sina skyldigheter. Det värde som erhålls ska därefter jämföras med det teoretiska nettovärdet av positionen i en kreditswapp.
3. Beräkningarna av värdet på de marknadsvärdesjusterade risker för vilka en dynamisk säkringsstrategi krävs ska göras utifrån en riskanpassad snarare än en teoretisk grund, med beaktande av i vilken utsträckning en exponering kan öka eller minska under sin varaktighet och den relativa volatiliteten hos de tillgångar och skulder som säkras och hos det relaterade statspapperet. En betajustering ska användas om tillgången eller skulden för vilken en position i en kreditswapp används som säkring skiljer sig från kreditswappens referenstillgång.
4. Indirekt exponering mot risker, t.ex. genom index, fonder, specialföretag, och mot positioner i kreditswappar ska beaktas i förhållande till den utsträckning referenstillgången, skulden eller kreditswappen är representerad i indexet, fonden eller någon annan mekanism.
5. Värdet av den portfölj av tillgångar eller skulder som kan accepteras och som ska säkras ska dras av från värdet av den position i kreditswappar som innehas netto. Om resultatet är positivt ska positionen anses vara en position utan täckning i en kreditswapp i enlighet med artikel 4.1 i förordning (EU) nr 236/2012.
KAPITEL VI
TRÖSKELVÄRDEN FÖR ANMÄLAN AV KORTA NETTOPOSITIONER I STATSPAPPER I ENLIGHET MED ARTIKEL 7.3
Artikel 21
Tröskelvärden för anmälan av korta nettopositioner avseende emitterade statspapper
1. Det relevanta måttet för det tröskelvärde som utlöser anmälan till den berörda behöriga myndigheten av korta nettopositioner i en statlig emittents emitterade statspapper ska motsvara en procentsats av det totala beloppet för utestående emitterade statspapper för varje statlig emittent.
2. Tröskeln för anmälan ska vara ett penningbelopp. Detta penningbelopp ska fastställas genom att tillämpa det procentuella tröskelvärdet på den statliga emittentens utestående statspapper avrundat till närmaste miljon euro.
3. Det penningbelopp som det procentuella tröskelvärdet leder till ska revideras och uppdateras varje kvartal för att avspegla förändringar av det totala beloppet för varje statlig emittents utestående emitterade statspapper.
4. Det penningbelopp som det procentuella tröskelvärdet leder till och det totala beloppet för utestående emitterade statspapper ska beräknas i enlighet med beräkningsmetoden för korta nettopositioner i statspapper.
5. De ursprungliga beloppen och de successiva nivåerna för statliga emittenter ska fastställas på grundval av följande faktorer:
a)
Tröskelvärdena ska inte kräva anmälan av korta nettopositioner av mycket lågt värde hos någon statlig emittent.
b)
Det totala beloppet för utestående statspapper för en statlig emittent och den genomsnittliga storleken på positioner som innehas av marknadsaktörer avseende den statliga emittentens statspapper.
c)
Likviditeten på varje statlig emittents marknad för statspapper, inbegripet, i förekommande fall, likviditeten på terminsmarknaden för det statspapperet.
6. Med hänsyn till faktorerna i punkt 5 är de relevanta tröskelvärdena för anmälan för det ursprungliga belopp som ska beaktas för varje statliga emittent en procentsats som motsvarar 0,1 % eller 0,5 % av det totala beloppet för utestående emitterade statspapper. Den relevanta procentsats som ska tillämpas för varje emittent ska fastställas med tillämpning av de kriterier som anges i punkt 5, så att varje statlig emittent tilldelas ett av de två procentuella tröskelvärden som används för att beräkna de penningbelopp som kommer att vara relevanta för anmälan.
7. De två första tröskelkategorierna vid tidpunkten för ikraftträdandet av denna förordning ska vara följande:
a)
En första tröskel på 0,1 % som tillämpas när det totala beloppet för utestående emitterade statspapper är mellan 0 och 500 miljarder euro.
b)
Ett tröskelvärde på 0,5 % som tillämpas när det totala beloppet för utestående emitterade statspapper är över 500 miljarder euro, eller när det finns en likvid terminsmarknad för detta statspapper.
8. De successiva nivåerna ska vara 50 % av de första tröskelvärdena och motsvara följande:
a)
Varje 0,05 % över det ursprungliga tröskelvärdet för anmälan på 0,1 %, med start vid 0,15 %.
b)
Varje 0,25 % över det ursprungliga tröskelvärdet på 0,5 %, med start vid 0,75 %.
9. Den statliga emittenten ska flytta till lämplig grupp tröskelvärden till följd av en förändring av den statliga emittentens marknad för statspapper och, med tillämpning av de faktorer som anges i punkt 5, om förändringen har varit bestående under minst ett kalenderår.
KAPITEL VII
PARAMETRAR OCH METODER FÖR BERÄKNING AV LIKVIDITETSTRÖSKEL FÖR UPPHÄVANDE AV RESTRIKTIONER FÖR BLANKNING AV STATSPAPPER ENLIGT ARTIKEL 13.4
Artikel 22
Metoder för beräkning och bestämning av likviditetströskeln för upphävande av restriktioner för blankning av statspapper
1. För mätning av likviditeten för det emitterade statspapperet ska varje behörig myndighet använda omsättningen, definierad som det totala nominella värdet av de skuldinstrument som handlas, i förhållande till en korg med referensinstrument med olika förfallodagar.
2. Begränsningarna av blankning utan täckning av statspapper kan upphävas tillfälligt om omsättningen under en månad sjunker under den femte percentilen av den månatliga handelsvolymen under de senaste tolv månaderna.
3. Varje behörig myndighet ska för dessa beräkningar använda de representativa data som är lätt tillgängliga från en eller flera handelsplatser, från OTC-handeln eller från bådadera och underrätta Esma om vilka uppgifter som därefter använts.
4. Innan de behöriga myndigheterna utövar sin behörighet att häva restriktionerna för blankning av statspapper ska de säkerställa att den kraftigt minskade likviditeten inte beror på säsongsmässiga effekter på likviditeten.
KAPITEL VIII
BETYDANDE MINSKNING AV VÄRDET PÅ ANDRA FINANSIELLA INSTRUMENT ÄN LIKVIDA AKTIER ENLIGT ARTIKEL 23
Artikel 23
Avsevärt prisfall för andra finansiella instrument än likvida aktier
1. Ett avsevärt prisfall under en enskild handelsdag jämfört med slutkursen föregående handelsdag innebär, med avseende på andra aktier än likvida aktier, följande:
a)
En minskning av priset på aktien med 10 % eller mer där aktien ingår i det viktigaste nationella aktieindexet och är det underliggande finansiella instrumentet för ett derivatkontrakt som är upptaget till handel på en handelsplats.
b)
En minskning av priset på aktien med 20 % eller om aktiekursen är 0,50 euro eller högre, eller motsvarande i lokal valuta.
c)
En minskning av priset på aktien med 40 % eller mer i alla andra fall.
2. En ökning med 7 % eller mer av avkastningen utmed avkastningskurvan under en enskild handelsdag för den berörda statliga emittenten ska, för en statsobligation, betraktas som ett avsevärt prisfall.
3. En ökning med 10 % eller mer av avkastningen för en industriobligation under en enskild handelsdag ska, för en industriobligation, betraktas som ett avsevärt prisfall.
4. En minskning med 1,5 % eller mer av priset på ett penningmarknadsinstrument under en enskild handelsdag ska, för ett penningmarknadsinstrument, betraktas som ett avsevärt prisfall.
5. En minskning med 10 % eller mer av priset på en börshandlad fond under en enskild handelsdag ska, för en börshandlad fond, inbegripet börshandlade fonder som är fondföretag, betraktas som ett avsevärt prisfall. En börshandlad hävstångsfond ska justeras med relevant hävstångsmått för att återspegla ett prisfall med 10 % för en motsvarande börshandlad fond utan hävstång. En omvänd börshandlad fond ska justeras med en faktor på -1 för att återspegla ett prisfall med 10 % för en motsvarande börshandlad fond utan hävstång.
6. Om ett derivat, inbegripet finansiella CFD-kontrakt, handlas på en handelsplats, och som enda underliggande finansiella instrument har ett finansiellt instrument för vilket en betydande fall i värdet specificeras i denna artikel och i artikel 23.5 i förordning (EU) nr 236/2012, ska ett avsevärt prisfall på det derivatet anses föreligga när ett avsevärt fall har inträffat avseende det underliggande finansiella instrumentet.
KAPITEL IX
OGYNNSAMMA HÄNDELSER ELLER OGYNNSAM UTVECKLING ENLIGT ARTIKEL 30
Artikel 24
Kriterier och faktorer som ska beaktas vid bedömningen av när ogynnsamma händelser eller ogynnsam utveckling och hot uppstår
1. Vid tillämpningen av artiklarna 18-21 i förordning (EU) nr 236/2012 inbegriper ogynnsamma händelser eller ogynnsam utveckling som kan utgöra ett allvarligt hot mot den finansiella stabiliteten eller marknadsförtroendet i den berörda medlemsstaten eller i en eller flera andra medlemsstater i enlighet med artikel 30 i förordning (EU) nr 236/2012 alla handlingar, resultat, omständigheter eller händelser som rimligen kan eller skulle kunna förväntas leda till följande:
a)
Allvarliga finansiella, monetära och budgetmässiga problem som kan leda till finansiell instabilitet för en medlemsstat eller en bank och andra finansinstitut som bedöms vara viktiga för det globala finansiella systemet, t.ex. försäkringsbolag, leverantörer av marknadsinfrastruktur och kapitalförvaltningsbolag som är verksamma inom unionen, när detta kan hota de finansiella marknadernas korrekta funktion och integritet eller stabiliteten i unionens finansiella system.
b)
Kreditvärdering eller kontraktsbrott av medlemsstater eller banker och andra finansinstitut som bedöms vara viktiga för det globala finansiella systemet, t.ex. försäkringsbolag, leverantörer av marknadsinfrastruktur och kapitalförvaltningsbolag som är verksamma inom unionen som orsakar eller rimligen kan förväntas orsaka allvarlig osäkerhet rörande sin egen solvens.
c)
Betydande säljtryck eller ovanlig volatilitet som orsakar betydande nedåtgående spiraler hos finansiella instrument förknippade med banker och andra finansiella institut som bedöms vara viktiga för det globala finansiella systemet, t.ex. försäkringsbolag, leverantörer av marknadsinfrastruktur och kapitalförvaltningsbolag som är verksamma inom unionen samt statliga emittenter, allt efter omständigheterna.
d)
Relevanta skador på fysiska strukturer hos viktiga finansiella emittenter, marknadsinfrastrukturer, system för clearing och avveckling, samt tillsynsmyndigheter som kan inverka menligt på marknaderna, i synnerhet om sådana skador orsakats av en naturkatastrof eller terroristattack.
e)
Relevanta störningar i betalningssystem eller avvecklingsförfaranden, i synnerhet när det rör sig om verksamhet mellan banker, som orsakar eller kan orsaka betydande fel eller förseningar i samband med betalning eller avveckling inom unionens betalningssystem, framför allt när dessa kan leda till spridning av finansiella eller ekonomiska påfrestningar i banker och andra finansiella institut som bedöms vara viktiga för det globala finansiella systemet, t.ex. försäkringsbolag, leverantörer av marknadsinfrastruktur och kapitalförvaltningsbolag, eller i en medlemsstat.
2. Vid tillämpningen av artikel 27 ska Esma, vid beaktandet av kriterierna i punkt 1, ta hänsyn till eventuella spill-over-effekter eller spridningar till andra system eller emittenter och, i synnerhet, förekomsten av varje typ av självuppfyllande fenomen.
3. Vid tillämpning av artikel 28.2 a ska ett hot mot de finansiella marknadernas korrekta funktion och integritet eller mot stabiliteten i hela eller delar av unionens finansiella system innebära följande:
a)
Varje hot om allvarlig finansiell, monetär eller budgetmässig instabilitet avseende en medlemsstat eller det finansiella systemet i en medlemsstat när detta allvarligt kan hota de finansiella marknadernas korrekta funktion och integritet eller stabiliteten i hela eller delar av unionens finansiella system.
b)
Möjligt kontraktsbrott av någon medlemsstat eller överstatlig emittent.
c)
Allvarlig skada på fysiska strukturer hos viktiga finansiella emittenter, marknadsinfrastrukturer, system för clearing och avveckling samt tillsynsmyndigheter som allvarligt kan påverka gränsöverskridande marknader, i synnerhet om sådana skador orsakats av en naturkatastrof eller terroristattack, när detta allvarligt kan hota de finansiella marknadernas korrekta funktion och integritet eller stabiliteten i hela eller delar av unionens finansiella system.
d)
Allvarliga störningar i betalningssystem eller avvecklingsförfaranden, i synnerhet i samband med verksamhet mellan banker, som orsakar eller kan orsaka betydande fel eller förseningar i samband med betalning eller avveckling inom unionens system för gränsöverskridande betalningar, framför allt när de kan leda till spridning av finansiella eller ekonomiska påfrestningar i hela eller delar av unionens finansiella system.
Artikel 25
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 november 2012.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 5 juli 2012.