ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. července 2010
o státní podpoře C 27/09 (dříve N 34/B/09) Rozpočtová podpora ve prospěch France Télévisions, kterou Francouzská republika hodlá poskytnout ve prospěch France Télévisions
(oznámeno pod číslem K(2010) 4918)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/140/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s uvedenými články podaly své připomínky (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 23. ledna 2009 oznámila Francouzská republika Komisi, že zamýšlí poskytnout rozpočtovou podporu na rok 2009 ve výši 450 milionů EUR ve prospěch France Télévisions, začleněnou již do rozpočtového zákona. Komise ji dopisem ze dne 13. března 2009 požádala o doplňující informace, které Francouzská republika poskytla dne 25. května 2009. V tomto dopisu Francouzská republika rozšířila předmět oznámení a současně dala najevo záměr zavést dlouhodobý víceletý mechanismus veřejného financování France Télévisions, jehož součástí bude roční podpora.
(2)
Komise v dopisu ze dne 1. září 2009 jednak usoudila, že rozpočtová podpora schválená na rok 2009 je slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), jednak informovala Francouzskou republiku o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ohledně nového mechanismu veřejného financování France Télévisions v následujících letech.
(3)
Francouzská republika předložila své komentáře dne 7. října 2009.
(4)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k dotčené podpoře.
(5)
Komise v této věci obdržela připomínky od zúčastněných stran. Předala je Francouzské republice a umožnila jí, aby se k nim vyjádřila, a její připomínky obdržela dopisem ze dne 15. ledna 2010.
(6)
Ve dnech 23. dubna, 19. května a 22. června 2010 zaslala Francouzská republika Komisi upřesnění nebo doplňující informace.
II. PODROBNÝ POPIS MECHANISMU FINANCOVÁNÍ
(7)
Víceletý mechanismus financování, který je předmětem tohoto rozhodnutí, souvisí s financováním poslání veřejné služby France Télévisions, které Komise zkoumala ve svých rozhodnutích ze dne 10. prosince 2003 (3), 20. dubna 2005 (4), 16. července 2008 (5) a 1. září 2009 (6). Představuje nicméně opatření odlišné od opatření, která byla předmětem rozhodnutí z let 2003, 2005 a 2008. Tedy konkrétněji: rozpočtové podpory, jež jsou podrobněji popsány níže, doplní veřejné zdroje přidělované France Télévisions v rámci příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání, dříve nazývaného poplatek, který byl předmětem rozhodnutí Komise ze dne 20. dubna 2005 a který není jakožto stávající podpora pozměněn novými ustanoveními. Účelem těchto dvou veřejných zdrojů bude pokrýt náklady na poslání veřejné služby France Télévisions, snížené o nadále existující čisté příjmy z obchodních činností.
II.1 Hlavní právní základy
(8)
Hlavní ustanovení nového mechanismu veřejného financování jsou obsažena v zákoně č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 o audiovizuální komunikaci a nové veřejné službě televize. Oznámená podpora je součástí širší reformy struktur a poslání obecného hospodářského zájmu veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, kterou zákon zavádí. Zákon tak pozměňuje zákonná ustanovení, jimiž se řídí poslání veřejné služby France Télévisions, zejména zákon č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků. Tato poslání jsou dále upřesněna v seznamu úkolů a povinností a ve smlouvě o cílech a prostředcích France Télévisions, které byly schváleny prováděcími předpisy k zákonu o svobodě sdělovacích prostředků. Zákon č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 obsahuje rovněž finanční ustanovení, jimiž se na jednu stranu mění daňový zákoník, na druhou stranu stanoví zásada rozpočtové podpory pro France Télévisions začleněné v rozpočtovém zákoně.
II.2 Činnost a financování příjemce: France Télévisions
(9)
France Télévisions je akciová společnost založená podle článku 44-I zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků. Tento pozměněný zákon zřizuje jediný podnik, France Télévisions, který seskupuje dříve samostatné právnické subjekty různých televizních kanálů. Podléhá hospodářské a finanční kontrole francouzského státu. Její akciový kapitál je rozdělen na akcie na jméno, které smí vlastnit pouze stát. V její správní radě zasedá kromě předsedy čtrnáct členů s pětiletým mandátem, a sice dva členové parlamentu jmenovaní kulturními komisemi národního shromáždění a senátu, pět zástupců státu, pět osobností jmenovaných Nejvyšší radou pro audiovizuální vysílání a dva zástupci zaměstnanců.
(10)
France Télévisions je přední francouzskou audiovizuální skupinou. Zaměstnává zhruba 11 000 pracovníků a zahrnuje televizní kanály France 2, France 3, France 4, France 5 a France Ô vysílající na území francouzské metropole, jakož i RFO, společnost zahrnující veřejnoprávní televizní a rádiové stanice vysílající v zámořských departementech a územích. Skupina zahrnuje rovněž reklamní agenturu, ačkoli se v současnosti zkoumá možnost osvobození od tohoto závazku, a společnosti věnující se diverzifikačním činnostem. Některé kanály France Télévisions vysílají ve velkém rozsahu v několika členských státech, zejména v Belgii a v Lucembursku.
(11)
Obrat France Télévisions za rok 2007, což bylo poslední finanční období před oznámením reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, činil 2 927 milionů EUR, z toho 64,2 % pocházelo z poplatků, 28,1 % z příjmů z reklamy (reklama a sponzorování) a 7,7 % z jiných příjmů. V letech 2003 až 2007 zůstával podíl jednotlivých složek obratu relativně stálý, přičemž příjmy z reklamy a sponzorování se pohybovaly v rozmezí 30 % a 28 %. V letech 2003 až 2007 vykazovala celá skupina každoročně lehce plusový čistý výsledek, jehož souhrnná výše za toto období činí 99 milionů EUR.
(12)
Tento trend se změnil po oznámení reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání v lednu 2008, která zahrnuje zejména budoucí ztrátu příjmů z reklamních spotů. Finanční období 2008 bylo pro France Télévisions ztrátové s čistým minusovým výsledkem [50-100] (7) milionů EUR (z toho [50-100] milionů EUR za oblast veřejné služby) způsobeným zejména značným poklesem příjmů z reklamy, kterému úplně nezabránila ani výjimečná kapitálová dotace ve výši 150 milionů EUR schválená rozhodnutím Komise ze dne 16. července 2008. V roce 2009, jakmile vstoupila v platnost reforma veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, umožnila poskytnutá rozpočtová podpora ve výši 415 milionů EUR, kterou Komise schválila svým rozhodnutím ze dne 1. září 2009, téměř vykompenzovat snížení příjmů z reklamy a skupina France Télévisions vykázala lehce přebytkový čistý výsledek ([10-20] milionů EUR). Oblast veřejné služby však zůstala lehce ztrátová ve výši [0-5] milionů EUR, přičemž plusového výsledku dosáhly obchodní společnosti skupiny.
(13)
Činnosti a řízení skupiny France Télévisions v těchto posledních letech 2004-2008 a postavení podniku v perspektivě reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání byly předmětem relativně kritické zprávy francouzského Účetního dvora „France Télévisions a nová veřejnoprávní televize“. Zpráva, na niž se odvolávají jisté třetí zúčastněné strany ve svých připomínkách, byla schválena na jednání a zveřejněna dne 14. října 2009, tedy po rozhodnutí o zahájení řízení. Zpráva odkrývá dosavadní nevyužité možnosti pokroku v řízení a ve výsledcích France Télévisions a obsahuje doporučení k budoucímu zlepšení v novém kontextu reformy.
II.3 Poslání veřejné služby France Télévisions
II.3.1 Definice poslání veřejné služby v zákoně
(14)
Pozměněný článek 43-11 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 formuluje poslání veřejné služby France Télévisions a stanoví, že veřejnoprávní kanály „sledují poslání veřejné služby v obecném zájmu. Poskytují všem složkám veřejnosti souhrn programů a služeb, které se vyznačují rozmanitostí a pluralismem, požadavky na kvalitu a inovaci, dodržování ústavně zakotvených lidských práv a demokratických zásad. Předkládají rozmanitou nabídku analogových i digitálních programů v oblastech informací, kultury, vědy, zábavy a sportu. Podporují demokratickou diskuzi, výměnu názorů mezi různými částmi obyvatelstva, jakož i sociální začlenění a občanské povědomí. Vyvíjejí činnost ve prospěch sociální soudržnosti, kulturní rozmanitosti a boje proti diskriminaci a navrhují programovou tvorbu odrážející rozmanitost francouzské společnosti. Zajišťují šíření francouzského jazyka, popřípadě regionálních jazyků, a zdůrazňují rozmanitost kulturního a jazykového dědictví Francie. Přispívají k rozvoji a šíření intelektuální a umělecké tvorby a občanských, hospodářských, sociálních, vědeckých a technických znalostí, jakož i ke vzdělávání v oblasti audiovizuálního odvětví a médií. Podporují výuku cizích jazyků. Podílejí se na výchově v oblasti životního prostředí a trvalého rozvoje. Vhodnými prostředky podporují přístup neslyšících a osob s poruchou sluchu k programům, které vysílají. Zajišťují solidnost, nezávislost a pluralismus informací, jakož i pluralistický výklad myšlenkových proudů a názorů za dodržení zásady rovného zacházení a doporučení Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání. Subjekty veřejného sektoru audiovizuální komunikace při výkonu svých poslání přispívají k vnější audiovizuální činnosti, k šíření frankofonie a kultury a francouzského jazyka ve světě. Snaží se o rozvíjení nových služeb, které by obohatily a doplnily jejich nabídku programů, jakož i nové techniky výroby a vysílání programů a služeb audiovizuální komunikace. Každý rok je parlamentu předkládána zpráva za účelem vykázání, jak jsou prováděna ustanovení tohoto článku“.
II.3.2 Promítnutí povinností veřejné služby do činnosti France Télévisions
(15)
Pokud jde o konkrétní promítnutí těchto poslání, část I článku 44 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 uvádí, že France Télévisions je pověřena sestavováním a plánováním televizních programů a služeb audiovizuální komunikace, jež odpovídají posláním veřejné služby vymezeným v článku 43-11 a v seznamu úkolů a povinností podle článku 48 uvedeného zákona.
(16)
Nařízení č. 2009-796 ze dne 23. června 2009 nyní stanoví jednotný seznam úkolů a povinností skupiny France Télévisions. V seznamu úkolů a povinností je vymezena činnost kanálů France Télévisions se závaznými programovými úkoly vysílání, často v době vysoké sledovanosti, každodenních kulturních pořadů, hudebních pořadů, zejména klasické hudby, za současného střídání evropských nebo regionálních orchestrů, divadelních představení nebo populárně vědeckých pořadů (články 4 až 7 seznamu úkolů a povinností). France Télévisions je rovněž povinna začlenit do souhrnu svých programů evropský rozměr, zejména vysíláním reportáží o životním stylu nebo kulturním životě v ostatních členských státech a vysíláním pořadů náboženského zaměření věnovaným hlavním náboženským vyznáním zastoupeným ve Francii (články 14 a 15 seznamu úkolů a povinností). Uvedena je rovněž povinnost sdružovat širokou a vyváženou diváckou veřejnost (článek 18).
(17)
Kromě toho jsou podle článku 53 zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků uzavírány víceleté smlouvy o cílech a prostředcích mezi státem a France Télévisions na dobu tří až pěti let. Smlouvy o cílech a prostředcích stanoví za dodržení poslání veřejné služby France Télévisions zejména:
-
prioritní směry jejího rozvoje,
-
závazky přijaté se zřetelem na tvůrčí rozmanitost a inovaci,
-
minimální výši investic France Télévisions - v procentech jejích příjmů a v absolutní hodnotě - do produkce evropských filmových a audiovizuálních děl a původní tvorby ve francouzském jazyce,
-
závazky umožňující zajistit účast a občanské povědomí znevýhodněných osob, přizpůsobení všech televizních programů neslyšícím osobám nebo osobám s poruchou sluchu,
-
závazky umožňující zajistit vysílání televizních programů, které budou pomocí vhodného zařízení přístupné nevidomým nebo zrakově postiženým osobám,
-
předpokládané náklady na její činnost v každém dotyčném roce a kvantitativní i kvalitativní ukazatele plnění a zjištěných výsledků,
-
výši veřejných prostředků, které jí mají být přiděleny, a stanovení prostředků přednostně určených na rozvoj programových rozpočtů,
-
výši očekávaného výnosu z vlastních příjmů s odlišením příjmů z reklam a sponzorování,
-
hospodářský výhled v případě placených služeb,
-
popřípadě výhled v oblasti obnovení finanční rovnováhy.
(18)
V současnosti jsou povinnosti veřejné služby France Télévisions předmětem smlouvy o cílech a prostředcích na léta 2007-2010 „France Télévisions, první soubor bezplatných televizních kanálů v éře digitálního vysílání“ ze dne 24. dubna 2007, kterou podepsali odpovědní ministři a prezident France Télévisions. V oddílu cíle I.2 „Podporovat hodnoty identity veřejné služby“ smlouva stanoví cíle konkrétní činnosti provázené kvalitativními nebo kvantitativními ukazateli, jichž má být dosaženo v těchto oblastech:
-
vysíláním kulturních programů alespoň v době vysoké sledovanosti napomáhat přístupu širší veřejnosti ke kulturním programům i z hlediska demokratizace kultury,
-
odrážet pluralismus v informacích a občanskou debatu,
-
nabízet širokou škálu sportovních disciplín s důrazem na sporty méně exponované na soukromých televizních kanálech,
-
odrážet rozmanitost a zlepšovat zviditelnění složek francouzské společnosti,
-
podporovat obranu francouzské a evropské kulturní identity, chápání fungování Evropské unie a její přínosy, jakož i výuku cizích jazyků.
(19)
Smlouva rovněž stanoví víceletý finanční plán, který obsahuje opravnou doložku, jež stanoví, že stát a skupina se v závislosti na vývoji příjmů z reklamy shodnou na úpravě potřeby veřejných zdrojů, přičemž přebytky nevyčleněné na snížení této potřeby veřejných zdrojů budou přednostně vyčleněny na výdaje ve prospěch audiovizuální tvorby.
(20)
Po reformě byl k platné smlouvě o cílech a prostředcích připojen dodatek na léta 2009-2012. Tento dodatek, který je co do finančního plánu podrobněji popsán níže, ještě posiluje hodnoty identity veřejné služby poskytované France Télévisions a stanoví nové kvantitativní ukazatele, jichž má být každoročně dosahováno v určitých oblastech uvedených v 18. bodě odůvodnění.
II.3.3 Zavedení nových inovativních audiovizuálních služeb
(21)
Nový seznam úkolů a povinností France Télévisions stanoví zavedení řady inovativních služeb určených k obohacení redakční nabídky, například zavedení komunikačních služeb, audiovizuálních mediálních služeb na požádání nebo doplňkových obsahů obohacujících její programy. V dodatku smlouvy o cílech a prostředcích se plánuje také zavedení inovativních služeb, zejména bezplatného nebo zpoplatněného videa na vyžádání, osobní mobilní televize, vysílání na internetu, mobilní aplikace, regionální nebo tematické WebTV.
II.3.4 Externí kontrola povinností veřejné služby, včetně zavedení nových služeb
(22)
Správní rada France Télévisions schvaluje podle článku 53 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 návrh smlouvy o cílech a prostředcích této společnosti a projednává její každoroční plnění, přičemž výsledek projednávání je veřejně dostupný. Smlouvy o cílech a prostředcích, jakož i případné dodatky k těmto smlouvám, se před podpisem zašlou kulturním a finančním výborům národního shromáždění, senátu a Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání. Výbory mohou vyslovit stanovisko ve lhůtě šesti týdnů.
(23)
Prezident France Télévisions navíc kulturním a finančním výborům národního shromáždění a senátu předloží výroční zprávu o plnění smlouvy o cílech a prostředcích. Při příležitosti předložení zprávy o plnění smlouvy o cílech a prostředcích příslušným výborům národního shromáždění a senátu prezident France Télévisions podá zprávu i o činnosti a práci interního poradního výboru odpovědného za programy, který je složen z diváků a pověřen vydáváním stanovisek a doporučení k programům.
(24)
Stejně tak se stal předběžný návrh seznamu úkolů a povinností France Télévisions, jenž byl stanoven nařízením, předmětem veřejné konzultace ve dnech 10. až 24. listopadu 2008, kdy zhruba patnáct subjektů předložilo příspěvky, jež daly podnět ke změnám původního znění, a po konzultaci bylo vydáno stanovisko Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání. Pokud jde o externí kontrolu jeho plnění, článek 48 zákona ze dne 30. září 1986 stanoví předkládání roční zprávy Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání kulturním výborům národního shromáždění a senátu. Zpráva bude předkládána rovněž ministerstvu kultury a komunikací.
(25)
Tyto parlamentní výbory, stejně jako Nejvyšší rada pro audiovizuální vysílání, mohou vyslechnout třetí strany. Ve skutečnosti jsou zúčastněné strany pravidelně vyslechnuty na této půdě a oznamují svá stanoviska k otázkám, které se týkají veřejnoprávního audiovizuálního vysílání.
II.4 Finanční vyrovnání postupného úbytku až úplného zániku reklamních spotů
(26)
Aby programová tvorba veřejnoprávního vysílání byla svobodnější a méně závislá na obchodních hlediscích, čl. 53 pododstavec VI pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků počítá s úbytkem a později úplným zánikem reklamních spotů: „Programy státních televizních služeb uvedených v části I článku 44, s výjimkou jejich regionálních a místních programů, vysílané mezi dvacátou a šestou hodinou, neobsahují jiné reklamní spoty než ty, které se týkají výrobků a služeb prezentovaných pod jejich obecným označením. Toto ustanovení platí rovněž pro programy, které tyto služby vysílají mezi šestou a dvacátou hodinou od ukončení analogového pozemního vysílání televizních služeb uvedených v téže části I na celém území metropole. Netýká se kampaní obecného zájmu“.
(27)
Ukončení analogového pozemního vysílání televizních služeb je stanoveno nejpozději na 30. listopad 2011. Kromě výjimky týkající se reklamy na výrobky nebo služby bez obchodní značky jsou stanoveny odchylky u vysílání reklamních spotů pro zámořské departementy a společenství nebo pro Novou Kaledonii, neexistuje-li nabídka soukromé televize s nekódovaným pozemním vysíláním.
(28)
Jak stanoví článek 53 pozměněného zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků, úbytek a poté zánik reklamních spotů vyplývající z provádění zákona vede k finančnímu vyrovnání od státu, které je poskytnuto France Télévisions za podmínek stanovených každým rozpočtovým zákonem. Za tímto účelem Francouzský stát vytvořil v rubrice „Média“ souhrnného státního rozpočtu nový program nazvaný „Podíl na financování veřejnoprávního audiovizuálního vysílání“. Čistě pro informaci: francouzské orgány mají za to, že podíl veřejné dotace, který doplňuje výnos z příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání, bude činit v roce 2010 přibližně 460 milionů EUR, v roce 2011 to bude 500 milionů EUR a v roce 2012 650 milionů EUR.
(29)
Francouzská republika prohlašuje, že veřejné financování z rozpočtové podpory bude každoročně stanoveno v závislosti na nákladech na výkon veřejné služby France Télévisions a připočteno k výnosu z příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání za současného odečtení nadále existujících příjmů z obchodní činnosti. Francouzské orgány v tomto ohledu předložily odhad nákladů a příjmů veřejné služby France Télévisions sestavený podle obchodního plánu na léta 2009-2012 a shrnutý níže:
Tabulka 1
Odhad příjmů a nákladů France Télévisions v souvislosti s poskytováním veřejné služby v letech 2010-2012
(v mil. EUR)
2010
2011
2012
Rozpočet
Rozp. odh.
Rozp. odh.
A/Veřejné zdroje
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
B/Jiné zdroje (reklama, sponzorování atd.)
[300-600]
[300-600]
[300-600]
C/Hrubé náklady veřejné služby
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
D/Čisté náklady veřejné služby (C + B)
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
Rozdíl čisté náklady veřejné služby - veřejné zdroje (D + A)
[- 50-50]
[- 50-50]
[- 50-50]
Zdroj: Připomínky Francie ze dne 15. ledna 2010.
(30)
Výše uvedená tabulka ukazuje odhad schodku odpovídajícího nekrytým čistým nákladům k tíži veřejné služby France Télévisions v letech 2010 a 2011. Tento schodek by měl být částečně snížen v roce 2012, kdy se počítá s mírným přebytkem ve výši [30-50] milionů EUR, čili [0-5] % čistých nákladů veřejné služby. Tento odhad přebytku na rok 2012 (pokud by se ve skutečnosti potvrdil, což předpokládá, že se příjmy a náklady budou vyvíjet přesně podle odhadu) zůstane nižší než kumulovaný schodek plánovaný na roky 2010 a 2011. Podle stávající smlouvy o cílech a prostředcích budou muset být přebytky nepřidělené na snížení potřeb veřejných zdrojů přednostně přiděleny na výdaje ve prospěch audiovizuální tvorby. Ta je běžně určena k tvorbě programů, případným přebytkem by se tedy neměla financovat obchodní činnost.
(31)
Je třeba poznamenat, že obchodní plán na léta 2009-2012 převzatý v kapitole V dodatku ke stávající smlouvě o cílech a prostředcích nahrazuje finanční složku smlouvy, která byla uzavřena v dubnu 2007, s ohledem na nový rámec stanovený reformou a na související finanční důsledky. Obchodní plán počítá se snížením celkových hrubých nákladů na poskytování veřejné služby za období 2010-2012, se současným snížením provozních nákladů ve srovnání s původní smlouvou, snížením nákladů na vysílání a využitím synergických účinků vyplývajících ze společného podniku, a to navzdory zavedení nových nákladových položek spojených s reformou.
(32)
Pokud jde o příjmy: ačkoli plánované veřejné příjmy rostou, úplně nezajišťují vyrovnanost účtů v období 2010-2012 a jak je uvedeno v tabulce 1, jsou stále nižší než hrubé náklady veřejné služby, takže odhadovaná finanční rovnováha závisí na příjmech z obchodní činnosti, které budou každoročně přetrvávat. Z obchodního plánu je také zřejmé, že podnik i stát mají zájem na rychlejším dosažení rovnováhy, než bylo původně plánováno. Dále je v něm upřesněna potřeba přesného a pravidelného monitorování s ohledem na pozitivní nebo negativní události.
II.5 Určení maximální výše veřejných zdrojů
(33)
Článek 44 pozměněného zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků upřesňuje také, že: „Veřejné zdroje přidělené subjektům veřejnoprávního audiovizuálního vysílání náhradou za povinnosti veřejné služby, které jim byly uloženy, nepřesáhnou výši nákladů na plnění uvedených povinností“. Toto ustanovení vyplývá ze závazků Francouzské republiky výslovně začlenit do zákona zásadu neposkytování nadměrných vyrovnávacích plateb za povinnosti veřejné služby v rámci řízení, jež vedlo k rozhodnutí Komise o slučitelnosti ze dne 20. dubna 2005, které se týká použití zdrojů z televizních poplatků (8).
(34)
Podle výše uvedeného závazku převzalo nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007 o finančních vztazích mezi státem a subjekty veřejného sektoru audiovizuální komunikace ve svém článku 2 doslovné znění článku 53 zákona ze dne 30. září 1986 s přihlédnutím k „přímým nebo nepřímým příjmům získaným z poslání veřejné služby“ a upřesňuje, že náklady na plnění povinností veřejné služby byly určeny pomocí oddělených účtů. Nařízení ukládá ve svém článku 3 skupině France Télévisions a jejím dceřiným společnostem povinnost, aby při všech obchodních činnostech dodržovala tržní podmínky a aby nezávislý subjekt vypracoval výroční zprávu o plnění této povinnosti, která bude předána odpovědnému ministrovi, národnímu shromáždění a senátu.
(35)
Komise obdržela a prozkoumala zprávy o provádění článků 2 a 3 nařízení, které se týkají finančních období 2007 a 2008 (zprávy vypracované podle článku 3 nařízení byly schváleny za rok 2007 auditory společností PriceWaterhouseCoopers a KPMG a za rok 2008 společností Cabinet Rise), jakož i návrh zprávy za rok 2009 podle článku 2.
II.6 Nové poplatky stanovené reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání
(36)
Zákon č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 rovněž pozměnil daňový zákon za účelem zavedení nových poplatků z reklamy a elektronických komunikací.
II.6.1 Poplatek z reklamních spotů
(37)
V oddílu II první části knihy I všeobecného daňového zákoníku je nyní zařazena kapitola VIIf, která zavádí poplatek, jemuž podléhají všichni poskytovatelé televizních služeb se sídlem ve Francii. Základem poplatku jsou celkové částky (bez DPH) placené inzerenty za vysílání jejich reklamních spotů dotyčným poplatníkům nebo produkčním vedoucím reklamních spotů, po odečtení částek zaplacených v rámci daně stanovené v článku 302a KC všeobecného daňového zákoníku, kterou musí zaplatit poskytovatelé a distributoři televizních služeb vysílající audiovizuální díla, jež jsou způsobilá k čerpání podpory ze Státního filmového centra. Tyto částky jsou předmětem paušálního snížení o 4 %. Poplatek je vypočten tak, že se uplatní sazba 3 % na část ročních plateb (bez DPH) připadající na každou televizní službu, která převyšuje 11 milionů EUR.
(38)
Pro jiné televizní služby než ty, které jsou šířeny pozemním analogovým vysíláním, je však tato sazba stanovena pro rok 2009 na 1,5 %, pro rok 2010 na 2 % a pro rok 2011 na 2,5 %. Až do roku ukončení pozemního analogového vysílání televizních služeb na metropolitním území je pro všechny poplatníky přechodně stanovena maximální výše poplatku na 50 % zvýšení jeho základu oproti roku 2008, zjištěného v kalendářním roce, za nějž bude poplatek splatný. Částka poplatku v žádném případě nesmí být nižší než 1,5 % základu. V případě poskytovatelů televizních služeb, jejichž dosažená každodenní sledovanost mimo metropolitní Francii je vyšší než 90 % jejich celkové sledovanosti, je částka pro výpočet poplatku snížena o částky zaplacené za vysílání reklamních spotů určených pro evropský nebo světový trh, vynásobené podílem celkové roční sledovanosti dosažené mimo metropolitní Francii.
II.6.2 Poplatek z elektronických komunikací
(39)
V oddílu II první části knihy I všeobecného daňového zákoníku je nyní zařazena kapitola VIIg, jež zavádí poplatek, který musí zaplatit každý subjekt elektronických komunikací, jenž poskytuje službu ve Francii a který byl předem přihlášen u Regulačního úřadu pro elektronické komunikace (Autorité de régulation des communications électroniques). Tento poplatek se vyměřuje z částky (bez DPH) předplatného a jiných částek zaplacených uživateli za služby elektronických komunikací, které poskytují subjekty elektronických komunikací, po odečtení částky odpisů účtovaných v průběhu uzavřeného účetního období za rok, v němž se poplatek stal splatným, pokud se vztahují na materiál a vybavení, jež subjekty získaly po nabytí účinnosti zákona pro potřeby infrastruktur a sítí elektronických komunikací zřízených na území státu a jejichž doba odpisování činí nejméně deset let. Poplatek je vypočten tak, že se uplatní sazba 0,9 % na část základu poplatku, jež převyšuje 5 milionů EUR.
III. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(40)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení měla za to, že vyrovnávací platba zamýšlená počínaje rokem 2010 může představovat státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jejíž slučitelnost s vnitřním trhem je podle čl. 106 odst. 2 SFEU třeba prozkoumat podle zásad a prováděcích předpisů pro veřejné služby rozhlasového vysílání.
(41)
Pokud jde o existenci činnosti veřejné služby, jejíž poslání byla jasně stanovena úředním aktem a jež podléhá přiměřeným kontrolním mechanismům, Komise bez pochybností dospěla k závěru, stejně jako ve svých rozhodnutích z prosince 2003, dubna 2005, července 2008 a září 2009, že poslání veřejné služby France Télévisions jsou jasně stanovena úředními akty vydanými nebo schválenými francouzským státem podle pravidel, kterými se stanoví nezávislá kontrola France Télévisions.
(42)
Naproti tomu, pokud jde o zkoumání přiměřenosti zamýšleného finančního vyrovnání v porovnání s čistými náklady na poskytování veřejné služby, Komise mimo jiné s přihlédnutím k účinkům podpory vyjádřila pochybnosti ohledně dvou otázek:
-
na jednu stranu ohledně rizika nadměrného vyrovnání čistých nákladů veřejné služby za rok 2012 a pravděpodobně i za roky 2010 a 2011, zatímco Komise k těmto rokům neměla k dispozici tak podrobné informace jako ty, které francouzské orgány poskytly za rok 2009, a
-
na druhou stranu ohledně možné existence vztahu závazného určení mezi příjmy z poplatků z reklamy a elektronických komunikací a podporou určenou pro France Télévisions, a pokud by bylo možno takový vztah prokázat, ohledně jejich negativních dopadů a jejich slučitelnosti se Smlouvou, zejména v rámci hodnocení reformy financování skupiny France Télévisions z hlediska hospodářské soutěže, které chybělo.
(43)
Komise kromě toho francouzské orgány upozornila na přijetí svého sdělení dne 2. července 2009 o použití pravidel státní podpory na veřejnoprávní vysílání (9) (dále jako „sdělení o vysílání“), jež je použitelné na podporu oznámenou již po jeho zveřejnění, a francouzské orgány vyzvala, aby k tomuto revidovanému sdělení přihlédly ve svých připomínkách.
IV. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(44)
Společnost Société des auteurs et compositeurs dramatiques (SACD) ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 upozorňuje Komisi na význam povinností, které musí France Télévisions plnit, aby podporovala národní audiovizuální tvorbu. Tento význam byl koncem roku 2008 údajně posílen mezioborovou dohodou, která má být zahrnuta do budoucí smlouvy o cílech. France Télévisions tak bude muset v roce 2010 vynaložit na národní audiovizuální tvorbu 19 % z obratu zahrnutého do základu za rok 2009 a tento podíl bude muset být v roce 2012 zvýšen na 20 %, tedy na 420 milionů EUR. Stejný podíl v případě TF1 je naopak omezen na 12,5 % a u stanice M6 a u pozemních digitálních televizních kanálů nepřekročí 11 %. Závazek ve prospěch filmové tvorby rovněž poroste každoročně v průměru o více než 1,2 % až do roku 2012. Současně se zrušením reklamy by došlo k růstu nákladů na programovou skladbu v oblasti děl z vlastní a nedovážené produkce, o čemž svědčí závazek ve prospěch inovativní a kvalitní veřejné služby.
(45)
Svaz La Fédération Française des Télécommunications et des Communications Électroniques (FFTCE) se ve svých připomínkách ze dne 30. října 2009, k nimž se připojila Iliad jakožto nečlen FFTCE, domnívá, že zrušení komerční reklamy jako takové nepřispívá k poslání veřejné služby France Télévisions. Vzhledem k tomu, že reklama není nedílnou součástí tohoto poslání, jakákoli dotace, cílená výhradně na vyrovnání ušlého zisku bez ohledu na skutečné poslání, by byla sama o sobě státní podporou v rozporu s čl. 106 odst. 2 a článkem 107 SFEU. Tato vyrovnávací platba musí krýt vlastní náklady veřejné služby, které se musí objevit v oddělených účtech. Výše dotace je ovšem zřejmě stanovena pro nadcházející roky na základě odhadu ztráty příjmů z obchodní činnosti, což za zhoršené situace na trhu vážně narušuje hospodářskou soutěž se soukromými provozovateli vysílání. Zatímco celkový obrat z reklamy France Télévisions by za zhoršené situace na trhu bezpochyby nedosáhl 500 milionů EUR, francouzské orgány se zavázaly zaplatit v roce 2009 450 milionů EUR pouze za zrušení reklamy po 20 hodině. V budoucnosti budou údajně příjmy z dotace také mnohem vyšší než příjmy z reklamních spotů, jichž by bylo dosaženo bez uskutečnění reformy.
(46)
Pokud jde o poslání služby obecného hospodářského zájmu, FFTCE poznamenává, že povinnosti, které France Télévisions ukládají stanovy Evropské vysílací unie (Union Européenne de Radiotélévision - UER) jakožto jejímu členu, již existovaly a budou pro ni použitelné, ačkoli nejsou začleněny do francouzského zákona. Omezení uložená zákonem, ostatně velmi neurčitá, se podstatně neliší od omezení vyplývajících ze stanov UER, jimž podléhají rovněž stanice TF1 a Canal + jakožto členové, takže vyrovnávací dotace podle zákona musí být označena za státní podporu.
(47)
FTTCE má nakonec za to, že nový poplatek z obratu subjektů elektronické komunikace zavedený reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání je určen k financování France Télévisions. Kromě vztahu závazného určení, který orgány ve svých prohlášeních potvrdily, ovlivňují změny v jeho základě a sazbě výši dotace. Zavedení takového poplatku však porušuje článek 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (10), neboť členské státy nemohou subjektům ukládat žádný další poplatek z obratu, než je stanoveno touto směrnicí.
(48)
Svaz Association des chaînes privées (Sdružení soukromých televizních kanálů) se ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 domnívá, že špatné řízení France Télévisions, na jehož četné příklady poukázal Účetní dvůr, zhoršuje zjištěný inflační dopad na trh programové tvorby a nákup vysílacích práv. V případě, že se nevede analytické účetnictví, vyvolá absence kontroly nákladů nejistoty, pokud jde o vymezení nákladů na výkon poslání veřejné služby, jež mají být financována, a tím vznikne i vážné riziko nadměrné vyrovnávací platby. Jelikož řada náznaků nasvědčuje tomu, že nový audiovizuální poplatek bude určen pro France Télévisions, jeho odvod do státního rozpočtu nesleduje jiný účel než uniknout kontrole Komise. Tento poplatek nutí konkurenty France Télévisions, aby financovali podporu, přičemž způsobuje narušení, které je ještě zhoršeno nedostatečnou diferenciací mezi programy jednotlivých kanálů v historii televize.
(49)
Evropská vysílací unie (UER) ve svých komentářích ze dne 2. listopadu 2009 zdůrazňuje nevyhnutelně výhledový charakter všech víceletých odhadů nákladů a příjmů provozovatele veřejnoprávního vysílání, které Francie předložila. Tyto odhady musí zajistit dlouhodobý finanční výhled, a danému subjektu tak umožnit zabezpečení zcela nezávislé nepřetržité služby. Korekci případných odchylek v odhadech mají zajistit mechanismy vytvořené ex post. Rozhodnutí Komise se musí týkat výpočetních parametrů ex ante a těchto mechanismů, aniž by omezovalo skutečnou výši budoucí vyrovnávací platby schválením pouze odhadovaných nákladů a příjmů, jinak by Komise stanovila a kontrolovala roční výše režimu podpor spíše než režim samotný. UER také vyjadřuje obavu, že se Komise snaží zjistit odhadovanou výši synergických účinků a zvýšení účinnosti v budoucích letech, neboť účinnost, s níž se služba obecného hospodářského zájmu poskytuje, uniká kontrole Komise podle čl. 106 odst. 2 SFEU.
(50)
Sdružení evropských komerčních televizních společností - Association des Télévisions Commerciales européennes (ACT) - ve svých komentářích ze dne 2. listopadu 2009 podporuje rozhodnutí Francouzské republiky podstatně omezit komerční reklamu u svého provozovatele veřejnoprávního vysílání. ACT poznamenává, že v daném případě nebyly splněny dvě podmínky judikatury Altmark (11), takže zamýšlený rozpočtový příspěvek představuje podporu. ACT má nicméně za to, že je-li systém financování podpory prostřednictvím poplatku vybíraného z reklamních příjmů konkurentů považován za slučitelný s právem Unie, výhody ze stažení z trhu by byly značně sníženy, zatímco takový systém by mohl v určitých ohledech způsobit větší narušení než tradiční podvojné systémy veřejného a komerčního financování.
(51)
ACT má za to, že povinnosti veřejné služby France Télévisions se údajně od roku 1994 podstatně nezměnily a jsou obdobné jako povinnosti jiných soukromých provozovatelů vysílání. Rovněž odhady vyrovnání ztráty příjmů z reklamy jsou až do roku 2012 neurčité a neberou v úvahu ani snížení s nimi spojených investičních nákladů, ani možné snížení nákladů na programovou tvorbu, která méně podléhá omezením kladeným inzerenty, ani očekávané zisky ze synergických účinků. Mechanismus přizpůsobení veřejných příjmů a příjmů z obchodní činnosti nákladům, stanovený ve smlouvě o cílech a prostředcích, by měl být přezkoumán, zejména s ohledem na proměnlivost příjmů z obchodní činnosti, jinak by Komise neměla k dispozici důvěryhodné informace, aby mohla určit skutečné náklady na poskytovanou službu a případnou nadměrnou vyrovnávací platbu. Toto ověření by bylo provedeno, aniž by podnik vedl analytické účetnictví, jak zjistil Účetní dvůr.
(52)
Nakonec má ACT za to, že podpora je fakticky financována novými poplatky, které zavádí reforma, a že pokud jde o poplatek z audiovizuální reklamy, tento poplatek zavádí ve Francii model financování veřejné služby konkurenty, od něhož bylo jinde upuštěno. Mechanismus podpory však chrání zdroje France Télévisions, ačkoli je čím dál zjevnější, že inzerenti nepřenesou celou svoji poptávku na konkurenční kanály. Kromě toho by takový mechanismus zvětšil překážky vstupu na francouzský trh.
(53)
France Télévisions se ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 domnívá, že oznámený mechanismus jí neposkytuje žádné hospodářské zvýhodnění vůči jejím konkurentům, neboť i když je chráněna před ztrátou příjmů z obchodní činnosti, stát jí na druhé straně uložil omezení v jiné oblasti, kde není omezen žádný ze soukromých objektů na trhu: ukončení vysílání reklamy. Až nabude ukončení vysílání reklamních spotů účinnosti, zmizí jakékoli narušení hospodářské soutěže na tomto trhu, zatímco tlak na konkurenty v oblasti sponzorování bude vzhledem k omezené existenci skupiny France Télévisions nulový. Pokud jde o nákup audiovizuálních práv zvaných „premiums“, zatímco kanál TF1 dosáhl 96 nejvyšších sledovaností ze 100 a v roce 2008 18 z 20 nejvyšších sledovaností, France Télévisions nemá žádnou výhradní smlouvu s velkými americkými distribučními společnostmi. Kromě toho musí investovat do audiovizuální tvorby s požadavky na kvalitu, jež jsou neslučitelné s cíli sledovanosti komerčních televizních kanálů. Pokud jde o prodej programů, domnívá se, že je zastoupena pouze okrajově.
(54)
France Télévisions má navíc za to, že jelikož částka, která jí bude přidělena, závisí každý rok předběžně, konkrétně a objektivně na nákladech na její poslání, s korekcí ex post v případě odchylky od skutečných nákladů, splňuje oznámený mechanismus druhou podmínku judikatury Altmark. Čtvrtá podmínka této judikatury by byla rovněž splněna, neboť synergických účinků, kterých v minulosti nebylo možno využít, bude možné využít po právní reorganizaci a změně stanov; tato čtvrtá podmínka nevyžaduje, aby byla služba poskytována za co nejnižší náklady, ale aby tyto náklady odpovídaly nákladům průměrného a řádně řízeného podniku.
(55)
Pokud jde o podmínky slučitelnosti oznámeného mechanismu s vnitřním trhem: jelikož má tento mechanismus nadále existovat ještě mnoho let, nebude podle France Télévisions možné s dostatečnou jistotou zjistit čisté náklady veřejné služby tak, aby mohla Komise provést kontrolu ex ante a ověřit, zda nedošlo k nadměrné vyrovnávací platbě. Zatímco informativní odhady na léta 2010 až 2012 nejsou neslučitelné s možností dosáhnout přiměřeného zisku nebo s možností vytvořit rezervu omezenou na 10 % ročních výdajů na veřejnou službu, zákonná ustanovení a právní předpisy zřizující kontrolu ex post umožní v každém případě zajistit přiměřené financování. France Télévisions se domnívá, že - vzhledem k tomu, že kolísání nákladů na její programovou skladbu závisí na jejích redakčních výběrech - je povinna plnit pouze zákonem uložené povinnosti veřejné služby a že má Francouzská republika naprostou volnost při vymezování jejich obsahu. Tyto povinnosti se kromě toho projevují v požadavku na sledovanost, který se ukončením vysílání reklamních spotů nezmírnil. Naopak bude muset být získán větší počet programů.
(56)
Televizní kanál Métropole Télévisions (M6) má ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 za to, že zamýšlený systém financování představuje státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU, zejména pokud by nebyly splněny druhá a čtvrtá podmínka judikatury Altmark: vyrovnávací platbu založenou na odhadu ztráty obchodních příjmů, které jsou svou povahou (a v praxi) proměnlivé, nelze považovat za vycházející z objektivních a transparentních výpočetních parametrů nákladů veřejné služby. Základem pro výpočet kromě toho nejsou náklady průměrného a řádně řízeného podniku tohoto odvětví, nýbrž náklady skupiny France Télévisions, která je podle četných informací řízena neefektivně, což zvyšuje náklady veřejné služby, které společenství nese.
(57)
Pokud jde o slučitelnost opatření s vnitřním trhem, M6 má za to, že zamýšlený systém financování je nezákonný, neboť strukturálně vede k nadměrné vyrovnávací platbě za náklady veřejné služby. Směrnice Komise (ES) č. 2006/111/ES ze dne 16. listopadu 2006 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a o finanční průhlednosti uvnitř jednotlivých podniků (12) ukládá Francii, aby veškeré náklady a výnosy služby obecného zájmu byly správně přičteny na základě důsledně uplatňovaných zásad analytického účetnictví. Jak však zdůraznil Účetní dvůr, France Télévisions takové účetní nástroje nemá. K výpočtu výše vyrovnávací platby by tedy nemohl sloužit žádný objektivní údaj. K nadměrné vyrovnávací platbě by nevyhnutelně došlo, neboť dotace je vypočtena na základě příjmů z obchodní činnosti, které nespadají do poslání veřejné služby, ani nemohou být zohledněny v jejích nákladech. Nahodilá povaha odhadů ušlých příjmů a neexistence analýzy nákladů by nevyhnutelně způsobily také nadměrnou vyrovnávací platbu.
(58)
Zahrnutí nových poplatků do mechanismu financování zhoršuje negativní dopady podpor na trhy, na nichž se nakupují audiovizuální práva a kde špatné řízení France Télévisions zaštítěné veřejnými podporami zvyšuje náklady konkurentů, a na reklamní činnost, kterou France Télévisions přenese do oblasti sponzorování, aniž by kanál M6 s ohledem na svůj odlišný profil sledovanosti mohl obsadit prostor, který France Télévisions opustila. Za těchto podmínek by mohlo být oprávněné pouze financování ex post. Mechanismus by byl tudíž strukturálně nezákonný, pokud by nebyly zavedeny mechanismy nezávislé kontroly ex post, která by zaručila, že nedojde k nadměrné vyrovnávací platbě na základě reálných číselných údajů, přičemž podle M6 by zavedení těchto mechanismů ve Francii by bylo neúčinné.
(59)
Ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 staví televizní kanál Télévision Française 1 (TF 1) reformu financování France Télévisions do kontextu strukturálních změn ovlivňujících trh s reklamou, na němž dochází k silnému rozvoji internetu. Televize představovala v roce 2008 pouze asi 11 % z 33 miliard EUR výdajů na komunikace inzerentů. Obrat z reklamy televizních kanálů vysílajících pozemní digitální cestou vzrostl od ledna do září 2009 o 60 % oproti poklesu o 8 % v případě všech tří soukromých kanálů v historii televize. Daně a poplatky odvedené TF1 za rok 2008 představují 60 % jeho výsledku. Víceleté smlouvy o nabývání vysílacích práv, cenová inflace a nepružnost nákladů včetně nákladů na programovou skladbu, jež jsou způsobeny právními požadavky v oblasti produkce a vysílání francouzských a evropských děl, jež představují 30 % z celkového objemu poplatků, zmenšují podle TF1 jeho manévrovací prostor. Skutečnost, že bude podléhat novému audiovizuálnímu poplatku, by posílila narušení hospodářské soutěže na trhu.
(60)
Možný přesun poptávky inzerentů na TF1 je veřejně oznámeným předmětem poplatku z audiovizuální reklamy. Nejenže k očekávanému přesunu obratu ve výši 350 milionů EUR na všechny tři pozemní televizní kanály v roce 2009 nedošlo, tyto kanály dokonce vykázaly pokles o 450 milionů EUR oproti odhadům. Kromě toho by byl rozsah tohoto přesunu každopádně omezen právními předpisy, které při provádění práva Evropské unie omezují čas vysílání reklam na maximálně dvanáct minut za jednu vysílací hodinu, pokud se nepřekročí celodenní průměr šesti minut za hodinu.
(61)
TF1 se domnívá, že poplatek představuje státní podporu ze dvou důvodů: tím, že France Télévisions již ve skutečnosti nebude povinna platit poplatek po 30. listopadu 2011 (k tomuto datu bude povinna ukončit vysílání reklamních spotů a částky za ně inkasované tvoří základ poplatku), a za druhé tím, že France Télévisions obdrží zdroje takto získané, neboť z četných vládních a parlamentních prohlášení při debatách o návrhu zákona vyplývá, že tento poplatek je určen na financování podpory. Při posuzování podpory by tedy měl být vzat v úvahu režim zdanění určený na financování podpory, a to nezávisle na jeho zákonnosti.
(62)
Kanál TF1 se domnívá, že jeho povinnosti jsou srovnatelné a s povinnostmi skupiny France Télévisions, jejíž programy se takřka neliší od jejích. I když TF1 vítá přepracování smlouvy o cílech a prostředcích a seznamu úkolů a povinností v důsledku reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, má s odvoláním na stanovisko Účetního dvora za to, že nabídka veřejnoprávního vysílání je nedostatečně individualizována. Tak je zdůrazněno, že v dřívějších seznamech úkolů a povinností představovaly kvantitativní povinnosti vysílání 10 % programové skladby.
(63)
Stejně tak nedostatečná je kontrola nákladů a kvalita řízení France Télévisions, jež způsobují, že veřejná služba není poskytována za nejnižší náklady pro společenství a vzniká riziko nadměrné vyrovnávací platby. Komise by také v tomto ohledu měla prověřit růst zisků z obchodních činností, synergické účinky, které by měly po roce 2009 vyplynout ze založení jediného podniku France Télévisions, a sebemenší tlak na náklady na programovou skladbu vyplývající z menší závislosti inzerentů.
V. PŘIPOMÍNKY FRANCOUZSKÉ REPUBLIKY
(64)
Pokud jde o použití čl. 106 odst. 2 SFEU, Francouzská republika se ve svých připomínkách předaných dne 7. října 2009 a následně upřesněných odvolává zejména na pochybnosti Komise vyjádřené na jednu stranu ohledně přiměřenosti veřejného financování a rizika nadměrné vyrovnávací platby, na stranu druhou ohledně zohlednění nových poplatků zavedených reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání za účelem posouzení slučitelnosti oznámeného opatření s vnitřním trhem.
V.1 Přiměřenost financování a kontrola ex-post rizika nadměrné vyrovnávací platby
(65)
Francouzská republika upřesňuje, že oznámené opatření není vyrovnávací platbou za ztrátu příjmů skupiny France Télévisions z reklamy, i když odhadované částky uvedené pro informaci k tomu přihlížejí, nýbrž jde o financování určené ke krytí nákladů na plnění poslání veřejné služby. Potřeby financování se budou muset vyvíjet v závislosti na změnách nákladů na programovou skladbu, na kolísání příjmů z obchodní činnosti nebo na vysílacích prostředcích.
(66)
Francouzská republika zdůrazňuje, že potvrzení ex ante týkající se neexistence rizika nadměrné vyrovnávací platby je nutno provést ověřením existence kontrolních mechanismů stanovených právními a správními předpisy v souladu s judikaturou a prováděcí praxí Komise, a nikoli s ohledem na uvedené odhadované orientační částky dotace a budoucích nákladů. Orientační částky jsou uvedeny pro ilustraci na základě obchodního plánu schváleného orgány dozoru a France Télévisions. Metoda výpočtu dotace nespočívá v odhadu snížení příjmů France Télévisions z reklamy. Výpočet bude spočívat v obecném vzorci: pro každý rok bude kombinovaná částka příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání a rozpočtové dotace - při dodržení závazků Francouzské republiky a kontrolních mechanismů ex post stanovených právními a správními předpisy - úměrná nákladům na poslání veřejné služby France Télévisions sníženým o příjmy z obchodní činnosti.
(67)
Kromě toho, pokud jde o nové inovativní audiovizuální služby uvedené ve sdělení o vysílání, Francouzská republika zdůrazňuje, že některé jsou již uvedeny v novém seznamu úkolů a povinností France Télévisions a v pozměněné smlouvě o cílech a prostředcích, které byly a budou předmětem předběžných a pravidelných kontrol a konzultací, jež jsou popsány výše. Pokud jde o budoucí vývoj, Francie se domnívá, že zavedení každé významné nové služby musí být zapracováno do smlouvy o cílech a prostředcích, na niž se budou vztahovat tytéž kontroly.
(68)
Kromě toho, vzhledem k nabytí účinnosti sdělení o vysílání po zahájení tohoto řízení se Francouzská republika zavazuje ke zdokonalení svého systému finanční kontroly ex post, aby vyhověla nově upřesněným pravidlům tohoto sdělení ve věci mechanismu finanční kontroly. Bylo tak stanoveno, že se změní článek 2 nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007. Účelem této změny je:
-
zajistit, aby zpráva o oddělených účtech - což je požadavek umožňující zajistit kontrolu, zda nedošlo k nadměrné vyrovnávací platbě - byla, podobně jako zpráva podle článku 3, kontrolována externím subjektem, jehož výběr podléhá schválení ministra odpovědného za komunikace, předána tomuto ministrovi, jakož i národnímu shromáždění a senátu, a vyhotovena na náklady France Télévisions,
-
zdokonalit funkční mechanismus schopný zajistit skutečné navrácení případných nadměrných vyrovnávacích plateb nebo křížových dotací, které by tyto oddělené účty odhalily a které by nebyly slučitelné s článkem 53 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, jakož i se sdělením Komise o vysílání.
(69)
Francouzské orgány se za účelem zdokonalení informovanosti Komise v průběhu prvních let reformy, která byla zahájena zákonem č. 2009-258 ze dne 5. března 2009, rovněž zavazují sdělovat Komisi v letech 2010 až 2013:
-
zprávy vypracované podle článků 2 a 3 výše uvedeného pozměněného nařízení ve lhůtě nejpozději šesti měsíců po schválení účtů valnou hromadou, včetně údajů týkajících se vývoje podílů na trhu s reklamou od roku 2007,
-
veřejné údaje o monitoringu plnění poslání veřejné služby France Télévisions, jako je výroční zpráva o televizních kanálech vypracovaná Nejvyšší radou pro audiovizuální vysílání (ustanoveno článkem 18 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986) a zápis ze slyšení prezidenta France Télévisions před parlamentními výbory (kulturní a finanční výbory národního shromáždění a senátu) ohledně ročního plnění smlouvy o cílech a prostředcích (jak stanoví článek 53 výše uvedeného zákona).
V.2 Zohlednění nových poplatků zavedených reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání
(70)
Francouzská republika má za to, že ve svém oznámení nepřihlédla k novým poplatkům z reklamy a elektronických komunikací. I když byly tyto poplatky zavedeny stejným legislativním nástrojem, kterým byla zavedena reforma, nespadají do oznámeného opatření.
(71)
Francouzská republika upřesňuje, že veřejná prohlášení před hlasováním o zákonu, o němž se zmiňuje rozhodnutí o zahájení řízení, později popřená ustanoveními tohoto zákona, nepostačují ke zjištění vztahu závazného určení mezi poplatky a financováním podpory podle práva Evropské unie. Podle francouzského práva jsou tyto poplatky vybírány ve prospěch souhrnného státního rozpočtu, přispívají k financování veškerých veřejných výdajů a odpovídají zásadám rozpočtové univerzálnosti a jednotnosti, které jsou součástí ústavnosti veřejných financí jako celku. Podle článku 36 ústavního zákona ze dne 1. srpna 2001 o rozpočtových zákonech může částečné nebo úplné přidělení zdroje určeného ve prospěch státu právnické osobě vyplývat pouze z výslovného ustanovení rozpočtového zákona, který v daném případě neexistuje.
(72)
Francouzská republika kromě toho zdůrazňuje, že neexistuje návrh směřující k vytvoření vztahu závazného určení mezi uvedenými poplatky a financováním France Télévisions. Upřesňuje, že pokud by měla být zvažována změna struktury režimu, francouzské orgány by přikročily k novému oznámení Komisi podle ustanovení čl. 108 odst. 3 SFEU.
VI. POSOUZENÍ PODPORY
VI.1 Existence podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
(73)
Článek 107 odst. 1 SFEU stanoví, že: „Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“. Tyto prováděcí podmínky jsou zkoumány níže:
VI.1.1 Státní zdroje
(74)
Rozpočtové podpory, které jsou předmětem tohoto oznámení, budou každoročně začleněny do rozpočtového zákona stanovujícího rozpočet francouzského státu. Jedná se tedy o opatření poskytnutá prostřednictvím státních zdrojů.
VI.1.2 Selektivní hospodářské zvýhodnění
(75)
Mechanismus rozpočtové podpory doplňující veřejné zdroje poskytnuté skupině France Télévisions je selektivní, neboť z něho bude mít výhody pouze France Télévisions. Roční rozpočtová podpora provozu, která má zejména umožnit, aby podnik pokračoval v činnosti, jej ochrání před ztrátou obchodních příjmů z reklamy, které až dosud částečně financovaly jeho výdaje a investice. France Télévisions tak bude moci dosáhnout takového podílu sledovanosti, který by bez rozpočtové podpory nemohla očekávat. Dostává se jí tak hospodářského zvýhodnění, jehož by nemohla dosáhnout jiným způsobem, nebo v tomto případě podpory, kterou by za jiných tržních podmínek, to znamená takových, za nichž působí její soukromí konkurenti, nezískala.
(76)
Komise kromě toho poznamenává, že Francouzská republika nevyslovila připomínky zpochybňující hodnocení Komise v rozhodnutí o zahájení řízení v tom ohledu, že by plánované dotace nesplňovaly kumulativní kritéria judikatury Altmark, a poskytovaly by tudíž hospodářské zvýhodnění představující státní podporu (13). Kromě toho poznamenává, že bez újmy na pozdějším vývoji řízení a výsledků France Télévisions v budoucích letech, zpráva francouzského Účetního dvora o France Télévisions - která byla zveřejněna v říjnu 2009 po rozhodnutí o zahájení řízení - podporuje její argumentaci, podle níž čtvrtá podmínka nebyla splněna.
(77)
Z předchozího zkrátka vyplývá, že rozpočtové podpory pouze pro skupinu France Télévisions prostřednictvím finančních zdrojů francouzského státu poskytují tomuto podniku selektivní zvýhodnění.
VI.1.3 Narušení hospodářské soutěže a nepříznivý vliv na obchod mezi členskými státy
(78)
France Télévisions působí v oblasti produkce a vysílání programů, které komerčně využívá, a to zejména vysíláním placené reklamy inzerentů nebo sponzorovaných programů ve své programové tvorbě a prodejem svých vysílacích práv nebo nákupem takových práv. Tyto obchodní činnosti jsou prováděny v konkurenci s jinými televizními kanály, jako například TF1, M6 a Canal+, zejména ve Francii, kde France Télévisions, jak zdůrazňují francouzské orgány, představuje čelní audiovizuální skupinu. Podíl France Télévisions by v roce 2010 měl činit asi 10 %, což by z ní stále činilo třetího nejvýznamnějšího dodavatele na francouzském trhu.
(79)
Až do termínu zrušení komerční reklamy koncem roku 2011 bude France Télévisions nadále působit na francouzském trhu televizní komerční reklamy v konkurenci s jinými provozovateli vysílání, i když vysílací časy budou omezeny. France Télévisions bude moci i po roce 2011 nabízet své služby inzerentům v oblasti reklamy na výrobky pod jejich obecným označením nebo v oblasti sponzorování pořadů v konkurenci s ostatními provozovateli vysílání působícími ve Francii. I když konkurenti France Télévisions plně využijí téměř úplného ústupu France Télévisions z trhu s reklamou, ke kterému došlo následkem reformy, France Télévisions bude na tomto trhu přesto nadále působit. Na základě odhadů příjmů z reklamy a sponzorování France Télévisions, které předložily francouzské orgány, si France Télévisions co do obratu a tržního podílu stálých konkurentů ve srovnání s rokem 2007 udrží v roce 2012 ještě 3,3 % trhu oproti více než zhruba 50 % v případě TF1 a 20 % v případě M6.
(80)
France Télévisions bude moci dosáhnout podílu na sledovanosti, kterého by nemohla dosáhnout bez dotčené rozpočtové podpory, což může mít dopad na sledovanost jiných provozovatelů vysílání, a tudíž na jejich obchodní činnost, čímž by došlo k porušení podmínek hospodářské soutěže. France Télévisions každopádně bude také nadále působit na trzích nákupu a prodeje audiovizuálních práv, její vyjednávací možnosti zůstanou díky uvedené podpoře zachovány. Pokračující investování do programové tvorby, které rozpočtové podpory umožňují, ovlivňuje tudíž míru, v níž může France Télévisions na těchto trzích nakupovat nebo prodávat.
(81)
Z výše uvedeného vyplývá, že rozpočtové podpory prostřednictvím finančních zdrojů francouzského státu pouze ve prospěch skupiny France Télévisions narušují nebo přinejmenším ohrožují hospodářskou soutěž v komerčním provozování vysílání ve Francii a v určité míře v jiných členských státech, kde se programy France Télévisions vysílají.
(82)
Trhy prodeje a nákupu audiovizuálních programů a vysílacích práv, na nichž France Télévisions působí, mají mezinárodní rozměr, i když nabytí práv je obvykle územně omezeno hranicemi členského státu. Kromě toho je vysílání programů France Télévisions, které může pokračovat díky státní podpoře, přijímáno v dalších členských státech, například v Belgii a v Lucembursku. France Télévisions vysílá také programy prostřednictvím internetu, které jsou dostupné i mimo území Francie.
(83)
Za těchto podmínek mohou zamýšlené rozpočtové podpory porušit podmínky hospodářské soutěže a nepříznivě ovlivnit obchod mezi členskými státy.
VI.1.4 Závěr ohledně existence státní podpory
(84)
Vzhledem k výše uvedenému představují rozpočtové podpory, které Francouzská republika zamýšlí poskytnout France Télévisions, státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jejíž slučitelnost s vnitřním trhem je nutno posoudit.
VI.2 Slučitelnost podle čl. 106 odst. 2 SFEU
(85)
Ustanovení čl. 106 odst. 2 SFEU stanoví, že „podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu nebo ty, které mají povahu fiskálního monopolu, podléhají pravidlům obsaženým ve Smlouvách, zejména pravidlům hospodářské soutěže, pokud uplatnění těchto pravidel nebrání právně nebo fakticky plnění zvláštních úkolů, které jim byly svěřeny. Rozvoj obchodu nesmí být dotčen v míře, která by byla v rozporu se zájmem Unie“.
(86)
Komise ve svém sdělení o vysílání formuluje zásady, jimiž se řídí při uplatňování článku 107 a čl. 106 odst. 2 SFEU o financování organizací veřejnoprávního vysílání státem. Posouzení Komise se v tomto ohledu týká obou následujících hledisek:
-
existence přesné a jasné definice poslání veřejné služby v úředním aktu, včetně poskytování významných nových služeb, podléhající mechanismům účinné kontroly subjektem nezávislým na provozovateli vysílání,
-
přiměřenost a transparentnost veřejného financování vyrovnávacích plateb nezbytných k tomuto poslání, aniž by vyrovnávací platby převýšily částku čistých nákladů poslání veřejné služby, které také podléhá účinným kontrolám.
VI.2.1 Přesná a jasná definice poslání veřejné služby v úředním aktu podléhající účinným kontrolám
(87)
Jak bylo upřesněno výše, Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení a z důvodů v něm uvedených nevyslovila pochybnosti ani ohledně přiměřenosti definice poslání veřejné služby a zmocnění k němu, které bylo France Télévisions uloženo úředními akty, ani ohledně přiměřenosti prováděných externích kontrol způsobu, jímž France Télévisions plní uložené povinnosti, jak byly popsány výše. Komise má tudíž za to, že příslušná ustanovení pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 (články 43-11, 44, 48 a 53) a jeho prováděcí nařízení nebo úřední akty týkající se zejména seznamu úkolů a povinností (nařízení č. 2009-796 ze dne 23. června 2009) a smlouvy o cílech a prostředcích jsou v souladu s prováděcími pravidly čl. 106 odst. 2 SFEU, která se týkají posuzování podpor, jež jsou poskytovány službám veřejnoprávního vysílání a uvedeny ve sdělení o vysílání.
(88)
Tento závěr se shodoval s dřívějšími závěry Komise v této věci podle tehdy platného sdělení, v jejích rozhodnutích z let 2003 a 2005 o France 2 a France 3 a z let 2008 a 2009 o France Télévisions.
(89)
Proto je zbytečné zkoumat celkem obecné připomínky, kterými se určité zúčastněné strany snaží potvrdit údajnou podobnost programové tvorby veřejnoprávních televizí a konkurentů, které jsou ve skutečnosti v rozporu s připomínkami jiných zúčastněných stran a které nemohou toto hodnocení změnit.
(90)
Pozměněný zákon č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků definuje rozsáhle, kvalitativně, avšak přesně povinnosti veřejné služby France Télévisions. Ta se musí zejména zaměřit na širokou veřejnost a předkládat různorodou nabídku odpovídající uloženému cíli při zohlednění hledisek pluralismu a demokratických, sociálních, občanských a kulturních potřeb společnosti. To, že jsou určití konkurenti z důvodu svého členství v Evropské vysílací unii povinni (UER) dodržovat stanovy této unie, jak zdůrazňuje FFTCE, nevytváří překážku zvláštním povinnostem veřejné služby uvedeným v úředních aktech Francouzské republiky, které jsou na rozdíl od povinností vyplývajících z členství v UER uloženy pouze France Télévisions.
(91)
Povinnosti France Télévisions jsou kromě toho v případě potřeby upřesněny ještě v seznamu úkolů a povinností a smlouvě o cílech a prostředcích a doplněny přesnými a kvantifikovanými ukazateli, jichž má být dosaženo v jejich programové skladbě a jimiž se nemusí konkurenční provozovatelé vysílání řídit. Veřejné prostředky jsou přidělovány France Télévisions proto, aby mohla dosáhnout cílů a splnit povinnosti veřejné služby, které jsou stanoveny právními a správními předpisy v obecném zájmu, kdežto soukromé zdroje jsou přidělovány konkurenčním provozovatelům vysílání za čistě výdělečným účelem. Stejně tak existence omezení stanovených předpisy nebo dobrovolně přijatých subjekty při provozování vysílání sama o sobě neznamená, že nabídka veřejnoprávních a soukromých provozovatelů vysílání je nerozlišená. Plnění těchto povinností veřejné služby vyplývajících ze zákona kromě toho podléhá - na rozdíl od povinností vyplývajících z členství v UER - pravidelným externím kontrolám, zejména parlamentním.
(92)
Mimo to SACD zdůrazňuje intenzivní angažování France Télévisions ve prospěch původní francouzské audiovizuální a filmové tvorby ve srovnání s konkurenty, na něž se vztahují mnohem menší povinnosti. Je jisté, že SACD ve svých připomínkách nijak nepodporuje ani nevysvětluje důvody, proč by měla být dovážená nefrancouzská díla, případně díla z jiných členských států, méně kvalitní než ta, která bude financovat France Télévisions. Pevné angažování ve prospěch původní tvorby, zvýšené výslovně i ve srovnání s konkurenty, totiž přispívá k uspokojení sociálních a kulturních potřeb francouzské společnosti, které musí programová tvorba France Télévisions vzhledem ke svým povinnostem služby obecného zájmu uspokojovat, a je s těmito potřebami přímo spojeno.
(93)
S ohledem na informace, které poskytla Francouzská republika, musí být toto kladné hodnocení definice a kontroly poslání veřejné služby France Télévisions rozšířeno na mechanismy určené k zavedení nových významných audiovizuálních služeb ve smyslu sdělení o vysílání, které nabylo účinnosti po rozhodnutí o zahájení tohoto řízení. Tyto služby, které rozšiřují programovou nabídku vysílání na jiné nosiče nebo formáty, jsou začleněny do seznamů úkolů a povinností a do smluv o cílech a prostředcích France Télévisions, které mimo jiné upřesňují a tlumočí zákonem stanovená poslání služby obecného hospodářského zájmu. Tyto dokumenty byly přijaty nařízením, jak je uvedeno výše, takže nové, již plánované služby a případné budoucí služby jsou předmětem stejných specifických postupů konzultace ex ante a kontroly ex post každoročního plnění, jako je tomu u uvedených poslání.
(94)
Je tedy vcelku zřejmé, že definice poslání veřejné služby, jíž byla pověřena France Télévisions, jakož i příslušné mechanismy kontroly, jsou v souladu s pravidly a zásadami stanovenými sdělením o vysílání, které samotné vycházejí z judikatury soudů Evropské unie.
VI.2.2 Přiměřenost a transparentnost veřejného financování
(95)
Mechanismus financování, který oznámila Francouzská republika a jehož součástí je každoroční dotace na vyrovnání úbytku a poté zániku reklamních spotů, má být víceletý a má tudíž fungovat i po zákonem stanoveném datu ukončení vysílání reklamních spotů; ve skutečnosti se jedná o listopad 2011.
(96)
Každoroční veřejné financování bude zahrnovat přidělení části zdrojů z příspěvku na veřejnoprávní vysílání, dříve poplatku, a roční dotaci podle zákona č. 2009-258 ze dne 5. března 2009. Ke stávající podpoře schválené Komisí rozhodnutím ze dne 20. dubna 2005, kterou plánovaný mechanismus nemění, se tudíž připojí rozpočtová podpora, jejíž přesnou výši stanoví každoročně rozpočtový zákon pro běžné finanční období. Francouzská republika ve svých připomínkách upřesňuje, že výše roční dotace bude stanovena ex ante před každým finančním obdobím na základě odhadovaných čistých nákladů veřejné služby.
(97)
To ostatně vyplývá z odhadů, které pro ilustraci poskytly francouzské orgány jako odpověď na pochybnosti Komise vyslovené v rozhodnutí o zahájení řízení. Komise bere na vědomí orientační charakter, který francouzské orgány přisuzují odhadům v obchodním plánu, a uznává, že pro podnik pověřený posláním veřejné služby, který za tím účelem musí nést víceleté náklady, je prospěšné, aby měl k dispozici finanční rámec stanovený obchodním plánem zahrnutým do dodatku smlouvy o cílech a prostředcích. Z výše uvedeného vyplývá, že orientační celkové veřejné zdroje, které jsou v něm uvedeny, souvisejí i přes jejich nižší hodnotu s položkami hrubých nákladů na poskytování této služby plánovaných pro období let 2010 až 2012.
(98)
Vzhledem k relativní předvídatelnosti hrubých nákladů, které jsou méně proměnlivé než příjmy z obchodní činnosti sloužící ke stanovení čistých nákladů, orientační číselné údaje v obchodním plánu podporují apriori tvrzení Francouzské republiky ohledně rozhodující povahy kritéria čistých nákladů na veřejnou službu pro stanovení roční částky budoucí dotace. Povinnost finančního vyrovnání od státu, jež stanoví zákon č. 2009-258 ze dne 5. března 2009, vyvolá oznámenou rozpočtovou podporu, aniž by podmínila její výši ve srovnání s případným odhadem ušlých příjmů z reklamy z důvodu zániku reklamních spotů.
(99)
Takový přístup je zřejmě objektivně oprávněný. Vzhledem k dlouhodobé povaze dotace by ke stanovení její výše v poměru k tomu, jaké by byly příjmy z reklamy, kdyby reklamní spoty nebyly zákonem zrušeny, například stanovením její výše podle příjmů před oznámením a zavedením reformy, a případně upravené v závislosti na vývoji trhu s televizní reklamou, docházelo čím dále tím svévolněji. Kdyby výše dotace byla takto vypočtena v poměru k předpokládaným příjmům, výraznější snížení hrubých nákladů na veřejnou službu, než se plánovalo, vyplývající například z budoucích synergických účinků při založení jediného podniku France Télévisions by mohlo vyvolat riziko nadměrné vyrovnávací platby z veřejných zdrojů.
(100)
Způsob výpočtu roční dotace v poměru k nákladům na poslání veřejné služby sníženým o nadále existující čisté příjmy z obchodní činnosti je mimo jiné v souladu se závazkem Francouzské republiky vyjádřeným nyní v článku 44 pozměněného zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků a v článku 2 nařízení o finančních vztazích mezi francouzským státem a subjekty odvětví veřejnoprávního vysílání, aby veřejné zdroje přidělené France Télévisions nepřevýšily čisté náklady na plnění povinností veřejné služby, jimiž byla pověřena. Jak připomínají francouzské orgány, tento závazek a výše uvedená ustanovení jsou plně použitelná pro oznámenou rozpočtovou podporu a pro mechanismus ročního veřejného financování, jehož bude od nynějška nedělitelnou částí.
(101)
V důsledku toho se způsob výpočtu každoroční dotace v poměru k čistým nákladům poslání veřejné služby - a tudíž sníženým o nadále existující čisté příjmy z obchodní činnosti - jeví jako přiměřený ve smyslu sdělení Komise o vysílání.
(102)
V tomto ohledu nemohou protichůdné připomínky určitých zúčastněných stran tento závěr vyvrátit:
-
připomínky FFTCE prohlašující, že vyrovnávací platba za ušlý zisk z příjmů z reklamy, které nejsou součástí poslání veřejné služby, nespadá do financování tohoto poslání, nelze brát v úvahu, stejně jako připomínky M6 ohledně proměnlivosti, a tudíž nepřesnosti odhadů ztráty příjmů z obchodní činnosti; roční výše dotace musí být stanovena ex ante v závislosti na čistých nákladech veřejné služby France Télévisions, odhady výše dotace, které poskytla Francouzská republika na roky 2010, 2011 a 2012, jsou mimo jiné čistě orientační,
-
připomínky kanálu M6 potvrzující, že údajná neexistence nástrojů analytického účetnictví ve France Télévisions, na niž poukázal francouzský Účetní dvůr, strukturálně vede k nadměrné vyrovnávací platbě tím, že se dotace zakládá na neobjektivních složkách nákladů, nejsou stejně jako připomínky TF1 ohledně nadměrné vyrovnávací platby za nekontrolované nebo nesprávně řízené náklady odůvodněné; za prvé, Účetní dvůr poukázal v září 2009 na neexistenci kontrolních řídících nástrojů, které by na úrovni skupiny France Télévisions integrovaly nástroje analytického účetnictví dceřiných společností, a nikoli na neexistenci jakýchkoli řídících nástrojů analytického účetnictví; každá společnost skupiny France Télévisions analytické účetnictví vede.
-
Za druhé, posuzování slučitelnosti vyrovnávací platby s vnitřním trhem se na rozdíl od posuzování existence hospodářského zvýhodnění France Télévisions netýká nákladů, které by v odvětví vynaložil průměrný a řádně řízený podnik při poskytování služby obecného zájmu, nýbrž nákladů, které skutečně vynaloží France Télévisions, a to včetně stanoveného budoucího snížení; jak bylo ovšem uvedeno výše, celková výše veřejných zdrojů, která má být vyplacena France Télévisions, bude a priori nižší než náklady vynaložené na poskytování veřejné služby a bude určena tak, aby po odečtení čistých příjmů z obchodní činnosti nedošlo k nadměrným vyrovnávacím platbám.
(103)
Tyto neopodstatněné připomínky, pokud jde o předběžné stanovení výše každoročních dotací, mimo jiné neberou v úvahu existenci mechanismů kontroly ex post. Jak se uvádí níže, po každoročním předběžném stanovení výše dotace v rozpočtovém zákoně pro dané finanční období totiž následují mechanismy kontroly ex post, popřípadě vrácení dotace.
(104)
Sdělení o vysílání stanoví, že členské státy musejí zavést vhodné mechanismy k zamezení jakékoli nadměrné vyrovnávací platby a pravidelně kontrolovat využívání veřejného financování. Účinnost kontroly, jak byla upřesněna ve sdělení, by měla vyplynout z jejího pravidelného provádění nezávislým subjektem ve spojení s mechanismy pro vrácení případných nadměrných vyrovnávacích plateb nebo pro správné určení případných rezerv v následujícím období, které nepřevyšují 10 % každoročních nákladů veřejné služby na jedné straně, nebo případných křížových dotací na straně druhé.
(105)
Článek 44 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 upřesňuje, že „veřejné zdroje přidělené subjektům veřejnoprávního audiovizuálního odvětví jako vyrovnání za povinnosti veřejné služby, které jim byly uloženy, nepřesahují výši nákladů na plnění uvedených povinností“. Toto ustanovení vyplývá ze závazků Francouzské republiky výslovně začlenit do zákona zásadu neposkytování nadměrných vyrovnávacích plateb za povinnosti veřejné služby stanovenou v rámci řízení, které vedlo k rozhodnutí Komise o slučitelnosti ze dne 20. dubna 2005 týkajícím se použití zdrojů z televizních poplatků (14).
(106)
Nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007 o finančních vztazích mezi státem a organizacemi veřejného sektoru audiovizuální komunikace zahrnuje do svého článku 2 stejná ustanovení jako článek 53 zákona ze dne 30. září 1986 s přihlédnutím k „přímým nebo nepřímým příjmům získaným z poslání veřejné služby“ a upřesňuje, že náklady na výkon veřejné služby byly určeny pomocí oddělených účtů. Nařízení v článku 3 stanoví, že France Télévisions a její dceřiné společnosti musí dodržovat při všech obchodních činnostech obvyklé tržní podmínky a že externí subjekt vypracuje roční zprávu o plnění této povinnosti, která bude předávána odpovědnému ministrovi, národnímu shromáždění a senátu. Na toto poslední ustanovení se odkazovalo také v závazcích Francouzské republiky uvedených v rozhodnutí Komise ze dne 20. dubna 2005, které je ve výše zmíněno v 7. bodě odůvodnění.
(107)
Tribunál Evropské unie rozhodl, že jak ustanovení potvrzující zásadu neposkytování nadměrných vyrovnávacích plateb, tak kontrola a prověrky podmínek, jimiž se France Télévisions řídí při svých obchodních činnostech, plně reagují na obavy, které Komise vyjádřila v průběhu řízení, jež vedlo k rozhodnutí ze dne 20. dubna 2005 (15). Tribunál ostatně potvrdil přiměřenost kontrol prováděných ex post a týkajících se dodržování těchto závazků (16).
(108)
Komise obdržela a prozkoumala zprávy o provádění článků 2 a 3 nařízení, které se týkají finančních období 2007 a 2008 (zprávy vypracované podle článku 3 nařízení, které byly za rok 2007 schváleny auditory společností PriceWaterhouseCoopers a KPMG a za rok 2008 společností Cabinet Rise), jakož i návrh zprávy za rok 2009 podle článku 2. V dostupných zprávách se dospělo k závěru, že veřejné zdroje přidělené skupině France Télévisions nepřesáhly čisté náklady na plnění povinností veřejné služby, jež byly France Télévisions uloženy, a že France Télévisions dodržovala obvyklé tržní podmínky při všech svých obchodních činnostech. Což tedy vylučuje případné křížové dotace mezi obchodními činnostmi a činnostmi veřejné služby. Na rozdíl od toho, co tvrdí zejména M6, z dotyčných zpráv mimo jiné vyplývá, že je pomocí stávajících účetních nástrojů možné zřídit nákladové a příjmové účty veřejné služby jednotlivých kanálů France Télévisions.
(109)
Podmínky kontroly ex post veřejných zdrojů stanovené nařízením č. 2007-958 se použijí na oznámenou rozpočtovou podporu. Celkové veřejné zdroje přidělené France Télévisions nepostačovaly od zavedení kontroly ke krytí čistých nákladů na plnění povinností veřejné služby, takže otázka poskytnutí případné nadměrné vyrovnávací platby nevyvstala. Ze střednědobých odhadů nákladů a příjmů uvedených v obchodním plánu a shrnutých pro ilustraci ve výše uvedené tabulce 1 vyplývá, že se v roce 2012 počítá s mírným přebytkem, který by měl být v případě, že se potvrdí a že není nezbytný ke snížení plánovaných schodků v letech 2010 a 2011, za běžných podmínek přednostně určen na výdaje ve prospěch audiovizuální tvorby.
(110)
Francouzská republika se v každém případě zavázala ke změně článku 2 nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007, aby uvedla stávající mechanismus do souladu s upřesněními, které byly v roce 2009 nově zavedeny sdělením o vysílání. Cílem takového postupu je, aby:
-
se zajistilo, že roční zpráva o oddělených účtech bude, podobně jako zpráva podle článku 3, zkontrolována externím subjektem, jehož výběr podléhá schválení ministra odpovědného za komunikace, předána tomuto ministrovi, jakož i národnímu shromáždění a senátu, a vyhotovena na náklady France Télévisions,
-
se zdokonalil funkční mechanismus schopný zajistit skutečné navrácení případných nadměrných vyrovnávacích plateb nebo křížových dotací, které by tyto oddělené účty odhalily a které by nebyly slučitelné s článkem 53 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, jakož i se sdělením o vysílání.
(111)
Za těchto podmínek je zřejmé, že Francouzská republika zavede vhodné mechanismy pravidelné a účinné kontroly využívání veřejného financování, aby předešla jakékoli nadměrné vyrovnávací platbě nebo křížové dotaci, jak stanoví sdělení o vysílání.
(112)
Vzhledem k předchozímu je zřejmé, že možná konkurenční omezení vyplývající z působení France Télévisions na komerčních trzích budou i po úplném zavedení reformy celkem limitována. Toto působení bude pravděpodobně velmi omezené a předvídatelným účinkem reformy bude byť částečné přesunutí poptávky po televizní reklamě na konkurenty France Télévisions.
(113)
Jak totiž upozorňuje dopis, který zveřejnilo sedm soukromých televizních nebo rozhlasových stanic, dovedení reformy do konce až do zániku reklamních spotů France Télévisions by mohlo: „poskytnout soukromým médiím možnosti oživení, které potřebují“, kdežto zachování reklamních spotů: „by mělo neblahý dopad na všechna francouzská média a podstatně by změnilo hospodářské vyhlídky účastníků…“ (17).
(114)
Jinak řečeno, částečný ústup France Télévisions a změna orientace struktury jejích příjmů (obchodních nebo z veřejných vyrovnávacích plateb) na vysílání programů odpovídajících jejímu poslání obecného zájmu, bez přímého finančního vyrovnání za sledovanost, zmenšují možná konkurenční omezení na konkurenčních trzích, na nichž France Télévisions působí. Tento ústup otevírá prostor, který by mohly obsadit nově příchozí subjekty nebo subjekty, jejichž působení na trhu s reklamou je v současnosti omezené, čímž by do budoucna došlo k oživení hospodářské soutěže.
(115)
Z toho vyplývá, že s ohledem na poskytnutou informaci a závazky Francouzské republiky bude cílem veřejného financování umožnit France Télévisions, aby pokryla vynaložené čisté náklady na plnění povinností, které jí byly uloženy, a toto financování se bude muset omezit na uvedené náklady a bude nadále podléhat kontrolám ex post, které splňují kritéria platného sdělení o vysílání. Jelikož France Télévisions mimo jiné omezí své působení na konkurenčních trzích, zamýšlená podpora neohrozí rozvoj obchodu v rozsahu, který by byl v rozporu se zájmy Evropské unie, čímž splní prováděcí podmínky čl. 106 odst. 2 SFEU.
(116)
Kromě toho se Francouzská republika zavazuje, že bude předávat Komisi roční zprávy až do roku 2013, kdy bude reforma veřejnoprávního vysílání dovršena, což umožní monitorovat nejpodstatnější aspekty provádění reformy se zřetelem k pravidlům v oblasti státních podpor, tedy roční vyrovnávací platby a mechanismy kontroly ex post, podmínky, které France Télévisions uplatňuje na své obchodní činnosti, a vývoj jejího postavení na tomto trhu, jakož i každoroční plnění smluv o cílech a prostředcích.
(117)
Vzhledem k rozsahu reformy, k inovacím ve financování poslání veřejné služby France Télévisions, které reforma zavádí, k jejím důsledkům pro vývoj nákladů a příjmů France Télévisions a k nejistému hospodářskému prostředí na trzích, nepříznivě ovlivňujícímu příjmy z obchodní činnosti France Télévisions a jejích konkurentů, může tento závazek umožnit Komisi, aby kontrolovala a blíže monitorovala provádění reformy, stejně jako plnění závazků, které Francouzská republika přijala v rámci tohoto řízení.
(118)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila pochybnosti ohledně existence případného vztahu závazného určení mezi příjmy z nových poplatků z reklamy a elektronických komunikací a roční dotací, která se má vyplácet France Télévisions od roku 2010. Kdyby takový vztah byl zjištěn, musely by být tyto poplatky považovány za nedílnou součást podpory a musely by se stát předmětem přezkumu slučitelnosti podpory s vnitřním trhem. Přestože bylo možno v roce 2009 existenci takového vztahu vyloučit, zejména vzhledem k datu nabytí účinnosti a provádění zákona č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 o veřejnoprávním vysílání, do budoucna přetrvávala pochybnost s ohledem na dosavadní prohlášení nejvyšších francouzských orgánů.
(119)
Z judikatury Soudního dvora potvrzené rozsudkem ze dne 22. prosince 2008 o předběžné otázce ve věci Régie Networks (C-333/07), (bod 99) vyplývá následující: „Aby mohl být poplatek považován za nedílnou součást opatření podpory, musí na základě relevantní vnitrostátní právní úpravy existovat vztah závazného určení mezi dotčeným poplatkem a dotčenou podporou v tom smyslu, že výnos z poplatku je nezbytně určen k financování podpory a přímo ovlivňuje její výši, a v důsledku toho i posouzení slučitelnosti této podpory se společným trhem“ (18). Obě prováděcí podmínky stanovené Soudním dvorem, to znamená platné vnitrostátní předpisy a přímý vliv na výši podpory, jsou zkoumány dále.
(120)
Ve francouzském právu podle článku 36 ústavního zákona ze dne 1. srpna 2001 o rozpočtových zákonech může přidělení zdroje, jenž je určen francouzskému státu, jiné právnické osobě vyplývat pouze z výslovného ustanovení rozpočtového zákona. Rozpočtový zákon by měl tudíž výslovně stanovit, že výnos z poplatků z reklamy a elektronických komunikací zavedených zákonem č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 bude v úplnosti nebo zčásti určen na financování France Télévisions. Takové ustanovení nebylo dodnes přijato. Francouzská republika se do budoucna zavazuje, že v souladu s ustanoveními čl. 108 odst. 3 SFEU přikročí k novému oznámení jakéhokoli návrhu struktury režimu Komisi. Za těchto podmínek nelze stanovit vztah závazného určení mezi oznámenou podporou a novými poplatky podle vnitrostátního práva ve smyslu judikatury Soudního dvora.
(121)
Nadto je zřejmé, že rozhodujícím kritériem pro stanovení roční výše rozpočtové podpory, kumulované s plánovanou výší přidělených zdrojů z audiovizuálních poplatků, bude výše čistých nákladů na povinnosti veřejné služby uložené France Télévisions, a nikoli výše příjmů z nových poplatků. Odhadované náklady na veřejnou službu však jsou a budou předmětem odhadů ex ante ve smlouvě o cílech a prostředcích podle článku 53 pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, roční výše podpory plánovaná v návrhu rozpočtového zákona bude vyměřena v závislosti na plánovaných čistých nákladech a shodnost odhadů a výsledků bude muset být zjištěna a podle potřeby upravena ex post v rámci plánované zprávy podle článku 2 nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007 o finančních vztazích mezi státem a subjekty veřejného audiovizuálního odvětví. Jelikož jsou náklady vynakládány nezávisle na zdrojích vybraných z poplatků, výnos z poplatků nemůže přímo ovlivnit výši podpory. Kromě toho je zřejmé, že sazby poplatků, které původně stanovila francouzská vláda, byly v konečném znění zákona odhlasovaném parlamentem sníženy, aniž by se to projevilo v současném a úměrném snížení dotace, jež má být vyplacena France Télévisions.
(122)
Vzhledem k předchozímu nejsou poplatky z reklamy a elektronických komunikací zavedené zákonem č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 nedílnou součástí podpory, a nemají být tudíž zahrnuty do posuzování její slučitelnosti s vnitřním trhem, na rozdíl od tvrzení určitých dalších zúčastněných stran, tedy ACT, FFTCE, Association des chaînes privées, M6 a TF1.
(123)
Tento závěr se nedotýká slučitelnosti uvedených poplatků a jejich specifických ustanovení jakožto odlišných opatření s právem Evropské unie, zejména pokud se jedná o poplatky z elektronických komunikací, pokud jde o otázky zkoumané v rámci řízení o porušení předpisů č. 2009/5061 s ohledem na směrnici 2002/20/ES nebo směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (19).
(124)
Komise mimo jiné bere na vědomí prohlášení Francie vylučující uvedené poplatky z jejího oznámení, které je předmětem tohoto rozhodnutí.
VII. ZÁVĚRY
(125)
Vzhledem k předchozímu dospěla Komise k závěru, že roční rozpočtovou podporu ve prospěch France Télévisions, uplatněnou jak uvedeno výše, lze prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem podle čl. 106 odst. 2 SFEU, podle zásad a prováděcích pravidel stanovených pro veřejnoprávní vysílání,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Francouzská republika hodlá poskytnout ve prospěch France Télévisions v podobě roční rozpočtové podpory podle čl. 53 pododstavce VI pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, je slučitelná s vnitřním trhem v souladu s čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Poskytnutí této podpory je tudíž povoleno.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 20. července 2010.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 20 juli 2010
om statligt stöd C 27/09 (f.d. N 34/B/09) bidrag till France Télévisions som Frankrike planerar att genomföra till förmån för France Télévisions
[delgivet med nr K(2010) 4918]
(Endast den franska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(2011/140/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket,
med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,
efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig (1) och med beaktande av dessa synpunkter, och
av följande skäl:
I. FÖRFARANDE
(1)
Genom en skrivelse av den 23 januari 2009 anmälde Frankrike till kommissionen sin plan att tilldela France Télévisions det budgetanslag på 450 miljoner euro för 2009 som redan beslutats i budgetpropositionen. Den 13 mars 2009 bad kommissionen om ytterligare upplysningar, vilka Frankrike inkom med den 25 maj 2009. I den skrivelsen utökade Frankrike sin anmälan genom att ta upp sin avsikt att inrätta en permanent och flerårig mekanism för offentlig finansiering av France Télévisions, där ett årligt bidrag skulle ingå.
(2)
I en skrivelse av den 1 september 2009 konstaterade kommissionen att det budgetbidrag som röstats igenom för 2009 var förenligt med den inre marknaden enligt artikel 106.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget). Vidare underrättade kommissionen Frankrike om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 108.2 i EUF-fördraget beträffande den nya mekanismen för offentlig finansiering av France Télévisions för de kommande åren.
(3)
Frankrike inkom med sina synpunkter den 7 oktober 2009.
(4)
Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (2). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet i fråga.
(5)
Kommissionen har mottagit synpunkter från berörda parter. Den har översänt dessa synpunkter till Frankrike som getts tillfälle att bemöta dem och Frankrikes kommentarer mottogs i en skrivelse av den 15 januari 2010.
(6)
Den 23 april, den 19 maj och den 22 juni 2010 översände Frankrike till kommissionen ytterligare preciseringar eller kompletterande information.
II. DETALJERAD BESKRIVNING AV FINANSIERINGSMEKANISMEN
(7)
Den fleråriga finansieringsmekanism som är föremålet för detta beslut ingår i finansieringen av France Télévisions public serviceuppdrag som kommissionen granskat i sina beslut av den 10 december 2003 (3), den 20 april 2005 (4), den 16 juli 2008 (5) och den 1 september 2009 (6). Den utgör icke desto mindre en åtgärd som skiljer sig från de åtgärder som var föremål för 2003, 2005 och 2008 års beslut. Närmare bestämt kommer de budgetbidrag som beskrivs nedan att fylla på de statliga medel som France Télévisions får genom tv-licensavgiften (contribution à l’audiovisuel public, tidigare kallad redevance), som var föremålet för kommissionens beslut av den 20 april 2005 och som är ett befintligt stöd som inte ändras genom de nya bestämmelserna. Båda dessa statliga resurser syftar till att täcka kostnaderna för France Télévisions public serviceuppdrag, minus de kommersiella nettointäkter som kvarstår.
II.1 Huvudsakliga rättsliga grunder
(8)
De viktigaste bestämmelserna i den nya mekanismen för offentlig finansiering finns i lag nr 2009-258 av den 5 mars 2009 om audiovisuell kommunikation och den nya televisionen i allmänhetens tjänst (public service). Det anmälda stödet är en del av en lagstadgad större reform av public servicetjänsternas strukturer och uppdrag av allmänt ekonomiskt intresse. Lagen ändrar de bestämmelser som reglerar France Télévisions public serviceuppdrag och närmare bestämt lag nr 86-1067 av den 30 september 1986 om fri kommunikation. Uppdraget specificeras ytterligare i kravspecifikationen och i avtalet om mål och medel för France Télévisions, som har godkänts genom tillämpningsbestämmelserna för lagen om kommunikationsfrihet. Lag nr 2009-258 av den 5 mars 2009 innehåller även finansiella bestämmelser om dels en ändring av skattelagstiftningen, dels införande av en princip om budgetanslag som ingår i budgeten för France Télévisions.
II.2 Stödmottagarens verksamhet och finansiering: France Télévisions
(9)
France Télévisions är ett aktiebolag inrättat enligt artikel 44-I i lag nr 86- 1067 av den 30 september 1986 om kommunikationsfrihet. Enligt lagen, i ändrad lydelse, inrättas ett enda bolag, France Télévisions, som samlar de enskilda juridiska personer som de olika kanalerna tidigare utgjort. Bolaget är underställt den franska statens finansiella och ekonomiska kontroll. Dess aktiekapital är uppdelat i aktier som bara kan tillhöra staten. Bolagets styrelse består förutom ordföranden av fjorton ledamöter vilkas mandatperiod är fem år, varav två ledamöter som utses av nationalförsamlingens respektive senatens utskott med ansvar för kulturfrågor, fem statliga företrädare, fem personer som utses av Frankrikes radio- och tv-myndighet Conseil Supérieur de l’Audiovisuel (CSA) och två företrädare för personalen.
(10)
France Télévisions är Frankrikes största audiovisuella koncern. Koncernen sysselsätter cirka 11 000 personer och omfattar kanalerna France 2, France 3, France 4, France 5 och France Ô som sänder i den europeiska delen av Frankrike, samt RFO, ett företag som samlar de offentliga radio- och tv-kanaler som sänder i Frankrikes utomeuropeiska departement och territorier. I koncernen ingår också en reklambyrå. Man överväger dock att avveckla den, liksom de bolag som ägnar sig åt diversifieringsverksamhet. Vissa av France Télévisions kanaler har stor spridning i flera medlemsstater, särskilt i Belgien och Luxemburg.
(11)
France Télévisions omsättning under 2007, som var det sista budgetåret före tillkännagivandet av public servicereformen, var 2 927 miljoner euro, varav 64,2 procent var intäkter från licensavgifter, 28,1 procent reklamintäkter (reklam och sponsring) och 7,7 procent var övriga intäkter. Mellan 2003 och 2007 var förhållandet mellan omsättningens olika delar relativt stabilt, och intäkterna från reklamintäkter och sponsring pendlade i ett intervall mellan 30 och 28 procent. Koncernen som helhet har haft ett något positivt resultat varje år mellan 2003 och 2007, och den ackumulerade vinsten för hela perioden var 99 miljoner euro.
(12)
Denna trend vände efter tillkännagivandet av public servicereformen i januari 2008, något som bland annat beror på bortfallet av reklamintäkter på längre sikt. Budgetåret 2008 gav ett underskott för koncernen France Televisions, med ett negativt nettoresultat på [50-100] (7) miljoner euro (varav -[50-100] miljoner inom public serviceverksamheten), främst beroende på en betydande minskning av reklamintäkterna, något som inte helt kunde avvärjas genom ett exceptionellt kapitaltillskott på 150 miljoner euro som godkändes av kommissionen i beslutet av den 16 juli 2008. För 2009, när reformen av public servicesändningarna väl trätt i kraft, kompenserade det budgetbidrag på 415 miljoner euro som slutligen betalades ut efter godkännande från kommissionen genom beslutet av den 1 september 2009, nästan för de minskade reklamintäkterna och koncernen France Télévisions nettoresultat blev ett lätt överskott ([10-20] miljoner euro). Public servicedelen fortsatte dock att gå med förlust, på [0-5] miljoner euro, och det positiva resultatet kunde således hänföras till koncernens kommersiella företag.
(13)
France Télévisions verksamhet och förvaltning under de senaste åren (2004-2008) och bolagets position i samband med public servicereformen blev föremål för en relativt kritisk rapport från den franska revisionsrätten (Cour des Comptes), ”France Télévisions et la nouvelle télévision publique”. Rapporten, som omnämnts av några av de berörda parterna i deras synpunkter, antogs efter överläggningar och offentliggjordes den 14 oktober 2009, det vill säga efter det att beslutet att inleda förfarandet hade antagits. Rapporten visar att det finns outnyttjade förbättringsmöjligheter i France Télévisions förvaltning och dittills uppnådda resultat, och innehåller rekommendationer för framtida förbättringar inom den nya ram som reformen innebär.
II.3 France Télévisions public serviceuppdrag
II.3.1 Lagens definition av public serviceuppdraget
(14)
I artikel 43-11 i lag nr 86-1067 av den 30 september 1986 i ändrad lydelse fastställs France Télévisions public serviceuppdrag. Det föreskrivs att de offentliga kanalerna ”i det allmännas intresse ska utföra public serviceuppdrag. De ska erbjuda allmänheten, sett till alla grupper i befolkningen, program och tjänster som kännetecknas av mångfald och pluralism, krav på kvalitet och förnyelse, respekt för mänskliga rättigheter och konstitutionellt definierade demokratiska principer. Kanalerna ska erbjuda ett brett programutbud, digitalt och analogt inom områdena nyheter, kultur, kunskap, underhållning och sport. De ska främja den demokratiska debatten, utbyte mellan olika delar av befolkningen samt social integration och känsla av medborgarskap. De ska genomföra åtgärder för att främja social sammanhållning, kulturell mångfald och kampen mot diskriminering och erbjuda en programtablå som avspeglar mångfalden i det franska samhället. De ska främja det franska språket och, i förekommande fall, regionala språk samt framhäva mångfalden i det franska kulturella och språkliga arvet. De ska bidra till utveckling och spridning av intellektuellt och konstnärligt skapande och samhällskunskap, ekonomiska, sociala, vetenskapliga och tekniska kunskaper samt kunskaper om audiovisuella och andra medier. De ska främja inlärning av främmande språk. De ska vara delaktiga i folkbildningen i frågor om miljö och hållbar utveckling. De ska genom lämpliga anordningar främja tillgängligheten till de program de sänder för döva och hörselskadade. De ska säkerställa att den information de sprider är ärlig, oberoende och pluralistisk och ge utrymme åt en mångfald i tanke och yttrande i enlighet med principen om likabehandling och rekommendationerna från CSA. Offentliga organ för den audiovisuella kommunikationen ska vid utövandet av sina uppdrag bidra till externa radio- och tv-sändningar för att främja franskspråkigheten och spridningen av den franska kulturen och det franska språket i världen. De ska vinnlägga sig om att utveckla nya tjänster som kan berika eller komplettera programutbudet samt ny teknik för produktion och spridning av program och tjänster för audiovisuell kommunikation. Varje år ska en rapport läggas fram för parlamentet med en redogörelse för hur bestämmelserna i denna artikel har tillämpats.”
II.3.2 Genomförande av France Télévisions public serviceskyldigheter i bolagets verksamhet
(15)
När det gäller det konkreta genomförandet av detta uppdrag fastställs i artikel 44 i lag nr 86-1067 av den 30 september 1986 att France Télévisions har i uppdrag att utforma och programplanera tv-program och audiovisuella kommunikationstjänster som motsvarar det public serviceuppdrag som definieras i artikel 43-11 och i den kravspecifikation som föreskrivs i artikel 48 i samma lag.
(16)
I dekret nr 2009-796 av den 23 juni 2009 fastställs kravspecifikationerna som numer enbart gäller France Télévisions. Kravspecifikationen styr verksamheten i France Télévisions kanaler, med bindande programåtaganden om att - ofta på bästa sändningstid - sända dagliga kulturprogram, musikprogram med bland annat klassisk musik med olika europeiska eller regionala orkestrar, teaterföreställningar och populärvetenskapliga program (artiklarna 4-7 i kravspecifikationen). France Télévisions har också skyldighet att införliva EU-dimensionen i sina program, bland annat genom att sända reportage om livsstilar och kulturer i andra medlemsstater och sända religiösa program som ägnas de största religioner som utövas i Frankrike (artiklarna 14 och 15 i kravspecifikationen). Vidare föreskrivs en skyldighet att samla en bred och balanserad publik fördelad på hela befolkningen (artikel 18).
(17)
I enlighet med artikel 53 i lag nr 86-1067 om kommunikationsfrihet sluts fleråriga avtal om mål och medel mellan franska staten och France Télévisions med en löptid på mellan tre och fem år. I avtalen om mål och medel fastställs bland annat följande i fråga om France Télévisions public serviceuppdrag:
-
Prioriterade utvecklingslinjer.
-
Åtaganden om mångfald och förnyelse i produktionen.
-
Det minsta belopp som France Télévisions ska investera i produktion av europeisk och fransk film och audiovisuella verk, i procent av intäkterna och i absoluta tal.
-
Åtaganden om att garantera deltagande och delaktighet för människor med funktionsnedsättning, och om anpassning av alla tv-program till döva eller hörselskadade.
-
Åtaganden om att garantera sändning av tv-program som genom lämpliga anordningar är tillgängliga för blinda eller synskadade.
-
De förväntade kostnaderna för verksamheten för vart år, samt kvantitativa och kvalitativa indikatorer för genomförande och resultat.
-
Mängden av offentliga medel som ska anslås till France Télévisions med angivande av vilka medel som främst ska ägnas åt utveckling av programbudgeten.
-
De förväntade egna intäkterna, med angivande av vilken andel som ska komma från reklam och sponsring.
-
De ekonomiska prognoserna för tjänster som ska betalas.
-
I förekommande fall, utsikterna för en återgång till ekonomisk balans.
(18)
För tillfället regleras France Télévisions skyldigheter i samband med public serviceuppdraget av avtalet om mål och medel för 2007-2010 (France Télévisions, le premier bouquet de chaînes gratuites de l’ère numérique) av den 24 april 2007, vilket undertecknats av de ansvariga ministrarna och styrelseordföranden för France Télévisions. Under målrubriken I.2, om att främja public serviceidentitetens värden, fastställs i avtalet konkreta delmål med kvalitativa eller kvantitativa indikatorer som ska uppnås inom bl.a. följande områden:
-
Främja en bred publiks tillgång till kulturella program inom ramen för en demokratisering av kulturen, genom att sända minst ett kulturprogram på bästa sändningstid.
-
Återspegla mångfalden i nyhetsrapportering och samhällsdebatt.
-
Erbjuda ett brett utbud av sport, med tonvikt på de idrotter som visas minst i de privata kanalerna.
-
Avspegla mångfalden i det franska samhället och främja de olika befolkningsgruppernas synlighet.
-
Främja skyddet av den franska och europeiska kulturella identiteten, förståelsen för hur EU fungerar och vad unionen bidrar med samt inlärningen av främmande språk.
(19)
Avtalet innehåller också en flerårig budgetram, med en justeringsklausul som föreskriver att staten och koncernen, med beaktande av hur reklamintäkterna utvecklas, ska komma överens om att samarbeta för att anpassa behovet av offentliga medel, och att det överskott som inte avsätts för att minska behoven av offentliga medel i första hand ska användas till utgifter för audiovisuell produktion.
(20)
Efter reformen har det gällande avtalet om mål och medel försetts med ett tillägg för perioden 2009-2012. Den finansiella delen av tillägget beskrivs utförligare nedan. För övrigt förstärker tillägget ytterligare betoningen på identitetsvärdena i de public servicetjänster som tillhandahålls av France Télévisions och fastställer nya kvantitativa resultatindikatorer som ska uppnås för varje år inom vissa av de områden som anges i skäl 18.
II.3.3 Introduktion av innovativa nya medietjänster
(21)
I den nya kravspecifikationen föreskrivs att France Télévisions ska introducera en rad innovativa tjänster som ska berika det redaktionella utbudet, exempelvis kommunikationstjänster på Internet, audiovisuella medietjänster på beställning eller kompletterande material som berikar programmen. I tillägget till avtalet om mål och medel förutses också införandet av innovativa tjänster, som video-on-demand gratis eller som betaltjänst, personanpassad mobil-tv, Internet-sändningar, mobila applikationer, regional webb-tv eller webb-tv med olika teman.
II.3.4 Extern kontroll av public serviceplikten, inklusive lanseringen av nya tjänster
(22)
Enligt artikel 53 i lag nr 86-1067 av den 30 september 1986 ska styrelsen för France Télévisions godkänna utkastet till avtal om bolagets mål och medel och överlägga om det årliga genomförandet av avtalet. Resultatet av denna överläggning ska vara offentligt. Avtalen om mål och medel samt eventuella tillägg till dessa ska före undertecknandet översändas till de utskott som ansvarar för kultur- och finansfrågor i nationalförsamlingen och senaten samt till CSA. Utskotten får inkomma med yttranden inom sex veckor.
(23)
Dessutom ska en årlig rapport om genomförandet av avtalet om France Télévisions mål och medel läggas fram av styrelsens ordförande till de utskott som ansvarar för kultur- och finansfrågor i nationalförsamlingen och senaten. Vid överlämnandet av rapporten om genomförandet av avtalet om bolagets mål och medel till de berörda utskotten i nationalförsamlingen och senaten, ska France Télévisions styrelseordförande också redogöra för verksamheten och arbetet i den rådgivande programnämnd som inrättats i bolaget och som består av tittare som har i uppdrag att komma med yttranden och rekommendationer om programmen.
(24)
Utkastet till kravspecifikationen för France Télévisions, som fastställs genom dekret, var också föremål för ett offentligt samråd den 10-24 november 2008. Ett femtontal enheter lämnade bidrag till samrådet, som resulterade i ändringar av den ursprungliga texten, vilket följdes av ett yttrande från CSA. När det gäller den externa kontrollen av genomförandet föreskrivs i artikel 48 i lagen av den 30 september 1986 att CSA ska lämna en årsrapport till de utskott som ansvarar för kulturfrågor vid nationalförsamlingen och senaten. Denna rapport lämnas också till kultur- och kommunikationsministeriet.
(25)
Såväl parlamentsutskotten som CSA får rådgöra med tredje part. De berörda parterna hörs regelbundet i dessa forum och framför sina åsikter om de frågor som gäller public servicesändningar.
II.4 Ekonomisk kompensation för den gradvisa minskningen och så småningom upphörande av reklaminslag
(26)
För att göra planeringen av public servicesändningar friare och mindre beroende av kommersiella krav föreskrivs i artikel 53, punkt VI i lag nr 86-1067 av den 30 september 1986 om kommunikationsfrihet, i ändrad lydelse, att reklaminslagen ska minska för att så småningom upphöra helt: De program som sänds mellan klockan 20.00 och klockan 6.00 inom ramen för de nationella tv-tjänster som avses i punkt I i artikel 44, med undantag för de regionala och lokala programmen, ska inte innehålla några reklaminslag utöver sådana som gäller varor och tjänster som presenteras under sin generiska benämning. Denna bestämmelse gäller även program som sänds av dessa tjänster mellan klockan 6.00 och klockan 20.00 från och med den dag de markbundna sändningar i det analoga marknätet som nämns i samma punkt I upphör i hela den europeiska delen av Frankrike. Den gäller inte reklamkampanjer i det allmännas intresse.
(27)
De markbundna sändningarna i det analoga tv-nätet ska upphöra helt senast den 30 november 2011. Utöver undantaget för reklam för varor eller tjänster utan varumärke, finns även undantag för sändning av reklaminslag för utomeuropeiska departement och samfund och på Nya Kaledonien, där det saknas privata tv-kanaler som sänder okodade program via marknätet.
(28)
I enlighet med artikel 53 i lag nr 86-1067 om kommunikationsfrihet, i ändrad lydelse, ska minskningen och därefter upphörandet av reklaminslag till följd av lagens genomförande ge upphov till ekonomisk kompensation från staten till France Télévisions enligt villkor som ska fastställas i varje budgetproposition. För detta ändamål har franska staten skapat en ny rubrik ”Bidrag till finansiering av public service” under budgetposten ”Medier” i den allmänna statsbudgeten. De franska myndigheterna uppskattar preliminärt att det statliga bidraget som ska komplettera intäkterna från licensavgiften kommer att uppgå till cirka 460 miljoner euro år 2010, 500 miljoner euro 2011 och 650 miljoner euro 2012.
(29)
Frankrike förklarar att den offentliga finansieringen till budgetbidraget för varje år kommer att fastställas på grundval av kostnaderna för genomförandet av France Télévisions public serviceuppdrag och läggas samman med intäkterna från licensavgiften, minus de kommersiella intäkter som kvarstår. De franska myndigheterna har överlämnat prognosen över kostnader och intäkter för France Télévisions public servicetjänster, som fastställts med utgångspunkt i verksamhetsplanen 2009-2012 och som sammanfattas nedan:
Tabell 1
Prognos över intäkter och kostnader för France Télévisions public serviceverksamhet 2010-2012
[miljoner EUR]
2010
2011
2012
Budget
Budgetprognos
Budgetprognos
A. Offentliga medel
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
B. Övriga intäkter (reklam, sponsring osv.)
[300-600]
[300-600]
[300-600]
C. Bruttokostnad public service
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
D. Nettokostnad public service (C + B)
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
Skillnad mellan nettokostnad public service och offentliga medel (D + A)
[- 50 - 50]
[- 50 - 50]
[- 50 - 50]
Källa: Kommentarer från Frankrike av den 15 januari 2010.
(30)
Tabellen ovan visar ett förutsett underskott som motsvarar den nettokostnad som inte täcks i redovisningen för France Télévisions public serviceverksamhet under 2010 och 2011. Underskottet bör delvis absorberas 2012 med ett beräknat svagt överskott på [30-50] miljoner euro, eller [0-5] procent av nettokostnaderna för public serviceverksamheten. För att detta förutsedda överskott för 2012 ska kunna uppstå måste intäkter och kostnader utvecklas exakt enligt prognosen och inte ens i sådana fall kommer överskottet att kunna täcka det samlade underskottet för 2010 och 2011. Enligt det gällande avtalet om mål och medel ska det överskott som inte avsätts för att minska behovet av offentliga medel i första hand gå till utgifter för audiovisuell produktion. Eftersom denna produktion normalt är avsedd för den egna programtablån bör ett eventuellt överskott alltså inte finansiera kommersiell verksamhet.
(31)
Observera att den affärsplan för 2009-2012 som anges i kapitel V i tillägget till det gällande avtalet om mål och medel ska ersätta de ekonomiska bestämmelserna i det avtal som ingicks i april 2007, med beaktande av den nya ram som införts genom reformen och dess ekonomiska konsekvenser. I affärsplanen förutses en minskning av den totala bruttokostnaden för att tillhandahålla public servicetjänster för perioden 2010-2012, med minskade driftskostnader jämfört med det ursprungliga avtalet, lägre distributionskostnader och samverkanseffekter på grund av sammanslagningen av bolaget, även om nya kostnader också tillkommer på grund av reformen.
(32)
På intäktssidan ökar de offentliga medlen men de balanserar ändå inte helt räkenskaperna för perioden 2010-2012. Som framgår av tabell 1 understiger de fortfarande bruttokostnaden för public serviceverksamheten, vilket gör att den ekonomiska balansen i prognoserna är beroende av de kommersiella intäkter som kvarstår för varje år. Affärsplanen visar också att det ligger i bolagets och statens intresse att uppnå jämvikt snabbare än prognosen visar och att det krävs en noggrann och regelbunden övervakning, med tanke på de olika risker och chanser som finns.
II.5 Begränsning av offentliga medel
(33)
I artikel 44 i lag nr 86-1067 om kommunikationsfrihet, i ändrad lydelse, föreskrivs också att de offentliga medel som tilldelas organen inom public servicesektorn som kompensation för de skyldigheter att tillhandahålla allmännyttiga tjänster som åläggs dem inte får överstiga kostnaderna för utförandet av dessa skyldigheter. Denna bestämmelse är en följd av Frankrikes åtaganden att i lagen uttryckligen införa principen om att det inte får förekomma någon överkompensation för public serviceföretagens skyldigheter inom ramen för det förfarande som ledde fram till kommissionens beslut om förenlighet av den 20 april 2005 angående utnyttjandet av resurserna från licensavgiften (8).
(34)
I enlighet med ovan nämnda åtaganden har artikel 2 i dekret nr 2007-958 av den 15 maj 2007 om de ekonomiska relationerna mellan staten och offentliga organisationer för audiovisuell kommunikation, samma lydelse som artikel 53 i lagen av den 30 september 1986 i fråga om andra direkta eller indirekta intäkter som härrör från public serviceuppdraget. Dessutom preciseras att kostnaderna för utförande av public serviceuppdraget ska fastställas med hjälp av separat bokföring. I artikel 3 i dekretet fastställs att France Télévisions och dess dotterbolag är skyldiga att respektera marknadens villkor i all sin kommersiella verksamhet och att ett fristående organ ska sammanställa en årlig rapport om hur denna skyldighet genomförs, vilken ska lämnas till den behörige ministern, nationalförsamlingen och senaten.
(35)
Kommissionen har mottagit och granskat rapporterna om genomförandet av artiklarna 2 och 3 i dekretet för åren 2007 och 2008 och förslaget till rapport enligt artikel 2 för år 2009. Rapporterna enligt artikel 3 i dekretet har granskats av revisorerna PricewaterhouseCoopers och KPMG (2007) respektive Cabinet Rise (2008).
II.6 Nya skatter som införs genom public servicereformen
(36)
Genom lag nr 2009-258 av den 5 mars 2009 ändrades också skattelagen så att nya skatter på reklam och elektronisk kommunikation infördes.
II.6.1 Reklamskatt
(37)
Under avsnitt II i första delen av bok I i den franska allmänna skattelagen, finns nu ett kapitel VII septies genom vilket en skatt införs som ska betalas av alla utgivare av televisionstjänster i Frankrike. Skatten beräknas på de belopp, exklusive mervärdesskatt, som betalas av annonsörer för sändning av deras reklambudskap, till de berörda gäldenärerna eller till dem som producerar reklambudskapen, minus de skattebelopp enligt artikel 302 bis KC i den franska allmänna skattelagen som ska betalas av utgivare och televisionsdistributörer som sänder audiovisuella produktioner som berättigar till stöd från Centre National de la Cinématographie. Beloppen minskas med ett schablonavdrag på 4 procent. Skatten beräknas med en skattesats på 3 procent av den del av de årliga inbetalningarna för varje tv-tjänst som överstiger 11 miljoner euro, exklusive mervärdesskatt.
(38)
För andra tv-tjänster än markbaserade tv-sändningar i det analoga nätet är skattesatsen 1,5 procent för 2009, 2 procent för 2010 och 2,5 procent för 2011. Under en övergångsperiod, som gäller för alla skatteskyldiga fram till det år då markbaserade tv-sändningar i det analoga nätet upphör i den europeiska delen av Frankrike, fastställs ett skattetal på 50 procent av den konstaterade ökningen av skatteunderlaget för det kalenderår då 2008 års skatt ska betalas. Under inga omständigheter kan avgiften vara mindre än 1,5 procent av beräkningsunderlaget. För utgivare av tv-tjänster vilkas dagliga publik utanför den europeiska delen av Frankrike utgör mer än 90 procent av den sammanlagda publiken, ska det belopp som används för beräkning av skatten minskas med summan av de belopp som betalas för sändning av reklam som är riktad till en publik i Europa eller övriga världen, multiplicerat med den del av den sammanlagda årliga publiken som utgörs av publiken utanför europeiska Frankrike.
II.6.2 Skatt på elektronisk kommunikation
(39)
I avsnitt II i första delen av bok I i den franska allmänna skattelagen finns nu ett kapitel VII octies genom vilket det införs en skatt som ska betalas av alla operatörer av elektroniska kommunikationstjänster som tillhandahåller en tjänst i Frankrike och som är föranmälda till tillsynsmyndigheten för elektronisk kommunikation (Autorité de régulation des communications électroniques). Skatten beräknas på de belopp, exklusive mervärdesskatt, som användarna betalar för abonnemang och andra belopp som betalas av användarna för de elektroniska kommunikationstjänster som operatörerna tillhandahåller, med avdrag för avskrivningar som registrerats under det avslutade budgetår under vilket skatten blir utkrävbar, när de hänför sig till material och utrustning som förvärvats av operatörerna, efter det att lagen trätt i kraft, för deras behov av infrastruktur och kommunikationsnät inom det nationella territoriet med en avskrivningstid på minst tio år. Skatten beräknas med en skattesats på 0,9 procent av den del av beräkningsunderlaget som överstiger 5 miljoner euro.
III. SKÄLEN TILL ATT FÖRFARANDET INLEDDES
(40)
I sitt beslut att inleda det formella granskningsförfarandet fann kommissionen att den ersättning som planerades från och med 2010 skulle kunna utgöra ett statligt stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget, och att det fanns skäl att granska dess förenlighet med den inre marknaden enligt artikel 106.2 i fördraget, i enlighet med principerna och tillämpningsföreskrifterna för public servicesändningar.
(41)
När det gäller frågan om det rör sig om en public serviceverksamhet med uppdrag som tydligt definieras i en officiell handling och som är föremål för lämpliga kontrollmekanismer, har kommissionen utan att uttrycka tvivel, vilket också framgår av besluten från december 2003, april 2005, juli 2008 och september 2009, konstaterat att France Télévisions public serviceuppdrag är tydligt definierat i officiella handlingar som utfärdats eller undertecknats av den franska regeringen, på ett sätt som medför en oberoende kontroll av France Télévisions.
(42)
När det däremot gäller frågan om den ekonomiska ersättning som föreslås är proportionerlig i förhållande till public serviceverksamhetens nettokostnader, med hänsyn till effekterna av stödet, uttryckte kommissionen tvivel på två punkter, nämligen
-
dels risken för överkompensation av nettokostnaderna för public serviceverksamheten för 2012 och troligen 2010 och 2011, eftersom kommissionen inte hade lika detaljerad information för dessa år som den information som lämnats av de franska myndigheterna för 2009,
-
dels den eventuella förekomsten av ett samband mellan intäkterna från skatterna på reklam och elektronisk kommunikation och det stöd som skulle betalas till France Télévisions och, om ett sådant samband skulle kunna fastställas, vilka negativa effekter detta skulle kunna få och huruvida det var förenligt med fördraget, särskilt med tanke på att det saknades en konkurrensanalys av reformen av France Télévisions.
(43)
Vidare påminde kommissionen de franska myndigheterna om det meddelande som kommissionen antog den 2 juli 2009 om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på radio och tv i allmänhetens tjänst (9) (nedan kallat meddelandet om sändningsverksamhet) som är tillämpligt på det anmälda stödet från och med offentliggörandet och uppmanade de franska myndigheterna att beakta detta meddelande i ändrad lydelse i sina kommentarer.
IV. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER
(44)
I sina synpunkter av den 2 november 2009 framhåller den franska författar- och kompositörsorganisationen Société des auteurs et compositeurs dramatiques (SACD) vikten av att France Télévisions uppfyller sin skyldighet att stödja det audiovisuella kulturarvet. Denna skyldighet förstärktes i slutet av 2008 genom ett interprofessionellt avtal som skulle införlivas i ett kommande avtal om målsättningar. Enligt detta skulle France Télévisions under 2010 avsätta 19 procent av den omsättning som ingår i beräkningsunderlaget för 2009 till produktion inom ramen för det audiovisuella kulturarvet. Andelen skulle öka till 20 procent, dvs. 420 miljoner euro, 2012. Motsvarande andel för TF1 är däremot maximerad till 12,5 procent och andelen för M6 och de marksända digital-tv-kanalerna kommer inte att överstiga 11 procent vardera. Åtagandet för biograffilmerna kommer också att öka med mer än 1,2 procent i genomsnitt per år fram till 2012. Avskaffandet av reklam skulle åtföljas av en ökning av kostnaden för programtablån när det gäller verk av egen och inhemsk produktion, vilket vittnar om ett engagemang för en innovativ public serviceverksamhet av hög kvalitet.
(45)
Det franska telekommunikationsförbundet Fédération Française des Télécommunications et des Communications Électroniques (FFTCE) har i sina synpunkter av den 30 oktober 2009, tillsammans med Iliad, som inte är anslutet till FFTCE, påpekat att avskaffandet av reklam inte i sig bidrar till France Télévisions public serviceuppdrag. Eftersom reklamen inte ingår i uppdraget, skulle varje bidrag som enbart syftar till att kompensera för utebliven vinst, utan att ta hänsyn till hur uppdraget verkligen ser ut, per definition vara statligt stöd, som strider mot artiklarna 106.2 och 107 i EUF-fördraget. Denna kompensation ska täcka de public servicekostnader som bör uppdagas i den separata redovisningen. Men bidraget för de kommande åren verkar ha beräknats på grundval av förlusten av kommersiella intäkter, vilket på en redan omskakad marknad medför en allvarlig snedvridning av konkurrensen med de privata radio- och tv-aktörerna. Trots att France Télévisions sammanlagda reklamintäkter på den hårdnande marknaden sannolikt inte skulle ha uppgått till 500 miljoner euro, har de franska myndigheterna åtagit sig att betala 450 miljoner euro under 2009 enbart i utbyte mot att bolaget tar bort reklamen efter klockan 20.00. Även i framtiden skulle inkomsterna från bidraget vara mycket högre än de reklamintäkter som bolaget skulle haft utan reformen.
(46)
Beträffande uppdraget att leverera tjänster av allmänt ekonomiskt intresse konstaterar FFTCE att de skyldigheter som åläggs France Télévisions som medlem i Europeiska radio- och tv-unionen (EBU), genom dess stadgar, redan gäller och är tillämpliga oavsett de skyldigheter som skrivs in i den franska lagen. De lagstadgade skyldigheterna, som för övrigt är oklara, kommer inte att skilja sig nämnvärt från de som följer av EBU:s stadgar, vilka gäller för TF1 och Canal + i deras egenskap av medlemmar, och detta innebär enligt FFTCE att ett kompenserande bidrag enligt lagen bör kvalificeras som statligt stöd.
(47)
FFTCE anser slutligen att den nya skatten på elektroniska kommunikationsföretags försäljningsintäkter, som infördes genom public servicereformen, går till finansieringen av France Télévisions. Utöver den koppling till finansieringen som bekräftas i myndigheternas förklaringar påverkas bidragsbeloppet av att beräkningsunderlaget och skattesatsen varierar. Inrättandet av en sådan skatt strider också mot artikel 12 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/20/EG av den 7 mars 2002 om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (10), eftersom medlemsstaterna inte får påföra operatörerna andra omsättningsrelaterade skatter än de som föreskrivs där.
(48)
I sina synpunkter av den 2 november 2009 hävdar de privata tv-kanalernas intresseorganisation Association des chaînes privées att bristerna i förvaltningen av France Télévisions, som revisionsrätten har gett många exempel på, förvärrar den inflationsdrivande effekt som konstaterats på marknaden för produktion av program och inköpsrätter. Eftersom det inte finns någon kostnadsredovisning har bristen på kostnadskontroll skapat osäkerhet vid fastställandet av de kostnader för public serviceuppdraget som ska finansieras, vilket innebär en betydande risk för överkompensation. Det finns mycket som tyder på att den nya skatten på audiovisuella tjänster kommer att gå till France Télévisions, och att det faktum att den går via statsbudgeten inte har något annat syfte än att kringgå kommissionens kontroll. Detta tvingar France Télévisions konkurrenter att finansiera stödet, vilket skapar en snedvridning som förvärras av bristen på skillnad mellan programmen som sänds i de olika befintliga kanalerna.
(49)
I sina kommentarer av den 2 november 2009 betonar Europeiska radio- och tv-unionen (EBU) att en sådan flerårig prognos av ett public serviceföretags kostnader och intäkter som Frankrike gjort inte kan vara annat än en uppskattning. Prognoserna bör påvisa en långsiktig finansiell profil som operatören måste ha för att säkerställa en oberoende och kontinuerlig service. Det är mekanismerna för efterhandskontroll som ska garantera korrigering av eventuella avvikelser från prognoserna. Kommissionens beslut måste innehålla parametrar för förhandsberäkningar och anvisningar om dessa mekanismer. Beslutet får inte innebära att det faktiska framtida ersättningsbeloppet fastställs genom att kommissionen bara godkänner de beräknade kostnaderna och intäkterna, eftersom kommissionen då skulle fastställa och kontrollera de årliga beloppen i en stödordning snarare än själva stödordningen. EBU uttrycker också farhågor om att kommissionen försöker få en uppskattning av synergivinsterna och effektivitetsvinsterna för de kommande åren, eftersom kommissionen enligt artikel 106.2 i EUF-fördraget inte har befogenhet att kontrollera hur effektivt en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse utförs.
(50)
I sina kommentarer av den 2 november 2009 förklarar de kommersiella tv-bolagens intresseorganisation Association of Commercial Television in Europe (ACT) att man stöder Frankrikes beslut att avsevärt minska den kommersiella reklamen i public servicekanalerna. ACT noterar att två villkor som fastställts genom domen i fallet Altmark (11) inte har uppfyllts i detta fall, vilket innebär att det föreslagna budgetbidraget utgör ett statligt stöd. ACT menar dock att om systemet med finansiering av ett stöd genom en skatt som påförs konkurrenternas reklamintäkter kan anses överensstämma med EU-lagstiftningen, så skulle fördelarna med tillbakadragandet från marknaden minska betydligt. Ett sådant system skulle nämligen i vissa avseenden kunna medföra mer störningar än det hittillsvarande dubbla systemet med både offentlig och kommersiell finansiering.
(51)
ACT anser att France Télévisions public serviceskyldigheter inte har ändrats i grunden sedan 1994 och kommer att förbli desamma som för andra privata programföretag. Likaså är uppskattningarna av ersättningen för förlorade reklamintäkter fram till 2012 vaga och tar varken hänsyn till minskade investeringskostnader, den eventuella kostnadsminskningen för programplaneringen utan annonsörernas krav eller de förväntade synergivinsterna. Mekanismen för jämkning mellan å ena sidan de offentliga och kommersiella inkomsterna och å andra sidan de kostnader som förutses enligt avtalet om mål och medel bör kontrolleras, särskilt med hänsyn till variationer i de kommersiella inkomsterna, eftersom kommissionen annars inte kommer att ha någon tillförlitlig information för att avgöra de faktiska kostnaderna för de tjänster som tillhandahålls och upptäcka en eventuell överkompensation. Denna granskning ska ha gjorts utan att företaget har någon analytisk redovisning, vilket konstaterades av revisionsrätten.
(52)
Slutligen anser ACT att stödet faktiskt finansieras genom de nya skatter som infördes genom reformen och att man med skatten på tv-reklam i Frankrike inför en modell för att låta konkurrenterna finansiera public service som man övergett på annat håll. Stödmekanismen bevarar France Télévisions resurser trots att det blir alltmer uppenbart att annonsörerna inte flyttar över hela sin efterfrågan till de konkurrerande kanalerna. En sådan mekanism kan dessutom förstärka hindren mot tillträde till den franska marknaden.
(53)
I sina synpunkter av den 2 november 2009 ansåg France Télévisions att den anmälda mekanismen inte ger bolaget någon ekonomisk fördel gentemot konkurrenterna. Att bolaget skyddas mot förlusterna av kommersiella inkomster är en motprestation för de skyldigheter som staten ålagt det och som inga privata aktörer på marknaden är underkastade, nämligen reklamstoppet. När reklamstoppet träder i kraft kommer snedvridningen av konkurrensen på marknaden att upphöra, eftersom pressen på konkurrenterna beträffande sponsring, med tanke på dess begränsade närvaro, också kommer att upphöra. När det gäller inköp av sändningsrättigheter av så kallad premiumklass har TF1 haft 96 av de 100 bästa tittarsiffrorna och 18 av de 20 bästa tittarsiffrorna under 2008, medan France Télévisions inte har något exklusivt avtal med de stora amerikanska bolagen. France Télévisions måste dessutom investera i audiovisuell produktion med kvalitetskrav som är oförenliga med de kommersiella kanalernas publikmål. När det gäller försäljning av program anser sig bolaget ha en marginell ställning på marknaden.
(54)
France Télévisions anser också att den anmälda mekanismen uppfyller det andra villkoret i domen i fallet Altmark, eftersom det belopp som ska tilldelas bolaget fastställs på förhand, exakt och på ett objektivt sätt på grundval av kostnaderna för uppdraget, med en korrigering i efterhand om det inte överensstämmer med de faktiska kostnaderna. Även det fjärde villkoret i denna rättspraxis uppfylls, eftersom de synergieffekter som inte tidigare kunnat utnyttjas nu kommer blir möjliga tack vare reformeringen av den juridiska organisationen och stadgarna. Dessutom innebär detta villkor inte att tjänsten måste utföras till lägsta möjliga kostnad, utan att kostnaderna ska motsvara kostnaderna för ett genomsnittligt välskött företag.
(55)
När det gäller den anmälda mekanismens förenlighet med den inre marknaden anser France Télévisions att eftersom mekanismen ska finnas kvar i många år så kommer nettokostnaderna för public servicetjänsterna inte att kunna anges med tillräcklig säkerhet för att kommissionen på förhand ska kunna kontrollera att det inte förekommer överkompensation. De preliminära uppskattningarna för 2010-2012 är inte oförenliga med möjligheten att göra en rimlig vinst eller bygga upp en reserv på högst 10 procent av de årliga public serviceutgifterna, och lagstiftningen om inrättande av mekanismer för efterhandskontroll kommer i vart fall att garantera att finansieringen är proportionerlig. Däremot anser France Télévisions att bolaget, med tanke på att kostnaden för programtablån kommer att variera beroende på de redaktionella valen, endast är förpliktigat att uppfylla de public serviceskyldigheter det har enligt lagen, inom de ramar som Frankrike har att besluta om innehållet. Dessa skyldigheter innebär dessutom ett krav på tittarsiffror, som inte blir mindre när reklamen tas bort. Tvärtom måste fler program införskaffas.
(56)
I sina synpunkter av den 2 november 2009 anser Métropole Télévisions (M6) att den föreslagna finansieringsmekanismen utgör ett statligt stöd i den mening som avses i artikel 107 i EUF-fördraget, särskilt eftersom det andra och fjärde villkoret enligt domen i fallet Altmark inte uppfylls: en ersättning som grundas på en uppskattning av bortfallet av kommersiella inkomster som till sin natur - och i praktiken - varierar, kan inte anses vara grundad på objektiva och öppna parametrar för beräkning av kostnaderna för public service. Beräkningsgrunden är dessutom inte kostnaden för ett genomsnittligt välskött företag i branschen, utan France Télévisions kostnader, och det finns mycket som tyder på att det företaget sköts ineffektivt, vilket ökar de public servicekostnader som ska bäras av samhället.
(57)
När det gäller åtgärdens förenlighet med den inre marknaden, anser M6 att den finansieringsmekanism som föreslås är olaglig, eftersom den skapar en strukturell överkompensation för public servicekostnaderna. Enligt kommissionens direktiv 2006/111/EG av den 16 november 2006 om insyn i de finansiella förbindelserna mellan medlemsstater och offentliga företag samt i vissa företags ekonomiska verksamhet (12) ska Frankrike kontera kostnader och intäkter för tjänster av allmänt intresse på grundval av analytiska redovisningsprinciper som tillämpas på ett konsekvent sätt. Som revisionsrätten påpekat saknar dock France Télévisions sådana redovisningsverktyg. Det finns alltså inga objektiva element som skulle kunna användas för att beräkna ersättningsbeloppet. Överkompensation är oundvikligt eftersom bidraget beräknas på grundval av kommersiella intäkter som inte faller under public serviceuppdraget och inte heller bör räknas med i kostnaderna för detta. Slumpmässigheten i beräkningen av de förlorade inkomsterna och bristen på kostnadsanalys leder också oundvikligen till överkompensation.
(58)
De nya skatternas integrering i finansieringsmekanismen förvärrar stödets negativa effekter på dels marknaden för inköp av sändningsrättigheter - där misskötseln av France Télévisions, som skyddas av det statliga stödet, ökar konkurrenternas kostnader - dels reklamverksamheten som France Télévisions kommer att flytta över till sponsring, utan att M6, med tanke på att företagen har olika tittarprofiler, kommer att kunna utnyttja det utrymme som France Télévisions lämnar. Under dessa förhållanden är efterhandsfinansiering det enda som kan motiveras. Mekanismen är därför, enligt M6, strukturellt olaglig då det inte finns formella mekanismer för oberoende efterhandskontroller som effektivt kan garantera att det inte förekommer någon överkompensation på grundval av de faktiska siffrorna, vilket inte har genomförts effektivt i Frankrike.
(59)
I sina synpunkter av den 2 november 2009 framhåller Télévision Française 1 (TF1), att reformen av finansieringen av France Télévisions ska ses i samband med strukturella förändringar på reklammarknaden, där Internet är på snabb frammarsch. Tv-reklamen motsvarar bara omkring 11 procent av de 33 miljarder euro som annonsörerna lade på kommunikation under 2008. Mellan januari och september 2009 ökade reklamintäkterna hos de markbundna digitala kanalerna med 60 procent medan de minskade med 8 procent för de tre traditionella privata markbundna kanalerna. De skatter och avgifter som betalades av TF1 för 2008 motsvarade 60 procent av dess resultat. Enligt TF1 innebär dock de fleråriga kontrakten om inköp av rättigheter, prisinflationen och de inflexibla kostnaderna för bland annat programtablån som absorberas av de rättsliga kraven på produktion och sändning av franska och europeiska produktioner motsvarande 30 procent av innehållet, sammantaget att kanalens handlingsutrymme begränsas. Samtidigt kommer det faktum att företaget underkastas en ny audiovisuell skatt att öka snedvridningen av konkurrens på marknaden.
(60)
Skatten på audiovisuell reklam har uttryckligen till syfte att överföra annonsörernas efterfrågan till TF1. Den förväntade överföringen av 350 miljoner euro i omsättning till de tre markbundna kanalerna inte bara uteblev 2009, de uppvisar dessutom en minskning med 450 miljoner euro jämfört med prognoserna. Omfattningen av ett sådant överförande skulle i varje fall begränsas genom lagar och förordningar som, med tillämpning av EU-lagstiftningen, begränsar reklamtiden till högst tolv minuter per sändningstimme och en maxtid på i genomsnitt sex minuter per timme under hela dygnet.
(61)
TF1 anser att skatten utgör ett statligt stöd på två sätt: dels genom att France Télévisions inte kommer att behöva betala den efter den 30 november 2011 (den dag då bolaget upphör att sända reklaminslag, för vilka betalningen utgör beräkningsunderlag), dels genom att France Télévisions kommer att få de medel som uppbärs genom skatten, eftersom det av flera uttalanden från regeringen och parlamentet under debatterna om lagförslaget framgår att skatten ska användas till att finansiera stödet. Oavsett dess laglighet bör det skattesystem som finansierar stödet beaktas vid bedömningen av det.
(62)
TF1 anser sig omfattas av skyldigheter som kan jämföras med dem som åligger France Télévisions, då deras program är ganska lika. TF1 välkomnar revideringen av avtalet om mål och medel samt av kravspecifikationen till följd av public servicereformen, men anser på grundval av revisionsrättens yttrande att public serviceutbudet inte är tillräckligt individualiserat. Därför understryker TF1 att de kvantitativa sändningskraven i den tidigare kravspecifikationen motsvarade 10 procent av programtablåerna.
(63)
Lika otillfredsställande är enligt TF1 kostnadskontrollen och kvalitetskontrollen av France Télévisions, vilket gör att public servicetjänsterna inte levereras till lägsta möjliga kostnad för samhället och att det uppstår en risk för överkompensation. Kommissionen bör därför i detta avseende kontrollera ökningen av vinsterna från den kommersiella verksamheten, de synergieffekter som bör uppstå efter 2009 då det gemensamma bolaget France Télévisions inrättas och den minskade pressen på kostnaderna för programtablån till följd av att bolaget blir mindre beroende av annonsörerna.
V. KOMMENTARER FRÅN FRANKRIKE
(64)
I sina synpunkter av den 7 oktober 2009, vilka därefter har förtydligats, hänvisar Frankrike när det gäller tillämpningen av artikel 106.2 i fördraget bland annat till de tvivel som kommissionen uttryckt dels beträffande den offentliga finansieringens proportionalitet och risken för överkompensation, dels beträffande att de nya skatter som infördes genom public servicereformen ska beaktas vid bedömningen av den anmälda åtgärdens förenlighet med den inre marknaden.
V.1 Finansieringens proportionalitet och efterhandskontroll av risken för överkompensation
(65)
Frankrike påpekar att den anmälda åtgärden inte är en kompensation för koncernen France Télévisions förlust av reklamintäkter, även om detta beaktas vid beräkningen av de preliminära, vägledande beloppen, utan finansieringen ska täcka kostnaderna för genomförandet av public serviceuppdraget. Finansieringsbehoven kommer i realiteten att utvecklas för att motsvara ändrade programkostnader, variationer av de kommersiella intäkterna eller sändningsmöjligheter.
(66)
Frankrike understryker att förhandskontrollen av att det inte finns risk för överkompensation ska göras genom kontroll av lagstiftnings- och tillsynsmekanismer, i enlighet med rättspraxis och kommissionens tillämpningspraxis, och inte i förhållande till de preliminära, vägledande beloppen för bidrag och indikativa framtida kostnader. De preliminära beloppen anges som en illustration, mot bakgrund av den affärsplan som godkänts av de behöriga myndigheterna och France Télévisions. Metoden för att beräkna bidraget grundas inte på en uppskattning av France Télévisions minskade annonsintäkter. Beräkningen grundas på en allmän formel på så sätt att det sammanlagda beloppet av bidraget till public service och budgetanslaget för varje år, i enlighet med Frankrikes åtaganden och de mekanismer för efterhandskontroll som inrättats genom lagar och förordningar, kommer att stå i proportion till kostnaderna för France Télévisions public serviceuppdrag, minus de kommersiella intäkterna.
(67)
När det vidare gäller de nya innovativa audiovisuella tjänster som nämns i meddelandet om sändningsverksamhet, betonar Frankrike att en del av dessa redan finns med i den nya kravspecifikationen för France Télévisions och i det ändrade avtalet om mål och medel, vilka har varit och kommer att fortsätta vara föremål för de regelbundna och föregående kontroller och samråd som beskrivs ovan. Frankrike menar att lanseringen av viktiga nya tjänster i framtiden alltid kommer att behandlas inom ramen för avtalet om mål och medel, som är föremål för samma kontroller.
(68)
Med tanke på att meddelandet om sändningsverksamhet träder i kraft efter det att detta förfarande inletts, åtar sig Frankrike att förbättra sitt system för finansiell efterhandskontroll för att uppfylla de nya regler som föreskrivs i meddelandet i fråga om mekanismer för finansiell kontroll. Det finns planer på att ändra artikel 2 i dekret nr 2007-958 av den 15 maj 2007. Ändringsförslaget syftar till att
-
se till att rapporten om den separata redovisningen - ett krav som gör det möjligt att kontrollera att ingen överkompensation sker - i enlighet med kraven på den rapport som avses i artikel 3 kontrolleras av ett externt organ som godkänns av kommunikationsministern, lämnas till ministern samt till nationalförsamlingen och senaten, och utarbetas på France Télévisions bekostnad;
-
förbättra den funktionella mekanism som ska garantera ett effektivt återtagande av eventuell överkompensation eller korssubventioner som uppdagas genom den separata redovisningen och som inte är förenliga med artikel 53 i lag nr 86-1067 av den 30 september 1986 om kommunikationsfrihet samt med kommissionens meddelande om sändningsverksamhet.
(69)
För att förbättra informationen till kommissionen under de första åren av reformen som inleds genom lag nr 2009-258 av den 5 mars 2009, åtar sig de franska myndigheterna att skicka följande till kommissionen för åren 2010-2013:
-
De rapporter som upprättas enligt artiklarna 2 och 3 i dekretet i ändrad lydelse, inom högst sex månader efter den bolagsstämma där räkenskaperna godkänns, inklusive uppgifter om utvecklingen av andelarna på reklammarknaden sedan 2007.
-
De offentliga delarna av uppföljningen av France Télévisions genomförande av public serviceuppdraget som utgörs av den balansräkning för kanalerna som årligen fastställs av CSA (enligt artikel 18 i lag nr 86-1067 av den 30 september 1986) och protokollet från parlamentsutskottens (utskotten för kulturfrågor och finansiella frågor nationalförsamlingen och senaten) utfrågning av direktören för France Télévisions om det årliga genomförandet av avtalet om mål och medel (i enlighet med artikel 53 i lagen).
V.2 Beaktande av de nya skatter som infördes genom public servicereformen
(70)
Frankrike påpekar att man inte beaktat de nya skatterna på reklam och elektronisk kommunikation i sin anmälan. Trots att de inrättades genom samma rättsakt som reformen, omfattas inte dessa skatter av den anmälda åtgärdens tillämpningsområde.
(71)
Frankrike preciserar att de offentliga uttalanden som gjordes inför omröstningen om lagen, och som nämns i beslutet om att inleda förfarandet, senare motsägs av bestämmelserna i denna lag och inte i sig är tillräckliga för att påvisa en bindande koppling till fördelningen av skatten för att finansiera stödet enligt EU-lagstiftningen. Enligt fransk lag tas dessa skatter ut till förmån för den allmänna stadsbudgeten och bidrar till finansieringen av alla offentliga utgifter. De uppfyller principerna om budgetens universalitet och enhet, som är ett villkor för de offentliga finansernas grundlagsenlighet. Enligt artikel 36 i grundlagen av den 1 augusti 2001 om budgetpropositionen, kan en resurs som uppbärs för statens vinning helt eller delvis tilldelas en juridisk person endast genom en uttrycklig bestämmelse i budgetpropositionen, vilket i detta fall saknas.
(72)
Frankrike betonar vidare att det inte finns några planer på att etablera en koppling mellan dessa skatter och finansieringen av France Télévisions. Om någon förändring i systemets struktur i framtiden övervägs, kommer de franska myndigheterna att göra en ny anmälan till kommissionen i enlighet med bestämmelserna i artikel 108.3 i EUF-fördraget.
VI. BEDÖMNING AV ÅTGÄRDEN
VI.1 Förekomst av stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget
(73)
I artikel 107.1 i EUF-fördraget föreskrivs följande: ”Om inte annat föreskrivs i fördragen, är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.” Nedan granskas dessa tillämpningsvillkor.
VI.1.1 Statliga medel
(74)
De budgetanslag som omfattas av den aktuella anmälan kommer att listas årligen i budgetpropositionen för upprättande av den franska statens budget. Det rör sig alltså om medel som tilldelas ur de statliga medlen.
VI.1.2 Selektiv ekonomisk fördel
(75)
Det budgetbidrag som läggs till de offentliga medel som ställs till France Télévisions förfogande är selektiv eftersom France Télévisions är enda mottagare. Det årliga budgetbidraget som bland annat syftar till att möjliggöra bolagets fortsatta verksamhet, kommer att skydda det mot förlusten av de reklamintäkter som hittills delvis finansierat bolagets utgifter och investeringar. France Télévisions kommer därmed att kunna nå en publik som den inte hade kunnat nå utan budgetbidraget. Därmed får bolaget en ekonomisk fördel som det inte hade kunnat få på annat sätt eller ha erhållit, eftersom det här rör sig om ett bidrag, under andra marknadsvillkor, nämligen de som gäller för bolagets privata konkurrenter.
(76)
Kommissionen noterar för övrigt att Frankrike inte i sina kommentarer bestridit kommissionens bedömning i beslutet om att inleda förfarandet, att det planerade bidraget inte uppfyller kriterierna som anges i domen i fallet Altmark, och därmed ger bolaget en ekonomisk fördel som utgör ett statligt stöd (13). Utan det påverkar den fortsatta utvecklingen när det gäller France Télévisions framtida ledning och resultat, påpekar också kommissionen att den franska revisionsrättens rapport om France Télévisions - vilken offentliggjordes i oktober 2009, dvs. efter beslutet om att inleda förfarandet - i nuläget bekräftar påståendet att det fjärde villkoret inte är uppfyllt.
(77)
Sammanfattningsvis framgår av det ovanstående att budgetbidrag till enbart koncernen France Télévisions som betalas ur den franska statens medel skulle ge företaget en selektiv fördel.
VI.1.3 Snedvridning av konkurrens och påverkan av handel mellan medlemsstaterna
(78)
France Télévisions är verksamt inom produktion och sändning av program som företaget utnyttjar kommersiellt, bland annat genom att sända betalda reklaminslag för annonsörer eller sponsrade program i sin programtablå, samt genom att sälja och köpa sändningsrättigheter. Den kommersiella verksamheten bedrivs i konkurrens med andra kanaler som TF1, M6, och Canal +, bland annat i Frankrike, där koncernen France Télévisions är den största radio- och tv-koncernen, vilket också understryks av de franska myndigheterna. France Télévisions marknadsandel bör under 2010 enligt prognoserna ligga kring 10 procent, vilket gör att koncernen fortfarande är den tredje största aktören på den franska marknaden.
(79)
Fram till reklamsändningarnas upphörande vid utgången av 2011 kommer France Télévisions att fortsätta vara aktivt på den franska kommersiella tv-reklammarknaden, om än med vissa tidsbegränsningar, och därmed konkurrera med andra programföretag. Även efter 2011 kommer France Télévisions att kunna erbjuda sina tjänster till annonsörerna, för reklam för produkter som marknadsförs under en allmän beteckning eller för sponsring av program, i konkurrens med andra programföretag som är verksamma i Frankrike. Även om France Télévisions konkurrenter kunnat dra fördel av France Télévisions nästan fullständiga tillbakadragande från reklammarknaden tack vare reformen, kvarstår faktum att France Télévisions kommer att förbli närvarande på marknaden. I volym och marknadsandelar i förhållande till konkurrenter jämfört med 2007, skulle France Télévisions, enligt de franska myndigheterna uppskattningar rörande France Télévisions intäkter från reklam och sponsring, fortfarande ha 3,3 procent av marknaden under 2012, medan TF1 och M6 skulle ha över 50 respektive 20 procent.
(80)
France Télévisions skulle kunna få publiksiffror som bolaget inte kan uppnå utan det ifrågasatta budgetbidraget, vilka sannolikt kan påverka de övriga programbolagens publiksiffror och därmed deras kommersiella verksamhet, vilket innebär att konkurrensvillkoren skulle snedvridas. Under alla omständigheter kommer France Télévisions att fortsätta vara aktivt på marknaden för handel med sändningsrättigheter, och tack vare bidraget behålla sin starka förhandlingsposition. France Télévisions möjligheter att köpa och sälja rättigheter påverkas alltså av att man tack vare budgetbidraget kan fortsätta investera i programplaneringen.
(81)
Av det ovan anförda framgår att bidragen till koncernen France Télévisions ur den franska statsbudgeten snedvrider, eller åtminstone hotar att snedvrida den konkurrens som finns på marknaden för kommersiellt utnyttjande av sändningsverksamhet i Frankrike och i viss mån även i andra medlemsstater där program från France Télévisions sänds.
(82)
Marknaden för försäljning och inköp av audiovisuella tjänster och sändningsrättigheter där France Télévisions är aktiv har en internationell dimension, även om handeln i allmänhet är territoriellt begränsad till en medlemsstat. De program som France Télévisions kan fortsätta sända tack vara det statliga stödet sänds dessutom i andra medlemsstater, som Belgien och Luxemburg. Slutligen sänder France Télévision också program via Internet som är tillgängliga även utanför Frankrike.
(83)
Under dessa förhållanden kan de planerade budgetbidragen snedvrida konkurrensen och påverka handeln mellan medlemsstaterna.
VI.1.4 Slutsats om förekomsten av statligt stöd
(84)
Mot bakgrund av ovanstående utgör det budgetbidrag som Frankrike planerar att betala ut till France Télévisions ett statligt stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget, och det finns skäl att granska om det är förenligt med den inre marknaden.
VI.2 Stödets förenlighet mot bakgrund av artikel 106.2 i EUF-fördraget
(85)
I artikel 106.2 i EUF-fördraget föreskrivs följande: ”Företag som anförtrotts att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse eller som har karaktären av fiskala monopol ska vara underkastade reglerna i fördragen, särskilt konkurrensreglerna, i den mån tillämpningen av dessa regler inte rättsligt eller i praktiken hindrar att de särskilda uppgifter som tilldelats dem fullgörs. Utvecklingen av handeln får inte påverkas i en omfattning som strider mot unionens intresse”.
(86)
I sitt meddelande om sändningsverksamhet fastställer kommissionen de principer som den följer vid tillämpningen av artiklarna 107 och 106.2 i EUF-fördraget när det gäller statlig finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. I detta sammanhang grundar sig kommissionens bedömning på följande två aspekter:
-
Public serviceuppdraget ska vara tydligt och klart definierat i en officiell handling som även ska omfatta tillhandahållande av väsentliga nya tjänster, och omfattas av effektiva mekanismer för kontroll genom ett organ som är oberoende av programföretaget.
-
Den offentliga finansieringen av den kompensation som krävs för detta uppdrag ska vara proportionell och redovisas öppet. Den får inte överstiga nettokostnaderna för genomförandet av public serviceuppdraget och den ska vara föremål för effektiva kontroller.
VI.2.1 Tydlig och klar definition av public serviceuppdraget i en officiell handling, effektiv kontroll
(87)
Som nämnts ovan har kommissionen, av de skäl som anges i beslutet om att inleda förfarandet, inte i det beslutet bestridit riktigheten i definitionen av och mandatet för France Télévisions public serviceuppdrag, som anförtros bolaget genom officiella handlingar, och inte heller haft invändningar mot de externa kontrollerna av hur France Télévisions utför de skyldigheter som ålagts det enligt ovan. Kommissionen har därför bedömt att de relevanta bestämmelserna i lag nr 86-1067 den 30 september 1986 i ändrad lydelse (artiklarna 43-11, 44, 48 och 53) och i de dekret eller officiella förordningar som genomför det, särskilt beträffande kravspecifikationen (dekret nr 2009-796 av den 23 juni 2009) och avtalet om mål och medel, överensstämmer med de tillämpningsbestämmelser för artikel 106.2 i EUF-fördraget om bedömning av stöd till public service som fastställs i kommissionens meddelande om sändningsverksamhet.
(88)
Denna slutsats motsvarade de slutsatser som kommissionen redan dragit i denna fråga enligt det då gällande meddelandet, i sina beslut från 2003 och 2005 för France 2 och 3 samt för France Télévisions 2008 och 2009.
(89)
För fullständighetens skull är det därför lämpligt att granska de mycket allmänt hållna synpunkterna från några berörda parter som vill framhålla en likhet mellan public servicebolagets och konkurrenternas programtablå, något som motsägs av fakta i andra parters kommentarer, och som inte föranleder någon ändring av bedömningen.
(90)
I lag nr 86-1067 om kommunikationsfrihet, i ändrad lydelse, ges en bred, kvalitativ men preciserad definition av France Télévisions public serviceskyldigheter. Bland annat ska bolaget vända sig till en bred publik och erbjuda ett varierat utbud i linje med syftet att med respekt för mångfalden tillgodose samhällets demokratiska, sociala och medborgerliga och kulturella behov. Att vissa konkurrenter, som framhålls av FFTCE, på grund av sitt medlemskap i EBU måste följa den organisationens stadgar utgör inget hinder för förekomsten av särskilda public serviceskyldigheter som fastställs i den franska statens officiella rättsakter, vilka, till skillnad från de skyldigheter som följer av medlemskapet i EBU, bara gäller France Télévisions.
(91)
I den mån som krävs preciseras för övrigt France Télévisions skyldigheter ytterligare i kravspecifikationen och avtalet om mål och medel. Dessutom har bolaget specifika och kvantifierade indikatorer som ska uppnås i programtablån, vilket de konkurrerande programföretagen inte har. De statliga medel som tilldelats France Télévisions är till för att France Télévisions ska kunna uppnå dessa mål och fullgöra de public serviceskyldigheter som fastställs i lagar och förordningar i det allmännas intresse, medan de privata medel som tilldelas de konkurrerande programföretagen har ett rent vinstsyfte. Förekomsten av begränsningar som operatörerna följer enligt lag eller frivilligt i sin sändningsverksamhet innebär inte heller att offentliga och privata programföretag i praktiken har ett liknande programutbud. Efterlevnaden av de public serviceskyldigheter som följer av lagstiftningen är, till skillnad från de som följer av medlemskapet i EBU, också föremål för regelbundna externa kontroller, bland annat i den parlamentariska församlingen.
(92)
SACD belyser också France Télévisions största åtagande som gäller produktion av audiovisuella verk och fransk originalfilm, där konkurrenterna i jämförelse har betydligt färre skyldigheter. SACD:s synpunkter ger varken stöd till eller belyser skälen till varför icke-franska verk som importeras, eventuellt från andra medlemsstater, skulle vara av sämre kvalitet än de som finansieras av France Télévisions. Men faktum kvarstår att ett bindande åtagande om produktion av originalverk, i absoluta termer och i förhållande till konkurrenterna, bidrar till och hänger samman med det franska samhällets sociala och kulturella behov som France Télévisions programutbud ska tillgodose enligt bolagets public serviceskyldigheter.
(93)
Mot bakgrund av de uppgifter som lämnats av Frankrike, bör denna positiva bedömning av definitionen och kontrollen av France Télévisions public serviceuppdrag utvidgas till att omfatta mekanismerna för att lansera väsentliga nya audiovisuella tjänster, enligt vad som avses i meddelandet om sändningsverksamhet som trätt i kraft efter beslutet om att inleda detta förfarande. Dessa tjänster, som innebär att programutbudet överförs till andra medier eller format, omfattas av France Télévisions kravspecifikationer och avtal om mål och medel och ingår för övrigt i de tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som föreskrivs av lagen. Dessa dokument antas, som anges ovan, genom dekret, vilket innebär att de nya tjänster som redan finns och de som kan tillkomma i framtiden omfattas av samma särskilda förfaranden - med samråd före genomförandet och årlig genomförandekontroll i efterhand - som de nämnda uppdragen.
(94)
Det verkar alltså sammanfattningsvis som om den definition av France Télévisions public serviceuppdrag och de tillhörande kontrollmekanismerna överensstämmer med de regler och principer som fastställs i meddelandet om sändningsverksamhet, vilka följer rättspraxis vid unionens domstolar.
VI.2.2 Det statliga stödets proportionalitet och öppenhet
(95)
Den finansieringsmekanism som anmälts av Frankrike, där det årliga bidraget för att kompensera för det gradvisa avskaffandet av reklaminslag ingår, är avsedd att vara permanent och därmed fortsätta fungera även efter november 2011, som är det datum då reklamsändningarna ska upphöra enligt lagen.
(96)
Den årliga offentliga finansieringen kommer att innefatta fördelningen av en del av resurserna från tv-licensavgiften och det årliga bidrag som föreskrivs i lag nr 2009-258 av den 5 mars 2009. Förutom det befintliga stödet som godkänts av kommissionen i beslutet av den 20 april 2005, vilket inte påverkas av den föreslagna mekanismen, tillkommer alltså ett budgetbidrag för vilken det exakta beloppet kommer att fastställas varje år i budgetpropositionen för det pågående budgetåret. I sina kommentarer påpekar Frankrike att det är de förutsedda nettokostnaderna för public service som kommer att användas för att på förhand, inför varje budgetår, beräkna det årliga bidraget.
(97)
Detta framgår också av de vägledande beräkningar som de franska myndigheterna har lämnat som svar på de tvivel som kommissionen uttryckt i beslutet om att inleda förfarandet. Kommissionen noterar de franska myndigheternas påpekande att prognoserna i affärsplanen är vägledande och håller med om att ett företag som har ett public serviceuppdrag, och som för det ändamålet måste planera fleråriga utgifter, behöver förfoga över en sådan finansieringsram som förutses i den affärsplan som ingår i tillägget till avtalet om mål och medel. Affärsplanens vägledande siffror för de sammanlagda offentliga medlen står dock fortfarande i relation till bruttokostnaderna för att tillhandahålla public servicetjänster för perioden 2010 till 2012, även om de förstnämnda är något lägre.
(98)
Med beaktande av bruttokostnadernas relativa förutsägbarhet, eftersom de är mindre volatila än de kommersiella intäkter som används för att beräkna nettokostnaderna, bekräftar de vägledande siffrorna i affärsplanen i första hand Frankrikes påstående om att kriteriet nettokostnader för public service är avgörande vid fastställandet av det framtida årliga bidraget. Det krav på ekonomisk ersättning från staten som införts genom lag nr 2009-258 av den 5 mars 2009 blir det som genererar det anmälda budgetbidraget, utan att ställa villkor angående beloppet, i förhållande till en eventuell uppskattning av hur stora belopp som förlorats på reklamintäkter till följd av avskaffandet av reklaminslag.
(99)
Detta tillvägagångssätt verkar objektivt motiverat. Med tanke på att bidraget ska vara bestående skulle det med åren bli alltmer godtyckligt att fastställa beloppet i förhållande till vad inkomsterna från reklamen skulle ha varit om reklamsändningarna inte hade avskaffats genom lagen, exempelvis genom att fastställa beloppet till de inkomster bolaget hade innan reformen offentliggjordes och genomfördes, eventuell justerad i förhållande till utvecklingen av marknaden för tv-reklam. Om bidragsbeloppet alltså skulle beräknas i förhållande till förmodade intäkter, skulle en minskning av bruttokostnaden för public service som var större väntat, på grund av till exempel kommande synergieffekter vid bildande av det gemensamma bolaget France Télévisions, kunna innebära en risk för överkompensation med offentliga medel.
(100)
Beräkningsmetoden för det årliga bidraget i förhållande till kostnaden för public serviceuppdraget, minus de kommersiella nettointäkter som kvarstår, är också förenlig med Frankrikes åtagande - enligt artikel 44 i lag nr 86-1067 om kommunikationsfrihet i ändrad lydelse och artikel 2 i dekretet om de ekonomiska relationerna mellan staten och offentliga organisationer för audiovisuella kommunikationen - om att de offentliga medel som tilldelas France Télévisions inte ska överstiga nettokostnaden för att genomföra de public serviceskyldigheter som ålagts bolaget. Som de franska myndigheterna har påpekat är detta åtagande och de ovan nämnda bestämmelserna fullt tillämpliga på det anmälda budgetbidraget och den mekanism för årlig offentlig finansiering som den kommer att ingå i.
(101)
Beräkningsmetoden för det årliga bidraget i förhållande till kostnaden för public serviceuppdraget - minus de kvarstående kommersiella nettointäkterna - framstår alltså som proportionerlig enligt vad som avses i kommissionens meddelande om sändningsverksamhet.
(102)
I detta hänseende är inte iakttagelserna från vissa av de berörda tredje parterna nog för att rubba denna slutsats:
-
FFTCE hävdar i sina kommentarer att ersättningen för förlust av reklamintäkterna, som inte ingår i public serviceuppdraget, inte hör till finansieringen av uppdraget. Detta kan inte godtas, liksom inte heller M6:s kommentar om att uppskattningarna av förlusten av kommersiella intäkter varierar och därför blir oprecisa. Det är nämligen på grundval av France Télévisions nettokostnader för public servicetjänster som det årliga bidragsbeloppet ska fastställas på förhand, och de uppskattningar av beloppen som Frankrike lämnat för 2010, 2011 och 2012 är för övrigt endast vägledande.
-
M6 vill i sina synpunkter hävda att den franska revisionsrätten uppdagat att France Télévisions saknar verktyg för analytisk bokföring, vilket skulle skapa en strukturell överkompensation eftersom bidraget skulle grundas på icke-objektiva kostnader, medan TF1 i sina synpunkter hävdar en överkompensation på grundval av okontrollerade kostnader eller bristande förvaltning. Dessa anmärkningar är ogrundade eftersom revisionsrätten för det första i oktober 2009 konstaterade att det saknas förvaltningsverktyg för styrning på koncernnivå i bolaget France Télévisions som kan integrera dotterbolagens verktyg för analytisk bokföring och inte att det helt saknades sådana verktyg. Varje företag i koncernen France Télévisions har verktyg för analytisk bokföring.
-
För det andra är det så att granskningen av kompensationens förenlighet med den inre marknaden, till skillnad från den som gäller förekomsten av en ekonomisk fördel för France Télévisions, inte handlar om de kostnader som ett genomsnittligt välskött företag inom sektorn skulle kunna ha för att tillhandahålla tjänster av allmänt intresse, utan om de kostnader som France Télévisions faktiskt kommer att ha, bland annat på grund av den förväntade framtida minskningen. Som visas ovan kommer dock det sammanlagda belopp som betalas ut till France Télévisions av offentliga medel vara mindre än de kostnader som uppstår för tillhandahållandet av public servicetjänster och det kommer att fastställas på så sätt att överkompensation undviks, efter avdrag för kommersiella nettointäkter.
(103)
Dessa kommentarer, som alltså är ogrundade i fråga om fastställandet på förhand av det årliga bidraget, tar dessutom inte hänsyn till att det finns mekanismer för efterhandskontroll. Som visas nedan kommer i själva verket det årliga fastställandet på förhand av bidragsbeloppet i budgetpropositionen att följas upp genom mekanismer för efterhandskontroller och återtagande av eventuell överkompensation.
(104)
I meddelandet om sändningsverksamhet föreskrivs att medlemsstaterna ska se till att det finns lämpliga rutiner för att förhindra överkompensation och garantera en regelbunden kontroll av hur den offentliga finansieringen används. I meddelandet preciseras att kontrollrutinerna för att vara effektiva bör innefatta regelbundet utförda kontroller av externa organ samt mekanismer för återkrävande av dels eventuell korssubventionering, dels eventuell överkompensation eller korrekt avsättning under efterföljande period av eventuella reserver, vilka inte får överstiga 10 procent av de årliga kostnaderna för public serviceuppdraget.
(105)
I artikel 44 i lag nr 86-1067 av den 30 september 1986 föreskrivs att ”de offentliga medel som tilldelas organen inom public servicesektorn som kompensation för de skyldigheter att tillhandahålla allmännyttiga tjänster som åläggs dem får inte överstiga kostnaderna för utförandet av dessa skyldigheter.” Denna bestämmelse är en följd av de åtaganden som gjorts av Frankrike att i lagen uttryckligen införa principen om att det inte får förekomma någon överkompensation för public serviceföretagens skyldigheter inom ramen för det förfarande som ledde fram till kommissionens beslut om förenlighet av den 20 april 2005 angående utnyttjandet av resurserna från licensavgiften (14).
(106)
Artikel 2 i dekret nr 2007-958 av den 15 maj 2007 om de ekonomiska relationerna mellan staten och offentliga organisationer för audiovisuell kommunikation har samma lydelse som artikel 53 i lagen av den 30 september 1986 med beaktande av ”andra direkta eller indirekta intäkter som härrör från public serviceuppdraget” och dessutom preciseras att kostnaderna för utförande av public serviceuppdraget ska fastställas med hjälp av separat bokföring. I artikel 3 i dekretet fastställs att France Télévisions och dess dotterbolag är skyldiga att respektera marknadens normala villkor i all sin kommersiella verksamhet och att ett fristående organ ska sammanställa en årlig rapport om hur denna skyldighet genomförs, vilken ska lämnas till den behörige ministern, nationalförsamlingen och senaten. Den sistnämnda bestämmelsen omfattas också av Frankrikes åtaganden enligt kommissionens beslut av den 20 april 2005, som citeras i punkt 7.
(107)
Unionens förstainstansrätt har funnit att såväl bestämmelserna för att förhindra överkompensation som övervakningen och kontrollen av France Télévisions kommersiella verksamhet syftar till att skingra de farhågor som kommissionen uttryckt under det förfarande som ledde fram till beslutet av den 20 april 2005 (15). Förstainstansrätten har för övrigt bekräftat att efterhandskontrollerna av hur åtagandena genomförs är adekvata (16).
(108)
Kommissionen har mottagit och granskat rapporterna om genomförandet av artiklarna 2 och 3 i dekretet för åren 2007 och 2008 och förslaget till rapport enligt artikel 2 för år 2009. Rapporterna enligt artikel 3 i dekretet har granskats av revisorerna PriceWaterhouseCoopers och KPMG (2007) respektive Cabinet Rise (2008). Rapporterna visar att de offentliga medel som tilldelats France Télévisions inte överstigit bolagets nettokostnader för genomförandet av public serviceskyldigheterna och att France Télévisions har iakttagit de normala marknadsvillkoren inom hela sin kommersiella verksamhet. Detta utesluter alltså eventuell korssubventionering mellan den kommersiella verksamheten och public serviceverksamheten. Rapporteringen visar också att det går att upprätta en bokföring över kostnader och resurser för public serviceverksamhet inom France Télévisions olika kanaler med det befintliga redovisningssystemets verktyg, i motsats till vad bland andra M6 hävdat.
(109)
De rutiner för efterhandskontroll av offentliga medel som föreskrivs i dekret nr 2007-958 kommer att tillämpas på det anmälda budgetbidraget. De sammanlagda offentliga medel som tilldelats France Télévisions sedan inrättandet av kontrollrutinerna har inte varit tillräckliga för att täcka nettokostnaden för genomförandet av public servicetjänsterna, vilket innebär att frågan om avsättning av eventuell överkompensation inte har aktualiserats. När det gäller affärsplanens prognoser för kostnader och intäkter på medellång sikt som illustreras i tabell 1 ovan, förutses ett litet överskott under 2012 som, om det bekräftas och inte behövs för att kompensera för de förutsedda underskotten under åren 2010 och 2011, normalt i första hand bör avsättas till utgifter för audiovisuell produktion.
(110)
För att anpassa det befintliga regelverket till de förtydliganden som infördes 2009 genom meddelandet om sändningsverksamhet har Frankrike under alla omständigheter åtagit sig att ändra artikel 2 i dekret nr 2007-958 av den 15 maj 2007 för att
-
se till att rapporten om den separata redovisningen, i enlighet med kraven på den rapport som avses i artikel 3, kontrolleras av ett externt organ som godkänns av kommunikationsministern, lämnas till ministern samt till nationalförsamlingen och senaten, och utarbetas på France Télévisions bekostnad;
-
förbättra den funktionella mekanism som ska garantera ett effektivt återtagande av eventuell överkompensation eller korssubventioner som uppdagas genom den separata redovisningen och som inte är förenliga med artikel 53 i lag nr 86-1067 av den 30 september 1986 om kommunikationsfrihet samt med meddelandet om sändningsverksamhet.
(111)
Det förefaller därför som om Frankrike har inrättat lämpliga rutiner för att garantera en regelbunden och effektiv kontroll av hur den offentliga finansieringen används, för att förhindra överkompensation och korssubventioner, som föreskrivs i meddelandet om sändningsverksamhet.
(112)
Mot bakgrund av ovanstående framgår det att den eventuella konkurrenshämmande effekten av att France Télévisions är verksamt på den kommersiella marknaden, och kommer att förbli det även efter reformens genomförande, på det hela taget är begränsad. Bolagets närvaro kommer sannolikt att minska kraftigt och reformen kommer, åtminstone delvis, att överföra efterfrågan på tv-reklam till France Télévisions konkurrenter.
(113)
Enligt en skrivelse som offentliggjordes av sju privata tv- eller radiokanaler kommer reformens genomförande och avskaffandet av reklaminslag i France Télévisions sannolikt att kunna ge de privata medierna den drivkraft de behöver, medan ett bibehållande av reklaminslagen skulle skapa negativa följder för alla de franska medierna och väsentligt förändra aktörernas ekonomiska utsikter (17).
(114)
Med andra ord innebär det faktum att France Télévisions delvis drar sig tillbaka och omorganiserar strukturen på sina inkomster - kommersiella inkomster eller offentligt kompensationsbidrag - till sändning av program som motsvarar bolagets public serviceuppdrag, utan direkt ekonomisk ersättning för tittarsiffrorna, en minskning av den potentiella konkurrensbegränsningen på de marknader där France Télévisions är verksamt. Tillbakadragandet skapar ett utrymme som kan utnyttjas av nya aktörer eller aktörer som inte är så aktiva på reklammarknaden i dag, vilket på sikt kan vitalisera konkurrensen.
(115)
Med beaktande av de uppgifter som lämnats och de åtaganden som gjorts av Frankrike, följer av det ovanstående att den offentliga finansieringen syftar till att göra det möjligt för France Télévisions att täcka nettokostnaderna för att utföra de förpliktelser som åligger bolaget, och att finansieringen ska vara begränsad till dessa kostnader och fortsätta att omfattas av efterhandskontroller som uppfyller kriterierna i det tillämpliga meddelandet om sändningsverksamhet. Med tanke på att France Télévisions dessutom kommer att minska sin närvaro på de konkurrensutsatta marknaderna ytterligare, riskerar det planerade stödet inte att påverka handelns utveckling i en omfattning som strider mot unionens intressen, och uppfyller därmed tillämpningsvillkoren för artikel 106.2 i EUF-fördraget.
(116)
Frankrike har också åtagit sig att lämna en årlig rapport till kommissionen fram till 2013, då public servicereformen kommer att vara slutförd. Rapporten kommer att göra det möjligt att övervaka de aspekter av reformens genomförande som är mest relevanta för reglerna om statligt stöd, nämligen den årliga ersättningen och rutinerna för efterhandskontroller, de villkor som France Télévisions tillämpar i sin kommersiella verksamhet och vid utvecklingen av bolagets ställning på marknaden samt det årliga genomförandet av avtalen om mål och medel.
(117)
Med tanke på reformens omfattning, de innovationer i finansieringen av France Télévisions public serviceuppdrag den inför, dess inverkan på utvecklingen av France Télévisions kostnader samt det osäkra ekonomiska klimatet på de marknader som påverkar France Télévisions och dess konkurrenters kommersiella intäkter, innebär detta åtagande att det blir möjligt för kommissionen att övervaka och noga följa såväl genomförandet av reformen som de åtaganden Frankrike gjort inom ramen för detta förfarande.
(118)
I sitt beslut att inleda ett förfarande uttryckte kommissionen farhågor om den eventuella förekomsten av ett samband mellan intäkterna från de nya skatterna på reklam och elektronisk kommunikation och det årliga bidrag som ska betalas till France Télévisions från och med 2010. Om ett sådant samband kunde konstateras skulle det innebära att skatterna borde betraktas som en integrerad del av stödet och därför granskas i samband med granskningen av stödets förenlighet med den inre marknaden. Även om ett sådant samband kan uteslutas för 2009, särskilt med tanke på datum för ikraftträdande och genomförande av lag nr 2009-258 av den 5 mars 2009 om public service, kvarstår tvivel för kommande år, med tanke på uttalandena från de högsta franska myndigheterna.
(119)
Det följer av domstolens rättspraxis som bekräftas av domen av den 22 december 2008 i begäran om förhandsavgörande i målet Régie Networks (C-333/07) (punkt 99) att ”för att en avgift ska anses utgöra en integrerad del av en stödåtgärd, måste det föreligga ett tvingande samband mellan ändamålet med avgiften och stödet i fråga enligt relevanta nationella bestämmelser, i den meningen att intäkterna från avgiften måste användas för att finansiera stödet och direkt inverkar på stödets storlek och, följaktligen, på bedömningen av huruvida stödet är förenligt med den gemensamma marknaden” (18). De två tillämpningsvillkor som fastställts av domstolen, dvs. relevanta nationella bestämmelser och direkt påverkan på stödets storlek diskuteras nedan.
(120)
Enligt fransk lagstiftning, artikel 36 i grundlagen av den 1 augusti 2001 om budgetpropositionen, kan en resurs som uppbärs för statens vinning tilldelas en juridisk person endast genom en uttrycklig bestämmelse i budgetpropositionen. Budgetpropositionen måste därför uttryckligen fastställa att intäkterna från skatterna på reklam och elektronisk kommunikation som införs genom lag nr 2009-258 av den 5 mars 2009 helt eller delvis ska användas för att finansiera France Télévisions. Någon sådan bestämmelse har hittills inte antagits. Frankrike förbinder sig att, i enlighet med bestämmelserna i artikel 108.3 i EUF-fördraget, i framtiden göra en ny anmälan till kommissionen av varje förslag till ändring av systemets struktur. Det innebär att det för närvarande inte kan konstateras något sådant tvingande samband som avses i domstolens rättspraxis mellan det anmälda stödet och de nya skatterna i den nationella lagstiftningen.
(121)
Dessutom framgår det att det avgörande kriteriet för att fastställa budgetbidragets årliga belopp, kumulerat med det belopp som enligt planerna ska avsättas från resurserna från tv-licensavgiften, kommer att vara nettokostnaderna för utförandet av de public servicetjänster som ålagts France Télévisions och inte intäkterna från de nya skatterna. De beräknade public servicekostnaderna är dessutom, och kommer att förbli, föremål för förhandsuppskattningar i avtalet om mål och medel i enlighet med artikel 53 i lag nr 86-1067 av den 30 september 1986 om kommunikationsfrihet i ändrad lydelse. Det årliga bidrag som fastställs i budgetpropositionen kommer kalibreras utifrån de förväntade nettokostnaderna och resultatet kommer att fastställas och vid behov korrigeras i efterhand inom ramen för den föreskrivna rapporten om genomförandet av artikel 2 i dekret nr 2007-958 av den 15 maj 2007 om de ekonomiska relationerna mellan staten och offentliga organisationer för audiovisuell kommunikation. Eftersom kostnaderna uppstår oavsett de skattemedel som uppbärs, kan inte skatteintäkterna ha någon direkt inverkan på stödbeloppet. Det framgår också att de skattesatser som ursprungligen planerades av den franska regeringen minskades i den lag som slutligen antogs av parlamentet, utan att detta medförde att det bidrag som skulle betalas till France Télévisions minskade samtidigt och proportionellt.
(122)
Mot bakgrund av ovanstående är inte de skatter på reklam och elektronisk kommunikation som införts genom lag nr 2009-258 av den 5 mars 2009 att betrakta som en del av stödet och ska därför inte omfattas av bedömningen av stödets förenlighet med den inre marknaden, i motsats till vad som hävdats av vissa berörda parter, nämligen ACT, FFTCE, l’Association des chaînes privées, M6 och TF1.
(123)
Detta påverkar inte bedömningen av de aktuella skatterna och de specifika reglerna om dem i deras egenskap av separata åtgärder när det gäller deras förenlighet med EU-lagstiftningen, särskilt när det gäller skatten på elektronisk kommunikation, i de frågor som diskuteras inom ramen för överträdelseförfarandet nr 2009/5061, enligt direktiv 2002/20/EG eller Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (19).
(124)
Kommissionen noterar också Frankrikes förklaring om att de ovannämnda skatterna undantas från räckvidden för den anmälan som är föremålet för detta beslut.
VII. SLUTSATSER
(125)
Mot bakgrund av ovanstående drar kommissionen slutsatsen att det årliga budgetbidraget till förmån för France Télévisions som genomförs enligt ovan kan förklaras förenlig med den inre marknaden enligt artikel 106.2 i EUF-fördraget enligt de principer och regler för tillämpning som föreskrivs för public servicesändningar.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Det statliga stöd som Frankrike planerar att genomföra till förmån för France Télévisions i form av ett årligt bidrag med tillämpning av artikel 53, punkt VI i lag nr 86-1067 den 30 september 1986 om kommunikationsfrihet, i ändrad lydelse, är förenligt med den inre marknaden enligt artikel 106.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.
Genomförandet av detta stöd godkänns följaktligen.
Artikel 2
Detta beslut riktar sig till Republiken Frankrike.
Utfärdat i Bryssel den 20 juli 2010.