SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2010/65/EU
ze dne 20. října 2010
o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států nebo odplouvajících z nich a o zrušení směrnice 2002/6/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/6/ES ze dne 18. února 2002 o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států Společenství nebo odplouvajících z nich (4) vyžaduje, aby členské státy přijaly některé standardizované formuláře (dále jen „formuláře FAL“) s cílem usnadnit dopravu, jak je stanoveno v Úmluvě Mezinárodní námořní organizace (IMO) o usnadnění mezinárodní námořní dopravy (dále jen „úmluva FAL“), přijaté dne 9. dubna 1965, v platném znění.
(2)
V zájmu usnadnění námořní dopravy a omezení administrativní zátěže pro společnosti provozující lodní dopravu je třeba v nejvyšší možné míře zjednodušit a harmonizovat ohlašovací formality vyžadované právními předpisy Unie a členských států. Tato směrnice by se však neměla nijak dotýkat povahy a obsahu požadovaných informací a neměla by zavádět žádné další požadavky na ohlašování pro lodě, na něž se tato povinnost již nevztahuje podle právních předpisů použitelných v členských státech. Měla by se zabývat výhradně tím, jak je možno postupy informování zjednodušit a harmonizovat a jak je možno zefektivnit shromažďování informací.
(3)
Předávání údajů požadovaných při připlutí do přístavu nebo při odplutí z něj podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu (5), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví kontrolní a informační systém Společenství pro provoz plavidel (6), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 725/2004 ze dne 31. března 2004 o zvýšení bezpečnosti lodí a přístavních zařízení (7), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/16/ES ze dne 23. dubna 2009 o státní přístavní inspekci (přepracované znění) (8) a případně podle Mezinárodního předpisu o námořní přepravě nebezpečného zboží, přijatého v roce 1965, v platném znění se vztahuje na informace požadované formuláři FAL. Proto pokud tyto informace odpovídají požadavkům uvedených právních předpisů, mělo by být akceptováno, aby byly poskytovány na formulářích FAL.
(4)
Má-li dojít ke zjednodušení, musí právní předpisy Unie vzhledem ke globálnímu rozměru námořní dopravy zohledňovat požadavky IMO.
(5)
Členské státy by měly prohloubit spolupráci mezi příslušnými orgány, jako jsou celní orgány, orgány ochrany hranic, orgány veřejného zdraví a dopravní orgány, s cílem i nadále zjednodušovat a harmonizovat ohlašovací formality v rámci Unie a co nejefektivněji využívat elektronického předávání údajů a systémů výměny informací, aby k odstranění překážek v námořní dopravě došlo pokud možno současně a aby byl vytvořen evropský prostor námořní dopravy bez překážek.
(6)
Měly by být k dispozici podrobné statistiky o námořní dopravě, které umožní vyhodnotit účinnost a potřebnost politických opatření k usnadnění námořní dopravy v Unii, s přihlédnutím k tomu, že by na členské státy neměly být kladeny další zbytečné požadavky na shromažďování statistických údajů a že by měl být plně využíván Eurostat. Pro účely této směrnice je důležité, aby byly sbírány relevantní údaje týkající se lodní dopravy uvnitř Unie nebo lodí, které zastavují v přístavech ve třetích zemích nebo ve svobodných pásmech.
(7)
Pro lodní společnosti by mělo být snazší využívat status „schválené pravidelné námořní linky“ v souladu s cílem sdělení Komise ze dne 21. ledna 2009 nazvaného „Sdělení a akční plán týkající se vytvoření evropského prostoru námořní dopravy bez překážek“.
(8)
Co nejdříve a nejpozději od 1. června 2015 by se měly v široké míře využívat elektronické prostředky předávání údajů pro všechny ohlašovací formality, a to na základě mezinárodních norem vypracovaných úmluvou FAL, je-li to možné. S cílem usnadnit a urychlit předávání informací, kterých může být velké množství, je třeba tam, kde je to možné, plnit ohlašovací formality elektronicky. V rámci Unie by měly být informace předávány na formulářích FAL v tištěné podobě pouze výjimečně a měly by být akceptovány pouze po omezenou dobu. Členské státy se vybízejí k tomu, aby administrativními prostředky, včetně finančních pobídek, podporovaly používání elektronické podoby ohlašování. Z výše uvedených důvodů by se výměna informací mezi příslušnými orgány členských států měla uskutečňovat elektronicky. Aby se tento vývoj usnadnil a aby se zajistilo plynulé fungování evropského prostoru námořní dopravy bez překážek, měly by být elektronické systémy ve větší míře technicky interoperabilní, a to pokud možno do stejného dne.
(9)
Subjekty zabývající se obchodem a dopravou by měly mít možnost podávat informace a dokumenty ke splnění ohlašovacích formalit ve standardizované podobě v rámci jednotného elektronického portálu. Jednotlivé údaje by měly být vždy poskytovány pouze jednou.
(10)
Systémy SafeSeaNet zřízené na vnitrostátní úrovni a na úrovni Unie by měly zjednodušit příjem, výměnu a distribuci informací mezi informačními systémy členských států v oblasti námořní činnosti. S cílem usnadnit námořní dopravu a snížit s ní související administrativní zátěž by měl být systém SafeSeaNet interoperabilní s jinými systémy Unie pro ohlašovací formality. Systém SafeSeaNet by měl být používán pro další výměnu informací pro usnadnění námořní dopravy. V systému SafeSeaNet by nemělo být nutné uvádět ohlašovací formality týkající se informací pro výhradně vnitrostátní účely.
(11)
Při přijímání nových opatření Unie by mělo být zajištěno, aby členské státy mohly zachovat elektronické předávání údajů a nebylo po nich požadováno použití formulářů v tištěné podobě.
(12)
Výhod spojených s elektronickým přenosem údajů lze v plné míře využívat pouze tehdy, probíhá-li mezi SafeSeaNet, e-Customs a elektronickými systémy pro zadávání a vyvolávání údajů plynulá a efektivní komunikace. Přitom by se v první řadě mělo využít platných norem, aby se omezila administrativní zátěž.
(13)
Formuláře FAL jsou pravidelně aktualizovány. Tato směrnice by proto měla odkazovat na platnou verzi těchto formulářů. Veškeré informace požadované právními předpisy členských států nad rámec požadavků úmluvy FAL by měly být sdělovány v podobě vypracované na základě norem úmluvy FAL.
(14)
Touto směrnicí by nemělo být dotčeno nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (9), nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (10), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (11), ani vnitrostátní předpisy v oblasti hraničních kontrol v případě členských států, které neuplatňují schengenské acquis o hraničních kontrolách, a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 450/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví celní kodex Společenství (Modernizovaný celní kodex) (12).
(15)
Za účelem standardizace elektronického předávání informací, a aby se usnadnila námořní doprava, měly by členské státy rozšířit využívání elektronických prostředků pro předávání údajů podle odpovídajícího harmonogramu a měly by ve spolupráci s Komisí projednat možnost harmonizace využívání elektronických prostředků pro předávání údajů. Za tímto účelem by se měla zohlednit práce řídící skupiny na vysoké úrovni pro systém SafeSeaNet v souvislosti s plánem rozvoje SafeSeaNet, jakmile bude přijat, a konkrétní požadavky na financování a příslušné přidělení finančních prostředků Unie pro rozvíjení elektronického předávání údajů.
(16)
Lodě plavící se mezi přístavy nacházejícími se na celním území Unie je třeba osvobodit od povinnosti zasílat informace uvedené na formulářích FAL, pokud nepocházejí z přístavu nacházejícího se mimo uvedené území nebo ze svobodného pásma s kontrolním režimem I ve smyslu celních předpisů, ani se v nich nezastavují nebo do nich nepřiplouvají, aniž jsou tím dotčeny platné právní předpisy Unie a informace, které členské státy mohou požadovat v zájmu ochrany vnitřního pořádku a bezpečnosti a k prosazování právních předpisů v oblasti cel, daní, přistěhovalectví, životního prostředí nebo hygieny.
(17)
Výjimky ze správních formalit by mělo být možné udělit i na základě nákladu převáženého lodí, a nikoliv pouze na základě místa určení nebo místa vyplutí lodě. To je nezbytné v zájmu minimalizace dodatečných formalit v případě lodí, které zastavují v přístavu ve třetí zemi nebo ve svobodném pásmu. Komise by měla tuto otázku posoudit ve zprávě Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice.
(18)
Je třeba zavést nový dočasný formulář s cílem harmonizovat údaje požadované podle předběžného prohlášení o bezpečnosti stanoveného v nařízení (ES) č. 725/2004.
(19)
Překážkou pro rozvoj sítě námořních pobřežních cest jsou často jazykové požadavky jednotlivých států. Členské státy by měly v souladu s mezinárodní praxí všemi prostředky usilovat o usnadnění písemné a ústní komunikace v námořní dopravě mezi členskými státy za účelem nalezení společných způsobů komunikace.
(20)
Komise by měla být zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přílohu k této směrnici. Je zvláště důležité, aby Komise prováděla v rámci přípravných prací vhodné konzultace, včetně konzultací s odborníky.
(21)
Různé právní předpisy Unie, které vyžadují například předběžné ohlašovací formality při vstupu do přístavu, jako je směrnice 2009/16/ES, mohou stanovit rozdílné lhůty pro splnění těchto předběžných ohlašovacích formalit. Komise by měla přezkoumat možnost zkrácení a harmonizace těchto lhůt a využít výhod stávajícího pokroku v oblasti elektronického zpracování údajů v rámci zprávy Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice, která by měla, je-li to vhodné, obsahovat legislativní návrh.
(22)
Ve zprávě Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice by měla Komise posoudit, do jaké míry by bylo vhodné, aby se účel této směrnice, jejímž cílem je zjednodušit správní formality pro lodě připlouvající do přístavů členských států nebo z nich odplouvající, rozšířil i na vnitrozemské oblasti v okolí těchto přístavů, zejména na říční dopravu, za účelem rychlejšího a plynulejšího pohybu námořní lodní dopravy do vnitrozemí a v zájmu trvalého vyřešení problému přetížení námořních přístavů a jejich okolí.
(23)
Jelikož cílů této směrnice, zejména harmonizovaného zjednodušení námořní dopravy v rámci Unie, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodů rozsahu a účinků uvedeného opatření lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(24)
Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie není v případech, v nichž je provedení směrnice ze zeměpisných důvodů bezpředmětné, toto provedení povinné. Proto se požadavky této směrnice nevztahují na ty členské státy, které nemají žádné přístavy, do nichž mohou lodě spadající do oblasti působnosti této směrnice běžně vplouvat.
(25)
Opatření stanovená v této směrnici přispívají k dosažení cílů lisabonské agendy.
(26)
Přístup do SafeSeaNet a do jiných elektronických systémů by měl být regulován, aby byla zajištěna ochrana obchodních a důvěrných informací, a neměly by jím být dotčeny platné právní předpisy na ochranu obchodních údajů, a pokud se týká ochrany osobních údajů, ani směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (13) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (14). Členské státy a orgány a instituce Unie by měly ochraně obchodních a důvěrných informací prostřednictvím vhodných systémů kontroly přístupu věnovat zvláštní pozornost.
(27)
V souladu s bodem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (15) se členské státy vybízejí k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními členských států, a aby je zveřejnily.
(28)
V zájmu srozumitelnosti by měla být směrnice 2002/6/ES nahrazena touto směrnicí,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Účelem této směrnice je zjednodušit a harmonizovat správní postupy používané v námořní dopravě standardizací elektronického předávání informací a racionalizací ohlašovacích formalit.
2. Tato směrnice se vztahuje na ohlašovací formality použitelné v námořní dopravě pro lodě připlouvající do přístavů v členských státech a odplouvající z nich.
3. Tato směrnice se nevztahuje na lodě osvobozené od ohlašovacích formalit.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„ohlašovacími formalitami“ informace stanovené v příloze, které v souladu s platnými právními předpisy členského státu musí být pro správní a procesní účely poskytnuty při připlutí lodě do přístavu nebo odplutí lodě z přístavu v tomto členském státě;
b)
„úmluvou FAL“ Úmluva Mezinárodní námořní organizace o usnadnění mezinárodní námořní dopravy, přijatá dne 9. dubna 1965, v platném znění;
c)
„formuláři FAL“ normalizované formuláře, jak jsou uvedeny v úmluvě FAL;
d)
„lodí“ jakékoli námořní plavidlo nebo loď;
e)
„SafeSeaNet“ systém Unie pro výměnu informací na moři, jak je stanoven ve směrnici 2002/59/ES;
f)
„elektronickým přenosem údajů“ se rozumí proces přenosu digitálně kódovaných informací za použití upravitelného strukturovaného formátu, který lze přímo používat k ukládání a zpracování počítačem.
Článek 3
Harmonizace a koordinace ohlašovacích formalit
1. Každý členský stát přijme opatření, jimiž zajistí, aby byly ohlašovací formality v členském státě požadovány harmonizovaným a koordinovaným způsobem.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy vypracuje mechanismy pro harmonizaci a koordinaci ohlašovacích formalit v Unii.
Článek 4
Hlášení před připlutím do přístavu
V souladu se zvláštními ustanoveními o ohlašování obsaženými v platných právních předpisech Unie nebo mezinárodních právních předpisech použitelných pro námořní dopravu a závazných pro členské státy, včetně ustanovení o kontrole osob a zboží, zajistí členské státy, aby velitel nebo jiná osoba řádně oprávněná provozovatelem lodě podal příslušnému orgánu určenému členským státem před připlutím do přístavu v tomto členském státě hlášení s informacemi požadovanými podle ohlašovacích formalit:
a)
nejméně 24 hodin předem nebo
b)
nejpozději v době, kdy loď opouští předchozí přístav, pokud doba plavby trvá méně než 24 hodin, nebo
c)
není-li přístav, kde se má loď zastavit, znám nebo je-li změněn v průběhu plavby, jakmile je tato informace dostupná.
Článek 5
Elektronické předávání údajů
1. Členské státy akceptují plnění ohlašovacích formalit v elektronické podobě a jejich předávání prostřednictvím jednotného portálu co nejdříve a nejpozději ode dne 1. června 2015.
Tento jednotný portál propojující SafeSeaNet, e-Customs a jiné elektronické systémy je místem, kde jsou poskytovány veškeré informace v souladu s touto směrnicí, a to vždy pouze jednou, a dále zpřístupněny příslušným orgánům a členským státům.
2. Aniž je dotčena příslušná podoba stanovená v úmluvě FAL, musí být podoba uvedená v odstavci 1 v souladu s článkem 6.
3. Vyžadují-li právní předpisy Unie ohlašovací formality, musí být elektronické systémy uvedené v odstavci 1 v míře nutné pro řádné fungování jednotného portálu zavedeného podle odstavce 1 interoperabilní, dostupné a slučitelné se systémem SafeSeaNet zřízeným v souladu se směrnicí 2002/59/ES a tam, kde je to vhodné, s počítačovými systémy stanovenými rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 70/2008/ES ze dne 15. ledna 2008 o bezpapírovém prostředí pro celnictví a obchod (16).
4. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení o celních a hraničních kontrolách obsažená v nařízení (EHS) č. 2913/92 a nařízení (ES) č. 562/2006, konzultují členské státy s hospodářskými subjekty a informují Komisi o dosaženém pokroku podle postupů stanovených v rozhodnutí č. 70/2008/ES.
Článek 6
Výměna údajů
1. Členské státy zajistí, aby informace obdržené na základě ohlašovacích formalit stanovených v právním předpisu Unie byly vloženy do jejich vnitrostátních systémů SafeSeaNet a aby důležité části těchto informací byly zpřístupněny ostatním členským státům prostřednictvím systému SafeSeaNet. Nestanoví-li členský stát jinak, nevztahuje se toto ustanovení na informace obdržené podle nařízení (EHS) č. 2913/92, nařízení (EHS) č. 2454/93, nařízení (ES) č. 562/2006 a nařízení (ES) č. 450/2008.
2. Členské státy zajistí, aby k informacím obdrženým v souladu s odstavcem 1 měly na požádání přístup příslušné vnitrostátní orgány.
3. Vzor elektronické podoby zpráv, který se má používat v rámci systémů SafeSeaNet podle odstavce 1, se stanoví v souladu s článkem 22a směrnice 2002/59/ES.
4. Členské státy mohou poskytnout příslušný přístup k informacím uvedeným v odstavci 1 prostřednictvím buď vnitrostátního jednotného portálu s využitím elektronického systému pro výměnu informací, nebo vnitrostátních systémů SafeSeaNet.
Článek 7
Informace ve formulářích FAL
Členské státy akceptují pro splnění ohlašovacích formalit formuláře FAL. Členské státy smějí přijímat informace požadované v souladu s právním předpisem Unie v tištěné podobě pouze do 1. června 2015.
Článek 8
Důvěrnost
1. Členské státy v souladu s platnými právními předpisy Unie nebo vnitrostátními právními předpisy přijmou nezbytná opatření k zajištění důvěrnosti obchodních nebo jiných důvěrných informací vyměněných v souladu s touto směrnicí.
2. Členské státy zejména dbají na zajištění ochrany obchodních údajů shromážděných podle této směrnice. Pokud jde o osobní údaje, dbají na to, aby dodržovaly směrnici 95/46/ES. Orgány a jiné subjekty Unie dbají o to, aby dodržovaly nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 9
Výjimky
Členské státy zajistí, aby lodě, které spadají do oblasti působnosti směrnice 2002/59/ES a které se plaví mezi přístavy nacházejícími se na celním území Unie, ale nepocházejí z přístavu nacházejícího se mimo toto území nebo ze svobodného pásma s kontrolním režimem I ve smyslu celních předpisů ani se v nich nezastavují ani do nich neodplouvají, byly osvobozeny od povinnosti poskytovat informace obsažené ve formulářích FAL, aniž jsou dotčeny příslušné právní předpisy Unie a možnost členských států vyžadovat na formulářích FAL informace uvedené v bodech 1 až 6 části B přílohy této směrnice, které jsou nezbytné z důvodu zajištění vnitřního pořádku a bezpečnosti a prosazování právních předpisů v oblasti cel, daní, přistěhovalectví, životního prostředí a hygieny.
Článek 10
Postup pro přijímání změn
1. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přílohu této směrnice, aby zajistila, že budou zohledněny veškeré změny formulářů FAL, které provede IMO. Tyto změny nesmějí mít za následek rozšíření oblasti působnosti této směrnice.
2. V případě aktů v přenesené pravomoci uvedených v tomto článku se použijí postupy stanovené v článcích 11, 12 a 13.
Článek 11
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článku 10 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 18. listopadu 2010. Komise předloží zprávu o přenesené pravomoci nejpozději šest měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhé období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 12.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v článcích 12 a 13.
Článek 12
Zrušení přenesení pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 10 kdykoli zrušit.
2. Orgán, který zahájil vnitřní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomocí, uvědomí v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede pravomoci, jejichž přenesení by mohlo být zrušeno, a důvody tohoto zrušení.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 13
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení.
Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada v původní dvouměsíční lhůtě nebo případně prodloužené lhůtě námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, je akt v přenesené pravomoci zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstupuje v platnost dnem v něm stanoveným.
Akt v přenesené pravomoci může být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím původní dvouměsíční lhůty nebo případně prodloužené lhůty, pokud Evropský parlamentu i Rada uvědomí Komisi o svém rozhodnutí námitky nevyslovit.
3. Akt v přenesené pravomoci nevstoupí v platnost, pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je odůvodní.
Článek 14
Provedení
1. Členské státy do 19. května 2012 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně sdělí jejich znění Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 19. května 2012.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 15
Zpráva
Komise podá Evropskému parlamentu a Radě do 19. listopadu 2013 zprávu o uplatňování této směrnice, v níž uvede mimo jiné:
a)
zda je možné rozšířit zjednodušující opatření zavedená touto směrnicí i na vnitrozemskou vodní dopravu;
b)
zda jsou říční informační služby kompatibilní s postupem elektronického předávání údajů uvedeným v této směrnici;
c)
informace o pokroku při harmonizaci a koordinaci ohlašovacích formalit, kterého bylo dosaženo v souladu s článkem 3;
d)
zda je možné odstranit nebo zjednodušit formality u lodí, které zastavují v přístavech ve třetích zemích nebo ve svobodných pásmech;
e)
dostupné údaje o pohybech lodí uvnitř Unie nebo o lodích zastavujících v přístavech třetích zemí nebo ve svobodných pásmech.
Tato zpráva je v případě potřeby doplněna legislativním návrhem.
Článek 16
Zrušení směrnice 2002/6/ES
Směrnice 2002/6/ES se zrušuje od 19. května 2012. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 17
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 20. října 2010.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2010/65/EU
av den 20 oktober 2010
om rapporteringsformaliteter för fartyg som ankommer till och/eller avgår från hamnar i medlemsstaterna och om upphävande av direktiv 2002/6/EG
(Text av betydelse för EES)
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 100.2,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och
av följande skäl:
(1)
I Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/6/EG av den 18 februari 2002 om rapporteringsformaliteter för fartyg som ankommer till och/eller avgår från hamnar i gemenskapens medlemsstater (4) föreskrivs att medlemsstaterna ska godkänna vissa standardiserade förenklingsformulär (nedan kallade FAL-formulär) för att underlätta fartygstrafiken i den bemärkelse som avses i Internationella sjöfartsorganisationens (IMO) konvention om förenkling av formaliteterna i internationell sjöfart (nedan kallad FAL-konventionen), som antogs den 9 april 1965, i dess ändrade lydelse.
(2)
För att underlätta för sjöfarten och minska de administrativa bördorna för rederierna behöver de rapporteringsformaliteter som krävs enligt unionsrättsakter och av medlemsstaterna förenklas och harmoniseras i så stor utsträckning som möjligt. Detta direktiv bör emellertid inte påverka den erforderliga informationens beskaffenhet och innehåll, och bör inte införa några ytterligare rapporteringskrav för fartyg som inte redan har en sådan skyldighet enligt lagstiftning som är tillämplig i medlemsstaterna. Det bör uteslutande behandla hur informationsförfarandena kan förenklas och harmoniseras samt hur informationen kan insamlas på ett mer ändamålsenliga sätt.
(3)
Överföring av de uppgifter som krävs då fartyg ankommer till och/eller avgår från hamnar enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/59/EG av den 27 november 2000 om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester (5), Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/59/EG av den 27 juni 2002 om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen (6), Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 725/2004 av den 31 mars 2004 om förbättrat sjöfartsskydd på fartyg och i hamnanläggningar (7), Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/16/EG av den 23 april 2009 om hamnstatskontroll (8) och, i tillämpliga fall, den internationella koden för sjötransport av farligt gods som antogs 1965, med de ändringar som antagits och trätt i kraft, omfattar de uppgifter som krävs enligt FAL-formulären. Om dessa uppgifter uppfyller kraven i de ovannämnda rättsakterna bör lämnandet av uppgifterna med hjälp av FAL-formulär följaktligen accepteras.
(4)
Med tanke på sjöfartens globala dimension måste unionsrättsakter ta hänsyn till kraven från IMO om en förenkling ska kunna genomföras.
(5)
Medlemsstaterna bör fördjupa samarbetet mellan behöriga myndigheter, såsom deras tull-, gränsbevaknings-, folkhälso- och transportmyndigheter, så att arbetet med förenkling och harmonisering av rapporteringsformaliteter inom unionen kan fortsätta och så att elektroniska system för dataöverföring och informationsutbyte används på effektivast möjliga sätt, i syfte att i största möjliga utsträckning simultant undanröja hinder för sjötransporten och inrätta ett europeiskt område för sjötransport utan hinder.
(6)
Det bör finnas tillgång till detaljerad statistik om sjötransport så att effektiviteten hos, och behovet av, strategiska åtgärder för att underlätta för sjöfarten inom unionen kan bedömas, med beaktande av behovet av att inte ställa onödiga extra krav på medlemsstaterna beträffande statistikinsamling och att utnyttja Eurostat till fullo. Med avseende på tillämpningen av detta direktiv skulle det vara viktigt att samla in relevanta uppgifter om fartygstrafik i unionen och/eller om fartyg som anlöper en tredjelandshamn eller en frizon.
(7)
Det bör vara enklare för rederier att dra fördel av ställningen ”godkänd reguljär fartygslinje”, i enlighet med kommissionens meddelande av den 21 januari 2009 med rubriken ”Meddelande och handlingsplan för att inrätta ett europeiskt område för sjötransport utan hinder”.
(8)
Elektronisk överföring av uppgifter bör så snart som möjligt tillämpas generellt för alla rapporteringsformaliteter, dock senast den 1 juni 2015, med som utgångspunkt de internationella standarder som tagits fram av FAL-konventionen, närhelst detta är möjligt. För att överföringen av informationsmängder som kan komma att bli mycket omfattande ska kunna rationaliseras och ske snabbare bör elektroniska format för rapporteringsformaliteter användas närhelst detta är möjligt. Inom unionen bör uppgifter endast i undantagsfall lämnas in via FAL-formulär i pappersformat och förfarandet bör accepteras endast under en begränsad tidsperiod. Medlemsstaterna uppmanas att med administrativa medel, inklusive ekonomiska incitament, främja användning av elektroniska format. Av de ovannämnda skälen bör informationsutbytet mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter göras på elektronisk väg. För att underlätta en sådan utveckling måste de elektroniska systemen bli mer driftskompatibla, om möjligt inom samma tidsfrist, för att säkerställa att det europeiska området för sjötransport fungerar väl utan hinder.
(9)
Parter som är delaktiga i handel och transport bör kunna lämna standardiserad information via en enda elektronisk kontaktpunkt för att uppfylla alla rapporteringskrav. Individuella dataelement bör endast lämnas in en gång.
(10)
De SafeSeaNet-system som inrättas på medlemsstats- och unionsnivå bör underlätta mottagandet, utbytet och spridningen av uppgifter mellan medlemsstaternas informationssystem för sjöfarten. SafeSeaNet-systemet bör vara driftskompatibelt med andra unionssystem för rapporteringsformaliteter, för att underlätta för sjötransporten och minska dess administrativa bördor. SafeSeaNet-systemet bör användas för ytterligare informationsutbyte med ändamålet att underlätta för sjötransporten. Det bör inte vara nödvändigt att i SafeSeaNet-systemet föra in rapporteringsformaliteter som avser uppgifter som endast är avsedda för nationella ändamål.
(11)
När nya unionsåtgärder antas bör man försäkra sig om att medlemsstaterna kan upprätthålla den elektroniska dataöverföringen och inte är skyldiga att använda sig av pappersformat.
(12)
Samtliga fördelar med den elektroniska dataöverföringen kan endast uppnås genom en snabb och effektiv kommunikation mellan SafeSeaNet, e-tull (elektroniskt tullsystem) och de elektroniska system som används för insamling och begäran av uppgifter. För detta ändamål bör i första hand tillämpliga standarder användas i syfte att begränsa de administrativa bördorna.
(13)
FAL-formulären uppdateras regelbundet. Detta direktiv bör således hänvisa till den aktuella versionen av dessa formulär. All information som är nödvändig enligt medlemsstaternas lagstiftning som går utöver de krav som FAL-konventionen ställer bör meddelas i ett format utvecklat på basis av FAL-konventionens normer.
(14)
Detta direktiv bör inte påverka rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (9), kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (10), Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den 15 mars 2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) (11), eller nationell lagstiftning om gränsövervakning för de medlemsstater som inte tillämpar Schengenregelverket om gränsövervakning, och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 450/2008 av den 23 april 2008 om fastställande av en tullkodex för gemenskapen (moderniserad tullkodex) (12).
(15)
För att göra elektronisk informationsöverföring till standard och för att underlätta för sjötransporten bör medlemsstaterna utöka användningen av elektroniska hjälpmedel för dataöverföring i enlighet med en adekvat tidsplan samt tillsammans med kommissionen diskutera möjligheten att harmonisera användningen av elektroniska hjälpmedel för dataöverföring. Därför bör arbetet i styrgruppen på hög nivå för SafeSeaNet-systemet beaktas med avseende på färdplanen för SafeSeaNet, när denna har antagits, och på de konkreta finansieringskraven och särskilda anslagen av finansiella medel från unionen till arbetet med utveckling av elektronisk dataöverföring.
(16)
Fartyg som går mellan hamnar inom unionens tullområde bör undantas från kravet på att lämna in den information som anges i FAL-formulären om fartygen inte kommer från, anlöper eller går till en hamn utanför detta område eller en frizon av kontrolltyp 1 enligt tullagstiftningen, utan att detta påverkar tillämpliga unionsrättsakter och den information som medlemsstaterna kan tänkas begära för att upprätthålla intern ordning och säkerhet och för att genomföra lagar på tull-, skatte-, invandrings-, miljö- eller folkhälsoområdet.
(17)
Undantag från administrativa förfaranden bör tillåtas även på grundval av fartygets last, och inte enbart på grundval av fartygets ankomst- och/eller avgångsort. Detta är nödvändigt för att säkerställa att extra formaliteter för fartyg som har anlöpt en tredjelandshamn eller en frizon kan hållas på ett minimum. Kommissionen bör granska denna fråga inom ramen för rapporten till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av detta direktiv.
(18)
Det bör införas ett nytt tillfälligt formulär för att harmonisera de uppgifter som erfordras för den sjöfartsskyddsdeklaration som föreskrivs i förordning (EG) nr 725/2004.
(19)
Nationella språkkrav utgör ofta ett hinder för utvecklingen av ett närsjöfartsnät. Medlemsstaterna bör göra allt som står i deras makt för att i enlighet med internationell praxis underlätta för skriftlig och muntlig kommunikation i sjöfarten mellan medlemsstaterna, i syfte att hitta gemensamma kommunikationsmedel.
(20)
Kommissionen bör ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt vad gäller bilagorna till detta direktiv. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå.
(21)
I de olika rättsakter som antagits av unionen och som bland annat innehåller krav på formaliteter i samband med förhandsanmälan när ett fartyg anlöper en hamn, till exempel direktiv 2009/16/EG, kan det föreskrivas skilda tidsfrister i fråga om fullgörandet av dessa formaliteter i samband med förhandsanmälan. Kommissionen bör undersöka möjligheten att förkorta och harmonisera dessa tidsfrister, och i samband med detta utnyttja den pågående utvecklingen inom elektronisk databehandling, inom ramen för rapporten till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av detta direktiv, vilken, om så är lämpligt, bör innehålla ett lagstiftningsförslag.
(22)
Inom ramen för rapporten till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av detta direktiv bör kommissionen överväga i vilken utsträckning syftet med detta direktiv, nämligen förenklingen av de administrativa formaliteterna för fartyg som ankommer till och/eller avgår från medlemsstaternas hamnar, bör utvidgas till att gälla även för inlandet, främst för flodtransporter, för att få till stånd en snabbare och smidigare sjöfart i inlandet och en hållbar lösning på problemet med för många fartyg i och runt kusthamnarna.
(23)
Eftersom målen för detta direktiv, särskilt att underlätta sjöfarten på ett harmoniserat sätt inom hela unionen, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför på grund av åtgärdens omfattning och verkningar bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.
(24)
Enligt rättspraxis från Europeiska unionens domstol är det inte obligatoriskt att införliva ett direktiv om införlivandet är meningslöst av geografiska skäl. Därför är inte kraven i detta direktiv relevanta för medlemsstater som saknar hamnar till vilka fartyg som omfattas av detta direktiv normalt kan ankomma.
(25)
De åtgärder som planeras i detta direktiv bidrar till att uppnå de mål som uppställs i Lissabonagendan.
(26)
Åtkomsten till SafeSeaNet och andra elektroniska system bör regleras i syfte att säkra kommersiell och konfidentiell information och utan att påverka tillämplig lagstiftning om skyddet av kommersiell information och, när det gäller personuppgifter, Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (13) och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (14). Medlemsstaterna och unionens institutioner och organ bör särskilt uppmärksamma behovet av att skydda kommersiell och konfidentiell information genom lämpliga system för åtkomstkontroll.
(27)
I enlighet med led 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (15) uppmanas medlemsstaterna att för egen del och i unionens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa.
(28)
För tydlighetens skull bör direktiv 2002/6/EG ersättas med det här direktivet.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
1. Syftet med detta direktiv är att förenkla och harmonisera de administrativa förfaranden som gäller för sjötransporten genom en allmän övergång till elektronisk överföring av uppgifter och genom en förenkling av rapporteringsformaliteterna.
2. Detta direktiv ska tillämpas på rapporteringsformaliteter för sjötransport som är tillämpliga på fartyg som ankommer till och fartyg som avgår från hamnar i medlemsstaterna.
3. Detta direktiv ska inte tillämpas på fartyg som är undantagna från rapporteringsformaliteter.
Artikel 2
Definitioner
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:
a) rapporteringsformaliteter: information som anges i bilagan som, i enlighet med den lagstiftning som är tillämplig i en medlemsstat, ska tillhandahållas av administrativa och förfarandemässiga skäl när ett fartyg ankommer till eller avgår från en hamn i denna medlemsstat,
b) FAL-konventionen: IMO:s konvention om förenkling av formaliteterna i internationell sjöfart som antogs den 9 april 1965, i dess ändrade lydelse,
c) FAL-formulär: de standardiserade formulären, i enlighet med FAL-konventionen,
d) fartyg: alla havsgående fartyg eller farkoster,
e) SafeSeaNet: unionens system för informationsutbyte inom sjöfarten, såsom det definieras i direktiv 2002/59/EG,
f) elektronisk dataöverföring: överföring av digitalt kodad information i ett strukturerat format som kan ändras efter hand och som kan användas direkt för att lagra och bearbeta informationen i datorer.
Artikel 3
Harmonisering och samordning av rapporteringsformaliteter
1. Varje enskild medlemsstat ska vidta åtgärder för att se till att rapporteringsformaliteter begärs på ett harmoniserat och samordnat sätt inom den medlemsstaten.
2. Kommissionen ska i samarbete med medlemsstaterna utveckla metoder för harmonisering och samordning av rapporteringsformaliteterna inom unionen.
Artikel 4
Förhandsanmälan innan ett fartyg ankommer till en hamn
Medlemsstaterna ska, med förbehåll för specifika föreskrifter om anmälan enligt tillämpliga unionsrättsakter eller i internationella rättsliga instrument som är tillämpliga på sjötransport och som är bindande för medlemsstaterna, inklusive föreskrifter om kontroll av personer och varor, se till att befälhavaren eller en annan person som vederbörligen förordnats av fartygsoperatören, innan ett fartyg ankommer till en hamn i en medlemsstat, lämnar en anmälan till den av medlemsstaten utsedda behöriga myndigheten med de uppgifter som krävs enligt rapporteringsformaliteterna
a)
minst 24 timmar i förväg, eller
b)
senast när fartyget lämnar föregående hamn, om sjöresan kommer att vara mindre än 24 timmar, eller
c)
så snart som dessa uppgifter är tillgängliga, om anlöpshamnen inte är känd eller om den ändras under resan.
Artikel 5
Elektronisk dataöverföring
1. Medlemsstaterna ska godkänna att rapporteringsformaliteter fullgörs i elektroniskt format och att de lämnas via en enda kontaktpunkt så snart som möjligt och under alla omständigheter senast den 1 juni 2015.
Denna enda kontaktpunkt, som knyter samman SafeSeaNet, e-tull och andra elektroniska system, ska vara det ställe där all information i enlighet med detta direktiv rapporteras en gång och görs tillgänglig för olika behöriga myndigheter och medlemsstaterna.
2. Utan att detta påverkar det relevanta format som anges i FAL-konventionen ska det format som avses i punkt 1 överensstämma med artikel 6.
3. I de fall då unionsrättsakter ställer krav på rapporteringsformaliteter, och i den utsträckning som krävs för att den enda kontaktpunkt som avses i punkt 1 ska fungera väl, ska de elektroniska system som anges i punkt 1 vara inbördes driftskompatibla, tillgängliga och förenliga med det SafeSeaNet-system som inrättats enligt direktiv 2002/59/EG och med de elektroniska system som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets beslut nr 70/2008/EG av den 15 januari 2008 om en papperslös miljö för tullen och handeln (16).
4. Utan att detta påverkar de särskilda bestämmelser om tull- och gränskontroller som fastställs i förordning (EEG) nr 2913/92 och förordning (EG) nr 562/2006 ska medlemsstaterna samråda med marknadsaktörerna och informera kommissionen om de framsteg som gjorts enligt de metoder som fastställs i beslut nr 70/2008/EG.
Artikel 6
Utbyte av uppgifter
1. Medlemsstaterna ska se till att de uppgifter som mottagits enligt de rapporteringsformaliteter som gäller i enlighet med en rättsligt unionsrättsakt förs in i deras nationella SafeSeaNet-system och ska göra relevanta delar av sådana uppgifter tillgängliga för andra medlemsstater via SafeSeaNet-systemet. Om inget annat stadgas av en medlemsstat ska detta inte gälla för den information som erhållits i enlighet med förordning (EEG) nr 2913/92, förordning (EEG) nr 2454/93, förordning (EG) nr 562/2006 och förordning (EG) nr 450/2008.
2. Medlemsstaterna ska se till att uppgifter som mottagits i enlighet med punkt 1 på begäran görs tillgängliga för relevanta nationella myndigheter.
3. Det underliggande digitala formatet för de meddelanden som ska användas inom nationella SafeSeaNet-system i enlighet med punkt 1 ska fastställas i enlighet med artikel 22a i direktiv 2002/59/EG.
4. Medlemsstater får ge relevant åtkomst till de uppgifter som avses i punkt 1 genom en enda nationell kontaktpunkt via ett system för elektroniskt utbyte av uppgifter eller genom de nationella SafeSeaNet-systemen.
Artikel 7
Information i FAL-formulär
Medlemsstaterna ska godkänna FAL-formulär för fullgörandet av rapporteringsformaliteterna. Medlemsstaterna får endast godkänna att uppgifter som ska lämnas i enlighet med en unionsrättsakt tillhandahålls i pappersformat fram till den 1 juni 2015.
Artikel 8
Sekretess
1. Medlemsstaterna ska i överensstämmelse med tillämpliga unionsrättsakter eller nationell lagstiftning vidta de åtgärder som krävs för att garantera sekretessen för kommersiella och andra konfidentiella uppgifter som utbyts i enlighet med detta direktiv.
2. Medlemsstaterna ska särskilt se till att kommersiella uppgifter som samlas in enligt detta direktiv skyddas. När det gäller personuppgifter ska medlemsstaterna säkerställa att de följer direktiv 95/46/EG. Unionens institutioner och organ ska säkerställa att de följer förordning (EG) nr 45/2001.
Artikel 9
Undantag
Medlemsstaterna ska säkerställa att fartyg som omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 2002/59/EG och som går mellan hamnar inom unionens tullområde utan att härröra från, anlöpa eller gå till en hamn utanför detta territorium eller en frizon av kontrolltyp 1 enligt tullagstiftningen undantas från kravet på att tillhandahålla de uppgifter som uppges i FAL-formulären utan att det påverkar tillämpliga unionsrättsakter och möjligheten för medlemsstaterna att begära sådana uppgifter i FAL-formulären som avses i punkterna 1-6 i del B i bilagan till det här direktivet som är nödvändiga för att upprätthålla intern ordning och säkerhet och genomföra lagar på tull-, skatte-, invandrings-, miljö- och folkhälsoområdet.
Artikel 10
Ändringsförfarande
1. Kommissionen får anta delegerade akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt vad gäller bilagan till detta direktiv, för att säkerställa att den anpassas efter alla ändringar i FAL-formulären som görs av IMO. Dessa ändringar får inte leda till att detta direktivs tillämpningsområde utökas.
2. Förfarandena i artiklarna 11, 12 och 13 ska tillämpas på de delegerade akter som avses i denna artikel.
Artikel 11
Utövande av delegering
1. Befogenhet att anta de delegerade akter som avses i artikel 10 ska ges till kommissionen för en period på fem år från den 18 november 2010. Kommissionen ska utarbeta en rapport om de delegerade befogenheterna senast sex månader innan perioden på fem år löpt ut. Delegeringen av befogenhet ska automatiskt förlängas med perioder av samma längd, om den inte återkallas av Europaparlamentet eller rådet i enlighet med artikel 12.
2. Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska kommissionen samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.
3. Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i artiklarna 12 och 13.
Artikel 12
Återkallande av delegering
1. Den delegering av befogenheter som avses i artikel 10 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet.
2. Den institution som inlett ett internt förfarande för att besluta huruvida en delegering av befogenhet ska återkallas ska sträva efter att underrätta den andra institutionen och kommissionen inom en rimlig tid innan det slutliga beslutet fattas, och ange vilka delegerade befogenheter som kan komma att återkallas och skälen för detta.
3. Beslutet om återkallande innebär att delegeringen av de befogenheter som anges i beslutet upphör att gälla. Det får verkan omedelbart, eller vid ett senare, i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan trätt i kraft. Det ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.
Artikel 13
Invändning mot delegerade akter
1. Europaparlamentet eller rådet får invända mot en delegerad akt inom en period på två månader från delgivningsdagen.
På Europaparlamentets eller rådets initiativ ska denna period förlängas med två månader.
2. Om varken Europaparlamentet eller rådet vid utgången av den ursprungliga tvåmånadersperioden eller, där så är tillämpligt, den förlängda perioden har invänt mot den delegerade akten ska den delegerade akten offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning och träda i kraft den dag som anges i den.
Den delegerade akten får offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning och träda i kraft innan denna tvåmånadersperiod eller, där så är tillämpligt, den förlängda perioden löper ut, förutsatt att både Europaparlamentet och rådet har underrättat kommissionen om att de inte har för avsikt att göra några invändningar.
3. Om Europaparlamentet eller rådet invänder mot den delegerade akten ska den inte träda i kraft. Den institution som invänder mot den delegerade akten ska ange skälen för detta.
Artikel 14
Införlivande
1. Medlemsstaterna skall senast den 19 maj 2012 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som krävs för att följa detta direktiv. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser.
De ska tillämpa dessa bestämmelser från och med den 19 maj 2012.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.
2. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 15
Rapportering
Kommissionen ska senast den 19 november 2013 till Europaparlamentet och rådet rapportera om tillämpningen av detta direktiv, bl.a. om
a)
möjligheten att utvidga den förenkling som införs genom detta direktiv till att gälla transport på inre vattenvägar,
b)
förenligheten mellan RIS (River Information Services) och det elektroniska dataöverföringsförfarande som anges i detta direktiv,
c)
de framsteg som med hänvisning till artikel 3 har gjorts för att harmonisera och samordna rapporteringsformaliteter,
d)
möjligheten att undvika eller förenkla formaliteter för fartyg som har anlöpt en tredjelandshamn eller en frizon,
e)
tillgängliga uppgifter om fartygstrafik/fartygsrörelser i unionen, och/eller fartyg som anlöper till tredjelandshamnar eller frizoner.
Om det är lämpligt ska denna rapport att åtföljas av ett lagstiftningsförslag.
Artikel 16
Upphävande av direktiv 2002/6/EG
Direktiv 2002/6/EG ska upphöra att gälla den 19 maj 2012. Hänvisningar till det upphävda direktivet ska anses som hänvisningar till detta direktiv.
Artikel 17
Adressater
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Strasbourg den 20 oktober 2010.