NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 493/2011
ze dne 5. dubna 2011,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 377/2004 o vytvoření sítě styčných úředníků pro přistěhovalectví
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 79 odst. 2 písm. c) a článek 74 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 377/2004 (2) stanoví povinnost zavést formy spolupráce mezi styčnými úředníky pro přistěhovalectví členských států, cíle této spolupráce, funkce a kvalifikaci styčných úředníků a jejich odpovědnost vůči hostitelské zemi a vysílajícímu členskému státu.
(2)
Rozhodnutím Rady 2005/267/ES (3) byla zřízena bezpečná webová informační a koordinační síť pro služby řízení migrace členských států pro výměnu informací o protiprávní migraci, nedovoleném vstupu a přistěhovalectví a o navracení neoprávněně pobývajících osob. V souladu s uvedeným nařízením má být do výměny informací zapojena také síť styčných úředníků pro přistěhovalectví.
(3)
Nařízením Rady (ES) č. 2007/2004 (4) byla zřízena Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (dále jen „agentura Frontex“). Úkolem agentury Frontex je příprava obecné a cílené analýzy rizik, která bude předložena Radě a Komisi.
(4)
Styční úředníci pro přistěhovalectví mají shromažďovat informace týkající se nedovoleného přistěhovalectví pro použití na operativní úrovni, na strategické úrovni nebo na obou úrovních. Tyto informace by mohly velmi přispět k činnostem agentury Frontex souvisejících s analýzou rizik a za tímto účelem by měla být zavedena užší spolupráce mezi styčnými úředníky pro přistěhovalectví a agenturou Frontex.
(5)
Všechny členské státy by měly mít možnost, pokud to považují za vhodné, iniciovat zasedání mezi styčnými úředníky pro přistěhovalectví vyslanými do konkrétní třetí země nebo regionu s cílem posílit spolupráci mezi nimi. Zástupci Komise a agentury Frontex by se měli těchto zasedání účastnit. Mělo by být možné přizvat též další subjekty a orgány, jako je například Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu a Úřad vysokého komisaře OSN pro uprchlíky.
(6)
Rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 574/2007/ES (5) se zřizuje Fond pro vnější hranice na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013 jako součást obecného programu Solidarita a řízení migračních toků s cílem přispět k posílení prostoru svobody, bezpečnosti a práva a k uplatňování zásady solidarity mezi členskými státy. Mělo by být možné využívat dostupné finanční zdroje Fondu pro vnější hranice na zlepšení řízení činností organizovaných konzulárními a jinými službami členských států ve třetích zemích, a na posílení operativní schopnosti sítí styčných úředníků pro přistěhovalectví, čímž se podpoří účinnější spolupráce mezi členskými státy prostřednictvím uvedených sítí.
(7)
Evropský parlament, Rada a Komise by měly být pravidelně informovány o činnostech sítí styčných úředníků pro přistěhovalectví v konkrétních zemích či regionech, jež jsou pro Unii mimořádně zajímavé, a o situaci v těchto zemích či regionech ve věcech souvisejících s nedovoleným přistěhovalectvím. Výběr konkrétních zemí či regionů, jež jsou pro Unii mimořádně zajímavé, by měl vycházet z objektivních migračních ukazatelů, jako například statistiky týkající se nedovoleného přistěhovalectví a analýzy rizik a dalších relevantních informací a zpráv vypracovaných agenturou Frontex a Evropským podpůrným úřadem pro otázky azylu, a měla by se zohlednit celková politika vnějších vztahů Unie.
(8)
Nařízení (ES) č. 377/2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(9)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž úpravy stávajících právních předpisů Unie týkajících se vytvoření a fungování sítí styčných úředníků pro přistěhovalectví s ohledem na změny v právních předpisech Unie a na praktické zkušenosti získané v této souvislosti, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(10)
Toto nařízení dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané Listinou základních práv Evropské unie, které jsou rovněž zohledněny v Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod, v souladu s článkem 6 Smlouvy o Evropské unii.
(11)
Spojené království se účastní tohoto nařízení v souladu s čl. 5 odst. 1 Protokolu o schengenském acquis začleněného do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a v souladu s čl. 8 odst. 2 rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (6).
(12)
Irsko se účastní tohoto nařízení v souladu s článkem 5 odst. 1 Protokolu o schengenském acquis začleněného do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a v souladu s čl. 6 odst. 2 rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (7).
(13)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení, a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto nařízení Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(14)
Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (8), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu A a E rozhodnutí Rady 1999/437/ES (9) o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody.
(15)
Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (10), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodech A a E rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES (11).
(16)
Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodech A a E rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/261/ES (12),
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pozměňovací návrhy
Nařízení (ES) č. 377/2004 se mění takto:
1)
Článek 3 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se vypouští druhá věta;
b)
doplňuje se odstavec, který zní:
„3. Informace uvedené v odstavcích 1 a 2 jsou zveřejněny na bezpečné webové informační a koordinační síti pro služby řízení migrace členských států zřízené rozhodnutím Rady 2005/267/ES (13) (dále jen „síť ICONet“) v oddíle věnovaném sítím styčných úředníků pro přistěhovalectví. Komise předá uvedené informace také Radě.
2)
Článek 4 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se druhá odrážka nahrazuje tímto:
„-
vyměňují si informace a praktické zkušenosti, zejména na zasedáních a prostřednictvím sítě ICONet,
-
vyměňují si případně informace o zkušenostech ohledně dostupnosti ochrany pro žadatele o azyl,“;
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Zástupci Komise a Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (dále jen ‚agentura Frontex‘) zřízené nařízením Rady (ES) č. 2007/2004 (14) se mohou účastnit zasedání organizovaných v rámci sítě styčných úředníků pro přistěhovalectví; vyžadují-li to však operativní důvody, mohou se zasedání konat i bez přítomnosti uvedených zástupců. V případě potřeby mohou být též přizvány jiné subjekty a orgány.
c)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Členský stát, který předsedá Radě Evropské unie, přebírá podnět k pořádání takových zasedání. Není-li předsedající členský stát v dotčené zemi nebo regionu zastoupen, přebírá podnět k pořádání zasedání členský stát zastupující předsednictví. Tato zasedání se mohou konat také na podnět jiných členských států.“
3)
Článek 6 se nahrazuje tímto:
„Článek 6
1. Na konci každého pololetí vypracuje členský stát, který předsedá Radě Evropské unie, nebo v případě, že tento členský stát není v dotčené zemi nebo regionu zastoupen, členský stát zastupující předsednictví pro Evropský parlament, Radu a Komisi zprávu o činnosti sítí styčných úředníků pro přistěhovalectví v konkrétních zemích či regionech, jež jsou pro Evropskou unii předmětem zvláštního zájmu, jakož i o situaci v těchto zemích či regionech ve věcech souvisejících s nedovoleným přistěhovalectvím, přičemž vezme v úvahu všechny relevantní aspekty, včetně lidských práv. Po konzultaci s členskými státy a Komisí by měl výběr konkrétních zemí či regionů, jež jsou pro Evropskou unii předmětem mimořádného zájmu, vycházet z objektivních migračních ukazatelů, jako například statistiky týkající se nedovoleného přistěhovalectví a analýzy rizik a jiných relevantních informací nebo zpráv vypracovaných agenturou Frontex a Evropským podpůrným úřadem pro otázky azylu, a zohledňovat celkovou politiku vnějších vztahů Unie.
2. Zprávy členských států uvedené v odstavci 1 jsou vypracovávány v souladu se vzorem vypracovaným podle rozhodnutí Komise 2005/687/ES ze dne 29. září 2005 o formě zprávy o činnosti sítí styčných úředníků pro přistěhovalectví a o situaci v hostitelské zemi ohledně ilegálního přistěhovalectví (15) a obsahují příslušná kritéria výběru.
3. Komise na základě zpráv členských států uvedených v odstavci 1, které zohlední relevantní aspekty lidských práv, každoročně předloží Evropskému parlamentu a Radě faktické shrnutí, a je-li to vhodné, doporučení týkající se vývoje sítí styčných úředníků pro přistěhovalectví.
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 5. dubna 2011.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 493/2011
av den 5 april 2011
om ändring av rådets förordning (EG) nr 377/2004 om inrättande av ett nätverk av sambandsmän för invandring
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 79.2 c och 74,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (1), och
av följande skäl:
(1)
I rådets förordning (EG) nr 377/2004 (2) fastslås skyldigheten att fastställa samarbetsformer mellan medlemsstaternas sambandsmän för invandring, målen för ett sådant samarbete, sambandsmännens uppgifter och lämpliga kvalifikationer samt deras skyldigheter mot värdlandet och den utsändande medlemsstaten.
(2)
Genom rådets beslut 2005/267/EG (3) inrättades ett säkrat webbaserat informations- och samordningsnätverk för de myndigheter och liknande som hanterar migrationsfrågor i medlemsstaterna för utbyte av information om olaglig migration, olagliga inresor, olaglig invandring och återsändande av personer som vistas olagligt. Enligt det beslutet ska informationsutbytet omfatta nätverken av sambandsmän för invandring.
(3)
Genom rådets förordning (EG) nr 2007/2004 (4) inrättades en europeisk byrå för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser (Frontex). Frontex har till uppgift att utarbeta allmänna och särskilt anpassade riskanalyser, som ska överlämnas till rådet och kommissionen.
(4)
Sambandsmännen för invandring ska samla in information om olaglig invandring för användning på antingen operativ eller strategisk nivå eller bådadera. Sådan information kan på ett betydelsefullt bidra till Frontex verksamhet med anknytning till riskanalys och ett närmare samarbete bör därför inrättas mellan de olika nätverken av sambandsmän för invandring och Frontex.
(5)
När så anses lämpligt bör alla medlemsstater kunna ta initiativ till möten mellan sambandsmän för invandring som utstationerats till ett särskilt tredjeland eller en särskild region, i syfte att stärka samarbetet mellan dem. Företrädare för kommissionen och Frontex bör delta i dessa möten. Det bör också vara möjligt att bjuda in andra organ och myndigheter, såsom Europeiska stödkontoret för asylfrågor och FN:s flyktingkommissariat.
(6)
Genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 574/2007/EG (5) inrättas för perioden från den 1 januari 2007 till den 31 december 2013 fonden för yttre gränser, som en del av det allmänna programmet ”Solidaritet och hantering av migrationsströmmar”, i syfte att bidra till att stärka området med frihet, säkerhet och rättvisa och tillämpa principen om solidaritet mellan medlemsstaterna. Det bör vara möjligt att använda de resurser som finns tillgängliga i fonden för yttre gränser för att förbättra den verksamhet som organiseras av medlemsstaternas konsulära och andra myndigheter i tredjeländer, samt för att öka den operativa kapaciteten i nätverken av sambandsmän för invandring och därigenom främja ett effektivare samarbete mellan medlemsstaterna via dessa nätverk.
(7)
Europaparlamentet, rådet och kommissionen bör regelbundet underrättas om verksamheten i nätverken av sambandsmän för invandring i specifika länder och/eller regioner av särskilt intresse för unionen, och om situationen i dessa länder och/eller regioner i frågor som rör olaglig invandring. Valet av de specifika länderna och/eller regionerna av särskilt intresse för unionen bör grunda sig på objektiva indikatorer om migration, såsom statistik om olaglig invandring, samt riskanalyser och andra relevanta uppgifter eller rapporter framtagna av Frontex och Europeiska stödkontoret för asylfrågor, och bör beakta unionens övergripande politik för yttre förbindelser.
(8)
Förordning (EG) nr 377/2004 bör därför ändras i enlighet med detta.
(9)
Eftersom målet för denna förordning, nämligen att anpassa nuvarande unionsbestämmelser om inrättande av nätverk av sambandsmän för invandring och om deras arbetssätt för att ta hänsyn till ändringar av unionsrätten samt praktiska erfarenheter på detta område, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.
(10)
Denna förordning står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och som återspeglas i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, i enlighet med artikel 6 i fördraget om Europeiska unionen.
(11)
Förenade kungariket deltar i denna förordning i enlighet med artikel 5.1 i protokollet om Schengenregelverket införlivat inom Europeiska unionens ramar, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, och i enlighet med artikel 8.2 i rådets beslut 2000/365/EG av den 29 maj 2000 om en begäran från Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket (6).
(12)
Irland deltar i denna förordning i enlighet med artikel 5.1 i protokollet om Schengenregelverket införlivat inom Europeiska unionens ramar, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, och i enlighet med artikel 6.2 i rådets beslut 2002/192/EG av den 28 februari 2002 om Irlands begäran om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket (7).
(13)
I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokollet om Danmarks ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Danmark. Eftersom denna förordning är en utveckling av Schengenregelverket ska Danmark, i enlighet med artikel 4 i det protokollet, inom sex månader efter det att rådet har beslutat om denna förordning, besluta huruvida landet ska genomföra den i sin nationella lagstiftning.
(14)
När det gäller Island och Norge utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (8), en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 A och E i rådets beslut 1999/437/EG (9) om vissa tillämpningsföreskrifter för det avtalet.
(15)
När det gäller Schweiz utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (10), en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 A och E i beslut 1999/437/EG jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2008/146/EG (11).
(16)
När det gäller Liechtenstein utgör denna förordning, i enlighet med protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 A och E i beslut 1999/437/EG jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2008/261/EG (12).
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Ändring
Förordning (EG) nr 377/2004 ska ändras på följande sätt:
1.
Artikel 3 ska ändras på följande sätt:
a)
I punkt 1 ska andra meningen utgå.
b)
Följande punkt ska läggas till:
”3. Den information som avses i punkterna 1 och 2 ska göras tillgänglig i det säkrade webbaserade informations- och samordningsnätverket för de myndigheter och liknande som hanterar migrationsfrågor i medlemsstaterna som inrättats genom rådets beslut 2005/267/EG (13) (ICONet), i den del som ägnas åt nätverken av sambandsmän för invandring. Kommissionen ska också lämna denna information till rådet.
2.
Artikel 4 ska ändras på följande sätt:
a)
I punkt 1 ska andra strecksatsen ersättas med följande:
”-
utbyta information och praktiska erfarenheter, särskilt på möten och via ICONet,
-
vid behov utbyta information om erfarenheter vad gäller asylsökandes tillgång till skydd,”
b)
Punkt 2 ska ersättas med följande:
”2. Företrädare för kommissionen och Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser (Frontex) som inrättades genom rådets förordning (EG) nr 2007/2004 (14) får delta i de möten som organiseras inom ramen för nätverket av sambandsmän för invandring, men om det krävs av operativa skäl får möten hållas utan närvaro av dessa företrädare. Andra organ och myndigheter får när så är lämpligt också bjudas in.
c)
Punkt 3 ska ersättas med följande:
”3. Den medlemsstat som innehar ordförandeskapet för Europeiska unionens råd ska ta initiativ till sådana möten. Om den medlemsstat som innehar ordförandeskapet inte är företrädd i landet eller regionen i fråga, ankommer det på den medlemsstat som tillförordnats att inneha ordförandeskapet att ta initiativ till mötet. Sådana möten får också hållas på andra medlemsstaters initiativ.”
3.
Artikel 6 ska ersättas med följande:
”Artikel 6
1. Den medlemsstat som innehar ordförandeskapet för Europeiska unionens råd eller, om den medlemsstaten inte är företrädd i landet eller regionen i fråga, den medlemsstat som tillförordnats att inneha ordförandeskapet, ska i slutet av varje halvår upprätta en rapport till Europaparlamentet, rådet och kommissionen om verksamheten vid nätverk för sambandsmän för invandring i specifika länder och/eller regioner av särskilt intresse för unionen, samt om situationen i dessa länder och/eller regioner när det gäller olaglig invandring, och därvid beakta alla relevanta aspekter, inbegripet människorättsaspekter. Valet av de specifika länderna och/eller regionerna av särskilt intresse för unionen ska, efter samråd med medlemsstaterna och kommissionen, grunda sig på objektiva indikatorer om migration, såsom statistik om olaglig invandring, samt riskanalyser och andra relevanta uppgifter eller rapporter framtagna av Frontex och Europeiska stödkontoret för asylfrågor, och ska beakta unionens övergripande politik för yttre förbindelser.
2. De rapporter från medlemsstaterna som avses i punkt 1 ska utarbetas i enlighet med den modell som fastställts genom kommissionens beslut 2005/687/EG av den 29 september 2005 om utformningen av rapporter om verksamheten inom nätverken av sambandsmän för invandring och situationen i värdlandet rörande olaglig invandring (15) och ange relevanta urvalskriterier.
3. Kommissionen ska på grundval av de rapporter från medlemsstaterna som avses i punkt 1, med beaktande av människorättsaspekter där det är relevant, varje år till Europaparlamentet och rådet överlämna en sammanfattande faktarapport och, när så är lämpligt, rekommendationer om utvecklingen av nätverken av sambandsmän för invandring.
Artikel 2
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen.
Utfärdad i Strasbourg den 5 april 2011.