PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 905/2011
ze dne 1. září 2011,
kterým se ukončuje částečný prozatímní přezkum týkající se antidumpingových opatření uložených na dovoz některých polyethylentereftalátů (PET) pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Platná opatření
(1)
Nařízením (ES) č. 2604/2000 (2) uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu polyethylentereftalátů (PET) pocházejících mimo jiné z Indie (dále jen „původní šetření“). Na základě přezkumu před pozbytím platnosti uložila Rada nařízením (ES) č. 192/2007 (3) konečné antidumpingové clo na dalších pět let. Antidumpingová opatření byla pozměněna nařízením Rady (ES) č. 1286/2008 (4) po částečném prozatímním přezkumu (dále jen „poslední přezkumné šetření“). Opatření byla nastavena na úrovni odstranění újmy a mají podobu zvláštního antidumpingového cla. Sazba cla se pohybuje mezi 87,5 EUR a 200,9 EUR za tunu pro jednotlivě vyjmenované indické výrobce a zbytková celní sazba uložená na dovoz od ostatních výrobců činí 153,6 EUR za tunu (dále jen „současná cla“).
(2)
Nařízením (ES) č. 2603/2000 (5) uložila Rada konečné vyrovnávací clo z dovozu PET pocházejících mimo jiné z Indie. Na základě přezkumu před pozbytím platnosti uložila Rada nařízením (ES) č. 193/2007 (6) konečné vyrovnávací clo na dalších pět let. Vyrovnávací opatření byla pozměněna nařízením Rady (ES) č. 1286/2008 po posledním přezkumném šetření. Vyrovnávací opatření mají podobu zvláštního cla. Sazba cla se pohybuje mezi 0 EUR a 106,5 EUR za tunu pro jednotlivě vyjmenované indické výrobce a zbytková celní sazba uložená na dovoz od ostatních výrobců činí 69,4 EUR za tunu (dále jen „současná vyrovnávací opatření“).
(3)
Rozhodnutím 2000/745/ES (7) Komise přijala nabídky závazků několika vyvážejících výrobců, přičemž stanovila minimální dovozní cenu (dále jen „závazek“).
1.2 Žádost o přezkum
(4)
Společnost Reliance Industries Limited, indický vyvážející výrobce PET (dále jen „žadatel“), podala žádost o částečný prozatímní přezkum podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení. Žádost byla omezena na dumping a na žadatele. Žadatel zároveň rovněž požádal o přezkum současných vyrovnávacích opatření. Zbytková antidumpingová a vyrovnávací cla jsou použitelná na dovoz výrobků vyrobených žadatelem a prodej žadatele do Unie se řídí závazkem.
(5)
Žadatel poskytl důkazy prima facie o tom, že k vyrovnání dumpingu není nutno nadále zachovávat současnou výši současného cla. Žadatel zejména tvrdil, že se podstatně změnily výrobní náklady společnosti, což vedlo k výrazně nižšímu dumpingovému rozpětí než v době zavedení současných cel. Žadatelem provedené srovnání jeho domácích cen a jeho vývozních cen do Unie naznačovalo, že dumpingové rozpětí bylo výrazně nižší než výše současných cel.
1.3 Zahájení částečného prozatímního přezkumu
(6)
Po konzultaci s poradním výborem Komise dospěla k závěru, že žádost obsahuje dostatečné důkazy prima facie odůvodňující zahájení částečného prozatímního přezkumu (dále jen „tento přezkum“), a zveřejněním oznámení o zahájení (8) v Úředním věstníku Evropské unie dne 10. června 2010 zahájila v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení částečný prozatímní přezkum omezený na zkoumání dumpingu ve vztahu k žadateli.
1.4 Dotčený výrobek a obdobný výrobek
(7)
Přezkoumávaným výrobkem je polyethylentereftalát (PET) s viskozitním číslem nejméně 78 ml/g podle normy ISO 1628-5, v současnosti kódu KN 3907 60 20, pocházející z Indie (dále jen „dotčený výrobek“).
(8)
Šetření odhalilo, že dotčený výrobek vyráběný v Indii a prodávaný do Unie je z hlediska fyzikálních a chemických vlastností a užití shodný s výrobkem, jenž se vyrábí a prodává na domácím trhu v Indii. Byl proto vyvozen závěr, že výrobky prodávané na domácím trhu a na vývozních trzích jsou obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení. Jelikož byl tento přezkum omezen na zjištění dumpingu ve vztahu k žadateli, nebyly učiněny závěry ohledně výrobku vyráběného a prodávaného výrobním odvětvím Unie na trhu Unie.
1.5 Dotčené strany
(9)
O zahájení přezkumu Komise úředně vyrozuměla žadatele, zástupce vyvážející země a sdružení výrobců v Unii. Zúčastněné strany dostaly příležitost, aby písemně sdělily svá stanoviska a požádaly o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(10)
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a prokázaly, že mají zvláštní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
(11)
S cílem získat informace, které pro své šetření považovala za nezbytné, zaslala Komise žadateli dotazník a ve lhůtě stanovené k tomuto účelu obdržela odpověď.
(12)
Komise si opatřila a ověřila veškeré informace považované za nezbytné pro zjištění dumpingu. Komise provedla inspekci v prostorách žadatele v Bombaji v Indii.
1.6 Období přezkumného šetření
(13)
Šetření dumpingu se týkalo období od 1. dubna 2009 do 31. března 2010 (dále jen „období přezkumného šetření“).
2. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
2.1 Trvalá povaha údajné změny okolností během období přezkumného šetření
(14)
V souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení se posuzovalo, zda se okolnosti týkající se dumpingu podstatně změnily a zda tato změna je trvalé povahy.
(15)
Žadatel tvrdil, že změny jeho běžné hodnoty a vývozních cen od původního šetření, kterým se stanovilo jeho dumpingové rozpětí, vyplynuly z podstatné změny výrobních nákladů. Podle žadatele byla změna jeho výrobních nákladů spojená se snížením cel uplatňovaných na dovoz základní suroviny, kterou používá při výrobním procesu, do Indie. Žadatel dále rovněž tvrdil, že snížení cel vedlo k omezení vývozních pobídek, což způsobilo změnu domácích prodejních cen použitých ke stanovení běžné hodnoty.
(16)
Zjistilo se však, že i přes snížení cel a omezení vývozních pobídek byly domácí prodejní ceny společnosti, jež se použily ke stanovení běžné hodnoty během období přezkumného šetření, vyšší než ceny použité při původním šetření, v němž se stanovilo dumpingové rozpětí žadatele. Vyšší domácí prodejní ceny byly způsobeny mimo jiné vyššími náklady na některé suroviny a jiné vstupy.
(17)
Pokud jde o vývozní ceny do Unie během období přezkumného šetření, tyto ceny byly stanoveny podle čl. 2 odst. 8 a 9 základního nařízení. Přesto se muselo zejména analyzovat, zda existence cenového závazku, podle kterého byl žadatel povinen prodávat výrobek na trh Unie za cenu vyšší, než je minimální dovozní cena stanovená pro každý měsíc, měla během období přezkumného šetření vliv na vývozní ceny žadatele. Na základě níže uvedených důvodů byl vyvozen závěr, že vývoz do Unie byl cenovým závazkem skutečně ovlivněn. Vzhledem k tomu, že žadatel musel dodržovat minimální dovozní cenu vyplývající z jeho závazku, rozhodl se nevyvážet do Unie během konkrétních měsíců období přezkumného šetření, kdy jeho vývozní ceny na jiné vývozní trhy byly nižší než minimální dovozní cena.
(18)
Bylo konstatováno, že žadatel prodával výrobek do Unie pouze během šesti měsíců období přezkumného šetření. Na druhé straně v průběhu tohoto období prodával výrobky na jiné vývozní trhy, na nichž nemusel splňovat povinnosti stanovené v cenovém závazku. Ukázalo se, že vývozní ceny do třetích zemí během měsíců, kdy žadatel nevyvážel do Unie, byly podstatně nižší než stanovená minimální dovozní cena. S ohledem na výše uvedené skutečnosti lze proto oprávněně předpokládat, že jediným důvodem, proč žadatel ve zbývajících měsících neprodával výrobky do Unie, byla jeho povinnost splňovat své závazky, a nemohl tedy prodávat za cenu nižší, než je stanovená minimální dovozní cena.
(19)
Žadatel popřel zjištění, podle kterého důvod, proč neprodával výrobky na trh Unie, souvisí s existujícím závazkem. Žadatel namítal, že pokud jde o jeho prodej v období přezkumného šetření na jiné velké vývozní trhy, v některých měsících neuskutečnil žádný prodej, a nepravidelný prodej tedy nepředstavoval vlastnost specifickou pro trh Unie. Dále tvrdil, že z měsíčního srovnání dovozních cen dotčeného výrobku do Unie ze všech ostatních vyvážejících zemí a/nebo dovozních cen dotčeného výrobku pocházejícího z Indie s měsíční minimální dovozní cenou společnosti by vyplynulo, že žadatel by byl býval schopen prodávat výrobky do Unie ve všech měsících období přezkumného šetření, aniž by porušil svoje závazky.
(20)
S tvrzeními žadatele nelze souhlasit, neboť společnost na jedné straně soustředila svoji činnost na vybrané jednotlivé trhy, které mají svá specifika a nenaznačují, proč společnost neprodávala do Unie. Na druhé straně žadatelem provedená srovnání vycházela z celkových statistických údajů, zatímco zjištění tohoto přezkumu se zakládají na údajích týkajících se dané společnosti, které mají větší výpovědní hodnotu a jsou spolehlivějším zdrojem, pokud jde o vyvození závěrů. Tvrzení předložená žadatelem rovněž nebyla zcela nesporná, například v některých měsících byly celkové dovozní ceny do Unie skutečně vyšší než minimální dovozní cena, zatímco v jiných obdobích byly celkové dovozní ceny nižší, takže z nich nebylo možné vyvodit žádné obecné závěry. Je však nesporné, že žadatel prodával do Unie pouze v měsících, kdy celkové dovozní ceny do Unie odpovídaly minimální dovozní ceně nebo ji převyšovaly.
(21)
Žadatelovo tvrzení, že pokud by chtěl, mohl během daného šestiměsíčního období, kdy prodával výrobky na jiné vývozní trhy za cenu nižší než jeho minimální dovozní cena, prodávat výrobky na trh Unie, se zamítá jako spekulativní a neopodstatněné. Žadatel nepředložil žádné jiné tvrzení, pokud jde o důvody, proč během uvedených šesti měsíců neprodával výrobky do Unie, když tytéž výrobky zároveň prodával na jiných vývozních trzích za cenu nižší než jeho minimální dovozní cena. Proto byl učiněn závěr, že žadatel během určitého období neprodával výrobky do Unie z důvodu nutnosti splnit své závazky. V důsledku toho nejsou vývozní ceny účtované na trhu Unie v období přezkumného šetření spolehlivé.
(22)
Rovněž byly srovnány prodejní ceny žadatele na trhu Unie a ceny praktikované na jiných vývozních trzích, pro něž neexistoval žádný cenový závazek. Bylo konstatováno, že vývozní ceny na tyto trhy bez závazků ohledně cen byly soustavně nižší po celé období přezkumného šetření.
(23)
Žadatel zpochybnil závěry vyvozené na základě srovnání cen v Unii a na jiných vývozních trzích, přičemž tvrdil, že při analýze podle jednotlivých zemí lze zjistit, že existuje několik dalších vývozních trhů, na nichž jsou účtované ceny, jež převyšují ceny účtované na trhu Unie. V této souvislosti je však podstatnější srovnání průměrných cen než individuální rozdíly při porovnání jednotlivých zemí, které závisí na velikosti trhu, jakož i na zvláštních faktorech spjatých s hospodářskou soutěží, jež na jednotlivých trzích působí.
(24)
V důsledku toho vývozní ceny na třetí trhy lépe odrážejí běžné počínání společnosti při tvorbě cen. Z rozdílu mezi vývozními cenami do Unie a vývozními cenami do zbytku světa vyplývá, že existují silné hospodářské důvody, jež by mohly vést žadatele k tomu, aby prodával do Unie za nižší ceny, pokud by nebyla zavedena minimální dovozní cena. Za těchto okolností se má za to, že jakékoli nově vypočtené dumpingové rozpětí vycházející z vývozních cen do Unie během období přezkumného šetření by takto bylo stanoveno na základě cen, jež se podstatně a trvale nezměnily. Tentýž závěr se týká i žadatelova tvrzení uvedeného v 5. bodě odůvodnění, že ze srovnání jeho domácích cen a jeho vývozních cen do Unie by vyplynulo dumpingové rozpětí nižší než výše současných cel.
(25)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem není splněna podmínka stanovená v čl. 11 odst. 3 základního nařízení, podle které by se okolnosti ohledně dumpingu měly podstatně změnit. K vyrovnání dumpingu je tudíž nutné nadále zachovávat současnou výši opatření.
(26)
Žadatel po poskytnutí informací trval na tom, že ceny, které účtuje na trhu Unie, jsou zcela spolehlivé. Vzhledem k tomu, že se tyto vývozní ceny mezi obdobím původního šetření a obdobím přezkumného šetření podstatně zvýšily, mělo by se mít údajně za to, že i vývozní chování společnosti se během tohoto období podstatně a trvale změnilo. Proto se údajně podstatně a trvale snížilo i dumpingové rozpětí společnosti.
(27)
Dále tvrdil, že trvalá povaha změny okolností není nezbytně rozhodujícím prvkem posouzení, které se má provést po zahájení přezkumu, ale že podstatnější je skutečnost, zda je k vyrovnání dumpingu nutno nadále ukládat clo. Poukázal na základní zásadu stanovenou v čl. 11 odst. 1 základního nařízení a v čl. 11 odst. 1 Antidumpingové dohody WTO, že antidumpingové clo zůstává v platnosti pouze po takovou dobu a v takovém rozsahu, které jsou nezbytné k vyrovnání účinku dumpingu, jenž působí újmu. S ohledem na tuto skutečnost žadatel tvrdil, že při analýze této potřeby by se mělo posoudit do budoucna přinejmenším to, zda je pravděpodobné nebo zda se předpokládá, že dojde k opakovanému výskytu dumpingu na dříve stanovené úrovni.
(28)
V čl. 11 odst. 1 základního nařízení se stanoví, že „antidumpingové clo zůstává v platnosti pouze po takovou dobu a v takovém rozsahu, které jsou nezbytné k vyrovnání účinku dumpingu, jenž působí újmu“. Tato zásada platí i v souvislosti s prozatímními přezkumy, což je i případ stávajícího přezkumu, v souvislosti s nimiž čl. 11 odst. 3 základního nařízení stanoví mimo jiné, že „[…] Prozatímní přezkum se zahájí, jestliže žádost obsahuje dostatečné důkazy o tom, že zachování opatření na vyrovnání dumpingu už není nutné nebo že újma v případě zrušení nebo změny opatření pravděpodobně nebude přetrvávat ani se neobnoví […]“. Ve výše uvedeném ustanovení se stanoví kritérium, které musí být splněno, pokud zúčastněná strana považuje výši opatření za příliš nízkou nebo příliš vysokou a na základě toho požaduje přezkum daných opatření. V souvislosti s postupem po zahájení přezkumu čl. 11 odst. 3 základního nařízení dále výslovně stanoví, že „v rámci šetření podle tohoto odstavce může Komise mimo jiné zkoumat, zda se okolnosti ohledně dumpingu […] podstatně změnily […]. V tomto smyslu se při konečném zjišťování přihlédne ke všem podstatným a náležitě doloženým důkazům“. V čl. 11 odst. 3 se proto stanoví další kritérium k posouzení (tj. podstatná změna okolností) v případě prozatímních přezkumů, které by se mělo během šetření posoudit společně s požadavkem pro zahájení (tj. přezkoumání, zda jsou opatření v současné výši nadále nezbytná), jak tvrdil žadatel.
(29)
Je třeba rovněž poznamenat, že při prozatímních přezkumných šetřeních je běžnou praxí přezkoumat trvalou povahu změněných okolností zjištěných během šetření. V této souvislosti judikatura Tribunálu Evropské unie (9) potvrzuje, že „orgány mají v rámci přezkumu nutnosti zachovat stávající opatření široký prostor pro uvážení, včetně možnosti provést budoucí hodnocení cenové politiky dotyčných vývozců“. Z dostupných důkazů vyplývá, že vývozní ceny účtované žadatelem na trhu Unie neodrážejí skutečnou cenovou politiku žadatele, a proto, jak je uvedeno ve 21. bodě odůvodnění, vývozní ceny účtované na trhu Unie v období přezkumného šetření nejsou spolehlivé, takže každé nově vypočítané dumpingové rozpětí vycházející z těchto cen by tudíž bylo stanovené na základě cen, jež se podstatně a trvale nezměnily, jak je uvedeno ve 24. bodě odůvodnění.
(30)
I přes závěr, že se vývozní ceny do Unie podstatně a trvale nezměnily, byla zvážena žadatelova tvrzení a skutečnost, zda jsou k vyrovnání dumpingu i nadále nezbytná opatření v jejich současné výši. V této souvislosti žadatel tvrdil, že jelikož je jeho dumpingové rozpětí podstatně nižší než to, které bylo zjištěno při původním šetření, a jeho vývozní chování na jiných trzích potvrzuje, že změna dumpingového rozpětí odráží vývoj, který je možné odůvodněně očekávat v budoucnosti, je současná výše opatření jednoznačně příliš vysoká. Zjistilo se však, že tato tvrzení nejsou podložená. Za prvé, pokud jde o vývozní chování žadatele na jiných trzích, vyšlo najevo, že v rozporu s tvrzením žadatele uvedeným v jeho žádosti byly ceny při vývozu na tyto trhy v průměru téměř o 10 % nižší než ceny při vývozu do Unie. Mezi tyto vývozní trhy ve třetích zemích patří několik zemí s různou velikostí trhu, přičemž některé z nich pravděpodobně nemají domácí výrobu PET. Tyto trhy tudíž mají své individuální charakteristiky hospodářské soutěže, jež vedou k cenám a vývoji odlišným od cen a vývoje na trhu Unie. Za druhé, i kdyby se zjistilo, že současná výše opatření by se měla změnit, jelikož už není k vyrovnání dumpingu nutná, vzhledem k uvedeným zjištěním nelze s přiměřenou přesností stanovit, jaká by byla vhodná výše, jestliže neexistují spolehlivé vývozní ceny vyplývající z běžných podmínek na trhu Unie a tyto podmínky odrážející.
(31)
Žadatel se na závěr domníval, že by se mohla provést úprava v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení, a zejména s jeho čl. 2 odst. 10 písm. k) pro „rozdíly v jiných činitelích […], pokud se prokáže, že ovlivňují srovnatelnost cen ve smyslu tohoto odstavce“.
(32)
Vzhledem k výše uvedenému závěru, že vývozní ceny se podstatně a trvale nezměnily, nelze stanovit dumpingové rozpětí. Z tohoto důvodu je žádost o úpravu irelevantní, a tudíž se zamítá.
3. UKONČENÍ ŠETŘENÍ
(33)
Vzhledem ke zjištěním, že okolnosti ohledně dumpingu se podstatně a trvale nezměnily, se má za to, že tento přezkum by měl být ukončen beze změny výše cla pro žadatele. Antidumpingová opatření uložená nařízením (ES) č. 1286/2008 na dovoz PET vyráběných žadatelem by proto měla zůstat nezměněna.
4. POSKYTNUTÍ INFORMACÍ
(34)
Žadatel a ostatní dotčené strany byli informováni o nejdůležitějších skutečnostech a úvahách, na jejichž základě bylo zamýšleno navrhnout tento přezkum ukončit. Nebyly předloženy žádné připomínky, které by změnily výše uvedený závěr.
5. ZÁVĚREČNÉ USTANOVENÍ
(35)
Tento přezkum by proto měl být ukončen beze změny nařízení (ES) č. 192/2007,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Částečný prozatímní přezkum antidumpingových opatření vztahujících se na dovoz polyethylentereftalátů v současnosti kódu KN 3907 60 20 a pocházejících mimo jiné z Indie se ukončuje beze změny platných opatření.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 1. září 2011.
RÅDETS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 905/2011
av den 1 september 2011
om avslutande av den partiella interimsöversynen av de antidumpningsåtgärder som tillämpas på import av polyetentereftalat (PET) med ursprung i Indien
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1) (nedan kallad grundförordningen), särskilt artikel 11.3,
med beaktande av det förslag som Europeiska kommissionen lagt fram efter samråd med rådgivande kommittén, och
av följande skäl:
1. FÖRFARANDE
1.1 Gällande bestämmelser
(1)
Genom förordning (EG) nr 2604/2000 (2) införde rådet slutgiltiga antidumpningstullar på import av polyetentereftalat (nedan kallat PET) med ursprung i bl.a. Indien efter en undersökning (nedan kallad den ursprungliga undersökningen). Efter en översyn vid giltighetstidens utgång införde rådet genom förordning (EG) nr 192/2007 (3) en slutgiltig antidumpningstull som förlängdes med fem år till. Antidumpningsåtgärderna ändrades efter en partiell interimöversyn (nedan kallad den senaste översynen) genom rådets förordning (EG) nr 1286/2008 (4). Dessa åtgärder fastställdes till ett belopp som motsvarar nivån för undanröjande av skada och består av specifika antidumpningstullar. Tullen varierar mellan 87,5 och 200,9 EUR/ton för individuellt namngivna indiska tillverkare och den övriga tullsatsen är 153,6 EUR/ton för import från övriga tillverkare (nedan kallade nuvarande tullar).
(2)
Genom förordning (EG) nr 2603/2000 (5) införde rådet slutgiltiga utjämningstullar på import av PET med ursprung i bl.a. Indien. Efter en översyn vid giltighetstidens utgång införde rådet genom förordning (EG) nr 193/2007 (6) en slutgiltig utjämningstull som förlängdes med fem år till. Utjämningsåtgärderna ändrades genom rådets förordning (EG) nr 1286/2008 efter den senaste översynen. Utjämningsåtgärderna består av en specifik tull. Tullen varierar mellan 0 och 106,5 EUR/ton för individuellt namngivna indiska tillverkare och den övriga tullsatsen är 69,4 EUR/ton för övriga tillverkare (nedan kallade gällande utjämningsåtgärder).
(3)
Genom kommissionens beslut 2000/745/EG (7) godtog kommissionen åtaganden från flera exporterande tillverkare och fastställde ett minimiimportpris (nedan kallad åtagandet).
1.2 Begäran om översyn
(4)
En begäran om en partiell interimsöversyn enligt artikel 11.3 i grundförordningen ingavs av Reliance Industries Limited, en indisk exporterande tillverkare av PET (nedan kallad sökanden). Begäran begränsades till att gälla dumpning med avseende på sökanden. Sökanden har samtidigt begärt en översyn av de gällande utjämningsåtgärderna. De övriga antidumpnings- och utjämningstullarna är tillämpliga på import av produkter som tillverkats av sökanden och sökandens försäljning till unionen omfattas av åtagandet.
(5)
Sökanden lade fram prima facie-bevisning för att en fortsatt tillämpning av den nuvarande tullen på nuvarande nivå inte längre behövs för att motverka dumpning. Sökanden hävdade i synnerhet att det har skett betydande förändringar i företagets tillverkningskostnader och att dessa förändringar har lett till en avsevärt lägre dumpningsmarginal sedan de nuvarande tullarna infördes. En jämförelse gjord av sökanden av dess priser på hemmamarknaden och dess exportpriser till unionen tydde på att dumpningsmarginalen var avsevärt lägre än de nuvarande tullarnas nivå.
1.3 Inledande av en partiell interimsöversyn
(6)
Efter samråd med rådgivande kommittén fastställde kommissionen att det fanns tillräcklig prima facie-bevisning för att motivera att en partiell interimsöversyn inleddes (nedan kallad denna översyn) och offentliggjorde därför den 10 juni 2010 ett tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning (8) om att en partiell interimsöversyn inleddes i enlighet med artikel 11.3 i grundförordningen.
1.4 Berörd produkt och likadan produkt
(7)
Produkten som är föremål för översyn är polyetentereftalat (PET) med en viskositetskvot på minst 78 ml/g enligt ISO-standard 1628-5, som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer 3907 60 20, med ursprung i Indien (nedan kallad den berörda produkten).
(8)
Undersökningen visade att den berörda produkten som tillverkats i Indien och som säljs till unionen är likadan som den som tillverkats och sålts på hemmamarknaden i Indien när det gäller fysiska och kemiska egenskaper samt användning. Dessa produkter anses därför vara likadana produkter i den mening som avses i artikel 1.4 i grundförordningen. Eftersom denna översyn begränsades till fastställande av dumpning för sökandens del, drogs det inga slutsatser beträffande den produkt som tillverkas och säljs av unionsindustrin på unionsmarknaden.
1.5 Berörda parter
(9)
Kommissionen underrättade officiellt sökanden, företrädarna för exportlandet och unionstillverkarnas intresseorganisation om att översynen hade inletts. Berörda parter gavs möjlighet att inom den tidsfrist som anges i tillkännagivandet om inledande skriftligen lämna synpunkter och begära att bli hörda.
(10)
Alla berörda parter som begärde att bli hörda och som visade att det fanns särskilda skäl att höra dem gavs tillfälle att bli hörda.
(11)
För att kommissionen skulle få de uppgifter som var nödvändiga för undersökningen sände den ett frågeformulär till sökanden och fick svar inom den fastställda tidsfristen.
(12)
Kommissionen inhämtade och kontrollerade alla uppgifter som bedömdes nödvändiga för att avgöra frågan om dumpning. Kommissionen gjorde kontrollbesök på plats hos sökanden i Mumbai, Indien.
1.6 Översynsperiod
(13)
Undersökningen av dumpning omfattade perioden 1 april 2009-31 mars 2010 (nedan kallad översynsperioden).
2. UNDERSÖKNINGENS RESULTAT
2.1 Varaktigheten hos de förändrade omständigheterna som sökanden gjort gällande under översynsperioden
(14)
I enlighet med artikel 11.3 i grundförordningen undersöktes det om omständigheterna beträffande dumpningen hade förändrats avsevärt och om sådana förändringar kunde anses vara av bestående karaktär.
(15)
Sökanden hävdade att en betydande förändring av tillverkningskostnaderna förorsakade dess förändrade normalvärde och exportpriser efter den ursprungliga undersökningen i vilken dumpningsmarginalen fastställdes. Tillverkningskostnaderna påstods bero på en sänkt tull vid import till Indien av det grundläggande råmaterialet som används i tillverkningsprocessen. Dessutom hävdade sökanden att de sänkta tullarna åtföljdes av försvagade exportincitament som i sin tur ledde till förändrade försäljningspriser på hemmamarknaden som beaktades vid bestämningen av normalvärdet.
(16)
Det kunde emellertid konstateras att priserna på hemmamarknaden som företaget använde för att bestämma normalvärdet under översynsperioden, trots de sänkta tullarna och exportincitamenten, var högre än priserna i den ursprungliga undersökningen i vilken dumpningsmarginalen fastställdes. De högre försäljningspriserna på hemmamarknaden berodde bl.a. på ökade kostnader för råmaterial och andra insatsvaror.
(17)
Exportpriserna till unionen under översynsperioden fastställdes enligt artikel 2.8 och 2.9 i grundförordningen. Det var dock nödvändigt att bedöma om ett prisåtagande enligt vilket sökanden var skyldig att sälja sin produkt till unionen till ett pris som var högre än minimiimportpriset som fastställts för varje månad hade påverkat sökandens exportpriser under översynsperioden. Av de orsaker som anges nedan drogs slutsatsen att exporten till unionen hade påverkats av prisåtagandet. Eftersom sökanden måste följa åtagandets minimiimportpriser valde sökanden att inte exportera till unionen under specifika månader under översynsperioden, då dess exportpriser till andra exportmarknader var lägre än minimiimportpriset.
(18)
Det konstaterades att sökanden sålde sin produkt till unionen under endast sex månader av översynsperioden. Å andra sidan sålde sökanden produkter under översynsperioden till andra exportmarknader där prisåtagandet inte behövde följas. Exportpriserna till tredjeländer under de månader som sökanden inte exporterade till unionen var väsentligt lägre än det fastställda minimiimportpriset. Mot bakgrund av det ovanstående finns det alltså goda skäl att anta att sökandens enda orsak för att inte sälja produkter till unionen de kvarstående månaderna var att företaget måste följa åtagandet och därför inte kunde sälja till ett pris under det fastställda minimiimportpriset.
(19)
Sökanden bestred att orsaken till att produkter inte hade sålts till unionsmarknaden hade att göra med det gällande åtagandet. Sökanden påstod att det under översynsperioden fanns månader då det inte förekom någon försäljning på andra stora exportmarknader och således hade den oregelbundna försäljningen inget samband med unionsmarknaden. Sökanden hävdade även att en månatlig jämförelse av importpriserna för den berörda produkten till unionen från alla andra exporterande länder och/eller importpriserna av den berörda produkten med ursprung i Indien med företagets månatliga minimiimportpris skulle visa att sökanden kunde ha sålt produkter till unionen under hela översynsperioden utan att bryta mot åtagandet.
(20)
Sökandens argument kan inte godtas därför att företaget fokuserade sin verksamhet på specifika marknader som styrs av dessa marknaders särdrag och som inte ger några indikationer på varför företaget inte har sålt till unionen. Jämförelserna som sökanden gjorde grundades på samlade statistiska uppgifter, medan denna översyns resultat grundades på uppgifter som är specifika för företaget och som således är mer relevanta och tillförlitliga att dra slutsatser från. Argumenten som presenterades var inte heller fullt godtagbara. Exempelvis var under vissa månader de allmänna importpriserna till unionen högre än minimiimportpriset medan de allmänna importpriserna under andra perioder var lägre än minimiimportpriset och därför kan inga generellt giltiga slutsatser dras från dem. Det är däremot otvistigt att sökanden sålde till unionen under endast de månader som de allmänna importpriserna till unionen låg på denna nivå eller högre än minimiimportpriset.
(21)
Sökandens argument att den om så önskats kunde ha sålt sina produkter på unionsmarknaden under den sexmånadersperioden den sålde produkter på andra exportmarknader till ett lägre pris än minimiimportpriset avvisas som hypotetiskt och obevisat. Sökanden anförde inga andra argument beträffande anledningen till att den inte sålde produkter till unionen under dessa sex månader samtidigt som den sålde samma produkter på andra exportmarknader till ett lägre pris än minimiimportpriset. Det konstaterades därför att sökanden inte sålde produkter till unionen under en viss period eftersom den då hade behövt följa sitt åtagande. Följaktligen är de exportpriser som togs ut på unionsmarknaden under översynsperioden inte tillförlitliga.
(22)
En jämförelse gjordes också mellan sökandens försäljningspriser till unionsmarknaden och priserna på andra exportmarknader där sökanden inte var skyldig att följa prisåtagandet. Exportpriserna till marknaderna utan prisåtaganden var genomgående lägre under hela översynsperioden.
(23)
Sökanden ifrågasatte de slutsatser som drogs av jämförelsen av priserna på unionsmarknaden och andra exportmarknader och hävdade att det finns flera andra exportmarknader där priserna var högre än de på unionsmarknaden om man analyserar uppgifterna efter varje enskilt land. Det noterades emellertid att jämförelsen av genomsnittliga priser är mer relevant än skillnader mellan enskilda länder som innefattar storleken och specifika konkurrensfaktorer på sådana individuella marknader.
(24)
Därför avspeglar företagets exportpriser på tredjeländers marknader bättre företagets normalpriser. Prisskillnaden mellan exportpriserna till unionen och exportpriserna till resten av världen tyder på att sökanden har starka ekonomiska motiv att sälja till unionen till lägre priser om inte minimiimportpriset är fastställt. I det läget bör alla nya dumpningsmarginaler som baserats på exportpriserna till unionen under översynsperioden fastställas på basis av priser som inte har förändrats väsentligt på ett bestående sätt. Samma slutsats bör dras för sökandens påstående, som nämndes i skäl 5, att en dumpningsmarginal lägre än de gällande tullarna skulle bevisas i en jämförelse av priserna på hemmamarknaden och exportpriserna till unionen.
(25)
Mot bakgrund av ovanstående har villkoret i artikel 11.3 i grundförordningen om att omständigheterna som rör dumpning har förändrats väsentligt inte uppfyllts. Därför är en fortsatt tillämpning av åtgärderna på nuvarande nivå nödvändig för att motverka dumpning.
(26)
Efter meddelandet av uppgifter påstod sökanden att priserna som togs ut på unionsmarknaden var helt tillförlitliga. Eftersom dessa exportpriser höjdes väsentligt mellan den ursprungliga undersökningen och översynsperioden, borde man anse att företagets exportbeteende också har förändrats avsevärt och varaktigt under denna period. Därför borde enligt sökanden även företagets dumpningsmarginal ha minskat avsevärt och varaktigt.
(27)
Dessutom menade sökanden att de varaktiga förändringarna i omständigheterna inte nödvändigtvis var det viktigaste skälet till att en bedömning gjordes efter att översynen inleddes, utan att det är viktigare att veta om en fortsatt tillämpning av tullen är nödvändig för att motverka dumpning. Sökanden hänvisade till den grundläggande principen i artikel 11.1 i grundförordningen och artikel 11.1 i WTO:s antidumpningsavtal enligt vilken antidumpningsåtgärder ska vara i kraft endast så länge som och till den grad som den motverkar skadevållande dumpning. Mot bakgrund av detta påstod sökanden att nödvändighetsbedömningen borde vara en bedömning av framtidsutsikterna som visade att dumpningen åtminstone troligtvis eller sannolikt kunde återkomma på nivån som tidigare fastställts.
(28)
Enligt artikel 11.1 i grundförordningen ska en antidumpningsåtgärd vara i kraft ”endast så länge och i den utsträckning som krävs för att motverka den dumpning som vållar skada”. Denna princip tas även i beaktande vid interimöversyner som i till exempel detta fall, där det enligt artikel 11.3 i grundförordningen bl.a. föreskrivs att ”[e]n interimsöversyn ska inledas om begäran innehåller tillräckliga bevis för att den fortsatta tillämpningen av åtgärden inte längre är nödvändig för att motverka dumpning eller för att det är osannolikt att skadan fortsätter eller återkommer om åtgärden upphävs eller ändras”. I denna bestämmelse anges det kriterium som ska uppfyllas när en berörd part anser att åtgärden håller för låg eller hög nivå och därför begär att åtgärden ses över. Det står uttryckligen i artikel 11.3 i grundförordningen att följande gäller när översynen väl har inletts: ”Vid undersökningar som genomförs i enlighet med denna punkt kan kommissionen bland annat överväga om de omständigheter som rör dumpning […] har ändrats väsentligt […]. I detta sammanhang ska alla relevanta och dokumenterade bevis beaktas vid det slutliga fastställandet”. I artikel 11.3 föreskrivs alltså ett kompletterande kriterium (väsentligt ändrade omständigheter) som ska beaktas vid översyner utöver kriteriet för att inleda en undersökning (dvs. huruvida åtgärderna är nödvändiga på rådande nivå) som sökanden hävdar.
(29)
Det bör också framhållas att det är rutin i interimsöversyner att undersöka om de förändrade omständigheter som påträffas under en undersökning är av bestående karaktär. I tribunalens rättspraxis sägs att ”institutionerna förfogar över ett stort utrymme för skönsmässig bedömning - däribland rätten att bedöma den framtida utvecklingen av de berörda exportörernas prissättning - när de prövar behovet av en fortsatt tillämpning av befintliga åtgärder” (9). Den tillgängliga bevisningen visar att de exportpriser som sökanden tog ut på unionsmarknaden inte avspeglade sökandens faktiska prispolicy och att exportpriserna på unionsmarknaden under översynsperioden därför, vilket konstaterats i skäl 21, inte är tillförlitliga, varför varje på nytt beräknad dumpningsmarginal på grundval av de priserna skulle behöva fastställas på grundval av priser som inte förändrats väsentligt och på ett varaktigt sätt, i enlighet med vad som sägs i skäl 24.
(30)
Trots konstaterandet att exportpriserna till unionen inte hade förändrats väsentligt eller på ett varaktigt sätt beaktades ändå sökandens argument om huruvida åtgärderna fortfarande behöver upprätthållas på nuvarande nivå för att motverka dumpning. Sökanden anförde i detta avseende att dess dumpningsmarginal skulle ligga avsevärt lägre än den som beräknades i den ursprungliga undersökningen, och att dess export till andra marknader skulle bekräfta att den ändrade dumpningsmarginalen återspeglar en tendens som rimligtvis kan väntas fortsätta, vilket skulle innebära att åtgärdernas nuvarande nivå är uppenbart orimlig. Dessa argument befanns dock inte ha stöd i fakta. För det första kan det beträffande sökandens export på andra marknader sägas att priserna till skillnad mot vad sökanden påstod i sin begäran i genomsnitt låg nästan 10 % lägre än priserna i unionen. Dessa exportmarknader i tredjeländer omfattar en rad länder med olika stora marknader, och en del av dem torde knappast ha någon inhemsk PET-produktion. De marknaderna kännetecknas alltså av individuella konkurrensegenskaper som resulterar i andra priser och tendenser än på unionsmarknaden. För det andra kan det mot bakgrund av dessa konstateranden slås fast att även om man skulle finna att åtgärdernas nuvarande nivå borde ändras såsom varande inte längre nödvändiga för att motverka dumpning, är det inte möjligt att med rimlig exakthet avgöra vilken nivå som vore lämplig eftersom det saknas tillförlitliga exportpriser som härrör från och återspeglar normala förhållanden på unionsmarknaden.
(31)
Slutligen ansåg sökanden att en justering kunde göras med stöd av artikel 2.10 i grundförordningen, i synnerhet led k i denna punkt, ”för olikheter avseende andra faktorer […] om det påvisas att de påverkar prisernas jämförbarhet på sätt som krävs enligt denna punkt”.
(32)
Då det ovan har konstaterats att exportpriserna inte förändrats på ett väsentligt, varaktigt sätt kan någon dumpningsmarginal inte fastställas. Därför är begäran om en justering ovidkommande och avvisas.
3. AVSLUTANDE AV UNDERSÖKNINGEN
(33)
Med hänsyn till att omständigheterna rörande dumpning inte har förändrats avsevärt och varaktigt bör denna översyn avslutas utan att ändra nivån på tullen för sökanden. Antidumpningsåtgärderna som införts genom rådets förordning (EG) nr 1286/2008 om import av PET tillverkad av sökanden bör därför inte ändras
4. MEDDELANDE AV UPPGIFTER
(34)
Sökanden liksom andra berörda parter underrättades om de viktigaste omständigheter och överväganden på grundval av vilka man avsåg att föreslå att avsluta denna översyn. Inga synpunkter inkom som skulle ha kunnat ändra de ovannämnda slutsatserna.
5. AVSLUTNING
(35)
Denna översyn bör därför avslutas utan att förordning (EG) nr 192/2007 ändras.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Den partiella interimsöversynen av de antidumpningsåtgärder som tillämpas på import av polyetentereftalat med ursprung i bl.a. Indien, som för närvarande klassificeras enligt KN-nr 3907 60 20, avslutas härmed utan att de gällande åtgärderna ändras.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 1 september 2011.