ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 19. října 2011
o režimech státních podpor zavedených Řeckem ve prospěch prefektur Kastorie, Evia, Florina, Kilkis, Rhodope, Evros, Xanthi a Dodecanese a na ostrovech Lesbos, Samos a Chios (restrukturalizace dluhů)
(č. C 23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) a C 50/05 (ex NN 20/05))
(oznámeno pod číslem C(2011) 7252)
(Pouze řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/307/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem této smlouvy (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Po obdržení informací, podle nichž byly v rámci nového projednání dluhů údajně poskytnuty v roce 1993 a následujících rocích podpory podnikům prefektur Kastorie a Euboia, vyzvala Komise dopisem ze dne 27. května 2003 řecké orgány, aby jí ve lhůtě čtyř týdnů sdělily znění právního základu tohoto opatření a dále také všechny informace nutné pro přezkum podle článků 87 a 88 Smlouvy (3).
(2)
Dopisem ze dne 10. července 2003, který byl zaevidován dne 17. července 2003, předalo Komisi Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii zprávu řeckých orgánů, v níž tyto orgány žádají o prodloužení lhůty uvedené v 1. bodě odůvodnění o jeden měsíc.
(3)
Dopisem ze dne 4. srpna 2003, který byl zaevidován dne 6. srpna 2003, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi informace požadované v dopise ze dne 27. května 2003.
(4)
Po přezkumu těchto informací se ukázalo, že podpory byly poskytnuty bez schválení Komise. Komise proto rozhodla o otevření spisu o neoznámené státní podpoře, který byl zaevidován pod číslem NN 153/03.
(5)
Dopisem ze dne 21. června 2004 (4) Komise informovala Řecko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES (C 23/04) (dále jen „první rozhodnutí o zahájení řízení“).
(6)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (5). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětným podporám.
(7)
Komise neobdržela od zúčastněných třetích stran žádné připomínky.
(8)
Dopisem ze dne 13. července 2004, který byl zaevidován dne 19. července 2004, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na odpověď na první rozhodnutí o zahájení řízení o jeden měsíc.
(9)
Faxem ze dne 6. srpna 2004 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(10)
Dopisem ze dne 9. srpna 2004, který byl zaevidován dne 10. srpna 2004, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi odpověď řeckých orgánů na první rozhodnutí o zahájení řízení.
(11)
Při přezkumu informací sdělených řeckými orgány v jejich dopise ze dne 4. srpna 2003 se ukázalo, že se předmětné podpory netýkají pouze prefektur Kastorie a Euboia, ale také prefektur Florina a Kilkis. Komise si proto faxem ze dne 22. dubna 2004 vyžádala od řeckých orgánů dodatečné informace o těchto podporách.
(12)
Dopisem ze dne 26. května 2004 Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na sdělení výše uvedených dodatečných informací o jeden měsíc.
(13)
Faxem ze dne 7. června 2004 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(14)
Dopisem ze dne 1. července 2004, který byl zaevidován stejného dne, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi informace požadované faxem ze dne 22. dubna 2004.
(15)
Po přezkumu těchto informací se ukázalo, že podpory byly poskytnuty bez schválení Komise. Komise proto rozhodla o otevření spisu o neoznámené státní podpoře, který byl zaevidován pod číslem NN 70/04.
(16)
Dopisem ze dne 9. června 2005 (7) Komise informovala Řecko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES týkající se podpor poskytnutých v prefekturách Florina a Kilkis (C 20/05) (dále jen „druhé rozhodnutí o zahájení řízení“).
(17)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětným podporám.
(18)
Komise neobdržela od zúčastněných třetích stran žádné připomínky.
(19)
Dopisem ze dne 24. června 2005, který byl zaevidován dne 28. června 2005, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na odpověď na druhé rozhodnutí o zahájení řízení o dva měsíce.
(20)
Faxem ze dne 13. července 2005 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(21)
Dopisem ze dne 18. srpna 2005, který byl zaevidován dne 24. srpna 2005, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi odpověď řeckých orgánů na druhé rozhodnutí o zahájení řízení.
(22)
Při přezkumu informací sdělených řeckými orgány v jejich dopise ze dne 1. července 2004 se ukázalo, že podpory byly poskytnuty také v prefekturách, kterých se netýkala dvě první rozhodnutí o zahájení řízení. Komise si proto faxem ze dne 12. listopadu 2004 vyžádala od řeckých orgánů dodatečné informace o těchto podporách.
(23)
Dopisem ze dne 13. prosince 2004, který byl zaevidován dne 15. prosince 2004, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na sdělení výše uvedených dodatečných informací o jeden měsíc.
(24)
Faxem ze dne 6. ledna 2005 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(25)
Dopisem ze dne 27. ledna 2005, který byl zaevidován dne 1. února 2005, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi informace požadované faxem ze dne 12. listopadu 2004.
(26)
Po přezkumu těchto informací se ukázalo, že podpory byly poskytnuty bez schválení Komise. Komise proto rozhodla o otevření spisu o neoznámené státní podpoře, který byl zaevidován pod číslem NN 20/05.
(27)
Dopisem ze dne 22. prosince 2005 (10) Komise informovala Řecko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES týkající se podpor poskytnutých v prefekturách Rhodope, Evros, Xanthi a Dodecanese a na ostrovech Lesbos, Samos a Chios (C 50/05) (dále jen „třetí rozhodnutí o zahájení řízení“).
(28)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (11). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětným podporám.
(29)
Komise neobdržela od zúčastněných třetích stran žádné připomínky.
(30)
Dopisem ze dne 23. ledna 2006, který byl zaevidován dne 25. ledna 2006, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na odpověď na třetí rozhodnutí o zahájení řízení o tři měsíce.
(31)
Faxem ze dne 3. února 2006 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(32)
Dopisem ze dne 10. května 2006, který byl zaevidován dne 11. května 2006, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi odpověď řeckých orgánů na třetí rozhodnutí o zahájení řízení.
(33)
Po přezkumu všech sdělených právních základů požádala Komise faxem ze dne 12. ledna 2011 řecké orgány, aby jí ve lhůtě jednoho měsíce poskytly upřesnění ohledně předmětných podpor.
(34)
Elektronických dopisem ze dne 7. února 2011 požádalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi o prodloužení výše uvedené lhůty o čtyřicet pracovních dnů.
(35)
Faxem ze dne 17. února 2011 Komise poskytla prodloužení lhůty o dvacet pracovních dnů.
(36)
Elektronickými dopisy ze dne 15. března 2011 a 29. března 2011 sdělilo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi výše uvedená upřesnění.
II. POPIS
(37)
Vyhláška č. 69836/B1461 ze dne 30. září 1993 stanoví přeměnu dluhů splatných či nesplatných k 30. červnu 1993, které vyplývají z půjček jakékoliv povahy (na provozní kapitál a investice) v drachmách nebo ve valutách poskytnutých průmyslovým podnikům a podnikům provozujícím řemeslnou výrobu, jenž jsou usazeny a bez ohledu na své sídlo vyvíjejí činnost v prefekturách Kastorie a Euboia, a také přeměnu bankovních záruk v drachmách nebo ve valutách získaných na úkor těchto podniků na novou půjčku splatnou do deseti roků pomocí konstantních půlročních splátek jistiny a úroků nebo půlročních splátek stejné částky a výpočtu úroků každé pololetí v sazbě uplatňované v daném okamžiku na restrukturalizaci dluhů (sazba použitelná na půjčku je sazba používaná u státních dluhopisů na dvanáct let při jejich emisi předcházející počátek každého období výpočtu úroků z půjčky navýšená během prvních pěti let o dvě jednotky deseti procentních bodů s úrokovou subvencí hrazené z účtu zřízeného zákonem č. 128/75 (12)).
(38)
Výše uvedené podniky mohou u svých dluhů v drachmách nebo ve valutách existujících k 30. červnu 1993 a spojených s investicemi v oblasti aktiv nebo provozního kapitálu případně využívat po dobu pěti let úrokové subvence ve výši deseti procentních bodů.
(39)
Podniky musí být po restrukturalizaci dluhu životaschopné (což předpokládá, že jsou v obtížích) a toto kritérium ověřují banky.
(40)
Vyhlášky č. 2035824/5887 ze dne 1. června 1994, 2045909/7431/0025 ze dne 26. srpna 1994, 2071670/11297 ze dne 9. listopadu 1994 a 72742/B1723 ze dne 8. prosince 1994 upravují období osvobození a úrokové subvence u nových půjček a tyto půjčky zabezpečují zárukou státu.
(41)
Vyhláška č. 66336/B1398 ze dne 14. září 1993 stanoví stejná opatření a podmínky podpory jako v případě popsaném v 37. bodě odůvodnění. Počítá rovněž s poskytnutím státní záruky na jistinu a úroky u restrukturalizovaných dluhů průmyslových podniků a podniků provozujících řemeslnou výrobu v prefekturách Florina a Kilkis a také s tím, že stát uhradí v mezích rozpočtu zákona č. 128/75 úroky ze zpoždění existující k 31. prosinci 1992 u půjček poskytnutých těmto stejným podnikům na provozní kapitál nebo na investice.
(42)
Vyhláška č. 66336/B1398 ze dne 14. září 1993 byla změněna vyhláškou č. 30755/B1199 ze dne 21. července 1994, vyhláškou č. 60029/B1541 ze dne 23. září 1994, vyhláškou č. 72742/B1723 ze dne 8. prosince 1994, vyhláškou č. 236/B22 ze dne 4. ledna 1995, vyhláškou č. 8014/B285 ze dne 28. února 1995, vyhláškou č. 44678/B1145 ze dne 3. července 1995, vyhláškou č. 44446/B1613 ze dne 24. prosince 1996, vyhláškou č. 40410/B1678 ze dne 9. prosince 1997, vyhláškou č. 10995/B546 ze dne 24. března 1999, vyhláškou č. 12169/B736 ze dne 22. března 2000 a vyhláškou č. 35913/B2043 ze dne 24. října 2000. Tyto různé vyhlášky upravují délku půjček, období osvobození a úvěrové subvence u nových půjček a také prodlužují období, po kterém se neuhrazené splátky stávají vymahatelnými.
(43)
Podniky musí být po restrukturalizaci dluhu životaschopné (což předpokládá, že jsou v obtížích) a toto kritérium ověřují banky.
(44)
Vyhláška č. 1648/B.22/13.1.1994 stanoví toto:
a)
u nových půjček na provozní kapitál poskytnutých počínaje 1. dubnem 1993 průmyslovým, řemeslným a těžebním podnikům, hospodářstvím s průmyslovým typem chovu, hotelovým společnostem a loďařským podnikům usazeným bez ohledu na jejich hlavní sídlo v prefekturách Xanthi, Rhodope a Evros úrokovou subvenci ve výši deseti procentních bodů hrazenou z účtu zřízeného zákonem č. 128/75, a to až do výše 20 % obratu podniku v předchozím roce nebo do výše 50 % zakázek ve stávajícím roce u úroků účtovaných od 1. dubna 1993 do 31. března 1996 se státní zárukou až do celkové částky ve výši 100 000 000 GRD (293 470 EUR);
b)
seskupení do nové půjčky se státní zárukou a splatné do deseti roků pomocí konstantních půlročních splátek jistiny a úroků celkové částky dluhů splatných či nesplatných k 31. prosinci 1993 a vyplývajících z půjček poskytnutých na investice nebo na provozní kapitál průmyslovým, řemeslným a těžebním podnikům, hospodářstvím s průmyslovým typem chovu, hotelovým společnostem a podnikům kraje Thrákie, a to během prvních pěti let s úrokovou subvencí ve výši deseti procentních bodů hrazenou z účtu zřízeného zákonem č. 128/75;
c)
zahrnutí do restrukturalizace dluhů úroků ze zpoždění dlužných k 31. prosinci 1992 u půjček na investice nebo provozní kapitál.
(45)
Podniky musí být po restrukturalizaci dluhu životaschopné (což předpokládá, že jsou v obtížích) a toto kritérium ověřují banky.
(46)
Vyhláška č. 1648/B.22/13.1.1994 prošla řadou změn zavedených vyhláškami č. 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 a 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Všechny tyto dokumenty upravují technické parametry, jako jsou úrokové subvence, období osvobození, délka půjček a délka období, po jehož uplynutí se neuhrazené splátky stávají vymahatelnými.
(47)
Vyhláška č. 2003341/683/0025/17.2.94 uděluje státní záruku na půjčky na provozní kapitál poskytnuté počínaje 1. dubnem 1993 průmyslovým, řemeslným a těžebním podnikům, hospodářstvím s průmyslovým typem chovu, hotelovým společnostem a loďařským podnikům usazeným bez ohledu na jejich hlavní sídlo v prefekturách Xanthi, Rhodope a Evros, a to až do výše 100 000 000 GRD (293 470 EUR) na podnik, a také státní záruku na dluhy (jistinu a úroky) vyplývající z restrukturalizace dluhů k 31. prosinci 1993, které vznikly na základě minulých půjček poskytnutých v souladu s ustanoveními společné vyhlášky č. 1648/G.G.54/B.22/13.1.94.
(48)
Vyhláška č. 2003341/683/0025/17.2.94 prošla řadou změn zavedených vyhláškami č. 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 a 2/64046/0025/2003/28.1.2004. Všechny tyto dokumenty uplatňují státní záruku při provádění opatření stanovených různými vyhláškami, kterými se mění vyhláška č. 1648/B.22/13.1.1994 (viz 46. bod odůvodnění).
(49)
Ve výše uvedeném seznamu vyhláška č. 2/82257/0025/18.12.2000 upřesňuje, že jejích ustanovení mohou využít pouze podniky životaschopné jako takové (a ne pouze až po restrukturalizaci dluhů, jak uvádějí ostatní vyhlášky zmiňované v tomto rozhodnutí), což předpokládá, že se nejedná o podniky v obtížích.
(50)
Vyhláška č. 2041901/16.5.1989 poskytuje úrokovou subvenci ve výši tří procentních bodů hrazenou ze společného účtu zřízeného zákonem č. 128/75 u dlužných zůstatků půjček na provozní kapitál poskytnutých počínaje 1. dubnem 1989 obchodním a řemeslným podnikům, které mají sídlo v prefekturách Evros, Lesbos, Samos, Chios a Dodecanese.
(51)
Vyhláška č. 2078809/10.10.89 stanoví úrokovou subvenci ve výši tří procentních bodů (3 %) hrazenou ze společného účtu zřízeného zákonem č. 128/75 u dlužných zůstatků půjček na provozní kapitál poskytnutých počínaje 1. dubnem 1989 obchodním a řemeslným podnikům, které mají sídlo v prefekturách Rhodope, Xanthi a Samos.
(52)
Vyhlášky č. 9034/B.289/10.2.2003 a 37497/B.1232/2.6.2003 doplňují vyhlášky uvedené v 50. a 51. bodě odůvodnění tím, že upřesňují rozsah a některé technické parametry stanovených úvěrových subvencí.
III. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(53)
U třech předmětných režimů měla Komise pochyby nejenom o neexistenci státních podpor, ale také o slučitelnosti podpor, o jejichž přítomnosti byla přesvědčena, s vnitřním trhem.
a) Odůvodnění prvního rozhodnutí o zahájení řízení
(54)
První řízení bylo zahájeno z těchto kumulativních důvodů:
a)
když byly řecké orgány požádány o vysvětlení ohledně předmětných podpor, uvedly, že vyhlášky, jež jim posloužily jako právní základ, nebyly oznámeny, protože se domnívaly, že podpory, které tyto vyhlášky zavedly, nepředstavují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES; kromě toho dodaly, že i když neznají přesný počet příjemců, vztahuje se pravděpodobně na částky předmětných podpor pravidlo de minimis;
b)
vzhledem ke skutečnosti, že v době poskytnutí půjček nebylo pravidlo de minimis použitelné v odvětví zemědělství a že vyhlášky sloužící jako právní základ předmětných podpor se týkaly podniků, které čelily potížím s likviditou, Komise soudila, že je podpory nutno analyzovat z hlediska různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to počínaje okamžikem, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
c)
pokud jde stále o odvětví zemědělství, dostupné informace neumožňovaly zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podpory ve formě záruk, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek;
d)
v odvětvích průmyslu a řemeslné výroby bylo sice pravidlo de minimis použitelné, protože ale řecké orgány neznaly počet příjemců opatření stanovených výše uvedenými vyhláškami a protože se podpory de minimis vypočítávají za období tří let a ne pro jednorázové opatření, nebylo možno zjistit, zda se na podpory stanovené výše uvedenými vyhláškami mohlo skutečně vztahovat pravidlo de minimis; v těchto souvislostech bylo rovněž nutno analyzovat podpory na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
e)
v případě těchto stejných odvětví neumožňovaly dostupné informace zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel týkajících se státní podpory ve formě záruk použitelných od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek.
b) Odůvodnění druhého rozhodnutí o zahájení řízení
(55)
Druhé řízení bylo zahájeno z těchto kumulativních důvodů:
a)
když byly řecké orgány požádány o vysvětlení ohledně předmětných podpor, uvedly, že i když neznají přesný počet příjemců, vztahuje se pravděpodobně na částky předmětných podpor pravidlo de minimis; kromě skutečnosti, že se pravidlo de minimis až do 1. ledna 2005 nevztahovalo na odvětví zemědělství, Komise neměla žádný údaj, který by jí umožnil zjistit, do jaké míry částky obdržené zemědělskými podniky na základě vyhlášky č. 66336/B.1398 a jejích změněných znění spadají do pole působnosti nařízení Komise (ES) č. 1860/2004 ze dne 6. října 2004 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis v zemědělském odvětví (17), kterým se zavedlo pravidlo de minimis v odvětví zemědělství;
b)
vzhledem ke skutečnosti, že se výše uvedené vyhlášky vztahovaly na podniky v obtížích, bylo nutno analyzovat podpory z hlediska různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z dotyčných vyhlášek, tj. počínaje 21. zářím 1993; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
c)
pokud jde stále o odvětví zemědělství, dostupné informace neumožňovaly zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podporu ve formě záruk, a to od 21. září 1993;
d)
v odvětvích průmyslu a řemeslné výroby bylo sice pravidlo de minimis použitelné, protože ale řecké orgány neznaly počet příjemců opatření stanovených výše uvedenými vyhláškami a protože se prahy podpor vypočítávají za období tří let a ne pro jednorázové opatření, nebylo možno zjistit, zda se na podpory stanovené výše uvedenými vyhláškami mohlo skutečně vztahovat pravidlo de minimis; v těchto souvislostech bylo nutno analyzovat podpory rovněž na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích od 21. září 1993; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
e)
v případě těchto stejných odvětví neumožňovaly dostupné informace zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podpory ve formě záruk, a to od 21. září 1993.
c) Odůvodnění třetího rozhodnutí o zahájení řízení
(56)
Třetí řízení bylo zahájeno z těchto kumulativních důvodů:
a)
v informacích, jež poskytly, řecké orgány stejně jako v případě obou prvních rozhodnutí o zahájení řízení uvedly, že předmětné částky měly pravděpodobně spadat pod pravidlo de minimis; kromě skutečnosti, že až do 1. ledna 2005 se pravidlo de minimis netýkalo odvětví zemědělství, neměla Komise k dispozici žádné údaje, které by jí umožnily posoudit, do jaké míry by částky obdržené zemědělskými podniky na základě vyhlášek, jež tvořily právní základ předmětného režimu, mohly spadat do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1860/2004;
b)
vzhledem k tomu, že se předmětné vyhlášky vztahovaly na podniky v obtížích, bylo nutno analyzovat podpory z hlediska různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z dotyčných vyhlášek, přičemž dostupné informace neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
c)
v odvětvích průmyslu, hotelových služeb a řemeslné výroby bylo sice pravidlo de minimis použitelné, protože ale řecké orgány neposkytly informace o počtu příjemců podpor a protože se prahy podpory de minimis vypočítávají za období tří let a ne pro jednorázové opatření, nebylo možno zjistit, zda se na podpory stanovené výše uvedenými vyhláškami mohlo skutečně vztahovat pravidlo de minimis; v těchto souvislostech bylo rovněž nutno analyzovat podpory na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
d)
na odvětví těžby a loďařství se pravidlo de minimis vztahovalo až počínaje vstupem v platnost nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (18); ovšem z důvodů uvedených v písmenu c) bylo rovněž nutno analyzovat podpory na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
e)
v odvětví námořní dopravy nebylo pravidlo de minimis použitelné a podpory bylo rovněž nutno analyzovat na základě pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila od vstupu v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena
f)
v žádném z uvedených odvětví neumožňovaly dostupné informace zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podpory ve formě záruk, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek;
g)
vyhláška č. 2041901/16.5.1989 a vyhlášky zmíněné ve výše uvedeném 50. a 51. bodě odůvodnění stanovily podpory pro jiné prefektury než Rhodope, Xanthi a Evros a nebylo možno zjistit, zda se u plánovaného systému zásahů jedná o rozšíření systému použitého u výše uvedených tří prefektur nebo o samostatný systém, a bez ohledu na zvažovaný případ nebylo také možno na základě dostupných informací zjistit, zda byly dodrženy normy použitelné na státní podporu (normy použitelné na regionální podporu nebo na pravidlo de minimis);
h)
za předpokladu, že by vyhlášky uvedené v písmenu g) představovaly rozšíření systému zásahů použitého v prefekturách Rhodope, Xanthi a Evros, nebylo možno zjistit, zda by plánované podpory mohly spadat do rámce pravidla de minimis nebo zda by mohly být považovány za slučitelné s ustanoveními, kterými se řídí poskytování podpor na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích;
i)
za předpokladu, že by vyhlášky uvedené v písmenu g) představovaly samostatný systém zásahů, bylo vzhledem k neupřesnění této otázky v jejich ustanoveních nutno zvážit slučitelnost jeho použití na zdravé podniky a na podniky v obtížích, přičemž analýza dospěla k těmto závěrům:
-
pokud jde o podniky v obtížích, nebylo možno zjistit, zda by plánované podpory nemohly spadat pod pravidlo de minimis nebo zda by je nebylo možno považovat za slučitelné s ustanoveními, kterými se řídí poskytování podpor na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích,
-
pokud jde o zdravé podniky, nebylo možno zjistit, zda provozní kapitál vytvořený díky půjčce s poskytnutou úrokovou subvencí sloužil k financování způsobilých investic ve smyslu nařízení EU o regionálních podporách.
IV. PŘIPOMÍNKY ŘECKÝCH ORGÁNŮ K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
a) Připomínky řeckých orgánů k prvnímu rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení
(57)
Ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 uvedly řecké orgány následující:
a)
u seskupení půjček se jedná o správní nástroj, který pro veřejnou správu nepředstavuje vysoké náklady;
b)
výpočet úroků za období šesti měsíců již podpořila judikatura vnitrostátního nejvyššího soudu, který prohlásil čtvrtletní kapitalizaci za protiprávní a nevhodnou, protože je odpovědná za zhoršování zadlužení;
c)
poskytnutí státní záruky nelze považovat za podporu, protože její použití provázejí opatření, jež jsou pro dlužníky mimořádně tvrdá;
d)
během referenčního období zůstaly úrokové sazby v Řecku bez ohledu na úrokovou subvenci nadále mnohem vyšší než ve zbývající části Unie, čímž nedošlo k narušení hospodářské soutěže, a to tím spíše, že podniky, které byly příjemci podpory, musely být životaschopné; úroková subvence byla kromě toho financována ze zvláštního účtu mimo státní rozpočet;
e)
poskytnutí období osvobození nelze považovat podporu, protože dluh a úroky přetrvávají: jedná se pouze o odložení splátek, jež lze odůvodnit hospodářskou situací;
f)
vyhláška č. 72742/B1723 (viz výše uvedený 42. bod odůvodnění) nevede k žádným dodatečným nákladům v porovnání s náklady vyvolanými vyhláškou, která tvoří základ předmětného režimu;
g)
uvolnění jištění na základě vyhlášky č. 2071670/11297 nelze považovat za podporu podniku, protože tato jištění jsou přizpůsobena výši restrukturalizovaných půjček a záruka řeckého státu navíc nepokrývá jakékoli náklady uložené vypůjčovatelům bankami;
h)
vyhláška č. 69836/B1451 a její změněná znění se týkala obecně zpracovatelských podniků a nezmiňovala konkrétně zpracovatelské podniky v odvětví zemědělství, které byly pokryty nařízením Rady (EHS) č. 866/1990 ze dne 29. března 1990 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů (19), nařízením Rady (ES) č. 951/1997 ze dne 20. května 1997 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů (20) a nařízením Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (21); tato nařízení byla uplatněna zavedením operačních programů druhého a třetího rámce podpory Společenství; podniky, které investovaly a obdržely za tímto účelem podporu od ministerstva zemědělství, rozvoje a výživy, nemohly využít restrukturalizace dluhů, protože se s tím nepočítalo; nebylo použito ani pravidlo de minimis, protože k získání dotace musely hospodářské subjekty provést práce a nést s nimi spojené náklady;
i)
odkaz na pravidlo de minimis slouží výlučně k dokreslení skutečnosti, že většina poskytnutých podpor nepřesáhla prahovou hodnotu de minimis, aniž by se přitom zvláště odkazovalo na odvětví zemědělství;
j)
kritérium „životaschopnosti po restrukturalizaci dluhu“ nemá žádný vliv na celkové posouzení životaschopnosti podniku provedené úvěrovou institucí, protože o způsobilosti k restrukturalizaci dluhu se rozhoduje ihned po vypracování studie životaschopnosti;
k)
restrukturalizace se týká starých půjček a na nové investice nebylo poskytnuto žádné financování;
l)
pokud jde o celkový grantový ekvivalent podpory na restrukturalizaci dluhů, drtivá většina podpor představovala nízké částky, u cílených oblastí (Kastorie a Euboia) se jednalo o znevýhodněné oblasti ve smyslu směrnice Rady 75/268/EHS ze dne 28. dubna 1975 o zemědělství v horských a znevýhodněných oblastech (22) a celá země je součástí cíle č. 1;
m)
úroková sazba použitá u nových půjček odpovídá sazbě u poslední emise státních dluhopisů a úroková subvence se netýká celé doby trvání restrukturalizované půjčky ale pouze prvních kritických roků, přičemž rozdíl sazeb není příliš významný (jeden až dva procentní body);
n)
režim trval od 30. června 1993 do 30. června 2003.
b) Připomínky řeckých orgánů k druhému rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení
(58)
Ve svém dopise ze dne 18. srpna 2005 řecké orgány předložily tyto argumenty, přičemž se ve většině případů jednalo o tvrzení již obsažená v jejich odpovědi na první rozhodnutí o zahájení řízení (viz předchozí bod odůvodnění):
a)
u seskupení půjček se jedná o správní nástroj, který pro veřejnou správu nepředstavuje vysoké náklady (k tomu dodávají, že cílem tohoto nástroje není selektivní poskytování podpor);
b)
výpočet úroků za období šesti měsíců již podpořila judikatura vnitrostátního nejvyššího soudu, který prohlásil čtvrtletní kapitalizaci za protiprávní a nevhodnou, protože je odpovědná za zhoršování zadlužení;
c)
během referenčního období zůstaly úrokové sazby v Řecku bez ohledu na úrokovou subvenci nadále mnohem vyšší než ve zbývající části Společenství;
d)
poskytnutí státní záruky nelze považovat za podporu, protože její použití provázejí podmínky, jež jsou pro dlužníky mimořádně tvrdé;
e)
úroky z prodlení a úrokové subvence byly financovány ze zvláštního účtu (účet zřízený zákonem č. 128/75) mimo státní rozpočet;
f)
poskytnutí období osvobození nelze považovat podporu, protože dluh a úroky přetrvávají: jedná se pouze o odložení splátek, jež lze odůvodnit hospodářskou situací;
g)
ustanovení ministerské vyhlášky 66336/B.1398/1993 a její změněná znění počítala s možností zásahu ve prospěch podniků usazených v prefekturách Florina a Kilkis bez výrazných nákladů pro veřejnou správu a za podmínky, že uvedené podniky jsou považovány za životaschopné; nenarušovala proto hospodářskou soutěž ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES; kromě toho nelze zapomínat na to, že prefektury Florina a Kilkis sousedí s bývalou jugoslávskou republikou Makedonie a že během referenčního období (devadesátá léta) značně trpěly nestabilitou a válečným stavem v tomto regionu;
h)
výše uvedená vyhláška k tomu odkazuje na průmyslové podniky a podniky s řemeslnou výrobou a podle řeckých orgánů se její ustanovení údajně netýkala zemědělských podniků.
c) Připomínky řeckých orgánů k třetímu rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení
(59)
Ve svém dopise ze dne 10. května 2006 uvedly řecké orgány tyto argumenty:
a)
prefektury dotčené předmětnými vyhláškami se nacházely v obtížné hospodářské situaci poznamenané nízkým stupněm hospodářské činnosti a vyšší mírou nezaměstnanosti než ve zbylé části země, přičemž tyto okolnosti zhoršoval válečný stav v sousedních zemích (např. v Kosovu); k narušení hospodářské soutěže proto nemohlo dojít a podpory poskytnuté formou restrukturalizace dluhů a úvěrových subvencí mohly využít výjimky stanovené v čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES;
b)
podpory byly zaměřeny na vyřešení potíží v podobě nedostatečné dynamiky místních trhů, oslabení pracovního trhu, snížení poptávky a rovněž na dlouhodobý hospodářský rozvoj;
c)
pokud jde o tvrzení Komise, podle nějž mohlo údajně dojít k narušení podmínek obchodu v rámci Společenství vzhledem k silné hospodářské soutěži, jež existuje v odvětví zemědělství, se ze všech zkoumaných vyhlášek pouze vyhláška 1648/B22/13.1.1994 týká podniků s průmyslovým typem chovu; k tomu produkce masa v prefekturách Evros, Rhodope a Xanthi představovala v období 1995-2004 pouze malou část zemědělské produkce dotyčných prefektur a hrubý domácí produkt (HDP) těchto prefektur sice během šetřeného období vzrostl (jak v absolutních údajích, tak na obyvatele), ale zůstával přesto nadále značně pod vnitrostátním průměrem;
d)
vyhlášky č. 2041901/16.5.1989 a 2078809/1989, jež stanovily úrokové subvence u půjček na provozní kapitál podniků v prefekturách Lesbos, Samos, Chios a Dodecanese, stanovily také, že tyto podniky musí být před a po restrukturalizaci svých dluhů životaschopné;
e)
příslušné orgány v Řecku byly sice požádány, aby shromáždily údaje o skutečně poskytnutých podporách, nebyly ale schopny je poskytnout;
f)
úrokové subvence byly financovány z účtu zřízeného zákonem č. 128/75, který neobsahuje státní prostředky, protože se jedná o účet určený hlavně na přerozdělování finančních prostředků.
d) Dopisy řeckých orgánů ze dne 15. a 29. března 2011
(60)
V dopisech ze dne 15. a 29. března 2011 řecké orgány především upřesnily konce platnosti výchozích vyhlášek, kterými se řídily předmětné režimy. Jedná se o tyto termíny:
a)
30. června 2003 v případě vyhlášky č. 69836/B1461 (prefektury Kastorie a Euboia);
b)
30. června 2000 v případě vyhlášky č. 66336/B/398/14-9-1993 (prefektury Florina a Kilkis);
c)
31. prosince 2005 v případě vyhlášky č. 1648/B.22/13.1.94 (prefektury Xanthi, Rhodope a Evros);
d)
31. prosince 2004 v případě vyhlášky č. 2041901/16-5-1989 (prefektury Rhodope, Evros, Xanthi, Dodecanese a ostrovy Lesbos, Samos a Chios).
(61)
Řecké orgány dále upřesňují, že kritérium životaschopnosti podniků po restrukturalizaci dluhů nepředstavovalo výlučně zohlednění životaschopnosti podniků po restrukturalizaci dluhů ale spíše celkové posouzení životaschopnosti podniků před a po restrukturalizaci.
(62)
Oba dopisy obsahují rovněž tabulky s uvedením grantového ekvivalentu předmětných podpor obdrženého každým podnikem-příjemcem, přičemž účelem tabulek je zdůraznit procentuální podíl podniků, u nichž by podpory mohly spadat do rámce režimu de minimis. Řecké orgány nicméně přiznávají, že u podpor poskytnutých na základě vyhlášek č. 2041901/16-5-1989 (prefektury Xanthi, Rhodope a Evros a ostrovy Samos, Lesbos, Chios a Dodecanese) a č. 1648/B.22/13.1.94 (prefektury Xanthi, Rhodope a Evros) zahrnují dostupné údaje pouze období 2004-2007. Údaje poskytnuté ohledně podpor poskytnutých na základě vyhlášky č. 69836/B1461 (prefektury Kastorie a Euboia) pokrývají období 1993-1998 a údaje ohledně podpor poskytnutých na základě vyhlášky č. 66336/B/398/14-9-1993 (prefektury Florina a Kilkis) období 1993-2001. Tyto údaje byly získány od bank, ale ne všechny na žádost odpověděly. Řecké orgány se přesto domnívají, že číselné údaje se blíží celkové částce poskytnutých podpor, protože banky, které reagovaly, představují hlavní poskytovatele úvěrů pro dotyčné prefektury. Podle nich analýza údajů prokazuje, že podpory zapadají do rámce prahové hodnoty de minimis v 73,55 až 99,46 % případů v závislosti na období a zvažované vyhlášce.
(63)
Řecké orgány nakonec upřesňují, že výrobní a zpracovatelské podniky zemědělských produktů a podniky uvádějící je na trh nebyly pro podpory způsobilé a že termín „důlní podniky“ ve skutečnosti znamená podniky těžící mramor a kámen.
V. HODNOCENÍ
V.I. EXISTENCE PODPORY
(64)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem. Bráno doslova odpovídají předmětné podpory této definici v tom smyslu, že jsou financovány státem nebo ze státních prostředků, že se týkají určitých podniků (podniků odvětví zemědělství, řemeslné výroby, průmyslu, hotelových služeb, těžby - viz 63. bod odůvodnění - a loďařství v uvedených prefekturách), které zvýhodňují opatřeními, jako je splátkový kalendář jejich půjček, snížení splátek v důsledku jejich rozložení v čase, úvěrové subvence nebo poskytnutí záruk, a že mohou ovlivnit obchod (23) a narušit hospodářskou soutěž (24).
(65)
Řecké orgány se samozřejmě pokusily prokázat, že předmětné podpory mohou spadat do rámce režimu de minimis, a nepředstavují proto státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Ovšem kromě skutečnosti, že pravidlo de minimis nebylo během období platnosti vyhlášek, jež představují právní základ předmětných režimů, vždy použitelné na všechna dotyčná odvětví (což byl ostatně jeden z důvodů rozhodnutí o zahájení řízení), jsou tyto údaje i podle přiznání uvedených orgánů neúplné (viz 62. bod odůvodnění). Kromě toho se výše podpor de minimis liší podle jednotlivých odvětví (v odvětví průmyslu a v odvětví zemědělství nejsou stejné) a na základě poskytnutých tabulek se lze domnívat, že řecké orgány tento rozdíl zcela jasně nepochopily. Na rozdíl od tvrzení řeckých orgánů, podle nichž podniky výroby, zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů nebyly způsobilé pro předmětné režimy podpory, Komise zjišťuje, že z výše zmíněných tabulek jasně vyplývá, že některé podniky z těchto odvětví činnosti byly přesto příjemci podpor a že tyto podpory jsou považovány za podpory v rámci režimu de minimis, i když zjevně přesahují přípustnou prahovou hodnotu.
(66)
Komise připomíná, že každá jednotlivá podpora poskytnutá na základě režimu, který splňuje v okamžiku poskytnutí podmínky uvedené v použitelném nařízení o podpoře de minimis, je považována za podporu, jež nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(67)
V okamžiku, kdy řecké orgány začaly poskytovat předmětné podpory, pro odvětví zemědělství dosud neexistovaly předpisy Unie, kterými se řídí podpory de minimis.
(68)
První předpisy Společenství v této oblasti představují ustanovení nařízení (ES) č. 1860/2004 (25).
(69)
Podle nařízení (ES) č. 1860/2004, které zahrnuje jak zemědělskou prvovýrobu, tak zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů, neovlivňují podpory nepřesahující částku 3 000 EUR na příjemce a na tři roky obchod mezi členskými státy, nenarušují nebo nemohou narušit hospodářskou soutěž, a nespadají proto pod čl. 107 odst. 1 SFEU.
(70)
Při použití článku 5 nařízení (ES) č. 1860/2004 platí stejné pro podpory poskytnuté před vstupem v platnost dotyčného nařízení, pokud tyto podpory splňují všechny podmínky stanovené v jeho článcích 1 a 3.
(71)
Dne 1. ledna 2008 bylo nařízení (ES) č. 1860/2004 nahrazeno nařízením Komise (ES) č. 1535/2007 ze dne 20. prosince 2007 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis v produkčním odvětví zemědělských produktů (26), kterým se zvýšila částka podpory de minimis na 7 500 EUR na příjemce a období tří fiskálních hospodářských roků, a to bez ohledu na formu a cíle podpor při maximální částce na členský stát, která odpovídá 0,75 % hodnoty roční produkce.
(72)
Ustanovení čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1535/2007 uvádí, že „[…] nařízení se vztahuje na podporu poskytnutou před 1. lednem 2008 podnikům produkčního odvětví zemědělských produktů, pokud tato podpora splňuje všechny podmínky stanovené v článcích 1, 2, 3 a 4, s výjimkou požadavku výslovného odkazu na toto nařízení uvedeného v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci“. Nařízení se ovšem vztahuje pouze pro zemědělskou prvovýrobu.
(73)
Pravidlo de minimis použitelné od 1. ledna 2007 v oblasti zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů je stanoveno v nařízení Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2007 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (27).
(74)
Ustanovení čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1998/2006 stanoví částku, do jejíž výše podpora neovlivňuje obchod mezi členskými státy, nenarušuje nebo nemůže narušit hospodářskou soutěž, a nespadá proto pod čl. 107 odst. 1 SFEU, na 200 000 EUR.
(75)
Ustanovení čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1998/2006 uvádí, že „toto nařízení se […] použije na podpory poskytnuté před jeho vstupem v platnost podnikům provozujícím zpracovávání a uvádění na trh zemědělských produktů, jestliže podpora splňuje veškeré podmínky stanovené v článku 1 a 2. ...“.
(76)
V těchto souvislostech nebude Komise považovat za státní podporu podpory poskytnuté na základě analyzovaných vyhlášek, které nepřesahují na příjemce:
a)
v případě zemědělské prvovýroby: 3 000 EUR za tříleté období, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1860/2004, nebo 7 500 EUR za období tří fiskálních roků, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1535/2007;
b)
v případě zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů: 3 000 EUR za tříleté období, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1860/2004, nebo 200 000 EUR za období tří fiskálních roků, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1998/2006.
(77)
Komise ovšem zdůrazňuje, že ustanovení nařízení (ES) č. 1998/2006 a (ES) č. 1535/2007 nemohou využívat podniky v obtížích.
(78)
V jiných odvětvích, než je zemědělství (což v tomto konkrétním případě znamená v různých odvětvích uvedených v tomto rozhodnutí s výjimkou odvětví loďařství, o němž bude pojednáno níže v 80. a 81. bodě odůvodnění (28)), bylo použitelné v okamžiku, kdy byly předmětné podpory poskytnuty, pravidlo de minimis stanovené ve sdělení Komise ze dne 20. května 1992 s názvem „Rámec Společenství pro podpory malým a středním podnikům z roku 1992“ (29) (dále jen „rámec Společenství z roku 1992“). Sdělení stanovilo, že „[…] vyplacení ad hoc podpor nepřesahujících částku 50 000 ecu na daný druh výdajů a režimy, na jejichž základě je částka podpory, již může získat podnik pro daný typ výdajů za tříleté období, omezena na tuto výši, nemusí být nadále oznamovány podle čl. 93 odst. 3 [Smlouvy o ES] (30) za podmínky, že poskytnutí podpory nebo podmínky režimu obsahují výslovné ustanovení, které stanoví, že dodatečná podpora poskytnutá stejném podniku na stejný druh výdajů z jiných zdrojů financování nebo v rámci jiných režimů nesmí zvýšit celkovou částku, jejímž je podnik příjemcem, na hranici přesahující prahovou hodnotu ve výši 50 000 ecu. …“. Toto pravidlo bylo následně předefinováno ve sdělení Komise o podpoře de minimis (31) z roku 1996 (dále jen „sdělení z roku 1996“), které stanovilo výši podpory de minimis na 100 000 ecu za stejné období, a poté v nařízení (ES) č. 69/2001, které stanovilo tuto částku na 100 000 EUR za stejné období.
(79)
Vzhledem k termínům ukončení platnosti analyzovaných režimů (poslední k 31. prosinci 2005) a k nemožnosti zpětného uplatnění předpisů, pokud jde o odvětví uvedená v 78. bodě odůvodnění, nebude Komise považovat za státní podporu podpory poskytnuté na základě analyzovaných vyhlášek, které nepřesahují na příjemce:
a)
50 000 ecu za tři roky během období od 19. srpna 1992 do 5. března 1996, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s ustanoveními rámce z roku 1992;
b)
100 000 ecu/EUR za tři roky během období od 6. března 1996 do 1. února 2001, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s příslušnými ustanoveními sdělení z roku 1996;
c)
100 000 EUR za tři roky během období od 2. února 2001 do 31. prosince 2005, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (ES) č. 69/2001.
(80)
Pokud jde o odvětví loďařství, pravidlo de minimis je použitelné pouze od vstupu v platnosti nařízení (ES) č. 69/2001.
(81)
Komise proto nebude považovat za státní podporu podpory poskytnuté na základě analyzovaných vyhlášek, které nepřesahují částku 100 000 EUR na příjemce a tři roky během období od 2. února 2001 do 31. prosince 2005, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (ES) č. 69/2001.
(82)
Ostatní tvrzení, kterými řecké orgány odůvodňují neexistenci státní podpory, nemůže Komise přijmout z následujících důvodů, které platí v každém případě, kdy jsou tato tvrzení použita:
a)
tvrzením, že seskupení půjček nevede k vysokým nákladům pro veřejnou správu (viz zejména 57. bod odůvodnění písm. a) a 58. bod odůvodnění písm. a)), řecké orgány uznávají, že opatření znamená pro stát náklad, tj. zapojuje státní prostředky;
b)
až do vstupu v platnost sdělení o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (32) (dále jen „sdělení z roku 2000“) byly všechny záruky považovány za obsahující prvek státní podpory (viz 105. bod odůvodnění písm. a)); sdělení z roku 2000 stanoví, že záruku lze považovat za prostu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, pokud se u příjemců nejedná o vypůjčovatele ve finančních obtížích a pokud by v zásadě mohli získat půjčku na finančních trzích za tržních podmínek bez zásahu státu, jestliže jsou záruky spojeny s konkrétní finanční operací, týkají se určité maximální částky, nepokrývají více než 80 % splatného zůstatku půjčky nebo jiného finančního závazku (s výjimkou investičních dluhopisů a podobných nástrojů), nejsou neomezené, pokud jsou podmínky režimu stanoveny na základě realistického posouzení rizik ohledně zajištění co nejpravděpodobnějšího vlastního financování pomocí pojistného hrazeného podniky-příjemci, pokud režim určuje způsoby poskytování záruk a stanoví, že jeho obecné financování bude předmětem přezkumu nejméně jednou za rok a pokud pojistné kryje jak běžná rizika spojená s poskytnutím záruky, tak správní náklady režimu a umožňuje běžné odměňování výchozího kapitálu případně poskytnutého státem pro rozběh režimu; řecké orgány ovšem neposkytly žádnou informaci, která by potvrzovala přijatelnost tohoto scénáře v tomto konkrétním případě;
c)
pokud jde o hospodářskou soutěž, nepředstavuje poskytnutí období osvobození (viz 57. bod odůvodnění písm. e) a 58. bod odůvodnění písm. f)) pouze časové posunutí splátek, protože se jím snižuje splátková zátěž v konkrétním okamžiku a příjemci se poskytuje dočasné finanční ulehčení;
d)
přestože účet zřízený zákonem č. 128/75, který se používá pro financování úrokových subvencí (viz 57. bod odůvodnění písm. d), 58. bod odůvodnění písm. e) a 59. bod odůvodnění písm. f)), nebyl, jak uvádějí samy řecké orgány, zahrnut do rozpočtu řeckého státu, představuje státní prostředek (33);
e)
poskytnutí úrokové subvence u půjček poskytuje podnikům, které jsou jejím příjemcem, zvýhodnění, i když jsou úrokové sazby v zemi vysoké;
f)
přestože uvolnění jištění poskytovaných pro získání záruky (viz 57. bod odůvodnění písm. g)) nepředstavuje podle vyhlášky č. 2071670/11297 pro řecký stát žádný přímý výdaj, obsahuje prvek podpory, protože stát tím, že s touto možností počítá, nejenom poskytuje podnikům-příjemcům možnost získání kapitálu, ale ruší zároveň kompenzační opatření požadované pro získání své záruky;
g)
skutečnost, že v Řecku byly údajně vysoké úrokové sazby (viz 57. bod odůvodnění písm. d)), neznamená nepřítomnost podpory v tom smyslu, že bez ohledu na hospodářské okolnosti, za nichž došlo k restrukturalizacím dluhů s úrokovými subvencemi, už pouhá skutečnost jejich poskytnutí se rovná zbavení příjemců zátěže, kterou by musely za běžných okolností nést při výkonu své činnosti.
(83)
Vzhledem ke všem těmto důvodům nezbývá Komisi než dospět k závěru, že podpory, které nesplňují prahové hodnoty a podmínky pro poskytování podpor de minimis uvedených v 68. až 81. bodě odůvodnění, spadají do oblasti působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU.
V.II. SLUČITELNOST PODPORY
(84)
V případech stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU mohou být ovšem určité podpory uplatněním výjimky považovány za slučitelné s vnitřním trhem.
(85)
V tomto konkrétním případě je nutno v rámci každého zahájeného řízení přezkoumat, jakou výjimku by bylo možno uplatnit podle jednotlivých dotčených odvětví (při odlišení odvětví zemědělství a ostatních odvětví).
V.II.1 PODPORY TÝKAJÍCÍ SE PREFEKTUR KASTORIE A EUBOIA, KTERÉ BYLY PŘEDMĚTEM PRVNÍHO ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
a) Odvětví zemědělství
(86)
Vzhledem k povaze poskytnutých podpor je jedinou výjimkou, o které lze uvažovat při odůvodnění jejich slučitelnosti s vnitřním trhem, výjimka, s níž počítá čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a podle níž lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(87)
Jelikož se u předmětných podpor jedná o neoznámené podpory, je nutno pro použití této výjimky, aby byly v souladu s pravidly o státní podpoře, jež platila v okamžiku jejich poskytnutí. Podle údajů poskytnutých řeckými orgány trval předmětný režim od 30. června 1993 do 30. června 2003. Slučitelnost předmětného režimu s vnitřním trhem bude proto analyzována na základě předpisů o státní podpoře použitelných během tohoto období.
(88)
Jedním z důvodů, které vedly Komisi k zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, je, že podpory se zdály být určeny pro podniky v obtížích. V této věci řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 uvedly, že kritérium „životaschopnosti po restrukturalizaci dluhů“ nemělo žádný vliv na celkové posouzení životaschopnosti podniku, které provedla úvěrová instituce, protože o způsobilosti k restrukturalizaci se rozhodovalo okamžitě po vypracování studie životaschopnosti. Toto tvrzení bylo opakováno v dopisech ze dne 15. a 29. března 2011 (viz 61. bod odůvodnění).
(89)
Komise se domnívá, že toto vysvětlení neumožňuje dospět k závěru, že podpory nebyly poskytovány podnikům v obtížích, protože se sice, jak tvrdí řecké orgány, o způsobilosti k restrukturalizaci dluhů rozhodovalo ihned po vypracování studie životaschopnosti, ale samotná studie byla zaměřena na výhledy životaschopnosti příjemců po provedení restrukturalizace dluhů, což znamená, že zájemci-příjemci se mohli nacházet v okamžiku provádění studie v potížích a přitom být do režimu zahrnuti, protože subjekt provádějící studii mohl odhadnout možnosti návratu k životaschopnosti po restrukturalizaci dluhů (Komise tento prvek ostatně zdůraznila ve 23. bodě odůvodnění svého rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, protože se preambule vyhlášky č. 2045909/7931/0025 zmiňovala o nutnosti podpořit podniky prefektur Kastorie a Euboia, které čelí potížím s likviditou).
i) Předpisy použitelné na podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích během zvažovaného období
I. Období od 1. října 1993 do 31. prosince 1997
(90)
Podpory podnikům v obtížích podléhají určitému počtu pravidel. V okamžiku vstupu v platnost vyhlášky č. 69836/B1461 Komise prováděla politiku, na jejímž základě považovala v odvětví zemědělství tyto podpory za provozní, jež mohly být prohlášeny za slučitelné s vnitřním trhem pouze za splnění třech následujících podmínek:
a)
předmětné podpory se musely týkat finančních nákladů půjček uzavřených za účelem financování již provedených investic;
b)
kumulovaný grantový ekvivalent podpor případně poskytnutých u předem dojednaných půjček a předmětných podpor nesměl přesáhnout obecně přijímané míry, tj.:
i)
u investic na úrovni zemědělské prvovýroby: 35 nebo 75 % v znevýhodněných oblastech ve smyslu směrnice 75/268/EHS,
ii)
u investic na úrovni zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů: 55 nebo 75 % v oblastech cíle 1 u projektů, které jsou v souladu s odvětvovými programy nebo jedním z cílů článku 1 nařízení (EHS) č. 866/90 (34), a 35 % (nebo 50 % v oblastech cíle 1) u ostatních projektů za podmínky, že nejsou vyloučeny z výběrových kritérií stanovených v bodě 2 přílohy rozhodnutí Komise 90/342/EHS ze dne 7. června 1990 o přijetí výběrových kritérií pro investice do zlepšení zpracovatelských a marketingových podmínek pro zemědělské a lesnické produkty (35) (či rozhodnutí 94/173/ES (36), které jej nahradilo);
c)
předmětné podpory musí následovat po úpravách sazeb nových půjček provedených za účelem zohlednění kolísání hodnoty peněz (výše podpor musí být nižší nebo se rovnat změně sazeb u nových půjček) a musí se týkat zemědělských hospodářství, u kterých existují záruky životaschopnosti, a to zejména v případech, kdy by finanční zátěž vyplývající ze stávajících půjček byla takové míry, že by u hospodářství existovalo riziko ohrožení či dokonce úpadku.
(91)
V dopise ze dne 9. srpna 2004 řecké orgány uvedly, že se vyhláška č. 69836/B1451 a její změněná znění týkají zpracovatelských podniků obecně, že tato vyhláška se nijak zvláště nezmiňuje o zpracovatelských podnicích odvětví zemědělství, které jsou pokryty nařízeními (EHS) č. 866/90, (ES) č. 951/97 a (ES) č. 1257/1999, že celé území země patří k cíli 1 a že podniky, které investovaly a získaly za tím účelem podporu od ministerstva zemědělství, rozvoje a výživy, nemohly využít restrukturalizace dluhů, protože se s tím nepočítalo. Pokud jde o celkový grantový ekvivalent restrukturalizace dluhů, dodávají, že drtivá většina podpor představovala nízké částky a že restrukturalizace dluhů se týká starých půjček, a tím pádem již provedených investic.
(92)
Upřesnění poskytnutá řeckými orgány v prvé řadě Komisi neumožňují vyloučit, že zpracovatelské podniky odvětví zemědělství nemohly být příjemci podpor na základě vyhlášky č. 69836/B1451 a jejích změněných znění, protože skutečnost, že dotyčné podniky nejsou zvláště zmiňovány, automaticky neznamená, že nepatří do obecné kategorie zpracovatelských podniků (průmyslových podniků), které spadají do oblasti působnosti vyhlášky.
(93)
Pokud jde o dodržení podmínek stanovených v 90. bodě odůvodnění, Komise zjišťuje, že vyhláška č. 69836/B1451 a její změněná znění pokrývala restrukturalizaci půjček, jež se mohly týkat jak investic, tak provozního kapitálu.
(94)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček spojených s investiční činností, upřesnění poskytnutá řeckými orgány umožňují Komisi konstatovat, že podmínka stanovená v 90. bodě odůvodnění písm. a) je splněna, protože se tyto půjčky týkaly již provedených investic.
(95)
Komise může rovněž považovat druhou možnost podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění písm. c) za splněnou, protože podniky-příjemci musí být po restrukturalizaci dluhů životaschopné na základě posouzení provedeného finančními institucemi.
(96)
Komise ale nemůže na základě informací, které má k dispozici, dospět k závěru o nezpochybnitelném dodržení podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění písm. b), protože řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 upřesnily, že se na podniky zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů vztahovala mimo jiné nařízení (EHS) č. 866/90 a (ES) č. 951/97 a že tato nařízení byla uplatněna při dodržení jejich ustanovení, což znamená, že podpory již mohly být poskytnuty ve výši maximální povolené míry stanovené dotyčnými nařízeními (75 % pro oblasti cíle 1, k nimž Řecko patří) a že uplatnění předmětného režimu v tomto konkrétním případě mohlo vést kvůli kumulování podpor k překročení této míry.
(97)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček spojených s vytvořením provozního kapitálu, k provádění předmětného režimu také nemohlo dojít při dodržení všech podmínek stanovených v 90. bodě odůvodnění, protože první ze stanovených podmínek (písmeno a) výslovně stanoví, že půjčky musí být vázány na investice.
II. Období od 1. ledna 1998 do 30. června 2000
(98)
V roce 1997 byly podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění nahrazeny ustanoveními sdělení Komise s názvem „Pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích“ (dále jen „pokyny z roku 1997“) (37). V bodě 4.4 dotyčných pokynů se stanoví, že „pokud jde o odvětví zemědělství, jsou [pokyny] použitelné od 1. ledna 1998 na nové státní podpory a na stávající podpory od stejného dne nebo, pokud Komise zahájila v těchto souvislostech vůči jednomu nebo více členských států řízení podle čl. 93 odst. 2 Smlouvy [o ES], ode dne přijetí konečného rozhodnutí Komisí na základě čl. 93 odst. 2 Smlouvy [o ES] týkajícího se dotyčného členského státu či členských států“.
(99)
Pokyny z roku 1997, které byly pro odvětví zemědělství zcela nové, stanovily mimo jiné toto:
a)
pokud jde o podpory na záchranu: poskytování podpor likvidity z akutních sociálních důvodů ve formě úvěrových záruk nebo splatných úvěrů se sazbou odpovídající tržní sazbě, v částce omezené na výši nezbytně nutnou k provozování podniku (např. pokrytí mzdových nákladů a zajištění běžného zásobování) a dobu rovněž nezbytně nutnou ke stanovení nezbytných a možných opatření na ozdravení, aniž by došlo k destabilizaci průmyslové nebo zemědělské situace v ostatních členských státech;
b)
pokud jde o podpory na restrukturalizaci: poskytování podpor spojených s prováděním restrukturalizačního plánu zaměřeného na omezení nebo nezvratné uzavření výrobních kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit v odvětví (omezení kapacit musí být dodatečné ke každému omezení, ke kterému by došlo v případě neexistence podpory na restrukturalizaci) s jedinou výjimkou v případech, kdy by se rozhodnutí přijatá ve prospěch všech příjemců během následných dvanáctiměsíčních období netýkala celkově určitého množství produktu nepřesahujícího stanovený procentuální podíl na celkové roční produkci tohoto produktu v zemi (3 % u opatření cílených na určitou kategorii produktů nebo hospodářských subjektů a 1,5 % u opatření necílených).
(100)
Členské státy měly možnost požádat o provádění těchto zemědělských ustanovení namísto ustanovení stanovených pokyny z roku 1997 pro jiná odvětví než zemědělství, která spadala do oblasti jejich působnosti (pro tato jiná odvětví platila velmi přísná kritéria, a to zejména v oblasti restrukturalizačního plánu a příspěvku příjemce na restrukturalizaci - viz mimo jiné kapitola b) „nezemědělské odvětví“, body 109 až 121).
(101)
V dopise ze dne 9. srpna 2004 řecké orgány neposkytly žádnou informaci, která by Komisi umožnila konstatovat, že došlo k přizpůsobení režimu podpor těmto ustanovením a že během zvažovaného období byly proto podpory poskytovány za dodržení příslušných podmínek pokynů z roku 1997, nebo-li za dodržení buď podmínek popsaných výše v 99. bodě odůvodnění písm. b), nebo za dodržení podmínek stanovených pro jiná odvětví než zemědělství (předložení restrukturalizačního plánu s výhledem na návrat k životaschopnosti v přiměřené době a vycházejícímu z realistických předpokladů, se zmírněním dopadů podpor na konkurenční subjekty, při dodržení zásady jediné podpory, provázenému omezením kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit v odvětví, zaručujícímu proporcionalitu mezi podporou a náklady na restrukturalizaci a výhodami z ní plynoucími a s pokrytím jejích sociálních nákladů).
III. Období od 1. července 2000 do 30. června 2003
(102)
Pokyny z roku 1997 byly nahrazeny dne 9. října 1999 pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích (dále jen „pokyny z roku 1999“) (38). V bodě 6.3 pokynů z roku 1999 je uvedeno, že „členské státy musí upravit své stávající režimy podpory na záchranu a restrukturalizaci, které mají zůstat v platnosti po 30. červnu 2000, aby je přizpůsobily … pokynům … po tomto dnu“. Kromě toho, „aby Komise mohla kontrolovat postup úprav, členské státy jí musí předložit seznam těchto režimů do 31. prosince 1999. Následně jí musí, v každém případě do 30. června 2000, poskytnout informace postačující k tomu, aby jí umožnily kontrolovat, zda jsou režimy skutečně upraveny v souladu s … pokyny“.
(103)
Pokyny z roku 1999 obsahovaly rovněž zvláštní kapitolu věnovanou restrukturalizaci podniků v obtížích v odvětví zemědělství. V porovnání s kapitolou pokynů z roku 1997 definovala tato kapitola nadbytečnou strukturální kapacitu odvětví, omezila výjimku uvedenou v 99. bodě odůvodnění písm. b) na podniky prvovýroby (což znamená, že pododvětví zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů automaticky podléhalo povinnosti snížení kapacit) a učinila platnou zásadu jediné podpory, podle níž podpory na restrukturalizaci mohou být poskytnuty pouze jednou.
(104)
V dopise ze dne 9. srpna 2004 řecké orgány neposkytly žádnou informaci, která by Komisi umožnila konstatovat, že došlo k přizpůsobení režimu podpor těmto ustanovením a že během zvažovaného období byly proto podpory poskytovány za dodržení příslušných podmínek pokynů z roku 1999, nebo-li po předložení restrukturalizačního plánu stanovujícímu zejména omezení kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit a případně omezenou výjimku uvedenou ve 103. bodě odůvodnění, a to na základě zásady jediné podpory.
ii) Záležitost záruk
(105)
Další oblast, kvůli které Komise zahájila řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, je otázka slučitelnosti podpor poskytnutých formou záruk. Řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 vyjádřily několik připomínek (viz 57. bod odůvodnění písm. c) a g)). Komise soudí, že tyto připomínky vyžadují následující poznámky:
a)
pokud jde o písmeno c), skutečnost, že poskytnutí záruky provázejí přísné podmínky, sama o sobě neznamená nepřítomnost státní podpory: pravidla použitelná během trvání předmětného režimu a uvedená v dopisech členským státům SG(89) D/4328 ze dne 5. dubna 1989 a SG(89) D/12772 ze dne 12. října 1989 a rovněž v bodě č. 38 sdělení Komise členským státům o použití článků 92 a 93 Smlouvy a článku 5 směrnice Komise 80/723/EHS na veřejné podniky v odvětví průmyslu (39) naopak jasně stanoví, že „[…] každá záruka poskytnutá státem přímo nebo prostřednictvím jím pověřených finančních institucí spadá do působnosti čl. 92 odst. 1 Smlouvy o ES“, a vyžadují uplatnění podmínek, které mohou vést až k likvidaci podniku; výše uvedené dopisy byly sice v roce 2000 nahrazeny sdělením o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk, jež počítalo se scénářem, který umožňuje dospět k závěru o nepřítomnosti státní podpory, ale řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 neposkytly žádné informace, jež by umožnily dospět k závěru, že poskytnuté záruky lze zahrnout do tohoto scénáře;
b)
i v případě, kdy by řecké orgány poskytly informace za účelem prokázání, že poskytnuté záruky spadají do scénáře o nepřítomnosti podpory, Komise by tento scénář nemohla schválit už jenom proto, že jej lze použít pouze, pokud podniky-příjemci nejsou ve finančních obtížích;
c)
pokud jde o písm. g), skutečnost, že záruka nepokrývá některé náklady, nepředstavuje v žádném případě důkaz o dodržení všech podmínek, které umožňují dospět k závěru o slučitelnosti podpory obsažené v poskytnutí záruky s vnitřním trhem; navíc je nutno konstatovat, že žádná z informací poskytnutých řeckými orgány v jejich dopise ze dne 9. srpna 2004 nepotvrzuje jejich dodržení.
(106)
Po tomto upřesnění Komise spíše soudí, že záruky představovaly během trvání předmětného režimu jeden z prvků souboru nástrojů poskytování podpor podnikům v obtížích, a jejich slučitelnost je proto spojena se slučitelností celého procesu restrukturalizace, k němuž, jak dostatečně ukazuje analýza v 94. až 104. bodě odůvodnění, řecké orgány neposkytly žádné informace, jež by umožnily Komisi zbavit se pochyb, jež vyjádřila při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (tyto úvahy ohledně záruk platí pro všechna tři řízení uvedená v tomto rozhodnutí a pro všechna uváděná odvětví s výjimkou záruk stanovených vyhláškou 2/82257/0025/18.12.2000, které budou předmětem odděleného přezkumu vzhledem k použitému kritériu životaschopnosti, tj. životaschopnosti před restrukturalizací dluhů).
(107)
Ostatní tvrzení rozváděná řeckými orgány v jejich dopise ze dne 9. srpna 2004 (použitá úroková sazba, záležitost existence či neexistence dodatečných výdajů vyvolaných vyhláškami tvořícími právní základ režimu, periodicita úroků) nepřinášejí žádné skutečnosti, které by mohly změnit výše vysvětlené stanovisko Komise.
(108)
Protože informace poskytnuté řeckými orgány neumožňují odstranit pochyby vyjádřené při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, může Komise pouze dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
b) Nezemědělské odvětví
(109)
Stejně jak tomu učinila pro odvětví zemědělství, musí Komise analyzovat předmětné podpory na základě pravidel použitelných pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(110)
V okamžiku vstupu v platnost vyhlášky č. 69836/B1461, tj. 1. října 1993, byla dotyčná pravidla stanovena v osmé zprávě o politice hospodářské soutěže, a to zejména v bodech č. 177, 227 a 228 této zprávy.
(111)
Bod č. 117 zprávy uvádí, že v případě, kdy se mohou opatření na záchranu ukázat jako nutná pro poskytnutí odkladu, během nějž začnou být prováděna dlouhodobá řešení obtíží daného podniku, nesmí být těchto opatření využito k tomu, aby se zabránilo nutným snížením kapacit, a smí se jich proto použít pouze v případech, kdy jsou nutná pro vyřešení akutních sociálních potíží.
(112)
Bod č. 227 zprávy upřesňuje, že podpory na záchranu lze z hlediska Smlouvy odůvodnit, pokud jsou vázány na restrukturalizaci prováděnou s cílem trvale konsolidovat situaci dotyčných podniků a/nebo regionů v obtížích a pokud mají dostatečně regionální nebo odvětvovou povahu, aby bylo možno posoudit jejich dopady.
(113)
Bod č. 228 zprávy upřesňuje podrobněji stanovisko Komise ohledně podpor na záchranu a stanoví, co mají představovat „průvodní podpory“.
(114)
Podpory na záchranu musí:
a)
spočívat v podporách likvidity formou úvěrových záruk nebo záruk za splatné úvěry s úrokovou sazbou rovnající se sazbě tržní;
b)
omezit se ve své výši na částku nezbytně nutnou pro další zajištění mzdových nákladů a běžného zásobování;
c)
být vypláceny pouze po dobu nutnou (obvykle šestiměsíční) na určení nezbytných a možných opatření ozdravění;
d)
být odůvodněny akutními sociálními potížemi, aniž by zachování podniku, jež umožňují, vedlo k destabilizaci průmyslové situace v ostatních členských státech.
(115)
Průvodní podpory musí být úzce podmíněny provedením řádně strukturovaného programu restrukturalizace/přeměny činnosti schopným skutečně obnovit v dlouhodobém výhledu konkurenceschopnost předmětné produkce a musí být omezeny na míru a výši nezbytně nutné k zajištění rovnováhy podniku během nevyhnutelného přechodného období do doby, než podobný program přinese své výsledky, což znamená období značně omezené a s dostatečnou sestupností.
(116)
Tyto podmínky byly nahrazeny pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích z roku 1994 (40), které vstoupily v platnost dne 23. prosince 1994 (dále jen „pokyny z roku 1994“), následně pokyny z roku 1997, které vstoupily v platnost dne 1. ledna 1998, a konečně pokyny z roku 1999, které se staly použitelnými počínaje 1. červencem 2000, a to při zohlednění období na přizpůsobení režimů podpory poskytnutého členským státům (viz 98. a 102. bod odůvodnění).
(117)
Pokyny z roku 1994 potvrzují politiku prováděnou Komisí v oblasti podpor na záchranu (viz 114. bod odůvodnění) a definují přesněji obsah a důsledky restrukturalizačních plánů, které se mají předkládat (výhledy na návrat k životaschopnosti v přiměřené době na základě realistických předpokladů, zmírnění dopadů podpor na konkurenční subjekty, zásada jediné podpory, snížení kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit dotyčného odvětví, proporcionalita mezi podporou a náklady a výhodami restrukturalizace, pokrytí sociálních nákladů restrukturalizace).
(118)
V nezemědělském odvětví potvrzují pokyny z roku 1997, které jsou výsledkem pravidelného přezkumu politiky prováděné Komisí v oblasti záchrany a restrukturalizace podniků v obtížích, obsah pokynů z roku 1994.
(119)
Pokyny z roku 1999 zpřísňují podmínky poskytování podpor na záchranu tím, že zavádějí přesnou lhůtu pro předložení restrukturalizačního plánu. V oblasti restrukturalizace jsou přísnější zejména s ohledem na malé a střední podniky a stanoví možnost požadovat snížení kapacit i v případě, kdy v odvětví nadbytečné strukturální kapacity neexistují.
(120)
Vzhledem k tomu, že vysvětlení poskytnutá řeckými orgány v jejich dopise ze dne 9. srpna 2004 platí jak pro odvětví zemědělství, tak pro nezemědělské odvětví, může Komise jen konstatovat, stejně jak to již učinila pro odvětví zemědělství, že žádná z informací poskytnutých řeckými orgány neumožňuje zjistit, zda byly dodrženy různé podmínky stanovené v pokynech z roku 1994, 1997 a 1999 (stačí jen uvést, že nic nenasvědčuje tomu, že by podniky-příjemci předložily jakýkoli restrukturalizační plán obsahující nutná kompenzační opatření). Toto zjištění platí rovněž pro dodržení ustanovení popsaných v osmé zprávě o politice hospodářské soutěže.
(121)
Bez podkladů, které by potvrzovaly dodržení výše uvedených podmínek, není Komise schopna zjistit, zda podpory byly poskytnuty následně po předložení restrukturalizačního plánu vykazujícího všechny náležitosti stanovené v různých výše zmíněných předpisech (k nimž patří zejména výhledy na návrat k životaschopnosti v přiměřené době na základě realistických předpokladů, zmírnění dopadů podpor na konkurenční subjekty, zásada jediné podpory, snížení kapacit, proporcionalita mezi podporou a náklady a výhodami restrukturalizace a pokrytí sociálních nákladů restrukturalizace). Nemůže se proto zbavit pochyb, jež vyjádřila při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, a může tak dospět pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
V.II.2 PODPORY PODNIKŮM PREFEKTUR FLORINA A KILKIS, JEŽ BYLY PŘEDMĚTEM DRUHÉHO ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
a) Odvětví zemědělství
(122)
V dopise ze dne 18. srpna 2005 řecké orgány uvedly, že základní vyhláška, jíž se řídí poskytování podpor (vyhláška č. 66336/B.1398/1993), odkazuje na průmyslové podniky a podniky řemeslné výroby a že se její ustanovení netýkala žádného zemědělského podniku.
(123)
Komise bere na vědomí tato upřesnění a soudí proto, že nemusí analyzovat předmětný režim na základě pravidel o státní podpoře platných pro odvětví zemědělství v okamžiku poskytnutí podpor.
b) Nezemědělské odvětví
(124)
Komise, jež se při zahájení řízení domnívala, že režim byl plánován pro podniky v obtížích, jelikož vyhláška č. 66336/B.1398/1993 stanoví, že podniky musí být po restrukturalizaci životaschopné (což neumožňovalo vyloučit obtížný stav v okamžiku rozhodnutí o způsobilosti pro získání podpory), musí přezkoumat slučitelnost předmětných podpor na základě pravidel, která platila pro podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v okamžiku jejich poskytnutí.
(125)
Pravidla, jež platila pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v okamžiku poskytnutí předmětných podpor, byla postupně ustanovení bodů č. 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže, pokyny z roku 1994 a pokyny z roku 1997.
(126)
Pokud jde o dodržení ustanovení bodů č. 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže, pokynů z roku 1994 a pokynů z roku 1997, poskytly řecké orgány ve svém dopise ze dne 18. srpna 2005 stejná vysvětlení jako v případě zdůvodnění poskytnutí podpor v prefekturách Kastorie a Euboia (tvrzení řeckých orgánů popsaná v 57. bodě odůvodnění písm. a) až f) jsou již uvedena v 56. bodě odůvodnění písm. a) až e)). Analýza provedená Komisí v 110. až 121. bodě odůvodnění je proto v tomto konkrétním případě nadále platná, což znamená, že Komise není schopna se zbavit pochyb, jež vyjádřila při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, a že může dojít pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
(127)
V dopise ze dne 18. srpna 2005 se řecké orgány rovněž pokusily zdůvodnit předmětné podpory skutečností, že prefektury Florina a Kilkis sousedí s bývalou jugoslávskou republikou Makedonií a že místní podniky velmi trpěly nestabilitou a válečným stavem v regionu.
(128)
Kvůli tomuto odkazu na mimořádné události by snad bylo možno uplatnit výjimku stanovenou v čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, podle níž jsou s vnitřním trhem slučitelné podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi. Řecké orgány ovšem neposkytly žádný prvek analýzy, který by dokládal zmiňované potíže podniků obou prefektur a příčinnou souvislost s nestabilitou v regionu vyvolanou událostmi v Jugoslávii. Komise kromě toho nemá k dispozici informace, jež by mohly dokládat, že by se události zmiňované řeckými orgány mohly projevovat po celou dobu trvání režimu. Komise si konečně také klade otázku, proč se režim týkal jen některých odvětví hospodářství obou prefektur, když by zmiňované události měly mít logicky dopad na všechny místní podniky ve všech odvětvích.
(129)
Vzhledem k těmto skutečnostem Komise také nechápe, jak by předmětný režim podpor mohl být způsobilý pro uplatnění výjimky stanovené čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU. Může proto opět dojít pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
V.II.3 PODPORY TÝKAJÍCÍ SE PREFEKTUR RHODOPE, EVROS, XANTHI A DODECANESE, KTERÉ BYLY PŘEDMĚTEM TŘETÍHO ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(130)
Vzhledem k tomu, že Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení uvedla, že na základě informací, které má k dispozici, nemůže rozhodnout, zda obě vyhlášky z roku 1989 a následující, které jsou uvedeny ve výše uvedeném 50. až 52. bodě odůvodnění, představují nezávislý režim podpor nebo zda se jedná o nedílnou součást celkového systému analyzovaného v různých zahájených řízeních, a vzhledem k tomu, že řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května 2006 neposkytly v tomto ohledu žádné vysvětlení, bude slučitelnost podpor stanovených vyhláškami s vnitřním trhem přezkoumána odděleně. Záruky stanovené vyhláškou č. 2/82257/0025/18.12.2000 (viz 49. bod odůvodnění) budou rovněž předmětem odděleného přezkumu, protože tato vyhláška stanoví, že podniky-příjemci musí být povinně životaschopné a nikoli životaschopné až po restrukturalizaci, jak je tomu v ostatních uváděných případech.
(131)
Pokud jde o vyhlášky uvedené ve 44. až 52. bodě odůvodnění, bude se analýza skládat ze dvou základních oblastí, a to zemědělské a nezemědělské, jak tomu bylo také v případě režimů, jichž se týkala dvě první rozhodnutí o zahájení řízení, přičemž nezemědělská oblast bude rozdělena na několik částí: odvětví průmyslu, hotelových služeb a řemeslné výroby na jedné straně a odvětví loďařství na straně druhé. Odvětví těžby, které bylo rovněž zahrnuto do rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, zde nebude nadále projednáváno, protože řecké orgány ve svých dopisech ze dne 15. a 29. března 2011 uvedly, že dotyčná těžební činnost se týkala těžby mramoru a kamene, čímž dotyčné podniky spadají do rámce analýzy podpor poskytnutých odvětví průmyslu.
a) Odvětví zemědělství
(132)
Komise musí režim přezkoumat na základě pravidel použitelných na státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta.
(133)
Pokud jde o odvětví zemědělství, byla příslušná pravidla zdůrazněna v 90. a 98. až 103. bodě odůvodnění. Vzhledem k tomu, že platnost dotyčného režimu skončila dne 31. prosince 2005, je nutno přidat k seznamu použitelných předpisů pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (41) z roku 2004 (dále jen „pokyny z roku 2004“); pokyny z roku 2004 vstoupily v platnost dne 10. října 2004 a zpřísnily podmínky stanovené pokyny z roku 1999 (zejména opět potvrdily, že příspěvek příjemce k restrukturalizaci musí být skutečný a nezávislý na podpoře). Navíc vzhledem k povaze příjemců (hospodářství s průmyslových chovem zvířat a hospodářství zaměřená na produkci mléka) je oprávněné se domnívat, že režim mohl zahrnovat jak prvovýrobu (pouze chov zvířat), tak zpracování a uvádění na trh (např. hospodářství se zpracovatelskou linkou přímo na místě).
(134)
Pokud jde o soulad s vlastními podmínkami, Komise se domnívá, že ministerská vyhláška č. 1648/B22 ze dne 13. ledna 1994 a její následná změněná znění zavedla restrukturalizaci půjček, kterou bylo možno využít pro investování nebo vytvoření provozního kapitálu.
(135)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček vázanou na investice, řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května 2006 neposkytly žádné informace, jež by Komisi umožnily potvrdit, že restrukturované půjčky byly skutečně vázány na již provedené investice. Komise proto nemůže konstatovat, že byla splněna podmínka stanovená v 90. bodě odůvodnění písm. a).
(136)
Na základě dostupných informací není Komise podobně schopna dospět k nezpochybnitelnému závěru, že došlo k dodržení podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění písm. b), protože řecké orgány neposkytly v tomto ohledu ve svém dopise ze dne 10. května 2006 žádné podrobnosti.
(137)
S ohledem na požadavek stanovený v 90. bodě odůvodnění písm. c), Komise soudí, že došlo ke splnění druhé možnosti, protože podniky-příjemci musely být životaschopnými po restrukturalizaci, a to na základě posouzení vypracovaného bankami.
(138)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček vázanou na vytvoření provozního kapitálu, dotyčný režim nemohl být uplatněn v souladu se všemi podmínkami stanovenými v 90. bodě odůvodnění, protože první požadavek (90. bod odůvodnění písm. a)) výslovně stanoví, že půjčky musí být vázány na investice.
(139)
Pokud jde o podporu poskytovanou od 1. ledna 1998 až do vstupu v platnost pokynů z roku 1994, platí analýza provedená v 98. až 104. bodě odůvodnění také pro podstatu tohoto konkrétního případu, protože řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května 2006 neposkytly žádnou informaci, jež by Komisi umožnila potvrdit, že byl za účelem získání předmětné podpory předložen jakýkoli restrukturalizační plán provázený povinným příspěvkem.
(140)
Pokud jde konečně o podporu poskytovanou ode dne vstupu v platnost pokynů z roku 2004, může Komise pouze poznamenat, že řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května nepředložily žádné skutečnosti, jež by Komisi umožnily potvrdit, že byl za účelem obdržení dotyčné podpory předložen restrukturalizační plán provázený povinným vlastním příspěvkem. Komise proto není schopna zbavit se všech pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
(141)
V dopise ze dne 10. května se řecké orgány pokusily odůvodnit předmětnou podporu válečným stavem v sousedních regionech. Řecko vyjádřilo názor, že tyto okolnosti učinily podporu způsobilou pro výjimku podle čl. 107 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy (viz 59. bod odůvodnění písm. a)).
(142)
Komise nemůže přijmout tento názor z několika důvodů:
a)
z hlediska předpisů je existence konfliktu považována za mimořádnou událost, jež může spadat pouze pod čl. 107 odst. 2 písm. b) Smlouvy, podle kterého jsou slučitelné s vnitřním trhem podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi;
b)
v odvětví zemědělství je slučitelnost opatření podpory posuzována na základě výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, který stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, a ne na základě výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy, který stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, jakož i rozvoji regionů uvedených v článku 349 (42) s ohledem na jejich strukturální, hospodářskou a sociální situaci;
c)
aby byla tato výjimka použitelná, bylo by nutno, aby podpora byla poskytnuta v souladu s pravidly, jimiž se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, k čemuž, jak je doloženo výše, nedošlo.
(143)
Komise není schopna zjistit, zda nelze použít čl. 107 odst. 2 písm. b) Smlouvy, a to z těchto důvodů:
a)
v dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány sice oprávněně zdůraznily, že během období provádění režimu byl v dotyčných prefekturách jak celkový HDP, tak HDP na obyvatele nižší než v ostatních regionech země, ale zároveň uvedly, že HDP zaznamenal během stejného období určitý růst, což dokládá, že válečný stav v sousedních regionech neměl na hospodářství dotčených oblastí katastrofální dopad;
b)
jak dokládá popis právního základu režimu, k několika jeho změnám došlo téměř deset let po ukončení bojů v sousedních regionech, a nelze proto soudit, že Řecko bylo nuceno zasáhnout kvůli válečnému stavu v příhraničních oblastech a že existovala příčinná souvislost mezi tímto stavem a potížemi podniků (jako příklad stačí uvést tuto poznámku: ministerská vyhláška č. 2/64046/0025/2003 ze dne 28. října 2004 uvedená ve 48. bodě odůvodnění zahrnuje půjčky, které si mohly brát průmyslové podniky, tj. případně podniky s průmyslovým chovem zvířat, až do 31. prosince 2004).
(144)
Pokud jde o ostatní tvrzení řeckých orgánů v jejich dopise ze dne 10. května 2006, Komise zdůrazňuje následující (s výjimkou písm. b) platí tyto poznámky pro všechna odvětví, na něž se vztahuje zahájené řízení):
a)
potíže jako nedostatek dynamiky na místních trzích nebo pokles poptávky nelze řešit pomocí podpory poskytované podnikům v obtížích, aniž by se přistoupilo k jejich restrukturalizaci. Vhodnější způsob pomoci představují strukturální opatření;
b)
podíl produkce masa v dotyčných prefekturách na celkové řecké produkci nemá vůbec žádný vztah s rizikem narušení hospodářské soutěže, které představuje podpora poskytnutá mimo stanovený předpisový rámec (v tomto konkrétním případě se jedná o podporu poskytnutou podnikům v obtížích bez restrukturalizačního plánu); podle judikatury Soudního dvora, pokud finanční podpora poskytnutá členským státem posílí postavení určitého podniku ve srovnání s ostatními podniky zapojenými do hospodářské soutěže (což je podstatou tohoto konkrétního případu), může tato podpora představovat konkurenční zvýhodnění vůči ostatním podnikům, které nejsou příjemci této pomoci (43);
c)
záležitost životaschopnosti podniků ve smyslu stanoveném oběma ministerskými vyhláškami z roku 1989 bude řešena v tomto rozhodnutí níže;
d)
tvrzení, podle nějž účet zřízený zákonem č. 128/75 nepředstavuje státní prostředek, bylo vyřešeno v 82. bodě odůvodnění písm. d).
(145)
Vzhledem k těmto důvodům je Komise nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
b) Odvětví průmyslu, řemeslné výroby a hotelových služeb
(146)
Komise musí přezkoumat předmětný režim z hlediska pravidel, kterými se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(147)
Stejně jako v případě podpor, jichž se týkala první dvě řízení, platila pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v době poskytnutí předmětné podpory pravidla stanovená postupně body č. 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže a pokyny z roku 1994, 1997 a 1999. Ve zkoumaném případě je k tomuto seznamu nutno přidat pokyny z roku 2004, protože v některých prefekturách skončilo provádění režimu k 31. prosinci 2005.
(148)
Informace poskytnuté řeckými orgány v jejich dopise ze dne 10. května 2006 a uvedené v 59. bodě odůvodnění neobsahovaly žádné podrobnosti ohledně dodržení pravidel, kterými se řídí záchrana a restrukturalizace podniků v obtížích. Komise proto není schopna ověřit, zda byly dodrženy body 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže a pokyny z roku 1994, 1997, 1999 a 2004.
(149)
Komise proto není schopna zbavit se všech pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
c) Odvětví loďařství
(150)
Slučitelnost předmětného režimu s vnitřním trhem bude posuzována ze dvou hledisek, protože pojem „odvětví loďařství“ zahrnuje jak stavbu lodí, tak lodní přepravu.
(151)
Komise musí přezkoumat předmětný režim z hlediska pravidel, kterými se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(152)
Pokud jde o stavbu lodí, platily pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 1648/B.22 ze dne 13. ledna 1994 tyto předpisy:
a)
do 31. prosince 1998: směrnice Rady 90/684/EHS ze dne 21. prosince 1990 o podporách na stavbu lodí (44);
b)
od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2003: nařízení Rady (ES) č. 1540/98 ze dne 29. června 1998 o nových pravidlech pro podporu na stavbu lodí (45);
c)
od 1. ledna 2004: rámec pro státní podporu na stavbu lodí (46).
(153)
Ve svém dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány nepředložily žádnou informaci, která by Komisi umožnila dospět k závěru, že předmětný režim podpory byl prováděn v souladu s pravidly platnými pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích tohoto odvětví. Komise proto není schopna zbavit se všech pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(154)
Pokud jde o námořní přepravu, musí Komise podobně přezkoumat předmětný režim z hlediska pravidel, kterými se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(155)
Od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 1648/B.22 ze dne 13. ledna 1994 platily a nadále platí pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v odvětví loďařství tyto předpisy:
a)
finanční a daňová opatření ohledně využívání plavidel registrovaných ve Společenství (47);
b)
pokyny Společenství ke státní podpoře v námořní dopravě z roku 1997 (48);
c)
pokyny Společenství ke státní podpoře v námořní dopravě z roku 2004 (49).
(156)
Ve svém dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány opět nepředložily žádnou informaci, která by Komisi umožnila dospět k závěru, že předmětný režim podpory byl prováděn v souladu s pravidly platnými pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích tohoto odvětví. Komise proto není schopna zbavit se pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
d) Podpory poskytnuté v prefekturách Lesbos, Samos, Chios a Dodecanese, kterých se rovněž týkalo třetí rozhodnutí o zahájení řízení
(157)
Protože Komise neměla dostatečné informace, posoudila v rámci řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy dva předpoklady:
a)
podpora poskytnutá na základě ministerské vyhlášky č. 2041901 ze dne 16. května 1989 a ministerské vyhlášky č. 2078809 ze dne 10. října 1989 a jejich pozměněných znění spadala do stejného rámce jako byl rámec stanovený vyhláškami uvedenými ve 44. až 48. bodě odůvodnění;
b)
podpora byla součástí systému financování, který nebyl postaven na stejných základech.
(158)
V dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány prohlásily, že obě ministerské vyhlášky vydané v roce 1989 stanovily, že podniky musí být životaschopné před a po restrukturalizaci svých dluhů. Komise toto prohlášení nemůže přijmout, protože se po přezkumu ukazuje, že ani jedna z obou dotyčných vyhlášek neříká, že podniky musely být životaschopné před a po restrukturalizaci dluhů. Komise proto posoudí slučitelnost podpory stanové oběma vyhláškami a jejich pozměněnými zněními nejenom na základě předpokladů uvedených ve 157. bodě odůvodnění, ale také s tím, že u druhého předpokladu nevyloučí možnost, že tato podpora mohla být poskytována podnikům v obtížích.
(159)
Pokud jde o první předpoklad uvedený ve 157. bodě odůvodnění, Komise je nucena dospět k závěru, že v případě, pokud obě ministerské vyhlášky vydané v roce 1989 a jejich pozměněná znění spadají do stejného rámce, jako byl rámec stanovený ministerskými vyhláškami uvedenými ve 44. až 48. bodě odůvodnění, zůstává v platnosti analýza provedená ve 146. až 149. bodě odůvodnění, a protože vysvětlení podaná řeckými orgány v jejich dopise ze dne 10. května 2006 neodstraňují pochyby vyjádřené při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, je Komise nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(160)
Pokud jde o druhý předpoklad, je nutno zvážit dva scénáře: podpora byla poskytnuta podnikům v obtížích nebo byla poskytnuta podnikům životaschopným.
(161)
V případě prvního scénáře zůstává platná analýza provedená ve 146. až 149. bodě odůvodnění, přičemž vysvětlení podaná řeckými orgány v jejich dopise ze dne 10. května 2006 neodstraňují pochyby vyjádřené při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, a Komise je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(162)
V případě druhého scénáře Komise rovněž poznamenává, že vysvětlení podaná řeckými orgány v jejich dopisech ze dne 10. května 2006, 15. března 2011 a 29. března 2011 neumožňují zjistit, zda provozní kapitál vytvořený využitím dotovaných půjček financoval způsobilé investice ve smyslu předpisů Unie v oblasti regionální podpory (od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 2041901 ze dne 16. května 1989 platily jako předpisy sdělení Komise o metodě použití čl. 92 odst. 3 písm. a) a c) na regionální podporu (50) a následně pokyny k regionální podpoře z roku 1998 (51)). Komise je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitrním trhem.
(163)
V případě, že tento provozní kapitál nefinancoval způsobilé investice ve smyslu stanoveném předpisy Unie v oblasti regionální podpory, musí Komise přezkoumat, zda nelze podporu poskytnutou na vytvoření tohoto kapitálu, která by tak představovala podporu na provoz, prohlásit za slučitelnou na základě příslušných ustanovení předpisů Unie v oblasti regionální podpory. V tomto ohledu si Komise přeje zdůraznit, že přísluší dotyčnému členskému státu za účelem splnění jeho povinnosti spolupráce s Komisí poskytnout všechny poznatky, aby bylo Komisi umožněno ověřit slučitelnost předmětné podpory (52). Protože informace v různých dopisech zaslaných řeckými orgány neumožnily Komisi ověřit soulad s ustanoveními předpisů Unie v oblasti regionální podpory, může Komise dospět pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(164)
Záruku poskytnutou na základě vyhlášky č. 2/82257/0025 ze dne 18. prosince 2000 nelze považovat za nástroj pomoci při restrukturalizaci podniku v obtížích, jako je tomu v případě ostatních vyhlášek, jichž se toto rozhodnutí týká, protože ministerská vyhláška č. 2/82257/0025 stanoví, že záruka může být poskytnuta pouze životaschopným podnikům a ne podnikům, které se stanou životaschopnými až po restrukturalizaci dluhů. Tuto záruku je proto nutno přezkoumat podle použitelných předpisů o státní podpoře.
(165)
Od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 2/82257/0025 ze dne 18. prosince 2000 se záruky až do 31. prosince 2005 (ukončení provádění režimu) řídily sdělením z roku 2000.
(166)
Sdělení z roku 2000 stanoví, že Komise musí posuzovat slučitelnost podpory vázané na poskytnutí záruky na základě předpisů platných pro jiné formy podpory, a uvádí různé rámce a pokyny použitelné v dotyčných odvětvích. Záruku lze navíc pouze přijmout, pokud je její využití smluvně vázáno na konkrétní podmínky, jež mohou vést až k povinnému vyhlášení úpadku příjemce nebo jiným podobným opatřením.
(167)
V tomto konkrétním případě řecké orgány nepředložily k poskytnutým zárukám žádné informace. Komise proto tyto záruky nemůže posoudit na základě různých předpisů použitelných v dotyčných odvětvích nebo ověřit, zda opatření podpory nemohlo přesáhnout příslušnou platnou míru nezbytně nutnou pro podniky, které se nenacházejí v obtížích (v odpovědi na třetí rozhodnutí o zahájení řízení řecké orgány navíc neposkytly žádné informace o dodržení různých předpisů).
(168)
Za těchto okolností Komise nemůže dojít k závěru, že podpora poskytnutá formou záruk na základě ministerské vyhlášky č. 2/82257/0025 ze dne 18. prosince 2000 je slučitelná s vnitřním trhem.
VI. ZÁVĚR
(169)
Komise zjišťuje, že Řecko provedlo předmětná opatření podpory protiprávně porušením čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Předchozí analýza dokládá, že podporu nelze prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem, protože Řecko nepředložilo žádné informace, které by potvrzovaly dodržení různých uvedených předpisů, a Komise proto není schopna odstranit pochyby vyjádřené při zahájení různých řízení. V této souvislosti Komise připomíná, že přísluší dotyčnému členskému státu za účelem splnění jeho povinnosti spolupráce s Komisí poskytnout všechny poznatky, aby bylo Komisi umožněno ověřit slučitelnost předmětné podpory.
(170)
V souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (53), je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil (v tomto konkrétním případě se jedná o všechny podniky, které využily možností zkoumaných ministerských vyhlášek). Řecko musí učinit všechna nezbytná opatření, aby od příjemců získalo zpět poskytnutou neslučitelnou podporu. V souladu s ustanoveními bodu č. 42 oznámení Komise s názvem „Cesta k účinnému provádění rozhodnutí Komise, jimiž se členským státům nařizuje zajistit navrácení protiprávní a neslučitelné podpory“ (54) má Řecko lhůtu čtyři měsíce od oznámení tohoto rozhodnutí na jeho provedení. Podpora, která má být vrácena, musí zahrnovat úroky vypočítané v souladu s nařízením Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (55).
(171)
Toto rozhodnutí musí být provedeno okamžitě, a to zejména s ohledem na navrácení všech jednotlivých podpor poskytnutých v rámci režimu podpory při vyloučení jednotlivých podpor poskytnutých na konkrétní projekty, které splňovaly v okamžiku poskytnutí podpory všechny podmínky stanovené v nařízení o blokové výjimce nebo v nařízení o podpoře de minimis použitelné podle článků 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (56) či podle režimu podpory schváleného Komisí.
(172)
Článek 15 nařízení (ES) č. 659/1999 ovšem stanoví, že pravomoci Komise ve věci navrácení podpory podléhají promlčecí lhůtě. Promlčecí lhůta počíná dnem, kdy je protiprávní podpora udělena příjemci buď jako jednotlivá podpora, nebo v rámci režimu podpory. Jakékoli opatření přijaté Komisí nebo členským státem jednajícím na žádost Komise, týkající se protiprávní podpory, přerušuje běh promlčecí lhůty a každým přerušením počíná lhůta běžet znovu.
(173)
V tomto konkrétním případě se Komise za účelem navrácení podpory může vracet zpět k těmto termínům:
a)
v případě podpory, jíž se týkalo první řízení: 1. říjen 1993 vzhledem ke skutečnosti, že Komise přijala první opatření dne 27. května 2003, zatímco ministerská vyhláška č. 69836/B1461, která byla přijata dne 14. září 1993, byla zveřejněna v řeckém vládním věstníku dne 1. října 1993, kdy také vstoupila v platnost;
b)
v případě podpory, jíž se týkalo druhé řízení: 22. duben 1994 vzhledem ke skutečnosti, že Komise přijala první opatření dne 22. dubna 2004;
c)
v případě podpory, jíž se týkalo třetí řízení: 12. listopad 1994 vzhledem ke skutečnosti, že Komise přijala první opatření dne 12. listopadu 2004,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ
Článek 1
Režimy podpory v podobě restrukturalizace dluhů, které Řecko provedlo protiprávně při porušení čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie v prefekturách Kastorie, Euboia, Florina, Kilkis, Rhodope, Evros, Xanthi a Dodecanese a na ostrovech Lesbos, Samos a Chios, jsou neslučitelné s vnitřním trhem.
Článek 2
Jednotlivá podpora poskytnutá v rámci jednoho z režimů uvedených v článku 1 nepředstavuje podporu, pokud v okamžiku svého poskytnutí splňovala podmínky stanovené v jednom z předpisů přijatých podle článku 2 nařízení (ES) č. 994/98 použitelného v okamžiku poskytnutí podpory.
Článek 3
1. Řecko si vyžádá neslučitelnou podporu, která byla poskytnuta v rámci režimů uvedených v článku 1, od příjemců zpět.
2. Částky, které mají být navráceny, podléhají úrokům ode dne, kdy byly příjemcům dány k dispozici, až do dne, kdy byly skutečně získány zpět.
3. Výše úroků se vypočte jako složený úrok podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004.
4. S účinkem ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Řecko zruší všechny neprovedené platby v rámci režimů podpory uvedených v článku 1.
Článek 4
Navrácení podpory poskytnuté v rámci režimů uvedených v článku 1 musí být okamžité a účinné.
Řecko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 5
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Řecko Komisi následující informace:
a)
seznam příjemců, kteří na základě režimů uvedených v článku 1 obdrželi podporu, a celkovou částku podpory, kterou každý z nich obdržel v rámci dotyčného režimu;
b)
celkovou částku (hlavní částka a úroky), kterou má každý příjemce navrátit v případě podpory, která nespadá pod pravidlo de minimis;
c)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
d)
doklady prokazující, že příjemcům bylo nařízené podporu vrátit.
2. Řecko informuje Komisi o vývoji vnitrostátních opatření přijatých s cílem provést toto rozhodnutí až do úplného navrácení podpory poskytnuté na základě režimu uvedeného v článku 1. Na žádost Komise neprodleně předloží informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Bude rovněž poskytovat podrobné informace o částkách podpory a úrocích, které příjemci již vrátili.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 19. října 2011.
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 19 oktober 2011
om de stödordningar nr C23/04 (f.d. NN 153/03), C 20/05 (f.d. NN 70/04) och C 50/05 (f.d. NN 20/05) som Grekland har genomfört till förmån för departementen Kastoria, Evia, Florina, Kilkis, Rodopi, Evros, Xanthi och Dodekanesos och öarna Lesbos, Samos och Chios (omfördelning av skulder)
[delgivet med nr C(2011) 7252]
(Endast den grekiska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
(2012/307/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket,
med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,
efter att i enlighet med nämnda artikel 108.2 första stycket i fördraget ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig (1) och med beaktande av dessa synpunkter, och
av följande skäl:
I. FÖRFARANDE
(1)
Efter att ha fått information om att stöd hade beviljats 1993 och under efterföljande år till företag i departementen Kastoria och Evia i samband med omförhandling av skulder uppmanade kommissionen de grekiska myndigheterna i en skrivelse av den 27 maj 2003 att inom fyra veckor överlämna texten till den rättsliga grunden för denna åtgärd, tillsammans med all annan information som behövdes för att göra en undersökning enligt artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget (3).
(2)
Genom en skrivelse av den 10 juli 2003, registrerad som mottagen den 17 juli 2003, överlämnade Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen en skrivelse från de grekiska myndigheterna till kommissionen där de begärde en månads förlängning av den period som avses i skäl 1.
(3)
Genom en skrivelse av den 4 augusti 2003, registrerad som mottagen den 6 augusti 2003, överlämnade Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen den information till kommissionen som den hade begärt i sin skrivelse av den 27 maj 2003.
(4)
Efter en granskning av information konstaterades det att stödet hade beviljats utan godkännande av kommissionen. Därför beslutade kommissionen att inleda ett förfarande avseende icke anmält stöd, registrerat som ärende nummer NN 153/03.
(5)
Genom en skrivelse av den 21 juni 2004 (4) underrättade kommissionen Grekland om sitt beslut att inleda ett förfarande enligt artikel 88.2 i EG-fördraget (C 23/04) (nedan kallat inledandet av det första förfarandet).
(6)
Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (5). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet i fråga.
(7)
Kommissionen har inte mottagit några synpunkter från berörda tredje parter.
(8)
Genom en skrivelse av den 13 juli 2004, registrerad som mottagen den 19 juli 2004, begärde Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen att de grekiska myndigheternas tidsfrist för att lämna in sina synpunkter på inledandet av det första förfarandet skulle förlängas med en månad.
(9)
Kommissionen beviljade den begärda förlängningen genom ett fax av den 6 augusti 2004.
(10)
Genom en skrivelse av den 9 augusti 2004, registrerad som mottagen den 10 augusti 2004, överlämnade Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen de grekiska myndigheternas synpunkter på inledandet av det första förfarandet till kommissionen.
(11)
Vid granskningen av den information som de grekiska myndigheterna lämnade i sin skrivelse av den 4 augusti 2003 konstaterades att stödet i fråga även gällde departementen Florina och Kilkis, utöver departementen Kastoria och Evia. Därför begärde kommissionen kompletterande upplysningar om dessa stödordningar från de grekiska myndigheterna genom ett fax av den 22 april 2004.
(12)
Genom en skrivelse av den 26 maj 2004 begärde Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen att de grekiska myndigheternas tidsfrist för att lämna in de begärda kompletterande uppgifterna skulle förlängas med en månad.
(13)
Kommissionen beviljade den begärda förlängningen genom ett fax av den 7 juni 2004.
(14)
Genom en skrivelse av den 1 juli 2004, registrerad som mottagen samma dag, överlämnade Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen den information till kommissionen som den hade begärt i sitt fax av den 22 april 2004.
(15)
Efter en granskning av informationen konstaterades det att stödet hade beviljats utan godkännande av kommissionen. Därför beslutade kommissionen att inleda ett förfarande avseende icke anmält stöd, registrerat som ärende nummer NN 70/04.
(16)
Genom en skrivelse av den 9 juni 2005 (7) underrättade kommissionen Grekland om sitt beslut att inleda ett förfarande enligt artikel 88.2 i EG-fördraget i fråga om de stödåtgärder som beviljats i departementen Florina och Kilkis (C 20/05) (nedan kallat inledandet av det andra förfarandet).
(17)
Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (8). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet i fråga.
(18)
Kommissionen har inte mottagit några synpunkter från berörda tredje parter.
(19)
Genom en skrivelse av den 24 juni 2005, registrerad som mottagen den 28 juni 2005, begärde Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen att de grekiska myndigheternas tidsfrist för att lämna in sina synpunkter på inledandet av det första förfarandet skulle förlängas med två månader.
(20)
Kommissionen beviljade den begärda förlängningen genom ett fax av den 13 juli 2005.
(21)
Genom en skrivelse av den 18 augusti 2005, registrerad som mottagen den 24 augusti 2005, överlämnade Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen de grekiska myndigheternas synpunkter på inledandet av det andra förfarandet till kommissionen.
(22)
Vid granskningen av den information som de grekiska myndigheterna lämnat i skrivelsen av den 1 juli 2004 konstaterades att stöd också hade beviljats i andra departement än dem som hade omfattas av inledandet av de två första förfarandena. Därför begärde kommissionen kompletterande upplysningar om dessa stödordningar från de grekiska myndigheterna genom ett fax av den 12 november 2004.
(23)
Genom en skrivelse av den 13 december 2004, registrerad som mottagen den 15 december 2004, begärde Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen att Europeiska kommissionen skulle förlänga de grekiska myndigheternas tidsfrist för att lämna in de begärda kompletterande uppgifterna med en månad.
(24)
Kommissionen beviljade den begärda förlängningen genom ett fax av den 6 januari 2005.
(25)
Genom en skrivelse av den 27 januari 2005, registrerad som mottagen den 1 februari 2005, överlämnade Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen den information till kommissionen som den hade begärt i sin skrivelse av den 12 november 2004.
(26)
Efter en granskning av informationen konstaterades det att stödet hade beviljats utan godkännande av kommissionen. Därför beslutade kommissionen att inleda ett förfarande avseende icke anmält stöd, registrerat som ärende nummer NN 20/05.
(27)
Genom en skrivelse av den 22 december 2005 (10) underrättade kommissionen Grekland om sitt beslut att inleda ett förfarande enligt artikel 88.2 i EG-fördraget i fråga om de stödåtgärder som beviljats i departementen Rodopi, Evia, Xanthi och Dodekanesos och öarna Lesbos, Samos och Chios (C 50/05) (nedan kallat inledandet av det tredje förfarandet).
(28)
Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (11). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet i fråga.
(29)
Kommissionen har inte mottagit några synpunkter från berörda tredje parter.
(30)
Genom en skrivelse av den 23 januari 2006, registrerad som mottagen den 25 januari 2006, begärde Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen att de grekiska myndigheternas tidsfrist för att lämna in sina synpunkter på inledandet av det första förfarandet skulle förlängas med tre månader.
(31)
Kommissionen beviljade den begärda förlängningen genom ett fax av den 3 februari 2006.
(32)
Genom en skrivelse av den 10 maj 2006, registrerad som mottagen den 11 maj 2006, överlämnade Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen de grekiska myndigheternas synpunkter på inledandet av det tredje förfarandet till kommissionen.
(33)
Efter att på nytt ha granskat samtliga inlämnade rättsliga grunder begärde kommissionen genom ett fax av den 12 januari 2011 att de grekiska myndigheterna skulle göra ytterligare förtydliganden av det berörda stödet.
(34)
Genom ett e-postmeddelande av den 7 februari 2011 begärde Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen att kommissionen skulle förlänga den tidsfristen med ytterligare 40 arbetsdagar.
(35)
Kommissionen beviljade en förlängning på 20 arbetsdagar genom ett fax av den 17 februari 2011.
(36)
Genom e-postmeddelanden av den 15 mars 2011 och den 29 mars 2011 vidarebefordrade Greklands ständiga representation vid Europeiska unionen de begärda förtydligandena till kommissionen.
II. BESKRIVNING
(37)
Genom ministerbeslut nr 69836/B1461 av den 30 september 1993 ges företag möjlighet att omvandla sina sammanlagda skulder den 30 juni 1993 till ett nytt lån med en löptid på tio år. Beslutet gäller oavsett om skulderna förfallit till betalning eller ej och omfattar skulder till följd av alla typer av lån (till rörelsekapital och anläggningstillgångar), i drakmer eller i utländsk valuta, till industriföretag och hantverksföretag som är etablerade och bedriver verksamhet i departementen Kastoria och Evia, oberoende av var de har sitt registrerade huvudkontor. Även bankgarantier i drakmer eller utländsk valuta som utfärdats för dessa företags räkning omfattas. Det nya lånet ska betalas tillbaka halvårsvis i lika stora avbetalningar (amortering plus ränta) eller i lika stora amorteringar (enkel amortering). Räntan ska beräknas varje halvår enligt den ränta som tillämpas för omstruktureringen vid den tidpunkten (räntan för det nya lånet är den ränta som tillämpats för den senaste tolvmånaders statsobligation som emitterats före varje ränteberäkningsperiod för det berörda lånet, plus två procentenheter, med en nedsättning på tio procentenheter under de första fem åren) och debiteras det konto som har inrättats enligt lag nr 128/75 (12).
(38)
De berörda företagen kan också under fem år få en räntesänkning med tio procentenheter för de av sina utestående skulder i drakmer eller utländsk valuta den 30 juni 1993 som gäller investeringar i anläggningstillgångar eller rörelsekapital.
(39)
Företagen måste vara bärkraftiga efter omstruktureringen (vilket antyder att de befunnit sig i någon form av svårigheter). Detta kriterium kontrollerades av bankerna.
(40)
Genom ministerbeslut nr 2035824/5887 av den 1 juni 1994, 2045909/7431/0025 av den 26 augusti 1994, 2071670/11297 av den 9 november 1994 och 72742/B1723 av den 8 december 1994 ändrades de amorteringsfria perioder och räntesänkningar som var knutna till de nya lånen och lånen täcktes av en statlig garanti.
(41)
Genom ministerbeslut nr 66336/B1398 av den 14 september 1993 införs samma stödåtgärder och villkor som beskrivs i skäl 37. Där föreskrivs också att en statlig garanti ska beviljas för kapitalbelopp och ränta för de omstrukturerade skulderna hos industriföretag och hantverksföretag i departementen Florina och Kilkis. Enligt beslutet ska staten även täcka den ränta för icke betalda skulder som var tillämplig den 31 december 1992 för lån till rörelsekapital eller investeringskapital i de företagen, inom de budgetramar som fastställs i lag nr 128/75.
(42)
Beslut nr 66336/B1398 av den 14 september 1993 ändrades genom beslut nr 30755/B1199 av den 21 juli 1994, beslut nr 60029/B1541 av den 23 september 1994, beslut nr 72742/B1723 av den 8 december 1994, beslut nr 236/B22 av den 4 januari 1995, beslut nr 8014/B285 av den 28 februari 1995, beslut nr 44678/B1145 av den 3 juli 1995, beslut nr 44446/B1613 av den 24 december 1996, beslut nr 40410/B1678 av den 9 december 1997, beslut nr 10995/B546 av den 24 mars 1999, beslut nr 12169/B736 av den 22 mars 2000 och beslut nr 35913/B2043 av den 24 oktober 2000. Genom dessa olika beslut ändras löptiden för lånen, de amorteringsfria perioder och de räntesänkningar som är knutna till de nya lånen. Dessutom förlängs den period efter vilken utestående betalningar måste göras.
(43)
Företagen måste vara bärkraftiga efter omstruktureringen (vilket antyder att de befunnit sig i någon form av svårigheter). Detta kriterium kontrollerades av bankerna.
(44)
I ministerbeslut nr 1648/B.22/13.1.1994 föreskrivs följande:
a)
För nya lån till rörelsekapital som beviljas från och med den 1 april 1993 till industri-, hantverks- och gruvföretag, industriella djuruppfödningsföretag, hotellföretag samt sjöfartsföretag som är etablerade (oavsett var deras registrerade huvudkontor ligger) i departementen Xanthi, Rodopi och Evros beviljas en räntesänkning på 10 (tio) procentenheter som tas ut från det konto som har inrättats enligt lag nr 128/75, upp till en sats på 20 % av företagets omsättning föregående år eller 50 % av order för det innevarande året, med avseende på ränta som bokförts den 1 april 1993-31 mars 1996, med en statlig garanti på sammanlagt 100 000 000 grekiska drakmer (293 470 euro).
b)
De sammanlagda skulderna, oavsett om de förfallit till betalning eller ej, den 31 december 1993 till följd av lån till rörelsekapital och anläggningstillgångar som beviljats industri-, hantverks- och gruvföretag, industriella djuruppfödningsföretag, hotellföretag samt sjöfartsföretag i regionen Trakien ska omvandlas till ett nytt lån med en löptid på tio år som ska betalas tillbaka halvårsvis i lika stora avbetalningar (amortering plus ränta), från det konto som har inrättats enligt lag nr 128/75 med en statlig garanti.
c)
Ränta på obetalda skulder för lån till anläggningstillgångar eller rörelsekapital den 31 december 1992 ska inkluderas i den omstrukturerade skulden.
(45)
Företagen måste vara bärkraftiga efter omstruktureringen (vilket antyder att de befunnit sig i någon form av svårigheter). Detta kriterium kontrollerades av bankerna.
(46)
Ministerbeslut nr 1648/B.22/13.1.1994 ändrades genom följande ministerbeslut: nr 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 och 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Samtliga dessa ändringsakter justerar tekniska parametrar som räntesänkningar, amorteringsfria perioder, löptid för lån och perioder efter vilka utestående betalningar måste göras.
(47)
Genom beslut nr 2003341/683/0025/17.2.94 beviljas en statlig garanti för lån till rörelsekapital som har beviljats från och med den 1 april 1993 till industri-, hantverks- och gruvföretag, industriella djuruppfödningsföretag, hotellföretag samt sjöfartsföretag som är etablerade (oavsett var deras registrerade huvudkontor ligger) i departementen Xanthi, Rodopi och Evros, upp till ett sammanlagt belopp på 100 000 000 grekiska drakmer (293 470 euro) per företag. Dessutom beviljas en statlig garanti för utestående skulder (kapitalbelopp och ränta) den 31 december 1993 till följd av omstruktureringen av skulder från gamla lån som har beviljats i enlighet med gemensamt beslut nr 1648/G.G.54/B.22/13.1.94.
(48)
Beslut nr 2003341/683/0025/17.2.94 ändrades genom följande beslut: nr 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 och 2/64046/0025/2003/28.1.2004. I alla dessa beslut beviljas den statliga garantin vid tillämpningen av de beslut som föreskrivs i de olika besluten om ändring av ministerbeslut nr 1648/B.22/13.1.1994 (se skäl 46).
(49)
Enligt ministerbeslut nr 2/82257/0025/18.12.2000 i listan ovan måste företagen vara bärkraftiga i sig (och inte efter omstruktureringen, vilket är fallet för de andra ministerbeslut som nämns i det här beslutet) för att bestämmelserna i det beslutet ska vara tillämpliga, vilket förutsätter att de berörda företagen inte är i svårigheter.
(50)
Genom ministerbeslut nr 2041901/16.5.1989 beviljas en räntesänkning på tre procentenheter, som tas ut från det gemensamma konto som har inrättats enligt lag nr 128/75, på utestående betalningar i fråga om lån till rörelsekapital som har beviljats från och med den 1 april 1989 till industriföretag och hantverksföretag med registrerade huvudkontor i departementen Evros, Lesbos, Samos, Chios och Dodekanesos.
(51)
Genom beslut nr 2078809/10.10.1989 beviljas en räntesänkning på tre procentenheter, som tas ut från det gemensamma konto som har inrättats enligt lag nr 128/75, på utestående betalningar i fråga om lån till rörelsekapital som har utfärdats från och med den 1 april 1989 till industriföretag och hantverksföretag med registrerade huvudkontor i departementen Rodopi, Xanthi and Samos.
(52)
Genom ministerbesluten nr 9034/B.289/10.2.2003 och 37497/B.1232/2.6.2003 utvidgas bestämmelserna i de beslut som anges i skälen 50 och 51 genom att räckvidden och vissa tekniska parametrar för de föreskrivna räntesänkningarna fastställs närmare.
III. SKÄLEN TILL ATT FÖRFARANDET INLEDDES
(53)
När det gäller de berörda stödordningarna tvivlade kommissionen inte bara på att det inte förekommit statligt stöd utan också på att det stöd som kommissionen ansåg hade förekommit var förenligt med den inre marknaden.
a) Skäl för att inleda det första förfarandet
(54)
Det första förfarandet inleddes av följande skäl:
a)
När de grekiska myndigheterna uppmanades att förklara det berörda stödet hävdade de att de ministerbeslut som är den rättsliga grunden för stödåtgärderna inte anmäldes eftersom de ansåg att stödet inte var statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget. Dessutom hävdade de att de berörda stödbeloppen sannolikt utgjorde stöd av mindre betydelse, även om de inte kände till det exakta antalet stödmottagare.
b)
Eftersom reglerna för stöd av mindre betydelse inte gällde för jordbrukssektorn när stödåtgärderna beviljades och de beslut som utgör den rättsliga grunden för de berörda stödåtgärderna var avsedda att bistå företag med likviditetsproblem ansåg kommissionen att stödet borde bedömas mot bakgrund av de olika regler som var tillämpliga för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter från och med ikraftträdandet av det första av ovannämnda beslut. De tillgängliga uppgifterna möjliggjorde dock ingen bedömning av i vilken omfattning dessa regler hade följts.
c)
Inte heller för jordbrukssektorn gick det att utifrån de tillgängliga uppgifterna avgöra om den statliga garantin hade beviljats i enlighet med de olika regler som var tillämpliga på statligt stöd i form av garantier från och med ikraftträdandet av det första av ovannämnda beslut.
d)
Regeln om stöd av mindre betydelse var naturligtvis tillämplig för industri- och hantverkssektorn, men eftersom de grekiska myndigheterna inte kände till antalet mottagare för de åtgärder som införts genom dessa ministerbeslut och eftersom taken för stöd av mindre betydelse beräknas för en treårsperiod och inte för en engångsåtgärd, gick det inte att avgöra om det stöd som införts genom det berörda beslutet verkligen kunde omfattas av reglerna för stöd av mindre betydelse. I detta sammanhang måste stödåtgärderna också bedömas på grundval av de regler för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter som varit tillämpliga sedan det första av de berörda besluten trädde i kraft. Det gick dock inte att bedöma i vilken utsträckning dessa regler hade följts med hjälp av de uppgifter som fanns tillgängliga.
e)
För dessa sektorer var det inte möjligt att avgöra om den statliga garantin hade beviljats i enlighet med de olika regler som var tillämpliga på statligt stöd i form av garantier från och med ikraftträdandet av det första av ovannämnda beslut utifrån de tillgängliga uppgifterna.
b) Skäl för att inleda det andra förfarandet
(55)
Det andra förfarandet inleddes av följande skäl:
a)
När de grekiska myndigheterna uppmanades att förklara stödet i fråga hävdade de att de berörda stödbeloppen sannolikt omfattades av regeln om stöd av mindre betydelse, även om de inte kände till det exakta antalet stödmottagare. Alldeles bortsett från att regeln om stöd av mindre betydelse började tillämpas på jordbrukssektorn först den 1 januari 2005 hade kommissionen inte tillgång till några uppgifter som gjorde det möjligt att kontrollera i vilken omfattning de belopp som jordbruksföretagen tagit emot enligt ministerbeslut nr 66336/B.1398 kunde ha omfattats av kommissionens förordning (EG) nr 1860/2004 av den 6 oktober 2004 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse inom jordbrukssektorn (17), där det infördes en regel om stöd av mindre betydelse inom jordbrukssektorn.
b)
Eftersom besluten syftade till att bistå företag i svårigheter måste stödet bedömas mot bakgrund av de olika tillämpliga reglerna för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter sedan ikraftträdandet av det första av ovannämnda beslut, det vill säga sedan den 21 september 1993. Det är dock inte möjligt att med hjälp av de tillgängliga uppgifterna avgöra i vilken omfattning dessa regler har följts.
c)
Inte heller för jordbrukssektorn gick det att utifrån de tillgängliga uppgifterna avgöra om den statliga garantin hade beviljats i enlighet med de olika regler som var tillämpliga på statligt stöd i form av garantier från och med den 21 september 1993.
d)
Regeln om stöd av mindre betydelse var naturligtvis tillämplig för industri- och hantverkssektorn, men eftersom de grekiska myndigheterna inte kände till antalet mottagare för de åtgärder som införts genom dessa beslut och eftersom taken för stöd beräknas för en treårsperiod och inte för en engångsåtgärd, gick det inte att avgöra om det stöd som införts genom det berörda beslutet verkligen kunde omfattas av reglerna för stöd av mindre betydelse. I detta sammanhang måste stödåtgärderna också bedömas på grundval av de regler för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter som varit tillämpliga sedan den 21 december 1993. Det gick dock inte att bedöma i vilken utsträckning dessa regler hade följts med hjälp av de uppgifter som fanns tillgängliga.
e)
För dessa sektorer gick det inte att utifrån de tillgängliga uppgifterna avgöra om den statliga garantin hade beviljats i enlighet med de olika regler som var tillämpliga på statligt stöd i form av garantier från och med den 21 september 1993.
c) Skäl för att inleda det tredje förfarandet
(56)
Det tredje förfarandet inleddes av följande skäl:
a)
Liksom för det första och andra förfarandet angav de grekiska myndigheterna i den information som de lämnade att beloppen i fråga sannolikt omfattades av regeln om stöd av mindre betydelse. Alldeles bortsett från att regeln om stöd av mindre betydelse började tillämpas på jordbrukssektorn först den 1 januari 2005 hade kommissionen inte tillgång till några uppgifter som gjorde det möjligt att kontrollera i vilken omfattning de belopp som jordbruksföretagen tagit emot enligt ministerbeslut nr 66336/B.1398 kunde ha omfattats av kommissionens förordning (EG) nr 1860/2004.
b)
Eftersom dessa ministerbeslut syftade till att bistå företag i svårigheter måste stödet bedömas mot bakgrund av de olika reglerna för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter som hade tillämpats sedan ikraftträdandet av det första av ovannämnda beslut. Det är dock inte möjligt att med hjälp av de tillgängliga uppgifterna avgöra i vilken omfattning dessa regler har följts.
c)
Regeln om stöd av mindre betydelse var naturligtvis tillämplig för industri-, hotell- och hantverkssektorn, men eftersom de grekiska myndigheterna inte angav antalet stödmottagare och eftersom taken för stöd av mindre betydelse beräknas för en treårsperiod och inte för en engångsåtgärd, gick det inte att avgöra om det stöd som införts genom det berörda beslutet verkligen kunde omfattas av reglerna för stöd av mindre betydelse. I detta sammanhang måste stödåtgärderna också bedömas på grundval av de regler för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter som varit tillämpliga sedan det första av de berörda besluten trädde i kraft. Det gick dock inte att bedöma i vilken utsträckning dessa regler hade följts med hjälp av de uppgifter som fanns tillgängliga.
d)
Inom kol- och sjöfartssektorerna började regeln om stöd av mindre betydelse att tillämpas först i och med ikraftträdandet av kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse (18). Av de skäl som anges i led c måste stödåtgärderna dock också bedömas på grundval av de regler för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter som varit tillämpliga sedan det första av de berörda besluten trädde i kraft. Det gick dock inte att bedöma i vilken utsträckning dessa regler hade följts med hjälp av de uppgifter som fanns tillgängliga.
e)
Inom sjöfartssektorn tillämpades ingen regel om stöd av mindre betydelse. Stödåtgärderna måste därför bedömas på grundval av de regler för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter som varit tillämpliga sedan det första av de berörda besluten trädde i kraft. Det gick dock inte att bedöma i vilken utsträckning dessa regler hade följts med hjälp av de uppgifter som fanns tillgängliga.
f)
De tillgängliga uppgifterna gjorde det inte möjligt att avgöra för någon av de ovannämnda sektorerna om den statliga garantin hade beviljats i enlighet med de olika regler som hade tillämpats för statligt stöd i form av garantier sedan det första av de berörda besluten trädde i kraft.
g)
Genom beslut nr 2041901/16.5.1989 och de beslut som avses i skälen 51 och 52 införs stöd i andra departement än Rodopi, Evros och Xanthi och det gick inte att undersöka om det stödsystem som infördes var en utvidgning av det system som tillämpades i de ovannämnda departementen eller om det var ett separat system. I vilket fall som helst var det inte möjligt att utifrån de tillgängliga uppgifterna avgöra om reglerna om statligt stöd (reglerna om regionalt stöd eller stöd av mindre betydelse) hade följts.
h)
Om de ministerbeslut som avses i led g utgjorde en utvidgning av det stödsystem som tillämpades för departementen Rodopi, Xanthi och Evros gick det inte att avgöra om de planerade stödåtgärderna kunde omfattas av reglerna om stöd av mindre betydelse eller anses vara förenliga med bestämmelserna för stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.
i)
Om de ministerbeslut som avses i led g utgjorde ett oberoende stödsystem måste det, med hänsyn till avsaknaden av närmare uppgifter om detta, undersökas om tillämpningen av beslutet på sunda företag och företag i svårigheter var förenlig med bestämmelserna. Analysen gav följande slutsatser:
-
För företag i svårigheter var det inte möjligt att avgöra om de planerade stödåtgärderna kunde omfattas av reglerna för stöd av mindre betydelse eller anses vara förenliga med bestämmelserna om stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.
-
För sunda företag var det inte möjligt att avgöra om det rörelsekapital som anskaffats genom ett lån tillsammans med den beviljade räntesänkningen hade använts för att finansiera stödberättigande investeringar i den mening som avses i unionens bestämmelser om regionalstöd.
IV. SYNPUNKTER FRÅN DE GREKISKA MYNDIGHETERNA PÅ INLEDANDET AV DET FORMELLA FÖRFARANDET
a) Synpunkter från de grekiska myndigheterna på inledandet av det första förfarandet
(57)
I sin skrivelse av den 9 augusti 2004 gjorde de grekiska myndigheterna följande påpekanden:
a)
Konsolideringen av lånen är ett administrativt verktyg som inte leder till höga kostnader för de offentliga myndigheterna.
b)
Beräkningen av räntan per halvårsperiod har redan fastställts i nationella högsta domstolens rättspraxis, i och med att domstolen förklarade att kvartalsvisa ersättningar var olagliga och utgjorde ett missbruk samt en alltför stor börda för gäldenärerna.
c)
Beviljandet av den statliga garantin kan inte betraktas som stöd eftersom den endast får användas på särskilt stränga villkor för huvudgäldenären.
d)
Under referensperioden var räntorna i Grekland mycket högre än de genomsnittliga räntorna i EU och låg kvar på en hög nivå trots sänkningarna. Därför förekom ingen snedvridning av konkurrensen, särskilt inte eftersom de mottagande företagen måste vara bärkraftiga. Dessutom finansierades sänkningarna genom ett särskilt konto som var fristående från statsbudgeten.
e)
Beviljandet av amorteringsfria perioder kan inte betraktas som stöd eftersom skulden och räntan var oförändrad. Åtgärden innebär enbart en omstrukturering av återbetalningen över tid och är motiverad med hänsyn till den ekonomiska situationen.
f)
Ministerbeslut nr 72742/B1723 (se skäl 42) ledde inte till några extra kostnader jämfört med det ursprungliga beslut som utgör grunden för ordningen i fråga.
g)
Frisläppandet av säkerheter genom ministerbeslut nr 2071670/11297 kan inte betraktas som en stödåtgärd för företag eftersom de är anpassade till de omstrukturerade lånens nivå. Dessutom täcker den grekiska statens garanti inte alla typer av avgifter som bankerna tar ut av låntagarna.
h)
Ministerbeslut nr 69836/B1451 med ändringar gällde bearbetningsföretag i allmänhet och avsåg inte särskilt bearbetningsföretag inom jordbrukssektorn, som omfattades av rådets förordningar (EEG) nr 866/90 av den 29 mars 1990 om förbättring av villkoren för bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter (19), (EG) nr 951/97 av den 20 maj 1997 om förbättring av villkoren för bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter (20) och (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) (21). Dessa förordningar tillämpades genom operativa program under gemenskapens andra och tredje stödramar. Företag som hade gjort investeringar och tagit emot stöd från ministeriet för landsbygdsutveckling och livsmedel i detta syfte hade inte rätt att få sina skulder omstrukturerade, eftersom detta inte hade föreskrivits i bestämmelserna. Regeln om stöd av mindre betydelse tillämpades inte heller eftersom aktörerna måste ha utfört arbete och burit kostnaderna för detta för att få bidrag.
i)
Hänvisningen till regeln om stöd av mindre betydelse var endast avsedd att illustrera att flertalet av de beviljade stödåtgärderna låg under tröskeln för stöd av mindre betydelse, utan att hänvisa särskilt till jordbrukssektorn.
j)
Kriteriet ”bärkraft efter omstruktureringen” påverkar inte kreditorganets övergripande bedömning av företagets bärkraft eftersom rätten till omstrukturering avgörs direkt efter undersökningen av bärkraften.
k)
Omstruktureringen gällde gamla lån och utgjorde inte finansiering av nya investeringar.
l)
När det gäller den övergripande bidragsekvivalenten för omstruktureringen utgjorde den överväldigande majoriteten av stödåtgärderna små belopp. Dessutom avsåg åtgärderna endast områden (Kastoria och Evia) som var mindre gynnade områden i den mening som avses i rådets direktiv 75/268/EEG av den 28 april 1975 om jordbruk i bergsområden och i vissa mindre gynnade områden (22) och landet som helhet omfattas av mål 1.
m)
Den räntesats som tillämpades på nya lån var samma räntesats som gällde för den senaste emissionen av grekiska statsobligationer. Räntesänkningen gäller inte det omstrukturerade lånets hela löptid utan endast de två första, kritiska åren. Skillnaden mellan räntesatserna var inte särskilt stor (1-2 punkter).
n)
Stödordningen var i kraft den 30 juni 1993-30 juni 2003.
b) Synpunkter från de grekiska myndigheterna på inledandet av det andra förfarandet
(58)
Genom en skrivelse av den 18 augusti 2005 överlämnade de grekiska myndigheterna följande synpunkter. Flertalet av dem hade redan framförts i deras svar på inledandet av det första förfarandet (se föregående skäl):
a)
Konsolideringen av lånen är ett administrativt verktyg som inte leder till höga kostnader för de offentliga myndigheterna (här tillägger myndigheterna att syftet med detta verktyg inte är att bevilja selektivt stöd).
b)
Beräkningen av räntan per halvårsperiod har redan fastställts i nationella högsta domstolens rättspraxis, i och med att domstolen förklarade att kvartalsvisa ersättningar var olagliga och utgjorde ett missbruk samt en alltför stor börda för gäldenärerna.
c)
Under referensperioden var räntorna i Grekland mycket högre än de genomsnittliga räntorna i EU och låg kvar på en hög nivå trots sänkningarna.
d)
Beviljandet av den statliga garantin kan inte betraktas som stöd eftersom den, även om den utnyttjas, endast får användas på särskilt stränga villkor för huvudgäldenären.
e)
Nedsättningarna av räntor på obetalda skulder och av räntor finansierades genom ett särskilt konto (konto inrättat enligt lag nr 128/75) som var fristående från statsbudgeten.
f)
Beviljandet av amorteringsfria perioder kan inte betraktas som stöd eftersom skulden och räntan var oförändrad. Åtgärden innebär enbart en omstrukturering av återbetalningen över tid och är motiverad med hänsyn till den ekonomiska situationen.
g)
Bestämmelserna i ministerbeslut nr 66336/B.1398/1993 och dess ändringar medgav stöd till företag som var etablerade i departementen Florina och Kilkis utan höga kostnader för de offentliga myndigheterna och på villkor att de berörda företagen ansågs vara bärkraftiga. Därför innebar stöden inte någon snedvridning av konkurrensen i den mening som avses i artikel 87 i EG-fördraget. Dessutom bör det påpekas att departementen Florina och Kilkis gränsar till f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och att dessa områden drabbades svårt av kriget och instabiliteten i området under referensperioden (1990-talet).
h)
Slutligen avser beslutet industri- och hantverksföretag. Enligt de grekiska myndigheterna berörs inga jordbruksföretag av dessa bestämmelser.
c) Synpunkter från de grekiska myndigheterna på inledandet av det tredje förfarandet
(59)
I en skrivelse av den 10 maj 2006 gjorde de grekiska myndigheterna följande påpekanden:
a)
De departement som omfattades av de berörda besluten befann sig i en svår ekonomisk situation med låg ekonomisk verksamhet och högre arbetslöshet än i resten av landet. Situationen förvärrades av kriget i grannländerna (till exempel i Kosovo). Konkurrensen riskerade alltså inte att snedvridas och de stöd som beviljades i form av omstrukturering och nedsättning av skulder kunde alltså omfattas av det undantag som anges i artikel 87.3 a och c i EG-fördraget.
b)
Stödåtgärderna syftade till att lösa problem som till exempel bristen på dynamik i de lokala marknaderna, den krympande arbetsmarknaden och den minskande efterfrågan, samt bidra till den långsiktiga ekonomiska utvecklingen.
c)
När det gäller kommissionens argument att handeln inom gemenskapen kunde ha påverkats med hänsyn till den stora konkurrensen inom jordbrukssektorn är det endast beslut nr 1648/B22/13.1.1994, av alla beslut som granskats, som berör industriella djuruppfödningsföretag. Under perioden 1995-2004 stod köttproduktionen dessutom endast för en liten andel av jordbruksproduktionen i departementen Evros, Rodopi och Xanthide, och även om dessa departements bruttonationalprodukt (BNP) ökade under den perioden (i såväl absoluta tal som per capita), var den fortfarande betydligt lägre än det nationella genomsnittet.
d)
I ministerbesluten nr 2041901/16.5.1989 och 2078809/1989, där det föreskrivs räntesänkningar för lån till rörelsekapital för företag i departementen Lesbos, Samos, Chios och Dodekanesos, fastställs också att företagen måste vara bärkraftiga före och efter omstruktureringen av deras skulder.
e)
De behöriga myndigheterna i Grekland uppmanades att samla in uppgifter om mottagarna och det stöd som verkligen beviljades, men de hävdade att de inte kunde göra detta.
f)
Räntesänkningarna finansieras genom ett konto som har inrättats enligt lag nr 128/75 och som inte är en statlig resurs eftersom kontot främst är avsett för omfördelning av medel.
d) Skrivelser från de grekiska myndigheterna av den 15 och 29 mars 2011
(60)
Genom skrivelser av den 15 och den 29 mars 2011 meddelade de grekiska myndigheterna för det första att de ursprungliga ministerbesluten om de berörda stödordningarna hade upphört att gälla följande datum:
a)
Den 30 juni 2003 för beslut nr 69836/B1461 (departementen Kastoria och Evia).
b)
Den 30 juni 2000 för beslut nr 66336/B/398/14-9-1993 (departementen Florina och Kilkis).
c)
Den 31 december 2005 för beslut nr 1648/B.22/13.1.94 (departementen Xanthi, Rodopi och Evros).
d)
Den 31 december 2004 för beslut nr 204901/16-5-1989 (departementen Rodopi, Evros, Xanthi och Dodekanesos samt öarna Lesbos, Samos och Chios).
(61)
Därefter angav de grekiska myndigheterna att kriteriet i fråga om företagens bärkraft efter omstruktureringen inte var den enda faktor som beaktades. I stället gjordes en övergripande bedömning av företagens bärkraft före och efter omstruktureringen
(62)
Skrivelserna innehåller också tabeller över bidragsekvivalenterna för de stöd som varje berört företag har tagit emot, för att visa procentandelen företag för vilka stödåtgärderna skulle kunna ingå i en ordning för stöd av mindre betydelse. De grekiska myndigheterna anger emellertid att de tillgängliga uppgifterna för de stödåtgärder som beviljats enligt ministerbesluten nr 2041901/16-5-1989 (departementen Xanthi, Rodopi och Evros, Samos, Lesbos, Chios och Dodekanesos) och 1648/B.22/13.1.94 (Xanthi, Rodopi och Evros) endast gäller perioden 2004-2007. Uppgifterna för stödåtgärder som beviljats enligt ministerbeslut nr 69836/B1461 (departementen Kastoria och Evia) avser perioden 1993-1998 och i fråga om stödåtgärder som beviljats enligt ministerbeslut nr 66336/B/398/14-9-1993 (departementen Florina och Kilkis) gäller uppgifterna perioden 1993-2001. Dessa uppgifter begärdes in från kreditinstituten, som i vissa fall inte svarade. De grekiska myndigheterna anser dock att de insamlade uppgifterna ligger nära det sammanlagda beviljade stödbeloppet eftersom de banker som faktiskt svarade är de viktigaste långivarna till de berörda departementen. Enligt de grekiska myndigheterna visar analysen av uppgifterna att stödet i fråga ligger under gränsen för stöd av mindre betydelse i 73,55-99,46 % av fallen, beroende på vilken treårsperiod och vilket beslut som avses.
(63)
Slutligen hävdar de grekiska myndigheterna att företag som producerar, bearbetar och saluför jordbruksprodukter inte var stödberättigade och att uttrycket ”gruvföretag” egentligen avser marmor- och stenbrytningsföretag.
V. BEDÖMNING AV STÖDET
V.I FÖREKOMSTEN AV STÖD
(64)
Enligt artikel 107.1 i fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. I absoluta tal motsvarar den berörda stödåtgärden denna definition i den bemärkelsen att de beviljas av staten eller med statliga resurser, är avsedda för vissa företag (företag inom jordbrukssektorn, hantverkssektorn, industrisektorn, hotellsektorn, gruvsektorn - se skäl 63 - och sjöfartssektorn i de ovannämnda departementen) och gynnar dessa företag genom åtgärder som till exempel omstrukturering av deras lån, minskning av avbetalningarnas storlek genom förlängning av återbetalningstiden, räntesänkningar och beviljande av garantier och kan påverka handeln (23) och snedvrida konkurrensen (24).
(65)
De grekiska myndigheterna ville visa att de berörda stödåtgärderna kunde omfattas av reglerna för stöd av mindre betydelse och därmed inte var statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. Alldeles bortsett från att regeln om stöd av mindre betydelse inte var tillämplig för alla de sektorer som berördes under giltighetstiden för de ministerbeslut som utgör den rättsliga grunden för ordningarna i fråga (vilket var ett av skälen till att förfarandena inleddes) är uppgifterna ofullständiga, vilket de grekiska myndigheterna själva medger (se skäl 62). Dessutom varierar beloppen för stöd av mindre betydelse mellan de olika sektorerna (de skiljer sig åt mellan industri- och jordbrukssektorerna) och de tabeller som har lämnats tyder på att de grekiska myndigheterna inte har varit tillräckligt medvetna om denna skillnad. Slutligen noterar kommissionen att det trots att de grekiska myndigheterna hävdar att företag som producerar, bearbetar och saluför jordbruksprodukter inte var berättigade till stöd inom ramen för de berörda stödordningarna framgår tydligt av dessa tabeller att vissa företag inom dessa sektorer verkligen fick stöd som ansågs vara stöd av mindre betydelse trots att de uppenbart överskred den tillåtna nivån.
(66)
Kommissionen påminner om att varje individuellt stöd som beviljas inom ramen för en stödordning och som vid den tidpunkt då stödet beviljas uppfyller de villkor som fastställs i en tillämplig förordning om stöd av mindre betydelse inte betraktas som statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget.
(67)
När de grekiska myndigheterna första gången beviljade stödet i fråga inom jordbrukssektorn fanns det inga unionsbestämmelser om stöd av mindre betydelse.
(68)
De första bestämmelserna om detta antogs i förordning (EG) nr 1860/2004 (25).
(69)
Enligt förordning (EG) nr 1860/2004, som avser såväl primärproduktion som bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter, påverkar stöd på högst 3 000 euro per stödmottagare under en treårsperiod inte handeln mellan medlemsstaterna och hotar inte eller hotar att snedvrida konkurrensen och omfattas därför inte av artikel 107.1 i fördraget.
(70)
Enligt artikel 5 i förordning (EG) nr 1860/2004 gäller detsamma för stöd som har beviljats före förordningens ikraftträdande, förutsatt att villkoren i artiklarna 1 och 3 i den förordningen är uppfyllda.
(71)
Den 1 januari 2008 ersattes förordning (EG) nr 1860/2004 av kommissionens förordning (EG) nr 1535/2007 av den 20 december 2007 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse inom sektorn för produktion av jordbruksprodukter (26). Genom den förordningen höjs beloppet för stöd av mindre betydelse till 7 500 euro per stödmottagare under en period av tre beskattningsår, oberoende av stödform eller mål för stödet, inom gränserna för det högsta tillåtna beloppet per medlemsstat, som motsvarar 0,75 % av den årliga produktionen.
(72)
I artikel 6.1 i förordning (EG) nr 1535/2007 anges följande: ”Denna förordning ska tillämpas på stöd som beviljats företag inom sektorn för produktion av jordbruksprodukter före den 1 januari 2008, under förutsättning att stöden uppfyller samtliga villkor i artiklarna 1-4, med undantag för den uttryckliga hänvisning till denna förordning som avses i artikel 4.1 första stycket.” Denna förordning gäller emellertid endast primärproduktion av jordbruksprodukter.
(73)
När det gäller bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter fastställs den tillämpliga regeln för stöd av mindre betydelse från och med den 1 januari 2007 i kommissionens förordning (EG) nr 1998/2006 av den 15 december 2006 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i fördraget på stöd av mindre betydelse (27).
(74)
I artikel 2.2 i förordning (EG) nr 1998/2006 fastställs en gräns på 200 000 per stödmottagare under en period av tre beskattningsår för det belopp där stödet inte påverkar handeln mellan medlemsstaterna och inte snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen och därmed inte omfattas av artikel 107.1 i fördraget.
(75)
I artikel 5.1 i förordning (EG) nr 1998/2006 fastställs följande: ”Denna förordning skall gälla stöd som har beviljats innan förordningen träder i kraft och ges till företag verksamma inom transportsektorn och företag verksamma inom bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter, om stödet uppfyller de villkor som fastställs i artiklarna 1 och 2 …”
(76)
Därför kommer kommissionen inte att betrakta stöd som beviljats enligt de berörda ministerbesluten som statligt stöd om det inte överskrider följande nivåer per mottagare:
a)
För primärproduktion av jordbruksprodukter: 3 000 euro per treårsperiod, om stödet när det beviljades uppfyllde bestämmelserna i förordning (EG) nr 1860/2004, eller 7 500 euro per period av tre beskattningsår, om stödet när det beviljades uppfyllde bestämmelserna i förordning (EG) nr 1535/2007.
b)
För bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter: 3 000 euro per treårsperiod, om stödet när det beviljades uppfyllde bestämmelserna i förordning (EG) nr 1860/2004, eller 200 000 euro per period av tre beskattningsår, om stödet när det beviljades uppfyllde bestämmelserna i förordning (EG) nr 1998/2006.
(77)
Kommissionen påminner emellertid om att företag i svårigheter inte omfattas av bestämmelserna i förordningarna (EG) nr 1998/2006 och (EG) nr 1535/2007.
(78)
I andra sektorer än jordbrukssektorn (det vill säga i det här fallet de olika sektorer som nämns i det här beslutet, med undantag av sjöfartssektorn som kommer att behandlas i skälen 80 och 81 (28)), var de regler för stöd av mindre betydelse som anges i kommissionens meddelande av den 20 maj 1992 - gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till små och medelstora företag (29) (nedan kallade 1992 års riktlinjer) tillämpliga när de berörda stödåtgärderna beviljades. I meddelandet anges att utbetalning av ett ”tillfälligt stöd som inte överstiger 50 000 ecu för en viss typ av utgifter och stödordningar enligt vilka det stöd som ett visst företag kan få för en viss typ av utgifter och under en period på tre år till högst detta belopp inte längre måste anmälas enligt artikel 93.3 [i EG-fördraget] (30), förutsatt att beviljandet av stödet eller formerna för stödordningen inbegriper ett uttryckligt villkor som innebär att ytterligare stöd som beviljas samma företag för samma typ av utgifter från andra finansieringskällor eller inom ramen för andra stödordningar inte får medföra att det totala stödbeloppet till företaget blir högre än gränsen på 50 000 ecu”. Denna bestämmelse ändrades därefter genom kommissionens meddelande 1996 om försumbart stöd (31) (nedan kallat 1996 års meddelande), där beloppet för stöd av mindre betydelse fastställdes till 100 000 ecu för samma period och därefter genom förordning (EG) nr 69/2001 där beloppet fastställdes till 100 000 euro för samma period.
(79)
Med hänsyn till den tidpunkt då de undersökta ordningarna upphörde att gälla (den senaste upphörde att gälla den 31 december 2005) och den icke-retroaktiva tillämpligheten av förordningarna med avseende på de sektorer som anges i skäl 78, kommer kommissionen inte att betrakta stöd som beviljats enligt de berörda besluten som statligt stöd upp till följande belopp per mottagare:
a)
50 000 ecu per treårsperiod mellan den 19 augusti 1992 och den 5 mars 1996, förutsatt att stödet uppfyllde bestämmelserna i 1992 års riktlinjer när det beviljades.
b)
100 000 ecu/euro per treårsperiod mellan den 6 mars 1996 och den 1 februari 2001, förutsatt att stödet uppfyllde relevanta bestämmelser i 1996 års meddelande när det beviljades.
c)
100 000 euro per treårsperiod mellan den 2 februari 2001 och den 31 december 2005, förutsatt att stödet uppfyllde relevanta bestämmelser i förordning (EG) nr 69/2001 när det beviljades.
(80)
Slutligen har regeln om stöd av mindre betydelse för varvsindustrin endast varit tillämplig sedan förordning (EG) nr 69/2001 trädde i kraft.
(81)
Därför kommer kommissionen inte att betrakta stöd som har beviljats enligt de berörda ministerbesluten och som inte överskrider 100 000 euro per mottagare och treårsperiod under perioden den 2 februari 2001-30 juni 2007 som statligt stöd, förutsatt att stödet uppfyllde relevanta bestämmelser i förordning (EG) nr 69/2001 när det beviljades.
(82)
De övriga argument som de grekiska myndigheterna har framfört som belägg för att det inte är fråga om statligt stöd kan inte godtas av kommissionen av nedanstående skäl, vilket gäller i samtliga fall där dessa argument har framförts:
a)
Genom att hävda att konsolideringen av lånen inte leder till höga kostnader för de offentliga myndigheterna (se framför allt skälen 57 a och 58 a) erkänner de grekiska myndigheterna att åtgärden medför en kostnad för staten, det vill säga utnyttjar statliga medel.
b)
Innan kommissionens tillkännagivande om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd i form av garantier (32) (nedan kallat 2000 års tillkännagivande) trädde i kraft ansågs alla garantier innehålla statligt stöd (se skäl 105 a). I 2000 års tillkännagivande anges att en garanti kan anses inte utgöra statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget om mottagarna inte befinner sig i ekonomiska svårigheter och i princip skulle kunna få ett lån till marknadsmässiga villkor på finansmarknaderna utan något statligt ingripande. Garantin ska också vara knuten till en bestämd finansiell transaktion, avse ett fastställt högsta belopp, inte täcka mer än 80 % av det utestående lånet eller den finansiella förpliktelsen (med undantag för obligationer och liknande instrument) och ha en begränsad varaktighet. Vidare ska garantiordningen bygga på en realistisk riskbedömning, så att de premier som betalas av de stödmottagande företagen med all sannolikhet gör garantiordningen självfinansierande. I garantiordningen ska det anges att de villkor enligt vilka nya garantier kan beviljas och den övergripande finansieringen av garantiordningen ska ses över minst en gång om året och premierna ska täcka både de normala risker som är förbundna med beviljandet av garantin och de administrativa kostnaderna för garantiordningen, inklusive en normal räntabilitet på kapitalet i de fall staten tillhandahåller startkapitalet för att ta garantiordningen i bruk. De grekiska myndigheterna har dock inte överlämnat någon dokumentation som visar att detta scenario är tillämpligt i det här fallet.
c)
När det gäller konkurrensen innebär beviljandet av amorteringsfria perioder (se skälen 57 e och 58 f) inte någon enkel omstrukturering av återbetalningar över tid, eftersom det minskar återbetalningsbördan vid en viss tidpunkt och därför ger mottagaren en tillfällig ekonomisk lättnad.
d)
Även om det konto som inrättats enligt lag nr 128/75 och som används för att finansiera räntesänkningar (se skälen 57 d, 58 e och 59 f) precis som de grekiska myndigheterna hävdar inte ingår den grekiska statsbudgeten, är det icke desto mindre en statlig resurs (33).
e)
Beviljandet av en räntesänkning för lån ger mottagarföretagen en fördel, även om räntorna är höga i landet i fråga.
f)
Frisläppandet av de säkerheter som ställts för att få garantin (se skäl 57 g) kanske inte medför några direkta utgifter för den grekiska staten i enlighet med ministerbeslut nr 2071670/11297, men innehåller ändå statligt stöd eftersom staten genom att erbjuda denna möjlighet inte bara ger mottagarföretagen möjlighet att anskaffa kapital utan också avstår från en av förutsättningarna för att få garantin.
g)
Det faktum att räntorna var höga i Grekland (se skäl 57 d) betyder inte att det inte förekommit stöd eftersom beviljandet av stödet i sig innebär en lättnad i den börda som mottagarna normalt skulle ha behövt bära vid utövandet av sin verksamhet, oberoende av i vilket ekonomiskt sammanhang som omstruktureringarna och nedsättningarna genomfördes.
(83)
Därför kan kommissionen bara konstatera att stödåtgärder som inte omfattas av och uppfyller villkoren för att bevilja stöd av mindre betydelse enligt skälen 68-81 faktiskt omfattas av artikel 107.1 i fördraget.
V.II STÖDETS FÖRENLIGHET MED BESTÄMMELSERNA
(84)
I de fall som anges i artikel 107.2 och 107.3 i fördraget kan emellertid vissa typer av stöd genom undantag betraktas som förenliga med den inre marknaden.
(85)
I det här fallet måste man för varje inlett förfarande undersöka vilket undantag som skulle kunna vara tillämpligt för var och en av de berörda sektorerna (och göra åtskillnad mellan jordbrukssektorn och andra sektorer).
V.II.1 STÖD TILL DEPARTEMENTEN KASTORIA OCH EVIA, BEHANDLAT NÄR DET FÖRSTA FÖRFARANDET INLEDDES
a) Jordbrukssektorn
(86)
Mot bakgrund av egenskaperna hos det beviljade stödet är det endast det undantag som anges i artikel 107.3 c i fördraget som skulle kunna användas för att visa att stödet är förenligt med den inre marknaden. Enligt den artikeln kan stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset, anses vara förenligt med den gemensamma marknaden.
(87)
Eftersom det berörda stödet är icke-anmält stöd kan detta undantag endast vara tillämpligt om stödet uppfyllde de regler om statligt stöd som var i kraft när stödet beviljades. Enligt de upplysningar som de grekiska myndigheterna lämnat var den berörda ordningen i kraft den 30 juni 1993-30 juni 2003. Därför ska den berörda ordningens förenlighet med den inre marknaden granskas mot bakgrund av de regler om statligt stöd som var tillämpliga under den perioden.
(88)
Ett av skälen till att kommissionen beslutade att inleda det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 i fördraget var att stödet föreföll vara avsett för företag i svårigheter. I detta avseende angav de grekiska myndigheterna i sin skrivelse av den 9 augusti 2004 att kriteriet om bärkraft efter omstruktureringen absolut inte hade något samband med kreditinstitutets övergripande bedömning av företagets bärkraft, eftersom beslutet om berättigande till omstrukturering fattades direkt efter det att undersökningen av bärkraften hade utförts. Detta argument upprepades i skrivelserna av den 15 och 29 mars 2011 (se skäl 61).
(89)
Kommissionen anser att denna förklaring inte gör det möjligt att utesluta att stöd beviljades företag i svårigheter. Även om beslutet om berättigande till omstrukturering fattades direkt efter det att undersökningen av bärkraften hade genomförts, så som de grekiska myndigheterna hävdar, var undersökningen i sig inriktad på mottagarnas eventuella bärkraft efter omstruktureringen. Detta innebär att det är möjligt att sökande befann sig i svårigheter när undersökningen gjordes men ändå fick delta i ordningen eftersom det institut som gjorde undersökningen förutspådde att företaget kunde bli bärkraftigt på nytt efter omstruktureringen av skulderna (kommissionen framhöll också detta belägg i skäl 23 till sitt beslut att inleda det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 i fördraget eftersom det i ingressen till ministerbeslut nr 2045909/7931/0025 hänvisades till behovet av att stödja företag som hade problem med kassaflödet i departementen Kastoria och Evia).
i) Tillämpliga regler för stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter under den berörda perioden
I. 1 oktober 1993-31 december 1997
(90)
Stöd till företag i svårigheter omfattas av en mängd regler. När ministerbeslut nr 69836/B1461 hade kommissionen som praxis att betrakta den här typen av stöd inom jordbrukssektorn som driftsstöd, som endast kunde anses vara förenligt med den inre marknaden om följande tre villkor var uppfyllda:
a)
Stödet måste gälla finansiella kostnader för lån som hade tagits för att finansiera redan genomförda investeringar.
b)
Den sammanlagda bidragsekvivalenten för varje stöd som beviljades när lånet togs och det berörda stödet fick inte överskrida den procentandel som kommissionen i allmänhet godkände, det vill säga:
i)
För investeringar i primärproduktion av jordbruksprodukter: 35 % eller 75 % i mindre gynnade områden i den mening som avses i direktiv 75/268/EEG.
ii)
För investeringar i bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter: 55 % eller 75 % mål 1-områden för projekt som var förenliga med sektorsprogrammen eller med ett av målen för artikel 1 i förordning (EEG) nr 866/90 (34) och 35 % (eller 50 % i mål 1-områden) för andra projekt som inte var uteslutna på grundval av urvalskriterierna i punkt 2 i bilagan till kommissionens beslut 90/342/EEG av den 7 juni 1990 om de urvalskriterier som skall fastställas för investeringar avsedda att förbättra villkoren för förädling och saluföring av jordbruks- och skogsbruksprodukter (35) (eller kommissionens beslut 94/173/EG (36) som ersatte detta beslut).
c)
Stödet i fråga kunde endast betalas ut efter förändringar i avgifterna för de nya lån som togs, för att ta hänsyn till variationer i räntesatser (i sådana fall måste stödbeloppet vara mindre än eller lika med skillnaden i räntesatserna för de nya lånen) eller måste gälla jordbruksföretag som gav bärkraftsgarantier, särskilt om den finansiella bördan till följd av de befintliga lånen riskerade att hota företagens bärkraft eller leda till att de riskerade konkurs.
(91)
I sin skrivelse av den 9 augusti 2004 hävdade de grekiska myndigheterna att beslut nr 69836/B1451 med efterföljande ändringar gällde bearbetningsföretag i allmänhet och inte hänvisade specifikt till jordbruksbearbetningsföretag som omfattades av förordningarna (EEG) nr 866/90, (EG) nr 951/97 och (EG) nr 1257/1999, att hela Grekland är ett mål 1-område och att de företag som hade gjort investeringar och därför hade fått stöd från ministeriet för landsbygdsutveckling och livsmedel inte kunde komma i fråga för omstruktureringen av skulder eftersom detta inte att föreskrivits i beslutet. När det gällde den övergripande bidragsekvivalenten för omstruktureringen hävdade de vidare att endast små stödbelopp hade beviljats i de flesta fall och att omstruktureringen gällde tidigare lån och därmed redan gjorda investeringar.
(92)
De grekiska myndigheternas förklaringar är framför allt inte tillräckliga för att kommissionen ska kunna utesluta att vissa jordbruksbearbetningsföretag fick stöd inom ramen för ministerbeslut nr 69836/B1451 med efterföljande ändringar, eftersom det faktum att det inte gjordes någon specifik hänvisning till dessa företag inte måste innebära att de inte ingick i den generiska kategorin bearbetningsföretag (industriföretag), som omfattades av beslutet.
(93)
När det gäller uppfyllandet av de villkor som avses i skäl 90 konstaterar kommissionen att beslut nr 69836/B1451 med efterföljande ändringar gällde omstrukturering av lån till investeringar eller rörelsekapital.
(94)
När det gäller omstruktureringen av investeringslån konstaterar kommissionen på grundval av de uppgifter som lämnats av de grekiska myndigheterna att det villkor som anges i skäl 90 led a har uppfyllts, eftersom dessa lån gällde redan gjorda investeringar.
(95)
Dessutom konstaterar kommissionen att det andra alternativa villkor som anges i skäl 90 led c har uppfyllts eftersom mottagarföretagen måste bedömas vara bärkraftiga efter omstruktureringen på grundval av en bedömning av finansinstituten.
(96)
Den information som kommissionen har tillgång till är dock inte tillräcklig för att det ska gå att bortom allt tvivel fastställa att det villkor som avses i skäl 90 led b har uppfyllts, eftersom de grekiska myndigheterna i sin skrivelse av den 9 augusti 2004 förklarade att företag som bearbetade och saluförde jordbruksprodukter omfattades av bland annat bestämmelserna i förordningarna (EEG) nr 866/90 och (EG) nr 951/97 och att dessa förordningar tillämpades i enlighet med bestämmelserna i dem. Detta innebär att stöd redan kunde ha beviljats upp till den högsta nivå som fastställs i dessa förordningar (75 % för mål 1-områden, vilket gäller för hela Grekland) och att det är möjligt att tillämpningen av den berörda ordningen på grund av kumulering av stöd kunde ha lett till att denna stödnivå överskreds.
(97)
När det gäller omstrukturering av lån till rörelsekapital kunde den ordningen inte ha tillämpats i enlighet med samtliga de villkor som anges i skäl 90 eftersom det i det första villkoret (led a) uttryckligen anges att lånen måste var knutna till investeringar.
II. 1 januari 1998-30 juni 2000
(98)
År 1997 ersattes de villkor som beskrivs i skäl 90 av bestämmelserna i kommissionens meddelande Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (nedan kallade 1997 års riktlinjer) (37). I punkt 4.4 i dessa riktlinjer anges följande: ”Vad gäller jordbrukssektorn (och endast denna sektor), kommer riktlinjerna emellertid att träda i kraft den 1 januari 1988 för nya statliga stöd. För befintliga stöd kommer ikraftträdandet att äga rum samma dag eller, om kommissionen har inlett förfarandet enligt artikel 93.2 i [EG-]fördraget mot en eller flera medlemsstater i samband med detta, när kommissionen har fattat ett slutgiltigt beslut gentemot den berörda medlemsstaten eller de berörda medlemsstaterna på grundval av artikel 93.2 i [EG-]fördraget.”
(99)
I 1997 års riktlinjer infördes bland annat följande helt nya regler för jordbrukssektorn:
a)
Undsättningsstöd: Likviditetsåtgärder som vidtas på grundval av allvarliga sociala problem och som utgörs av likvida medel i form av lånegarantier eller lån med normal marknadsränta, ska begränsas till vad som är nödvändigt för att upprätthålla driften i företaget (till exempel täcka lönekostnader och kostnader för insatsvaror), endast betalas ut för den tid (i allmänhet inte överstigande sex månader) som krävs för att utarbeta de åtgärder som är nödvändiga och praktiskt möjliga för att åstadkomma en återhämtning, inte ha några negativa effekter för industrins eller jordbrukets situation i andra medlemsstater.
b)
Omstruktureringsstöd: Beviljande av stöd som är knutet till en omstruktureringsplan som leder till kapacitetsminskning eller oåterkallelig stängning av produktionskapacitet där det finns strukturell överskottskapacitet inom sektorn (kapacitetsminskningen måste gå utöver den minskning som skulle göras utan omstruktureringsstödet). Det enda undantaget till detta är fall där samtliga beslut som fattats till förmån för alla stödmottagare ett givet år inte inbegriper en varukvantitet som överstiger 3 % av den årliga totala kvantiteten av sådan produktion i det landet (3 % för åtgärder som riktas mot en viss kategori av produkter eller aktörer och 1,5 % för andra åtgärder).
(100)
Medlemsstaterna fick begära att dessa jordbruksbestämmelser skulle tillämpas i stället för bestämmelserna i 1997 års riktlinjer för andra sektorer än jordbruket (stränga villkor gällde för de sektorerna, särskilt i fråga om omstruktureringsplanen och stödmottagarens bidrag till omstruktureringen - se skälen 109-121 i avsnitt b om andra sektorer än jordbrukssektorn).
(101)
De grekiska myndigheterna lämnade i sin skrivelse av den 9 augusti 2004 ingen information som gjorde det möjligt för kommissionen att fastställa att stödordningen hade anpassats för att uppfylla dessa bestämmelser och att det stöd som beviljades under den berörda perioden alltså beviljades i enlighet med de relevanta villkoren i 1997 års riktlinjer, det vill säga antingen de villkor som beskrivs i skäl 99 led b eller villkoren för andra sektorer än jordbrukssektorn (inlämning av en omstruktureringsplan för att återställa lönsamheten på grundval av realistiska antaganden inom en rimlig tid, minskning av effekterna för konkurrenterna, respekt för principen ”för första och sista gången”, kapacitetsminskning när det gällde strukturell överskottskapacitet inom den berörda sektorn och stöd i proportion till omstruktureringskostnaderna och till de sociala kostnaderna för omstruktureringen).
III. 1 juli 2000-30 juni 2003
(102)
Riktlinjerna från 1997 ersattes den 9 oktober 1999 av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (nedan kallade 1999 års riktlinjer) (38). I punkt 6.3 i 1999 års riktlinjer anges följande: ”Medlemsstaterna skall anpassa de av sina befintliga ordningar för stöd till undsättning och omstrukturering som är i kraft efter den 30 juni 2000 så att de efter den dagen är i överensstämmelse med dessa riktlinjer …”. Vidare anges att för att ”kommissionen skall kunna kontrollera att anpassningen genomförs, skall medlemsstaterna före den 31 december 1999 lämna in en förteckning över samtliga sådana ordningar till kommissionen. Därefter, och senast den 30 juni 2000, skall de översända upplysningar som är tillräckligt utförliga för att kommissionen skall kunna kontrollera om ordningarna anpassats till dessa riktlinjer.”
(103)
I 1999 riktlinjer fanns också ett särskilt avsnitt om omstrukturering av företag i svårigheter inom jordbrukssektorn. Jämfört med 1997 års riktlinjer innehöll detta avsnitt en definition av strukturell överskottskapacitet inom sektorn och det undantag som avses i skäl 99 led b begränsades till företag inom primärproduktionssektorn (vilket ledde till att delsektorn för bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter automatiskt omfattades av ett krav på kapacitetsminskning). Dessutom infördes villkoret ”första och sista gången”, vilket innebar att omstruktureringsstöd endast kunde beviljas en gång.
(104)
I sin skrivelse av den 9 augusti 2004 kunde de grekiska myndigheterna inte lämna någon information som gjorde det möjligt för kommissionen att konstatera att stödordningen hade anpassats för att uppfylla dessa bestämmelser och att det stöd som beviljats under den berörda perioden alltså hade beviljats enligt de gällande villkoren i 1999 års riktlinjer, det vill säga efter inlämnandet av en omstruktureringsplan som innebar stängning av kapacitet vid fall av strukturell överskottskapacitet, tillämpning av det begränsade undantag som avses i skäl 103 vid behov samt tillämpning av principen om ”första och sista gången”.
ii) Garantier
(105)
En annan faktor i kommissionens beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 108.2 i fördraget är frågan om förenligheten i eventuellt stöd som beviljats i form av garantier. De grekiska myndigheterna lämnade ett antal synpunkter i sin skrivelse av den 9 augusti 2004 (se skäl 57 leden c och g). Kommissionen måste dock ge följande kommentarer till dessa synpunkter:
a)
När det gäller led c utesluter det faktum att beviljandet av garantierna omfattas av stränga villkor inte i sig förekomsten av statligt stöd. I de bestämmelser som var tillämpliga under den berörda stödordningens löptid, såsom de anges i skrivelserna till medlemsstaterna SG(89) D/4328 av den 5 april 1989 och SG(89) D/12772 av den 12 oktober 1989 samt i punkt 38 i kommissionens meddelande till medlemsstaterna om tillämpning av artiklarna 92 [EEG] och 93 [EEG] samt i artikel 5 i kommissionens direktiv 80/723/EEG på offentliga företag inom tillverkningssektorn (39), anges det tvärtom tydligt att alla garantier som lämnas av staten direkt eller genom delegering via finansiella institut omfattas av artikel 92.1 i EEG-fördraget och det föreskrivs att villkor ska tillämpas som kan innebära att företaget sätts i konkurs. Även om det är sant att ovannämnda skrivelser ersattes år 2000 av kommissionens tillkännagivande om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd i form av garantier där det fastställs villkor för att kunna utesluta förekomsten av statligt stöd, finns det inga uppgifter i de grekiska myndigheternas skrivelse av den 9 augusti 2004 som visar att de beviljade garantierna uppfyller några av de villkoren.
b)
Även om de grekiska myndigheterna hade lämnat uppgifter i syfte att visa att de beviljade garantierna uppfyllde villkoren för att utesluta statligt stöd hade kommissionen inte kunnat godkänna motiveringen eftersom, för att bara nämna ett exempel, undantaget endast gäller om mottagarföretagen inte befinner sig i svårigheter.
c)
När det gäller led g innebär det faktum att garantin inte täcker vissa avgifter inte på något sätt att samtliga villkor har uppfyllts för att det stöd som en beviljad garanti innebär ska kunna anses vara förenligt med den inre marknaden. Dessutom framgår det inte av några andra uppgifter som de grekiska myndigheterna lämnat i sin skrivelse av den 9 augusti 2004 att villkoren har uppfyllts.
(106)
Därför anser kommissionen att garantierna under hela den berörda stödordningens löptid ingick i ett paket av instrument för att bevilja stöd till företag i svårigheter och att stödets förenlighet med bestämmelserna därför är knuten till omstruktureringsprocessen i sin helhet. Som framgår av analysen i skälen 94-104 har de grekiska myndigheterna inte lämnat tillräckliga uppgifter för att undanröja de tvivel som kommissionen uttryckte när den inledde det förfarande som anges i artikel 108.2 i fördraget (dessa slutsatser om garantierna gäller även för de tre förfaranden som avses i detta beslut och för alla nämnda sektorer, med undantag för de garantier som föreskrivs i ministerbeslut nr 2/82257/0025 av den 18 december 2000, som kommer att granskas separat med hänsyn till det kriterium för bärkraft som använts - bärkraft före omstrukturering av skuld).
(107)
Inget av de övriga argument som de grekiska myndigheterna framförde i sin skrivelse av den 9 augusti 2004 (tillämpad ränta, frågan om eventuella ytterligare utgifter till följd av ministerbeslut som utgjorde en oskiljaktig del av den rättsliga grunden för stödordningen, hur ofta räntan beräknas) tillför något som ändrar kommissionens ståndpunkt, som beskrivs ovan.
(108)
Eftersom den information som lämnats av de grekiska myndigheterna inte undanröjer de tvivel som kommissionen uttryckte när den inledde det förfarande som anges i artikel 108.2 i fördraget kan kommissionen endast konstatera att stödordningen i fråga är oförenlig med den gemensamma marknaden.
b) Andra sektorer än jordbrukssektorn
(109)
Precis som i fråga om jordbrukssektorn måste kommissionen undersöka det berörda stödet mot bakgrund av de regler som är tillämpliga på stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.
(110)
När ministerbeslut nr 69836/B1461 trädde i kraft, det vill säga den 1 oktober 1993 fastställdes de berörda reglerna i den åttonde rapporten om konkurrenspolitiken, särskilt i punkterna 177, 227 och 228 i denna.
(111)
I punkt 177 i rapporten anges att det kan behövas undsättningsåtgärder för att skapa andrum för att ta fram mer långsiktiga lösningar på ett företags problem, men att dessa åtgärder inte bör hindra eventuella nödvändiga kapacitetsminskningar och därför bör begränsas till fall där de är nödvändiga för att hantera akuta sociala problem.
(112)
I punkt 227 fastställs att undsättningsstöd kan vara befogat i enlighet med fördraget när det är kopplat till omstruktureringsstöd för att återställa det berörda företagets och/eller de berörda regionernas långsiktiga bärkraft och när de tillämpas tillräckligt specifikt för att göra det möjligt att bedöma dess effekter.
(113)
I punkt 228 i rapporten förtydligas kommissionens ståndpunkt ytterligare i fråga om undsättningsstöd och det ges en definition av omstruktureringsstöd.
(114)
Undsättningsstöd måste
a)
bestå av likviditet i form av lånegarantier eller lån med normala affärsmässiga räntor,
b)
begränsa sig till vad som är nödvändigt för att fortsätta driften av företaget, för att täcka lönekostnader och normala insatsvaror,
c)
betalas ut endast under den period som är nödvändig (i regel sex månader) för att utforma omstruktureringsåtgärder,
d)
kunna motiveras med allvarliga sociala problem och företagets fortsatta drift får inte leda till några negativa effekter för näringslivet i de andra medlemsstaterna.
(115)
Omstruktureringsstöd ska vara helt avhängigt av genomförandet av en sund omstrukturering eller ett sunt omställningsprogram och stödet bör vederbörligen och effektivt tjäna till att återställa den berörda produktionens bärkraft. Stödandelen och stödbeloppet ska begränsas till det absoluta minimum som är nödvändigt för att ge företaget stöd under den oundvikliga övergångsperioden innan programmet kommer igång. Stödet ska således ges under en begränsad tidsperiod och ska gradvis minskas.
(116)
Dessa villkor ersattes 1994 av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (40), som trädde i kraft den 23 december 1994 (nedan kallade 1994 års riktlinjer), och därefter av 1997 års riktlinjer, som trädde i kraft den 1 januari 1998, och därefter av 1999 års riktlinjer som tillämpades från och med den 1 juli 2000, med hänsyn till den anpassningsperiod som medlemsstaterna beviljades i fråga om stödordningar (se skälen 98 och 102).
(117)
I 1994 års riktlinjer bekräftas kommissionens linje i fråga om undsättningsstöd (se skäl 114) och där fastställs mer detaljerat vilket innehåll och vilka effekter de omstruktureringsplaner som ska lämnas in bör ha (utsikterna till återupprättad lönsamhet på grundval av realistiska antaganden inom rimlig tid, begränsning av effekterna på konkurrenter, begränsning av effekterna för konkurrenter, respekt för principen om ”första och sista gången”, kapacitetsminskning i fråga om strukturell överskottskapacitet inom den berörda sektorn samt stöd i proportion till omstruktureringskostnaderna samt fördelar som också omfattar de sociala kostnaderna för omstruktureringen).
(118)
När det gäller andra sektorer än jordbrukssektorn upprepas innehållet i 1994 års riktlinjer i 1997 års riktlinjer, som var ett resultat av den regelbundna översynen av kommissionens politik för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.
(119)
I 1999 års riktlinjer tillämpas strängare villkor för att bevilja undsättningsstöd genom att det införs en fast tidsfrist för att lämna in omstruktureringsplanen. När det gäller omstrukturering är riktlinjerna mycket mer restriktiva för små och medelstora företag och det införs en möjlighet att kräva obligatorisk kapacitetsminskning även när det inte föreligger strukturell överskottskapacitet inom sektorn.
(120)
Eftersom de förklaringar som de grekiska myndigheterna lämnat i sin skrivelse av den 9 augusti 2004 gäller såväl jordbrukssektorn som andra sektorer kan kommissionen endast konstatera - liksom den gjorde för jordbrukssektorn - att inga av de uppgifter som lämnats av de grekiska myndigheterna gör det möjligt för kommissionen att fastställa att de olika villkor som fastställs i 1994, 1997 och 1999 års riktlinjer var uppfyllda (för att bara ta ett exempel finns det inget som tyder på att stödmottagarna lämnade in någon omstruktureringsplan med de kompensationsåtgärder som krävdes). Denna slutsats gäller även i fråga om efterlevnaden av de bestämmelser som anges i den åttonde rapporten om konkurrenspolitiken.
(121)
Eftersom det saknas belägg för att ovannämnda bestämmelser har följts kan kommissionen inte fastställa att stödet beviljades efter inlämnade av en omstruktureringsplan som innehöll alla de delar som krävs enligt de olika regler som avses ovan (särskilt möjligheten till återupprättad lönsamhet på grundval av realistiska antaganden inom en rimlig tid, begränsning av effekterna på konkurrenter, respekt för principen om ”första och sista gången”, kapacitetsminskning och stöd i proportion till omstruktureringskostnaderna och fördelar som även omfattar de sociala kostnaderna för omstruktureringen). De tvivel som kommissionen uttryckte när den inledde det förfarande som anges i artikel 108.2 i fördraget kvarstår därför och kommissionen kan endast konstatera att stödordningen i fråga är oförenlig med den gemensamma marknaden.
V.II.2 STÖD TILL DEPARTEMENTEN FLORINA OCH KILKIS, BEHANDLAT NÄR DET ANDRA FÖRFARANDET INLEDDES
a) Jordbrukssektorn
(122)
I sin skrivelse av den 18 augusti 2005 hävdade de grekiska myndigheterna att det grundläggande beslutet om att bevilja stöd (ministerbeslut nr 66336/B.1398/1993) gällde industri- och hantverksföretag och att inga bestämmelser i det beslutet därför gällde jordbruksföretag.
(123)
Kommissionen noterar denna information och anser därför att den berörda stödordningen inte behöver granskas mot bakgrund av de regler som var tillämpliga på statligt stöd inom jordbrukssektorn när stödet beviljades.
b) Andra sektorer än jordbrukssektorn
(124)
Kommissionen, som när förfarandet inleddes ansåg att stödordningen var riktad mot företag i svårigheter eftersom det i ministerbeslut nr 66336/B.1398/1993 angavs att företagen måste vara bärkraftiga efter omstruktureringen (vilket i sig inte uteslöt att företagen var i svårigheter när de godkändes för stödordningen), måste undersöka om stödet i fråga är förenligt med de regler för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter som gällde när stödet beviljades.
(125)
De regler för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter som gällde när det berörda stödet beviljades var, i kronologisk ordning, bestämmelserna i punkterna 177, 227 och 228 i den åttonde rapporten om konkurrenspolitiken, 1994 års riktlinjer och 1997 års riktlinjer.
(126)
När det gäller efterlevnaden av bestämmelserna i punkterna 177, 227 och 228 i den åttonde rapporten om konkurrenspolitiken och 1994, 1997 och 1999 års riktlinjer är de förklaringar som de grekiska myndigheterna lägger fram i sin skrivelse av den 18 augusti 2005 identiska med dem som lades fram för att motivera beviljandet av stöd i departementen Kastoria och Evia (de grekiska myndigheternas argument beskrivs närmare i skäl 57 leden a-f och är desamma som anges i skäl 56 leden a-e). Kommissionens analys i skälen 110-121 är alltså lika giltig i det här fallet, vilket innebär att de tvivel som kommissionen uttryckte när den inledde det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 i fördraget kvarstår och att kommissionen endast kan konstatera att den berörda stödordningen är oförenlig med den gemensamma marknaden.
(127)
I sin skrivelse av den 18 augusti 2005 försökte de grekiska myndigheterna också motivera stödet i fråga med att departementen Florina och Kilkis angränsar till den f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och att de lokala företagen drabbades svårt av kriget i den regionen.
(128)
Denna hänvisning till exceptionella händelser hade kunnat göra det möjligt att tillämpa artikel 107.2 b i fördraget, enligt vilken stöd för att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller exceptionella händelser är förenligt med den inre marknaden. De grekiska myndigheterna har emellertid inte lämnat några belägg för de svårigheter som de hävdar att företagen i de båda departementen hade och inte heller har de visat något orsakssamband mellan dessa svårigheter och instabiliteten i området till följd av händelserna i Jugoslavien. Kommissionen har inte heller fått någon information som pekar på att de händelser som de grekiska myndigheterna hänvisar till kunde ha fått de beskrivna effekterna under stödordningens hela löptid. Slutligen undrar kommissionen varför stödordningen endast tillämpades för vissa ekonomiska sektorer i de båda departementen med tanke på att de händelser som man hänvisar till logiskt sett borde ha påverkat alla lokala företag oberoende av sektor.
(129)
Därför kan kommissionen inte se hur artikel 107.2 b i fördraget skulle kunna tillämpas på stödordningen i fråga. Kommissionen kan därför bara än en gång konstatera att den berörda stödordningen är oförenlig med den gemensamma marknaden.
V.II.3 STÖD TILL DEPARTEMENTEN RODOPI, EVROS, XANTHI, LESBOS, SAMOS, CHIOS OCH DODEKANESOS, BEHANDLAT NÄR DET TREDJE FÖRFARANDET INLEDDES
(130)
Med tanke på att kommissionen i beslutet om att inleda förfarandet angav att den, med hänsyn till den tillgängliga informationen, inte skulle kunna avgöra huruvida de båda ministerbesluten 1989 och efterföljande beslut (beskrivs närmare i skälen 50-52) var en fristående stödordning eller ingick i det övergripande system som granskades i de olika inledda förfarandena, och med tanke på att skrivelsen av den 10 maj 2006 från de grekiska myndigheterna inte innehöll någon förklaring om detta, kommer förenligheten med den inre marknaden för det stöd som föreskrivs i dessa ministerbeslut att undersökas separat. De garantier som föreskrivs i ministerbeslut nr 2/82257/0025 av den 18 december 2000 (se skäl 49) kommer också att undersökas separat eftersom det där föreskrivs att stödmottagarna måste vara bärkraftiga och inte bärkraftiga efter omstruktureringen, som i de övriga fall som beskrivs i det här beslutet.
(131)
När det gäller de ministerbeslut som avses i skälen 44-52 kommer analysen att bestå av två huvuddelar, en jordbruksdel och en övrig del, precis som för de stödordningar som undersöktes i de båda första förfarandena, men den övriga delen kommer att delas upp i flera underavsnitt - industri-, hotell- och hantverkssektorerna å ena sidan och sjöfartssektorn å andra sidan. Kolsektorn, som också togs upp i beslutet om att inleda det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 i fördraget, kommer inte att granskas här eftersom de grekiska myndigheterna i sina skrivelser av den 15 och 29 mars 2011 förklarade att de berörda utvinningsverksamheterna gällde marmor och sten, vilket innebär att de berörda företagen omfattas av granskningen av industrisektorn.
a) Jordbrukssektorn
(132)
Kommissionen måste granska stödordningen mot bakgrund av de regler som gällde för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter när stödet beviljades.
(133)
När det gäller jordbrukssektorn har de berörda reglerna beskrivits i skälen 90 och 98-103. Eftersom den berörda stödordningen upphörde att gälla den 31 december 2005 bör gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag 2004 (41) (nedan kallade 2004 års riktlinjer) läggas till förteckningen över tillämpliga förordningar. 2004 års riktlinjer trädde i kraft den 10 oktober 2004 och skärpte de villkor som fastställts i 1999 kårs riktlinjer (särskilt i fråga om att mottagarens bidrag till omstruktureringen måste vara reellt och fritt från stöd). Med hänsyn till mottagarnas egenskaper (industriella djuruppfödningsföretag och mjölkgårdar) finns det dessutom skäl att anta att stödordningen kan ha täckt både primärproduktion (enbart djuruppfödning) och bearbetning/saluföring (till exempel gårdar med bearbetningsanläggning på platsen).
(134)
När det gäller efterlevnaden av villkoren i sig konstaterar kommissionen att det i ministerbeslut nr 1648/B22 av den 13 januari 1994 och efterföljande ändringar föreskrivs omstrukturering av lån som kunde användas till investeringar eller rörelsekapital.
(135)
När det gäller omstruktureringen av lån knutna till investeringar lämnade de grekiska myndigheterna i sin skrivelse av den 10 maj 2006 inga upplysningar som gjorde det möjligt för kommissionen att bekräfta att de omstrukturerade lånen verkligen var knutna till redan gjorda investeringar. Därför kan kommissionen inte konstatera att villkoret i skäl 90 led a har uppfyllts.
(136)
Inte heller kan kommissionen säkert konstatera på grundval av den tillgängliga informationen att villkoret i skäl 90 led b har uppfyllts helt och hållet, eftersom Grekland inte lämnade några närmare uppgifter på denna punkt i sin skrivelse av den 10 maj 2006.
(137)
När det gäller kravet i skäl 90 led c konstaterar kommissionen att det andra alternativet är uppfyllt, eftersom stödmottagarna måste vara bärkraftiga efter omstruktureringen baserat på en bedömning som gjordes av bankerna.
(138)
När det gäller omstrukturering av lån till rörelsekapital kunde den berörda ordningen inte heller ha tillämpats i enlighet med samtliga de villkor som anges i skäl 90 eftersom det i det första villkoret (skäl 90 led a) uttryckligen anges att lånen måste var knutna till investeringar.
(139)
När det gäller det stöd som beviljats från och med den 1 januari 1998 fram till dess att 2004 års riktlinjer började tillämpas, gäller analysen i skälen 98-104 också i detta fall eftersom Grekland i sin skrivelse av den 10 maj 2006 inte lämnade någon information som gjorde det möjligt för kommissionen att bekräfta att det hade lämnats in en omstruktureringsplan tillsammans med det obligatoriska bidraget för att få stödet i fråga.
(140)
När det slutligen gäller det stöd som beviljats från och med den dag då 2004 års riktlinjer trädde i kraft kan kommissionen bara påpeka att Grekland i sin skrivelse av den 10 maj 2006 inte lämnade några upplysningar som gjorde det möjligt för kommissionen att bekräfta att en omstruktureringsplan hade lämnats in tillsammans med det obligatoriska bidraget för att få stödet i fråga. Därför kan kommissionen inte undanröja alla tvivel som den gav uttryck för när den inledde det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 fördraget och tvingas därför konstatera att stödordningen i fråga är oförenlig med den gemensamma marknaden.
(141)
I sin skrivelse av den 10 maj 2006 försökte de grekiska myndigheterna motivera stödet i fråga med hänvisning till kriget i grannområdet. Grekland ansåg att detta innebar att stödet kunde omfattas av det undantag som föreskrivs i artikel 107.3 a och c i fördraget (se skäl 59 led a).
(142)
Kommissionen kan inte godta detta argument av flera skäl:
a)
Ur regleringssynpunkt betraktas förekomsten av en konflikt som en exceptionell händelse som endast kan omfattas av artikel 107.2 b i fördraget, där det föreskrivs att stöd som är avsett att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser är förenligt med den inre marknaden.
b)
Inom jordbrukssektorn bedöms stödåtgärdernas förenlighet mot bakgrund av det undantag som föreskrivs i artikel 107.3 c i fördraget, där det fastställs att stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset, kan anses vara förenligt med den inre marknaden. Dessa stödåtgärder kan alltså inte bedömas mot bakgrund av det undantag som föreskrivs i artikel 107.3 a i fördraget, där det fastställs att stöd för att främja den ekonomiska utvecklingen i regioner där levnadsstandarden är onormalt låg eller där det råder allvarlig brist på sysselsättning och i de regioner som avses i artikel 349 (42), med hänsyn till deras strukturella, ekonomiska och sociala situation kan anses förenligt med den inre marknaden.
c)
För att detta undantag ska vara tillämpligt måste stödet ha beviljats i enlighet med reglerna om undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter, men det har visats ovan att så inte var fallet.
(143)
Kommissionen kan av följande skäl inte fastställa att artikel 107.2 b i fördraget är tillämplig:
a)
I sin skrivelse av den 10 maj 2006 påpekade Grekland mycket riktigt att den totala BNP och BNP per capita i de berörda departementen var mycket låg i förhållande till andra områden i landet under den period som stödordningen omfattade, men hävdade också att BNP ökade något under samma period, vilket visar att kriget i grannregionerna inte hade någon katastrofal inverkan på ekonomierna i de områden som berördes.
b)
Som framgår av beskrivningen av den rättsliga grunden för stödordningen gjordes vissa förändringar i ordningen nästan tio år efter det att fientligheterna upphörde i grannområden. Det går alltså inte att säga att Grekland var tvunget att ingripa på grund av att det var krig i grannområdena och att det fanns ett orsakssamband mellan detta och företagens svårigheter (ett enda exempel räcker för att illustrera detta; ministerbeslut nr 2/64046/0025/2003 av den 28 januari 2004 som det hänvisas till i skäl 48 täcker lån som kunde tas av industriföretag - det vill säga eventuellt av industriella djuruppfödningsföretag - till och med den 31 december 2004).
(144)
När det gäller de grekiska myndigheternas övriga kommentarer i sin skrivelse av den 10 maj 2006 vill kommissionen betona följande (dessa synpunkter gäller med undantag för led b även för alla andra sektorer som avses i det inledda förfarandet).
a)
Problem som bristande dynamik i lokala marknader eller minskad efterfrågan kan inte lösas genom stöd till företag i svårigheter utan omstrukturering. Strukturella åtgärder är en lämpligare stödmetod.
b)
De berörda departementens andel av den sammanlagda köttproduktionen i Grekland har absolut ingenting att göra med risken för snedvridning av konkurrensen till följd av stöd som beviljas utanför det fastställda regelverket (i detta fall stöd till företag i svårigheter utan någon omstruktureringsplan). Enligt domstolens rättspraxis kan ett finansiellt stöd som beviljas av en medlemsstat och som stärker ett företags ställning i förhållande till konkurrenterna (vilket sker i detta fall) skapa en konkurrensfördel gentemot andra företag som inte främjas av detta stöd (43).
c)
Frågan om företagens bärkraft i den mening som fastställs i de båda ministerbeslut som utfärdades 1989 kommer att behandlas senare i detta beslut.
d)
Argumentet att det konto som inrättats enligt lag nr 128/75 inte är en statlig resurs behandlades i skäl 82 led d.
(145)
Mot bakgrund av ovanstående måste kommissionen konstatera att den berörda stödordningen är oförenlig med den inre marknaden.
b) Industrisektorn, hantverkssektorn och hotellsektorn
(146)
Kommissionen måste undersöka stödordningen i fråga mot bakgrund av de regler som är tillämpliga på stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.
(147)
Precis som för det stöd som avses i de två första förfarandena var de regler som gällde för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter när stödet i fråga beviljades i kronologisk ordning punkterna 177, 227 och 228 i den åttonde rapporten om konkurrenspolitiken samt 1994, 1997 och 1999 års riktlinjer. I detta fall bör även 2004 års riktlinjer läggas till eftersom stödordningen upphörde att gälla den 31 december 2005 i vissa departement.
(148)
Den information som de grekiska myndigheterna överlämnade i sin skrivelse av den 10 maj 2006 och som återges i skäl 59 innehåller inga närmare uppgifter om efterlevnaden av reglerna för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter. Därför kan kommissionen inte kontrollera om bestämmelserna i punkterna 177, 227 och 228 i den åttonde rapporten om konkurrenspolitiken samt 1994, 1997, 1999 och 2004 års riktlinjer följdes.
(149)
Därför kan kommissionen inte undanröja alla tvivel som den gav uttryck för när den inledde det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 fördraget och tvingas därför konstatera att stödordningen i fråga är oförenlig med den gemensamma marknaden.
c) Sjöfartssektorn
(150)
Den berörda stödordningens förenlighet med den inre marknaden kommer att bedömas ur två synvinklar som återspeglar att begreppet sjöfartssektorn omfattar både varvsindustri och sjötransporter.
(151)
Kommissionen måste undersöka stödordningen i fråga mot bakgrund av de regler som är tillämpliga på stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.
(152)
När det gäller varvsindustrin har de tillämpliga reglerna för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter sedan ikraftträdandet av ministerbeslut nr 1648/B.22 av den 13 januari 1994 varit följande:
a)
Till och med den 31 december 1998: Rådets direktiv 90/684/EEG av den 21 december 1990 om stöd till varvsindustrin (44).
b)
1 januari 1999-31 december 2003: Rådets förordning (EG) nr 1540/98 av den 29 juni 1998 om fastställande av nya regler för stöd till varvsindustrin (45).
c)
Från och med den 1 januari 2004: Rambestämmelser för statligt stöd till varvsindustrin (46).
(153)
I sin skrivelse av den 10 maj 2006 lämnade de grekiska myndigheterna ingen information som gjorde det möjligt för kommissionen att konstatera att den berörda stödordningen hade tillämpats i enlighet med reglerna för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter inom denna sektor. Därför kan kommissionen inte undanröja de tvivel som den gav uttryck för när den inledde det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 fördraget och tvingas därför konstatera att stödordningen i fråga är oförenlig med den inre marknaden.
(154)
Kommissionen kommer även när det gäller sjötransporter att undersöka stödordningen i fråga mot bakgrund av de regler som är tillämpliga på stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.
(155)
Sedan ministerbeslut nr 1648/B.22 av den 13 januari 1994 trädde i kraft har de tillämpliga reglerna för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter inom sjöfartssektorn varit och är fortfarande följande:
a)
Finansiella och skattemässiga åtgärder för gemenskapsregistrerade fartyg som bedriver sjöfartsverksamhet (47).
b)
Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till sjötransport (48).
c)
Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till sjötransport 2004 (49).
(156)
I sin skrivelse av den 10 maj 2006 lämnade de grekiska myndigheterna ingen information som gjorde det möjligt för kommissionen att konstatera att den berörda stödordningen hade tillämpats i enlighet med reglerna för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter inom denna sektor. Därför kan kommissionen inte undanröja de tvivel som den gav uttryck för när den inledde det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 i fördraget och tvingas därför konstatera att stödordningen i fråga är oförenlig med den inre marknaden.
d) Stöd till departementen Lesbos, Samos, Chios och Dodekanesos, som också avses i det tredje förfarandet
(157)
Inom ramen för det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 i fördraget arbetade kommissionen enligt två hypoteser, eftersom den saknade tillräckliga uppgifter:
a)
Det stöd som föreskrevs i ministerbeslut nr 2041901 av den 16 maj 1989 och i ministerbeslut nr 2078809 av den 10 oktober 1989 samt ändringarna av dessa beslut omfattades av samma regelverk som det som fastställs i de beslut som anges i skälen 44-48.
b)
Stödet ingick i ett finansieringssystem som inte inrättades på samma grunder.
(158)
I sin skrivelse av den 10 maj 2006 hävdade Grekland att det fastställdes i de båda ministerbesluten från 1989 att företagen måste vara bärkraftiga före och efter omstruktureringen av deras skulder. Kommissionen kan inte godta detta påstående eftersom en förnyad granskning visar att det inte föreskrivs i något av de båda besluten att företagen måste vara bärkraftiga före och efter omstruktureringen av skulder. Därför kommer kommissionen att bedöma förenligheten i det stöd som omfattas av de två besluten med efterföljande ändringar inte bara med utgångspunkt i de två hypoteser som anges i skäl 157, utan också genom att i den andra hypotesen utesluta att stödet kan ha beviljats företag i svårigheter.
(159)
När det gäller den första hypotes som beskrivs i skäl 157 måste kommissionen, om de två ministerbesluten från 1989 och deras ändringar omfattas av samma rambestämmelser som fastställs genom de ministerbeslut som avses i skälen 44-48, konstatera att analysen i skälen 146-149 fortfarande är giltig, att Greklands förklaringar i skrivelsen av den 10 maj 2006 inte undanröjer kommissionens tvivel när den inledde det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 och att kommissionen tvingas konstatera att stödordningen i fråga är oförenlig med den inre marknaden.
(160)
När det gäller den andra hypotesen måste två scenarier undersökas: stöd beviljades företag i svårigheter eller stöd beviljades bärkraftiga företag.
(161)
I det första scenariot är analysen i skälen 146-149 fortfarande giltig, Greklands förklaringar i skrivelsen av den 10 maj 2006 undanröjer inte kommissionens tvivel när den inledde det förfarande som föreskrivs i artikel 108.2 och kommissionen tvingas därför konstatera att stödordningen i fråga är oförenlig med den inre marknaden.
(162)
I det andra scenariot konstaterar kommissionen också att Greklands förklaringar i skrivelserna av den 10 maj 2006, den 15 mars 2011 och den 29 mars 2011 inte gör det möjligt för kommissionen att kontrollera om det rörelsekapital som anskaffats genom subventionerade lån har finansierat stödberättigande investeringar i den mening som avses i unionens regler om regionalstöd (sedan ministerbeslut nr 2041901 av den 16 maj 1989 trädde i kraft har de tillämpliga reglerna varit kommissionens meddelande om metoderna för tillämpning av artikel 92.3 a och 92.3 c på regionala stöd (50), följda av 1998 års riktlinjer för statligt regionalstöd 1998 (51)). Kommissionen måste därför dra slutsatsen att stödordningen i fråga är oförenlig med den inre marknaden.
(163)
Om detta rörelsekapital inte finansierade stödberättigande investeringar i den mening som fastställs i unionens regler för statligt regionalstöd måste kommissionen kontrollera om det stöd som beviljats för att anskaffa detta kapital, och som i så fall är driftsstöd, kan anses vara förenligt med de relevanta bestämmelserna i unionens regler för statligt regionalstöd. Här vill kommissionen understryka att det är upp till den berörda medlemsstaten att uppfylla sin skyldighet att samarbeta med kommissionen genom att överlämna all information som kommissionen behöver för att kontrollera att stödet i fråga är förenligt med bestämmelserna (52). Eftersom informationen i de olika skrivelser som Grekland har översänt inte gör det möjligt för kommissionen att kontrollera efterlevnaden av bestämmelserna i unionens regler för statligt regionalstöd kan kommissionen endast konstatera att stödordningen i fråga är oförenlig med den inre marknaden.
(164)
Den garanti som beviljats enligt beslut nr 2/82257/0025 av den 18 december 2000 kan inte anses vara ett instrument för att stödja omstruktureringen av ett företag i svårigheter i likhet med den garanti som föreskrivs i andra beslut som det hänvisas till i det här beslutet, eftersom det fastställs i ministerbeslut nr 2/82257/0025 att denna garanti endast får beviljas bärkraftiga företag och inte till företag som är bärkraftiga efter omstrukturering av skulder. Garantin bör därför granskas mot bakgrund av de tillämpliga reglerna för statligt stöd.
(165)
Från och med att ministerbeslut nr 2/82257/0025 av den 18 december 2000 trädde i kraft och fram till och med den 31 december 2005 (när stödordningen upphörde att gälla) omfattades garantierna av 2000 års meddelande.
(166)
I 2000 års meddelande fastställs att kommissionen måste bedöma förenligheten i stöd som är knutet till en garanti på grundval av de regler som tillämpas för andra stödformer och som fastställs i de olika regelverk och riktlinjer som är tillämpliga för sektorerna i fråga. Garantin kan dessutom endast godkännas om mobiliseringen av den är knuten genom avtal till specifika villkor som kan vara så långtgående som obligatorisk konkurs för mottagarföretaget eller ett liknande förfarande.
(167)
I det föreliggande fallet har de grekiska myndigheterna inte lämnat in någon information om de beviljade garantierna. Därför kan kommissionen inte bedöma garantin mot bakgrund av de olika regler som är tillämpliga i de berörda sektorerna eller kontrollera om stödåtgärden kunde ha överskridit de högsta tillåtna stödnivåer som i förekommande fall var tillämpliga för företag som inte befann sig i svårigheter (Grekland lämnade inte heller någon information om efterlevnaden av de olika reglerna i sitt svar på det tredje förfarandet).
(168)
Under dessa omständigheter kan kommissionen inte konstatera att det stöd som beviljats i form av garantier enligt ministerbeslut nr 2/82257/0025 av den 18 december 2000 är förenligt med den inre marknaden.
VI. SLUTSATSER
(169)
Kommissionen konstaterar att Grekland olagligen har genomfört stödåtgärderna i fråga i strid med artikel 108.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Analysen ovan visar att stödet inte kan förklaras förenligt med den inre marknaden eftersom Grekland inte har lämnat några upplysningar som visar att de olika nämnda reglerna har följts och kommissionen därmed inte har kunnat undanröja de tvivel som den uttryckte när den inledde de olika förfarandena. Här påminner kommissionen om att det är den berörda medlemsstatens ansvar att uppfylla sin skyldighet att samarbeta med kommissionen genom att överlämna all information den behöver för att kontrollera att stödet i fråga är förenligt med bestämmelserna.
(170)
Enligt artikel 14.1 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (53) ska kommissionen när den fattar negativa beslut i fråga om olagligt stöd, besluta att den berörda medlemsstaten ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva stödet från mottagaren (i det här fallet alla företag som har främjats av bestämmelserna i de granskade ministerbesluten). Grekland ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva det oförenliga stödet från mottagarna. I enlighet med bestämmelserna i punkt 42 i kommissionens tillkännagivande Effektivare verkställande av kommissionsbeslut som ålägger medlemsstater att återkräva olagligt och oförenligt statligt stöd (54) har Grekland en tidsfrist på fyra månader efter delgivningen av detta beslut för att genomföra det. Det stöd som ska återkrävas ska omfatta ränta som ska beräknas i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 av den 21 april 2004 om genomförande av rådets förordning (EG) nr 659/1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (55).
(171)
Detta beslut ska genomföras utan dröjsmål, särskilt med avseende på återkravet av allt individuellt stöd som har beviljats inom ramen för stödordningen, med undantag för individuellt stöd som har beviljats särskilda projekt som när stödet beviljades uppfyllde alla villkor i den tillämpliga förordningen om stöd av mindre betydelse eller om undantag enligt artiklarna 1 och 2 i rådets förordning (EG) nr 994/98 av den 7 maj 1998 om tillämpningen av artiklarna 92 och 93 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen på vissa slag av övergripande statligt stöd (56), eller beviljats inom ramen för en stödordning som godkänts av kommissionen.
(172)
I artikel 15 i förordning (EG) nr 659/1999 fastställs emellertid att en preskriptionstid ska gälla för kommissionens befogenheter att återkräva stöd. Preskriptionstiden ska börja den dag då det olagliga stödet beviljas mottagaren antingen som individuellt stöd eller på grundval av en stödordning. Preskriptionstiden ska avbrytas av varje åtgärd avseende det olagliga stödet som vidtas av kommissionen eller av en medlemsstat som agerar på kommissionens begäran. Vid varje avbrott ska tiden börja räknas på nytt.
(173)
I det föreliggande fallet får kommissionen gå tillbaka till följande datum i fråga om återkrav:
a)
Det stöd som avses i det första förfarandet: Den 1 oktober 1993, med hänsyn till att kommissionens första åtgärd vidtogs den 27 maj 2003 medan ministerbeslut nr 69836/B1461, som antogs den 14 september 1993, offentliggjordes i Greklands officiella tidning den 1 oktober 1993 och trädde i kraft samma dag.
b)
Det stöd som avses i det andra förfarandet: Den 22 april 1994, med hänsyn till att kommissionens första åtgärd vidtogs den 22 april 2004.
c)
Det stöd som avses i det tredje förfarandet: Den 12 november 1994, med hänsyn till att kommissionens första åtgärd vidtogs den 12 november 2004.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Det stöd i form av omstrukturering av skulder som Grekland olagligen har genomfört i departementen Kastoria, Evia, Florina, Kilkis, Rodopi, Evros, Xanthi och Dodekanesos samt öarna Lesbos, Samos och Chios i strid med artikel 108.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt är oförenligt med den inre marknaden.
Artikel 2
Individuellt stöd som har beviljats enligt någon av de stödordningar som avses i artikel 1 utgör inte stöd om det, vid den tidpunkt det beviljades, uppfyller villkoren i den förordning som har antagits i enlighet med artikel 2 i förordning (EG) nr 994/98, och som var tillämplig vid den tidpunkt då stödet beviljades.
Artikel 3
1. Grekland ska från stödmottagaren återkräva det oförenliga stöd som har beviljats inom ramen för de stödordningar som avses i artikel 1.
2. Det stöd som ska återkrävas ska innefatta ränta från den dag då stödet ställdes till stödmottagarnas förfogande till den dag det har återbetalats.
3. Räntan ska beräknas som sammansatt ränta enligt kapitel V i förordning (EG) nr 794/2004.
4. Grekland ska upphöra med alla utbetalningar av utestående stöd enligt den stödordning som avses i artikel 1, med verkan från den dag då detta beslut antas.
Artikel 4
Återkravet av det stöd som beviljats enligt den stödordning som avses i artikel 1 ska genomföras omedelbart och effektivt.
Grekland ska säkerställa att detta beslut genomförs inom fyra månader efter den dag då detta beslut har delgivits.
Artikel 5
1. Inom två månader efter den dag då detta beslut har delgivits ska Grekland lämna följande uppgifter till kommissionen:
a)
En förteckning över de stödmottagare som har tagit emot stöd enligt de stödordningar som avses i artikel 1 och det totala stödbelopp som var och en av dem har tagit emot genom stödordningen.
b)
Det totala belopp (kapital och räntor) som ska återkrävas från varje stödmottagare i det fall stödet inte kan omfattas av regeln om stöd av mindre betydelse.
c)
En detaljerad beskrivning av de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att rätta sig efter detta beslut.
d)
Dokument som visar att stödmottagarna har anmodats att betala tillbaka stödet.
2. Grekland ska hålla kommissionen underrättad om utvecklingen vad gäller de nationella åtgärder som har vidtagits för att genomföra detta beslut till dess att återkravet av det stöd som avses i artikel 1 har slutförts. Grekland ska på kommissionens begäran omgående lämna uppgifter om de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att rätta sig efter detta beslut. Grekland ska också lämna detaljerade uppgifter om de stödbelopp och räntebelopp som redan har återkrävts från stödmottagarna.
Artikel 6
Detta beslut riktar sig till Republiken Grekland.
Utfärdat i Bryssel den 19 oktober 2011.